Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1939-06-09

ku a stanula ma prahu. Obraz
ktery Sc il tn objevil, rival j
srdce. Soltyn lezel ma pohov-
&c a Kopackova, klecfc vedle
pohovky, tiskla oblicej ma pr
sa Soltynova, ktera byla rozha-
lena a bylo videti zkrvacenou
kosili. Pod psac1m stolen by
la louie krve. Kdyz dv6fe W.
sly, Kopackova sc ohledla a
vstala. Oci m6la opuchle cd
place, rysy obliceje strhan6.
Spatfivsi MaTenku, zacala To-
miti rukama, vypukla v bolest-
ny plac a volala: "Koukejte,
MaTenko! Takove nestest1!
Mil dobry pan! Proc pax mne
opustil?"
B6hala pc pokoji jake sfle-
ma. e Marenka plakala tise.
Musela svou bolest pred tou
zenou premahati. Pine pocho-
povala jejf zoufalou bolest.
M6la ma mrtv6ho v6tsi pravo
nez ona; ztracela V mem skutec
ne sv6ho muze. Ulevuj1c sve
bolesti tichym placem, pTistou-
pila MaTenka k pohovce a "a
hled6la Sc V oblicej soltynGv.
Smrt nezmenila jeho pT1snych
tahI, byly jen vice zkamenele,
nez "a ziva a zsinale. Celia
boure myslenek letela truchlic1
d1vce hlavou. TAX on drzel
slovo. Nesejdou Sc jiz V zivote.
Ale nec1til V sobe dosti silly, ably
oddolal sv6 touze pc nj, proto
sahl k prostfedku poslednimu.
Smyl svGj poklesek svojf krv1,
pTerusil svGj n~edovoleny po-
m6r, ably 81 no musela vaziti,
ably jeho obraz zdstal v jej1m
srdci cisty, a jejf laska k nemu
ably nebyla kalena stfnem w
citek. A us1ch il znela jeho
posledn1 slova: "Zapomente
ma mne!"
A tn pocftila u srdce jake
bodnut1 a shybnuvSi sc k jeho
hlav6, polfbila jeho studene &C.
10 a V mocnem vzrusenf zasep-
tala mu do ucha: "Nezapome-
nu ma tebe do smrti."
Kopackova, ktera sc zatim
vyplakala a vykTicela, vysv6t-
lovala 81 pohyb Marencin tax,
re chce videti ranu, pTisoupila
k pohovce a sejmuvsi slozeny
rucnfk, ktery mel Soltyn ma le-
We stran6 prsou, ukazala Ma
renee ranu V krajine srdecni.
Nepatrna d1rka, ktera ted uz
nekrvacela, a jejfz okraje byly
stazeny k sobe, zela pod levym
prsem.
"Hledte! Je to hrGza!" WHY
kala Kopackova. MaFenka hle-
della ztrnule ma tn nepatrnou
ranku, ktera zbavila milovane-
no muze zivota.
"Jak Sc to stalo?" tazala sc
tise.
Kopackova "a stal6ho place
jala Sc vypravovati:
"Vcera pTisel z probably
n6jaky smutny. Do vecera
psal. Kdyz jsem mu pTinesla
veceTi, pov1dal mi, kdyby UNI
rel, re je jeho posledn1 vile V
psacfm stole. Smala jsem Sc
tOmu a Tekla isem mu, re ie-
Ste tax brzy neumTe. o smrti
nemluvil mic. a rano jsem no
naSla V krvi u psac1ho stolu a
revolver lezel ma stole. Sou
sed jel pro pana doktora do
m6sta, ale bylo vsechno mar
ne. Pan doktor jen pokrcil ra-
meny a napsal tenhle lfstek, re
je pan Soltyn mrtev." Prikro-
ella k psacfmu stolu a udeTila
Sc p6stf do celia :"Boze, ia jsem
celia spletena! Vzdyt mi wee
ra take pTikazal, abych yam
dnes poslala tohle psan1. Tu-
HE lez1."
Vzala z psac1ho stolu yale
penou obalku a podala il Ma
renee. Chvej1c sc ma celem te-
lie, roztrhla Marenka obalku a
celia dopis, pTi cemz slza "a
slzou stekala il pc bledych IL
cfch. Bylo to jen nekolik Ta-
dek psanych pevnou rukou:
"Draha a jedin6 milovana!
Odchaz1m S obrazem Vasim
v dust. Je to jedine vychodis-
ko. Vsechen svGj majetek Cd
kazuji zav6ti Kopackove.
Smutna odmena. Prosfm vas,
dynamite sdruzeni legionaFd v
nasem okresn1m meste, ably Wy
pravili bratrf pohTeb me mrt-
voly. Penfze jsou v psaclm
stole. CO zbude, nalezf tez
Kopackove. A prokazte mi
tento dGkaz lasky a ujmete sc