Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-07-28

o1oC. Al0 IluSlld JS0m DOSl0-
chnouti. Coz tatiho bych snad
byla uprosila, ale neznate nasi
mani. Co ona 81 um1ni, must
Sc stati."
"Nejste tedy stastna?"
Slova Miloslava mela starost-
Ivy pr1zvuk.
Anezka pokrcila rameny :
Nam vseho nadbytku, mann
hodneho muze, ale nemam no
rada. Je jiny nez Wy. Nedo-
vede mi f1ci pekneho slova,
ktere by mne tesilo, mluvi je-
nom O svm hospodafstvi = a
Vubec je takovy pfihlouply."
"Miloslav sklonil smutne hla
w: "Lituji vas, Anezko. Vasi
YAM tedy otravili zivot."
Ano, Slavku. Otravili mi
zlvot. ZmaTili me stesti, ktere
Jsem mela We vasi lasce. Ale
nasi, v1te, lasce nerozumejf.
Nase mani vzala 81 otce, proto-
re mela tolik prinosu, kolik ne
boztlk dedecek zadal, ably mo-
hi tat1mu postoupiti grunt. Pry
81 tact manzele zvyknou. Nase
mani tatimu zvykla, ale rada
no nema = jake ia vas"
"Anezko!" Miloslav zdvihl
rychle hlavu. Jeho oblicej byl
zardely.
"Ano, mann vas stale stejne
rada. Byla bych YAM to rada
fekla pred svatbou, ale mani
mne hl1dala, abych sc s vami
nemohla sej1ti. A Wy jste Sc
vubec nesnazil, abyste Sc sc
mnou sesel. Jiny miluj1c1 hoch
byl by v noel pTelezl plot nasl
stepnice a byl by pTisel k oknu
me komory. Kolik noel jsem
nespala a stale naslouchala k
okenku, brzo-li ma ne zatuka-
tie. Chtela jsem YAM vsecko
fici a pozadati vas, abyste mi
poradil, co mann ciniti, ale &C.
kala jsem marne = Wy jste ne
pflSel. Co jsem ST mohla mysli
t jineho,nez re O mne uz nesto
j1te, kdyz VAN nasi Tekli, re mi
vyhledaj1 zenicha sami? Po-
tom jsem moe plakala v pre-
svedcen1 re jste mne ami O.
pravdu rad nemel.
Anezka ted skutecne mela
zas sva krasna ocka pima slz1 a
write hlavinkou osusovala 81 je
kapesn1kem.
Plac milovane zeny pdsobi
ma muze drtive. To stale Sc
ted take Miloslavovi.
Vytrestenym zrakem hledel
ma milovanou dfvku a v Have
jeho vznikla desiva myslenka.
re sam je vinen Ztratou Anez-
ky. Ona uboha cekala ma je-
no utechu, chtela, ably il pos1lil
We 2vzdoru proti rodicGm a po-
radil il, jak 81 ma pri tom poci-
natl, a on, hlupak, z pouhe pre-
c%itlivelosti, ably il neprimel k
neposlusnosti proti rodicGm,
neucinil mic, milovanou divku
vehnal v nerovne m~anzelstvi,
znicil sve stesti = hrozne,
hrozne! A mic uz nemohl ma
praviti!
Uchopiv Anezku "a ruku,
zvolal skoro zoufale: "Anez-
ko! Jak jste Sc mohla domn1-
vati, re nebyla upr1mnou mole
laska, O ktere jsem vas tolikrat
ujistoval? Myslil jsem mao
pax, re Wy jste mne nemilovala
tax, jake ia vas, kdyz jste tax
snadno uposlechla svych rodi-
Gu"
"Tedy mne mate dosud rad?
Anezka usmala sc skrze Shy.
"Nelhu nikdy, Anezko!
Nam vas stale rad!"
Anezka tiskla pevne ruku
Miloslavu, oci JEFF zarily zvlast
MIN Ohnem, a ma JeJl tVarl usl-
dill Sc trvaly usmev.
"Vfte, co, Slavku? Mejme
Sc radi dial! Vzdyt je jedno,
jsem-li svobodna nebo vdana
Vedeti o tom nemusi nikdo.
Vzkazi YAM nebo VAN napisi,
kde Sc sejdeme a nGjakou w.
mluvu najdu uz vzdycky, a
bych mohla odej1ti z domoVa.
A budeme st'astni oba.'
Kdyz j prekvapery pohledl
do oc1, vytrhl rychle svou ruku
z JEFF. Ty jeji oci byly jine nez
byvaly, kdyz do Mich hledel
tam pod zTiceninou hradu.
Salal z Mich ted zvlastni chen.
A mlady spisovatel, ktery We
svych povidkach l1cil vasne Ii
di, vasne, kterych sam nikdy
nepoznal sebe ami u jinych IL
III n ktarVch 81 dOSl1d len NV