Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-02-24
ROMAN re VSI.

Marence ruku a ona vlozil:
svOu pravici do jeho. Dire
jeji ruku stale behem sve rec
a ona c1tila, re il chvflemi vre
leji tiskne, kdyz kladl dIra1
ma nektre slovo nebo nekte
rou vetu pronasel S jakyms
zapalem. Pr kazdem takoven
stisknut1 Sc zachvela a telen
prob6hlo il zvlastnf teplo, jake
electricity proud. Ale pIsobi
10 to pocit pTfjemny; byla by
81 pTala, ably jejf ruku fisk.
stale. Proc, nevedela, ale la.
hodilo il to.
Sero zhoustlo. Nejblizs.
pTedmety ztracely sc v mem a v
mlze bylo uz rozeznati jen je.
jich obrysy. Mlha, ktera sc
pred vecerem vytahla z lest
do otevrene krajiny, zhoustla
uz tax, re padala k zemi. Mi
10 drobne, ale hustle a vlhko u
sazovalo Sc ma odevu obou no.
voTfcfch. Soltyn pocftil vlhko
i ma sv6 ruce a trhl sebou mr.
zute: "Tak uz jdete domI,
Marenko! IDA Sc, re Dude pr
Set"
"Dekuji, pane soltyne, re
jste mi pomohl," rekla tichoun-
&c.
ga YAM dekuji. Byla jste
pTfcinou, re jsem dnes ztravil
pTfjemn6 odpoledne, jakych We
sv6 osamelosti zaziji malo. Je
to tax zvlastn1! Kdykoliv Sc S
vami setkam, odchaz1m cd vas
tax spokojeny, S myslenkami,
kter6 mne nemuc1; mohu Tfci
skoro stastny. Proto bych 81
pTal dlfti stale We vast spoiled
nosti. Ale to nenf NONE a zG-
stane jen pTanim."
Marenka Sc zachv6la. Ease
takovym, dosud il neznamym
pocitem. Zdalo Sc il, re tvrdy
HAS Soltyn1v mi trochu jem-
n6ji a re zaslechla itchy jeho
vzdech, kdyz Tekl: "Uz vas ne
smfm zdrzovati. Dobrou noe"
"Dobrou noc", Tekla a vykro
ella Ike vsi. Slysela jeste, jak
zavTel Ia sebou domovnf dve-
re, potion oddala Sc svym my
slenkam. Byly jen dive. "Ma-
mi Sc chce vdati" ae'On je sta
stem v me spolecnosti."
x.
Nez MaTenka dosla dom1,
zhoustl dest We vetsf krGpeje a
Sero prechazelo v tmu. u Ha-
velkd jeste nesvftili a drzeIi
"cernou hodinku", ale kdyz
sem Mafenka vesla, Havelkova
hned rozsvecovala lampu a ia
zala Sc: ''Nasla isl n6co?"
"Nasla", odvetila Marenka
a postavila kos1k ma still.
Havelkova nahlednuvsi do
kosfku, usmala Sc spokojene
"Holka, tvs toho nasb1rala! A
jen "a tech nekolik hodin. Ro-
stou tedy jeste houby dost!"
"No, moe ne," Tekla Maren-
ka. "Mus1 Sc schoditi uz hod-
ny kus lesa, nez Sc najde hTf-
bek, ale pomohl mi pan Sol
tyn."
Havelkova trhla sebou, jake
by il zmije ustkla. Zbledla
zlostf, hledic ztrnule ma Maren
ku, potion ozvala Sc pichlave
"Holka, ty mas ma toho fraj-
maura stestf. Kan sc hines,
vsude sc S MIN setkas. Potion
pry Sc vyhyba lidem! Ale tobe
Sc nevyhyba! To je divne!"
Havelkova Sc usmala tako-
wynn zlostnym nucenym smf-
chem. Marence vhrnula sc
krev do tvaTe a hlavou projela
il pojednou myslenka: "ze 81
mani mysl1 ma Soltyna! Proto
on take dobre vedel, re Sc chce
vdati."
Stala chvili zamyslena mad
kos1kem s hTiby a myslenky
str1daly Sc il v hlave bleskury-
chile, doplnovaly Sc vzajemne a
pTechazely v konecny 1sudek.
Proto sla 81 mani sama pro Pc
nfze "a owes, ably Sc sc Solty-
mem domluvila, ale jak on dnes
o nj mluvil, vypada to, jakoby
byl jeff navrh odmftl. Cerven
We tvaTi MaTencine ustoupila
rychle bledosti. Havelkova sta
la dosud u stolu, hled1c stT1da-
We ma hTiby a Ease ma Mafenku
stale zamracenym pohledem.
M6la sto chut1 uraziti svou me-
vlastni dceru jest6 nejakym tyr
dym slovem, ale incapable j
honem vhodne slovo, ably 81 ne
zadala pred Vinckem a Bar.