Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-02-17
Napsal BEDkICH MORAVEC.

Marenka sc zacervenala.
Vzpomnela 81, re il tenkrat pra
We Soukalka povfdala o mem
hrozne veci. Zahybajfc ted do
houstiny, Tekla: "Byla tenkrat
tina a Wy jste sc z nj nahle w.
noTil."
MaTenka obesla smrcek a
nasla tn hr1bek.
"Pane Soltyne," volala,
pojdte sem! Tuhle vidite, jak
rosie hfibek."
Seltyn pospfsil "a Marenkou.
"Tak to tedy vypada?" fekl.
"No, snad take neco~najdu."
Prochazeli houstinami a hle-
dali houby. Pres tn chvfli Sol
tyn volal ma Mafenku, ably Sc
sla pod1vat, je-li hfibek, co ma
Sci. Obycejne to byla nejaka
prasivka a dalo to podnet k Ter
tGm. MaTenka pozbyla uplne
sve ostychavosti a take Soltyn
stal Sc trochu hovornejsim a
nekdy j zazertoval. Mafenka
nemohla v houstine hrfbky els
It'll a okrajovati, davala je te-
dy do koslcku jen tax, jak
je nasla a kdyz mela kosicek
plny, Tekla, re must hrfbky O.
cistiti a usedla ma zakop. W.
sypala hTibky z kosfcku ma
ZEN, vzala nGz a jala sc prvn1
hr1bek oskrabovati a orezava-
tt. Soltyn usedl vedle nj.
"Budu YAM je podavati. Ma
sci jsem jich malo, abych YAM
prece v necem byl naopomo-
GEN., rekl.
Bral hrfbky z hromadky, po-
daval il je, ocistene bral cd nj
a ukladal je do kosfcku.
Ia te prace osmelila Sc Ma
renka nekolikrate pohlednouti
Soltynovi do obliceje, uz jeho
pohled vydrzela, nemusela klo
pitt zrakd. Cvicila sc tom.
Jeho pohled Medal sc il uz to-
lik prisnym; soudila, re je to
jen pohled vazny, ale upr1mny.
V duchu musela Sc usmati sa-
ma sobe, re sc do dneska skoro
jeho pohledu bala. Bylo to ia
Ike jen nasledkem tech rIznych
poVestf, ktere o Soltynovi pc
Lipovic1ch kolovaly. Barca
jednou, drive jeste, nez Sc Ma
renka s nj sesla, povfdala il, re
mraz bezf pc zadech, kdyz Sc
ten frajmauer ma nekoho pod1-
va. A Marenka vzpom1nala,
re Sc il tax skutecne delo. Ma
chvfli sc zamyslila mad tlm,jak
hloupy clovek dovede i vzdela-
nemu cloveku vsugerovati sve
posetile myslenky.
Kdyz potion zdvihla hlavu a
spatrila soltyn1v zrak tazave
ma sebe upreny, pfipadalo j,
re by 81 jejf mlcenf mohl Wy
kladati jake jejf dusevn1 zao-
stalost, a re tedy must o necem
zavesti rozhovor. Vzdyt wee
ra celou cestu z mesta mlcela.
Uzkostlive hledala v myslen-
kach a pri tom padl jejf zrak
ma pole, ktere Vincek dnes RAJ
no osil. Hejno skfivan1 pole
tovalo pc poll, jednotlivi ptaci
Sc predletovali, popiskovali,
sb1rajfce hmyz, ktery sc orbou
a vlacenfm dostal ma povrch.
"Hledte," Tekla MaTenka, a
rukou, v n1z drzela nIz, ukaza-
la ma skTivany. "Take zname-
nj blfz1cf Sc zimy."
Pr tom objevil sc il ma tvari
truchlivy 1smev, ktery teprve
pc chvili zvolna mizel, kdyz
Soltyn zacal hovoTiti. Podivav
sc naznacenym smerem, poro-
zumel hned, co Marenka mysli
a porozumel take jejimu L.
smevu.
"Ovsem, skrivani chystaji sc
k odletu, srazej1 sc v hejna a
zaopatrujf Sc potrebnym pro-
viantem ma dalekou pout. Jak
vojsko ma dlouhy pochod', re-
XII a zakyval hlavou. "Nedi-
vim Sc, re vas takovy pohled
r~ozesmutn1. Jste duse wilma
va, ale ia takove nemam a pro-
to Sc ma takovy 1kaz pfirody
d1vam stf1zlive. Opakuje sc
to kazdorocne, kazdy vi, re III
ma Pride jiste, tax jake jiste
pride smrt. Jenze zima pTij-
de v urcitou dobu a smrt v me-
urcitou. Ale ODE prijdou S ma
p~rostou jistotou, protoze je to
nezmenitelny zakon prfrodnf.
TAX ma to pohlfzim ia, ale VAN
Marenko, rozumim 1plne."
Podfvala sc ma neho prekva-
pena. Oslovil il pouze jme-
mem bez pTfdavku "slecno", q