Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-03-31
s,1e|CNoGG,auvIcauseS

SprdVCOVlC. uyO We
deli, KIDD opravdu jsem, nikdo
81 mne ami nevslmne. To nemel
spravce delati. Ale rozum1m
mu. Je to srdecny clovek a We
del, re mne usetTi mnoheho po-
koTenf, kdyz mne prohlas1 "a
svou pTfbuznou."
S takovymi myslenkami vra-
celia Sc kazdeho vecera re
zkousky.
Mezi pevci byl take lesnf
adjunkt, Lenka slysela no ne
kolikrat jmenovati. Rfdfcf ma
neho volal: pan adjunkt Janov
sky. Byl to asi tricetilety muz,
trochu vytahly, ale hezky blon
dyn. Mel rusy plnovous a vel
Ike modre oko, ktere nesouhla-
silo s jeho tvaTf, ma nfz Sc nj
kdy neobjevil 1smev; ami pTi
pronaseni zert1 a vtip1, O nez
mezi mladymi lidmi nebylo
nouze. Svou vaznou povahou
podobal sc Lence. Jenze u ne
no tato vlastnost byla patrne
podmfnena jeho 1radem, kdez-
to u Lenky byla vysledkem du-
sevnfho bolu.
Janovsky casio dlouho po-
hlfzel ma Lenku, kdyz zpfvala
sama, nebo mezi prestavkou.
Stalo-li Sc, re Lenka zachytila
jeho dlouhy pohled, skoro il
to rozhnevalo.
eco ten clovek ma mne vid1?"
pomyslila 81 vzdycky. A rych-
lie hlavu odvratila jinam.
Re zkousek chodila Lenka v
prGvodu dfvky, ktera bydlela
"a domkem spravcovym az u
mostu. Zkousky koncily k de-
vate iodine, dfvky tedy specha
ly, nebot ulicemi provfval uz
studeny vftr severovychodnf,
zv6stujfcf, re nebude trvati
dlouho a dostavf Sc mrazy.
Lenka mimo to spechala do
mi, protoze spravcovic cekali
ma nj a take deti "a ivy svet
nebyly by ulehly, kdyby je ma
lGzko nebyla ulozila Lenka.
TAX ma nj zvykly. Mimo to &C.
kala il donna take prace: mytf
nadob1 cd vecere, pT1pravy ma
rano a pod.
Jednoho vecera neprislo do
zkousky d6vce, S kterym cho-
dila domG. Kdyz Lenka vysla
re skoly, kde Sc zkousky kona-
ly, pfipojil Sc k nj adjunkt ia
novsky. Jindy chodfval s O.
statn1mi mladymi pany do hos
pody, ale dnes, pozoruje, re
Lenka pGjde DON'T sama, doho
nil il nekolika krocfch.
"Slecno, smfm vas doprovo-
dit domG?" oslovil il.
Nabidka byla Lence nemilou
ami nev6d6la proc, odpovedela
proto tvrde: "Neracte Sc k Will
mne namahati, pane adjunk-
tie! Tref1m dom1 sama."
Trochu Sc zarazil mad nevlfd
nym tonem, jakym byla tato
slova pronesena, ale Tekl kid
ne: "NemGze u mne byti rec O
nejakem namahanf. Jdu do le-
SONNY V lese "a mostem, muslin
tedy j1ti tour cestou, jake wv,
kolem zamku a koIem vaseho
bytu."
Ma to Lenka nerekla mic,
kracejfc rychle pc boku nevfta-
neho prGvodce.
"Slecno, nedopustil jsem sc
snad netaktnosti, re jsem Sc
yam predem nepredstavil?"
jail Sc h%ovoriti, ably take il pfi-
nutil k hovoru. "Jsem lesnf
adjunkt Pavel Janovsky."
"Nebylo toho tTeba, pane ad
junkte. Slysela jsem vase jme-
no uz kolikrate We skole. A vas
stav prozrazuje vas odev."
Gale ia vas neslysel jmeno-
vati jinak nez "slecno". A rad
bych znal vase jm6no."
"Zalezf VAN ma TONI"
"Jestli mi ma tom zalezf?
-Totiz Bylo by mi potese-
MIN, kdybych vedel vase jme-
no."
"Toho potesenf mohu YAM
snadno doprati, rfkajf mi Len
ka."
"To je hezke jmeno."
"Jako kazde jine. Pride ma
to, s jakym pTfzvukem Sc KITE
re jmeno vyslovuje." Chvfli sli
vedle sebe mlcky.
Janovskemu Sc patrne IDA
10 hloupym, re nedovede teto
dfvky upoutati hovorem, nebot
pojednou Tekl trochu podraz-
dene: ''Slecno, nebudete mi il
ste vvkladati iako snGlost 20