Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-10-20

Vdm n0IluSl UyCl IL.
Kdyz jsem vas poprve spatrll
V biografu, stala jste Sc pro
mne zajfmavym zjevem. Podo-
bate Sc totiz d1vce, kterou Jsem
"a sveho mladf mel k smrti
rad"
"A mnoho jsem j. podob-
NAP" tazala Sc Anicka poJed-
nou Sc zajmem.
"Jako vejce vejci, slecno A
nicko."
"a ona vas nechtela?"
"Chtela, ale zemrela."
"To je smutne. Vidte? Wy
pro nj truchl1te, proto jste Sc,
pane rediteli, neozenil?"
"To nebyla jedina pTicina.
Cd jejf smrti uplynula dlouha
rada let, bolest pfebolela. Ale
mel jsem starou maticku, KITE
rou jsem chtel dochovati k smr
ii, k Will nj jsem 81 neozenil.'
"a uz il nemate?"
"Ne, slecno Anicko, umfela
mi nez jsem Sc vratil z legll."
"To ie smutne, vidte?"
"Velmi smutne!"
Dosli k hostinci "a Iva" a
vesli spolu do pokojlku, ktery
slouzil "a satnu. Bylo kratce
pred pdl osmou. Miloslav O.
brazil Sc hned k sestre, ktera
cvicila dorostenky, zadaje j,
ably mu je dala nastoupiti k vi
Ii proslovu, nez zacne cvicltl,
zabral sc S nj pax V hovor, ale
pri tom stale hledal ocima A
nicku mezi asi sestnacti doros-
tenkami. jez Sc V satne pfevle-
kaly k cvicenf. Anicce to mno-
no prace nedalo. Cvicebn1 u
Dor mela Ia sobe, svlekla jen
zimnf kabat a povesivsi no ma
v6Sak, usedla ma lavici pred
vesakem a hovorila S divkou,
ktera usedla vedle nj. Kdyko-
liv Sc setkala S pohledem Mi
loslavovym, usmala Sc ma neho
jako ma stareho znameho.
Miloslav prohl1zeje vnadne
tilko Aniccino, Ease 81 pony
sill: Vsechno je u nj jake u A
nezky. Ale proc mne to vlast-
ne zajima? Mona, re jinde
ie tez devce, ktere Sc podoba
Anezce. Kdo vi, kolik takovych
devcat je pc svete! Jest to
vlastne hloupost, re Sc o to dev
&c zajimam. Ostatne uvidlm
il tn kazde pondell a kazdy
ctvrtek a touzil jsem tedy zby-
tecne pc tom, abych j spatfil.
Uvidim il ted Sokole, kdy
budu chtfti. PTipomfna mi A
nezku, vic mic. Snad ami neni
dobre, re toto devce zkr1zilo
drahu meho zivota. Zpusobilo
mi zbytecny neklid. No, vzdyt
mann rozum. Nebudu 81 prece
takovou zabku namlouvat,
vzdyt jsem uz hnedle staTec.
Davno minula doba, kdy bych
Sc byl mohl uchazeti O lasku
devcete.
Vedouc1 zavolala dorosten-
ky k nastoupenl a Miloslav We
sci "a mimi do telocvicny. Kdyz
je sestra vedouc1 srovnala v
six, pTednesl svGj proslov. u
pozornil dfvky, re nastupujf v
novy cvicebn1 rok, ably 81 pri-
pamatovaly ideu Tyrsovu q
Fugenrovu, zddraznil, re z do
rostenek ma jednota vychova-
ii zdrave, vlastenecky smysle-
j1c1 a samostatne 81 poc1naj1ci
cesk6 zeny. Mluvil nadsene a
srdecne, pripadalo mu, re mlu
vi hlavn6 k Anicce, ma n1z sta
lie obracel sve zraky, a kter5
nespoustejic s neho ocf, stale
Sc ma neho usm1vala.
Ubohy idealista, ktery jak
mluvil, tax cftil, byl ted pre-
sweden, re dsm6v Anicky ne.
znamena mic jineho nez poro-
zumenf jeho slovdm. Ostatnt
dorostenky hledely ma nehc
vazn6, jen Anicka Sc usm1vala
Kdyby byl Miloslav dovedl els.
ii V obliceji d1vek, byl by Il.
smev Anicky prozradil necc
jin6ho. Ale on, paedagog, do.
vedl cfsti jenom v oblicej1cl
dftek, neveda, re zena dovede
sv6mu obliceji dati jiny vyraz
nez toho, CO v srdci c1t1. 0 no.
dinu pozdeji dostalo Sc mu pc
ucenf, re 1smev nemus1 vzdyc.
ky m1ti "a zaklad to, CO mu zs
zaklad prikladame.
Anicka sc usmfvala, ale je.
stlize 81 Miloslav myslel, re je.
il 1smev je vyrazem souhlasr
S jeho slovy, mylil Sc. Kdyby