Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-08-11
Napsal BEDRICH MORAVEC.

ma kruchte, nybrZ l Verlc1 mes
kajfci dole v lodi, ma nez pGso-
bill Lencin zpev tax, re Sc ohli-
zeli ma kruchtu. S straicky ia
raT u oltaTe, obrativ Sc pTi pro-
naSeni sveho "Dominus vobis-
cum, stall obraceny do lodi
chramove dele, nez bylo tfeba,
dival sc ma Lenku a zavrtel Sc
divou hlavou. Nikdo Lenky ne
poznal. Byla docela jina, nez
byvala, jak byl fekl Bohous.
Pobyt V meste proved ma nj
mnoho zmen. Byvale rozedra-
ne a neupravene obecni dlte by
10 ted distinguovanou damou.
Ct zasluhou? Pavelcovou ci
Bauerovou? Snad obou., snad
zadneho z Mich, snad jen neo-
bycejne pevne povahy Lenciny
snad take jen vlivem umenl,
LEE Lenka poznala treba jen v
pocatcfch, ale ktere prece jen
ma jejf dust pGsobilo uslechtu-
jicfm a povznasej1cfm zp1so-
benz.
Pc tonic solu Tfdicl ucitel
Pavelec zahledel Sc do svych
not a zakyval 1--WE hlavou. Ia
kyvani toto bylo vysledkem
myslenky, re must tie nezname
slecne podekovati "a krasny
pfednes sola V "Benedictu'. O
pozdvihovani zbude k tomu
chvilka casu.
Kdyz Sc potion oval zvonek
a varhany umlkly, Pavelec ia
ko mladik seskocil S lavice u
varhan a ucinil nekolik krokd
k Lence. Hledela ma neho S ne
jistym vyrazem svych kras-
nych ocf! Co uslys1 z 1st muze,
ktery il vlastne vychoval, a
kteremu ted chce odvesti syna.
ma. Mnoho neuslysela.
"Slecno," fekl Pavelec, ale
dalsi slova odumrela mu ma
rtech. Uc1til, re nekdo polozil
mu ruku ma ramenO a Ohled-
nuv sc, spatTil sveho syna.
"Bohousi!" zvolal radostne,
zapomenuv ma okamzik re
chtel podekovati nezname pew
kyni.
"Tati, pFivedl jsem Lenku,"
fekl Bohous V mocnem pohnu-
Il a ukazal ma stastne naleze-
nou.
Pavelee pohledl ma Lenku, a
V tom il poznal. Ma nekolik
okamziku probehlo jeho telem
chv6ni z velkeho pfekvapenl.
Potion Sc usmal a vztahl k nj
ODE ruce a kdyz vlozila sve do
jeho, pritahl il k sobe a objal
il jake otec davno o%zelenou
dceru. = U oltaTe incl zvonek
vyzyvajfcf v6T1ci, ably Sc bill v
prsa pred t~ajemstvlm bozstvi,
ktere Sc odehravalo ma oltafi,
ale ii ma kruchte teto vyzvy u
pine pTeslechli, nebot bila Ia
to jejich srdce radosti mad
stastnym shledan1m, a to byla
nejvznesenejsl 1cta bozstvi,
ktere hlasalo lasku jake jedine
St6st1 a opravdove blaho lid
silva.
Zbytek mise dozp1vala Len
ka S nadSen1m. Zmizela nejis-
tota, ktera il dosud tlsnila, ted
srdce jejf jasalo radost1. Otec
Bohousdv prijal il laskave ;jak
il prime Bohousova matka, O
tom Lenka nebyla V pochybnos
tech. Vzdyt kotvou veskerych
jej1ch nadej1 byla slova PAM
r1d1c1 pronesena pr rozchodu f:
"Jste-li 81 souzeni, sejdete Sc"
A ted Sc to stale skutkem.
Kdyz knee udeloval pozehnani
monstranci, Lenka Sc pokfizo-
vala s takovou zboznostl, jake
by Bohu dekovala "a stest1,
kteremu Sla vstf1c.
A Pavelec vyklepav posled-
nj akord zav6recne p1sne ma
varhanach, seskocil Cd varhan
jako mladfk, chopil "a ruku
Lenku, Tka: "Pojd, at uz jsme
donna, at matku nepripravuje-
me dlouho o to radostne shle-
dani!"
Donna! Lence sfrila Sc hrud'
blahem, kdyz pod holymi ted
lipami vstupovala do budovy
skoln1. Ano, ia stara skola by
la skutecne jej1m domovem.
"Jez1sku mill" zvolala
PAM Pavelcova spatrivsi vstu-
pujlc1. Lenku poznala hned.
A kdyz j tato chtela polibiti
ruku, nemohla to uciniti, me-
bot stara PAM il objala a size
jake hrachy stekaly il pc vras-
cite tvaTi.
"MaminkOv TakI RohouS