Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-02-10
ROMAN re VSI.

jsem o SVEN GNU uvazovat!
chladnym rozumem. Pov1dali
mi, re jsem jednal spravne a
muzne, re jsem svym rozhod-
nym zakrocenim zabranil hro-
zne k~atatsrofe, ktera mohla
mfti nedozfrne nasledky. Do
konce mne i chvalili a blaho-
pTali mi k me duchaprftomno-
sti. Vsechny takove chvaly
padaly mi ma dust jake Gently.
Premyslel jsem o tom, re bylo
mono svedeneho prftele pri-
v6sti tTeba jinym zpGsobem k
rozumu. Proc mi jen tom
hroznem okamziku nenapadla
vhodna slova, jichz by Josef
byl poslechl? Proc jsem ne
znal jin6ho prostredku nez
streliti? A vysledkem vsech
techto mych 1vah byla jen je-
dina myslenka - zabil jsem
jedineho sveho prftele. Ale te
jsem Sc nezbavil do dnesniho
dine. Stal jsem Sc trudnomy-
slnym, hledal jsem smrt, ucast-
nil jsem Sc vsech bitek ma ma
gistrale ,karnych vyprav a u
toki ma r1zna m6sta, byl jsem
nekolikrat ranen, ale vzdy
mne Ease vylecili. Pc navratu
domn wal jsem 81 pensi a ziji
nynf bfdny zivot. Povazuji Gin
sv1j "a vrazdu a tato myslen-
ka mne mucf. Vyzpovfdal jsem
sc YAM 1plne, mic jsem neza-
mlcel a mic nepridal. Vid1te,
slecno Marenko, re nemohu
byt spokojeny, a proto take
stastny. At 81 o mne Tide po-
vidaji co chit, ale ia nemohu
pTichazeti mezi ne, nemohu vi
d9ti jejich veselych tvar1, "a
vidim jim, re ia nemohu byti
vessel jake oni. Proto jsem
vam vdecen "a to, re jste "a
branila vystrelu ma zlodejske-
CO cikana. Vycftal bych 81. dnes
treba druhou vrazdu. Posed
mne tenkrat vecer dabel vraz-
d6nf, re jsem ami nevedel, co
pocfnam. Je to hrozne dedic-
tvf valky, ktera mas naucila ne
vaziti 81 zivota sveho ami CHI
no. Ale Wy jste mi pfipomne-
la, re je zivot drahocenna vec.
D6kuii VAN vrele."
Ia tie reci dosli k domu Sol
tynovu a zastavili Sc. Soltyn
podal MaTence ruku.
"Chvejete Sc, slecno," rekl
trochu pTekvapeny, kdyz vlo-
lila svou rucku do jeho pravi-
ce.
"Snad vas mole vypravova-
nj nerozruSilo vice, nez bylo
mym 1myslem? Chtel jsem
jen, abyste mne lepe poznala.
Rekn6te mi, co 81 o mne mysli-
tel"
Marenka pomalu zdvihla
sklonenou hlavu. Vzdech wy
dral Sc il z prsou a HAS jeff
incl velmi vTele, kdyz pravi-'
la :"Chtela bych YAM toho mno
no rfci, pane soltyne, rada
bych YAM Tekla slova ~potesuj1-
CT, ale veTte, re Sc mi opravdu
takovych SLOW nedostava, ale o
tom vas mohu ubezpeciti, re
YAM rozumfm a cftim vsecko S
vami."
"V9ffm, verfm, jste dobra
duse, to jsem uz poznal," rekl
a HAS jeho nezn6l uz tax kovo-
We drsne. "Dekuji YAM. Snad
dnesnf naSe setkanf nenf posle-
dni. Doufam, re Sc seznam1-
me lepe. O jednu vec proslm.
Abyste me tajemstvf podrzela
u sebe."
ITO yam slibuji svatosvate,"
Tekla.
Podali 81 jeste jednou ruce
a rozesli Sc.
Havelkova cekala ma dceru
netrpelive. "Holka, ty nejdes
dlouho!" ~spustila, jak Maren-
ka veSla do svetnice. "Uz jsem
chtela, ably Vincek zapTahl a
dojel pro tebe. Mela jsem
strach, jestli Sc tt neco nesta-
To-"
eco by Sc mi mohlo stati?"
pravila MaTenka. "Cekala jsem
az pTestane prseti."
H~avelkova, ukladajfc penf-
re "a obilf do zasuvky pradel-
nfku, cht6la ved6ti, CO je v me-
ste noveho, ale Marenka odpo-
vfdala vyhybave, rekla, Re je
unavena a re 81 p6jde hned
lehnouti. Ami kavy, kterou il
macecha schovala k veceTi, sc
lila 4%040 1nE%S &01xI4