Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1938-06-03

pill. Kolik tn bylo neveselych
vzpom1nek, pri nichz mole do
bra zena caste hluboce Sc "a
myslila a chlapci ma mne S Wy
desenyma ocima z1rali. Ale
mne sc dnes lehce vzpomina-
10. Bylo to vsechno minute.
Ma prestala nebezpec1 Sc snad
no vzpom1na.
Druheho dine vyjeli jsme pc
silnici k Bileci. HochGm lfbi-
la sc krajina hlavne pro sv1j
neobvykly smutny raz. Ale
bylo znati, re pdsobf ma ne pre-
ce jen truchlivym dojmem.
Vzpom1nal jsem, re i mne Sc
tax delo, kdyz jsem Sc tn po-
prve octnul. W hodinu cesty
"a Trebinjf jeli jsme pustou,
liduprazdnou silnicf lemova-
nou pc leve strane holymi ska
lami, pc prave hlubokym lido
lin, v nemz plouzf Sc Teka Ire
binjcice vylevajfc Sc do ddol1
pod Bilecem z nekolika pod
zemn1ch jeskyn.
Krajina sc "a dvacet let zme-
Mia. Z1stala pustou, mrtvou,
zakletou jake v pohadce.
Ma zenu a deti pGsobila nej-
spfse tymz dojmem, neb mice
Ii a zT1dka kdy mne ktery OSLO
vii zadaje nejakeho v~ysvetlen1
"Take pojedeme kolem mi
sta, kde sc pan doktor Cernov-
sky s tou hercegovskou dlvkou
zasnoubil?" otazala Sc mne
zena z nenadan1.
Gale to sc rozum1," odvetil
.jsem. "Vzdyt je to pri silnici.
Ia ctvrt hodiny pojedeme ko-
lem"
"Nech tam zastaviti, muz1c-
ku," rekla zena. "Rada bych
81 to mfsto prohledla."
Ia ctvrt hodiny jsme dojeli
k mfstu, kde byla studanka, a
lie hnedle bych to mfsto nebyl
poznal. P6kny habrovy les byl
pryc, jake kdyz no vyhol1. l
sem uz zasahla lidska kultura,
porazej1cf lesy, ably je zpene-
lila. Znama studanka stala V
malem krov1 sto krokG cd sill
nice obnazena a paloucek, ma
kterem kdysi voj1ni o%dpoc1va-
Ii, byl ted pouhym sterkovis-
Item.
Slezse S vozu zameTili jsme
vsichni Ike studance. Vsechno
tn bylo jake pred dvaceti Lefty.
Kamenne koryto lezelo ma ze-
mi, do neho stekala voda z
trouby a devcat i zen stall tn
zastup. Jenze dnes sc d1vky
nerozprchly, kdyz mas spatri-
ly. Prohl1zely 81 mas zvedave,
neco 81 suskaly a starsf zeny,
ktere tn staly, ably vody nacer-
paly, pozdravily mas pT1vetive,
kdyz jsme Sc pribl1zili az k
studance.
Jedna z zen pTistoupila k
nam nesouc dzban plny vody a
tazala Sc mne: Nevis, pane,
kdy uz car propusti meho jul
naka z vojny, ably 81 pro mne
~prisel?"
Trhl jsem sebou prekvape-
MIN. Nejasne tusenf prolete-
10 mi dust. Mohla to snad BY
tt Marta?
Pro jistotu tazal jsem sc jed
ne z zen, KIDD je ia zenstina.
"Luda Marta" odvetily mi
vsechny sborem.
Sflena Marta tedy. Zrovna
jsem ted zrakem hltal postavu
ubohe stojic1 v tupem mlceni
opodal. z byval6 krasky ne
zbyly ami trosky. Byla zestar-
Ia, pohubla, zanedbaneho zev-
nejsku, jenom to jej1 velke O.
ko sc dosud krasne lesklo. Jen-
re to nebyl lesk lasky a nehy,
ktery kdysi poutal Cernovske-
no, byl to lesk pT1serny, vzbu-
zuj1cf soucit. Oko MARITIME
prozrazovalo dust chorobnou.
Bezdeky tazal jsem sc, co Sc
ubOhe stale.
Vypravovaly mi zeny, CO
jsem vedel a byl proto jist, Re
neuslys1m mic jineho.
Pred lety sl1bil pry il mlady
vojfn, re il pojme "a zenu, al
Dude z vojny propulsion. Milo
vala no, verila mu, obetovavsi
mu vsechno, a cekala ma neho
trpelive. Kdyz nepsal, verila
pTece, T1kajfc, re jist6 pride.
Ale leta plynula a voj1n nepTi-
chazel. Marta zkusila mnoho
Cd otce, proto re jiny mladfk
sc O nj neuchazel, kdyz uz by