Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1938-07-22
Vypravuje Bedrich Moravec.

fa Sc pres celOu lCal11 tame Pc
vychodnim pobfezf mezi mo-
rem a 1patfm hor Apennin-
skych. Zapadlo slunce "a VIDA
lene horske velikany v pravo a
v levo modrala Sc hladina ia
derskeho more, kdyz Jarmil
zaslechl jmeno STANCE, kde
mel vystoupiti. Vyskocil hbi-
tie a shanel svoje zavazadla.
Byly to jen diva velke vaky, kite
re mu zeleznicn1 zfiZenci slozi-
Ii ma perron a "a chvili Wax
supal dial. Ted Sc teprve Jar
mil rozhledl. Byl sam a sam v
daleke cizine. Nadraz1 byla
jen nepatrna budova, kus ces-
ty bylo videti v rovine nejakou
rybaTskou visku. Ia viskou
modralo sc more zlacene pa
prsky zapadajfcfho slunce.
eco ted?" pomyslil 81 Jar
mil. Castel Posono jmenovalo
Sc misto, kde mel n%astoupiti
misto vychovatele, ale donna
uz ma mape v~ypatral, re je to
hezky daleko cd teto STANCE.
"Signor d%otore?" oval Sc V
tom vedle neho necf HAS. O.
hlednuv Sc, spatril Jarmil mu-
re odeneho narodn1 kroj.
TAX 81 Jarmil predstavoval l.
talske brygandy,jak tento muz
vypadal. Ale usm1val Sc ma
Jarmila prfvetive.
Isl, ST." pospfsil 81 Jarmil
prisvedciti. Vedel uz, re je to
clovek vyslany ma stanici pro
neho. Muz hned Sc chopil "a
vazadel a vlekl je pred nadra-
mi budovu. Stall tn kocarek,
V nemz byli zaprazeni diva hor
sti konfci.
"Jak daleko je jeste do Cas-
tel Posono?" tazal Sc Jarmil.
"TTi hodiny pesky, pane dok
tore" odvetil muz pr1vetive
Gale "a hodinu tam budeme
Nasi kon1ci bez1 dobre."
"a kterym smerem je to-"
tazal Sc Jarmil opet.
"Tamhle!" Tekl muz a NAV
nul rukou primo k zapadu.
Sleduje naznaceny smer,
spatfil Jarmil We velike dalce
horsky hTbet Apennin ozdobe-
ny cervanky prave zapads1ho
slunce a trochu v pTedu kopco-
vitou krajinu, v niz belaly Sc
v1sky, tesil Sc, re Sc pokocha
pohledem z bl1zka do krajiny,
ale kdyz usedl do kocarku a
kocf pobidl kone do klusu, We
cern1 sero zmenilo sc nahle v
tmu a Jarmil nerozeznal mic
nez vysoke topoly, ktere lemo-
valy silnici. Konlci bezeli sku-
tecne podivuhodne. Stale v
klusu, jake by ami 1navy ne
znali. Nekdy projel povoz
vesnici nebo mesteckem, ale
osvetlena okna jen Sc mihla
kolem let1cfho povozu.
Koc1 mluvil pravdu. Ia no.
dinu projel povoz nejakou vel
kou osadou, potion zahrcel ma
moste a projel vysokou branou
"Signor dottore,, siamo a ca
sa", obratil Sc koci k Jarmilovi
S veselym usmevem. Povoz sta
null ma prostornem nadvoTi. NJ
kolik sluhG pTibehlo Sc svftil-
Mani a pomahali sundavati "a.
vazadla. Kdyz Jarmil vystou-
pill z kocaru, pristoupil k menu
stafec V premovane livreji a u
kloniv Sc, Tekl "Pane doktore,
pan hrabe odchazf casne ma
odpocinek a prosi, abyste Sc O.
debral do sveho bytu a odlozi]
pfedstavenf ma z1tTek. Je dnes
uz pozde a pan hrabe pTedpo-
klada, re jste unaven dlouhou
cestou."
"Jak 81 pan hrabe preje,'
fekl Jarmil.
"Racte tedy Sc mnou!" rekl
sluha.
Byt, ktery sluha Jarmilovi
vykazal, byl hezky a 1tulny.
Byly to diva vets1 pokoje a men
81 l%oznice, vsecko opatrenG
vkusnym nabytkem, skoro $
pfepychem. Bylo vidno, re tn
pfepych zapasi S jednoducho-
stf, ale takovym zp1sobem, re
zadny nenabyl vrchu. Radost-
ne byl Jarmil pTekvapen shle-
dav v predni pokoji skfin ma
plnenou knihami. Vedle kni-
hovny byl psac1 still, patrne
tento pokoj urcen "a studovnu
pro mladeho hrabete.
Sluha pifnesl Jarmilovi stu
denou veceTi a lahev VIVA a po-
tom pal dobrou noe. Vecere Sc