Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-03-03
Napsal BEDRICH

kO pOlOZll 81 kuS prkna, z kap-
sy vynal zavirak a vstrciv hrot
noze pod zalepenou cast obal.
ky, jail Sc il odlupovati. Slo to
dobTe. We chvfli byla obalka
otevrena a Vincek vytahnuv z
nj dopis ,cetl no dychtive. Pr
cten1 sc zprvu usmival, potion
Sc zacala jeho tvaT protahova-
tt, 1smev zvolna zmizel, a ko-
necne. pTijal jeho oblicej vazny
vyraz. Pfecetl dopis a vstrka-
je no zpet do obalky, hovoril
sam sebou: "Potvora! Chce
Sc vdavat. Vida! Touzf pc
muzskem. No, nenf divu! Ia
kova zenska! A proto by sem
nasadila cizfho cloveka. A to
bych pax musel skakat, jak on
by pfskal! A coz Marenka?
Uboha holka! Ted ma jen
macechu a potion by mela i OF
Gina. Co delat? Kdybych
psanf neodevzdal, napfse ona
jine a Dude hned prozrazeno,
re jsem prvniho psan1 neodevz
dial. Tedy donesti je tam mu-
sim. No, jeste nemus1 z toho
mracna byti dest. Ma kazdy
pad jest ted tTeba davati po-
zor ma vsechny strany. Deli
sc ted u mas veci!"
Vincek olfzl odlepenou cast
obalky a poloziv dopis "a
sc ma prkno, SNAIL Sc no "a
lepiti. Nechtelo to drzeti, mu-
sci chvfli pc zalepenych kra-
jich jezditi palcem. Paplr Sc
ma tech mfstech pospinil, ale
Vincek 81 toho hrube nevsfml.
Pod1val sc ma hodinky, bylo uz
pGl osme, wal tedy klobouk a
vydal Sc ma cestu. Nez tam
dojde, nebude mnoho schazeti
do osmi. Proto cestou nechva-
tai. Nemel mnoho dnes co
zmeSkati. Obloha sc pc tom
nocnim desti vyjasnila a slunce
pekne vyslo, ale bylo takove
mdle podzimn1, ktere ami rad
ne nesv1t1, ami radne nehreje.
Pofad dnesn1 prace uz mel v
hlave. Do poledne p1da tro-
chu oschne, pc obede zacne Wy
oravati. Jeste dopoledne must
Barca p~fijednati alespon ctyri
lidi; tax by do vecera bylo as
pom osm for bramborG We skle-
pc. Ia takovych myslenek
dosel k domu Soltynovu a pro-
sci volnym krokem zahradou.
u schodG Sc srazil s Kopacko-
YOU, ktera vysla, ably vylila vo-
du z umyvadla do kanalku
pred domem.
Rad bych mluvil S panem
Soltynem," oslovil il.
Podfvala Sc ma neho trochu
prekvapene a zeptala Sc: Go
pax mu chete?"
"No, chci n6co jemu, YAM
nic," odsekl hrube. "Tak mo-
hui S MIN mluvit?"
Kopackova zarazene jeho
odpov6df, Tekla: "Pan uz
vstal a je v zadnim pokoji."
A sla pred MIN do domu.
Vincek mlcky nasledoval. Sol
tyn, koure z dlouhe dymky, O.
bleceny v zupanu, sedel u psa-
cfho stolku a neco psal. Vincek
pozdraviv, oznamil, jak mel
narfzeno, re hospodyne dava
Sc porouceti a posila psanl.
Soltyn wal cd neho dopis, pro-
hledl 81 no S obou stran a ota-
zal Sc Vincka: "Vy slouzite u
HavelkG?"
"Ano, prosim," odvetil Vim
eek. "Po jaru jsem pTivezl O.
YES"
"a nevfte, co mi Havelkova
chce?" Soltyn dfval Sc zkou-
nave ma rub obalky.
ITO, prosim, nevfm," zalhal
Vincek.
Ostry pohled soltyndv, KITE
~ no nejblizsfm okamziku
stihl, prinutil no, re sklopil O.
ci.
"Vzdyt jste Sc uz do dopisu
dfval," rekl soltyn svym chad
nym, kOvOvym hlasem.
Vinckovi prebehl mraz pc
zadech a mozkem ~proletela
mu myslenka: ""Ten frajmauer
vi vSechno!"
Piece vsak Sc jeste zmohl ma
odpoved: Gale kdepak! CO
pax je mi pc tom, co hospody-
ne pise."
"A to ma vase hospodyne ta-
kove spinave ruce?" Soltyn u
kazoval Vinckovi posmouranJ
rub obalky.
Tato slova vratila Vinckovi