Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-05-28
Napsal Bedrich Moravec.

"a svou povinnostf do lesa, ride
tn porazen1 v pasece, nebo Cd
poledne donna obstaraval pra-
&c kancelafske. Pr tom stale
levici podroboval rGznym cvi-
kim, jak lekar naTizoval a ia
to skutecne pozbyvala sv6 pre-
desle ztrnulosti.
Ale Verunka stale jeste le-
zela horecnem document a
pri tom stale hubla.
w snih tai a prvnf skTivani
pTileteli do kraje, kdyz lekar
jednoho dine oslovil tetu Hatu:
"Ma zlata PAM, ted budte o.
patrna. Kdyz uz jste tax dlou-
no nemocnou oSetfovala, vytr-
vejte v die milosrdenstv1! Ho-
recka ulevuje, co nejdr1ve ma
stane obrat. Ma vas zalez1, ma
Ii nemocna nabyti rozumu. Pro
citne-li k vedom1, az horecka
mine docela, v coz pevne We
rim, budte opatrna We sdelova-
nj zprav a vec1, O nichz nemoc-
ma nevf a zachazejte S nj jake
S malym ditetem."
"MGj Boze, CO bych pro to
devce neudelala, kdyz vim, re
Jir1 celou dust svou ma nj lp1",
rekla PAM slzic. "Myslfm vsak,
re to ami nevydrzi, vzdyt je
kost a k1ze."
"To je malickost," small Sc
lekaT. ease Sc zotav1. Nine
jedna Sc o JEFF mock. Rozu-
mite NIP"
"Rozumfm, pane doktore,"
rekla teta Hata. "Nemocna
nesmf zvedeti, re kolik rokd by
la blbou a jak Sc k nam dosta-
Ia"
"Tak, tax, draha panf," u
small sc lekaT radostne. "Uz
vid1m, re mi rozum1te. Jen z
pocatku ne prflis mock memo
enc namahati pTemyslenfm a
vzpomfnkami. Ma to je casu
dost, al telesne ses1li."
A jednoho jarn1ho dopoled-
ne nastal osudny okamzik. We
runka Sc vzchopila a snazila
Sc posaditi. Rychle k nj pTi-
skocila Hata, ably j pomohla.
Byla S nj sauna We ~svetnici. We
runka pod1vala sc ma nj, usma-
la Sc a fekla slabym hlasem:
"Vas znam, ale nemohu Sc u
pamatovati, KIDD jste."
"Jak bys mne neznala," re-
kla stara PAM klidne. "Jsem
Hata, sestra hajneho Suchar-
dy, a o~setfuji tie Cd tech dob,co
Stiffness"
"Tedy stdnu?" divila Sc. "A
kde to jsem."
"No, u mas v hajovne," no
voTila Hata snazic sc byti kid
nou &C srdce jej1 radostf jasa-
10, re Verunka mluv1 rozumne.
Rozstonala isl sc u BoulG a tax
jsme te pTenesli k nam, proto-
re 81 toho Jiff pfal, ably te mel
stale ma oc1ch."
"Ten dobry Jill" usmala Sc
Verunka blazene. "A dlouho
jsem stonala teto?"
"Dlouho, devecko. Ale ted
uz Sc uzdravis," fekla Hata a
marne snazila Sc zatajiti Shy,
ktere Sc il tlacily do ocf. "Vy-
vedeme tie ma zahradu a slunfc-
ko z tebe nemoc vytahne. &C.
dou zimu isl p~rolezela, ale 0
zimu neni beztoho CO stat. A
ted uz je venku jaro."
"A kde je JiT1?" tazala Sc
d1vka a bleda jej1 lie polila Sc
nachem.
"V lese, to Wis, devecko, ale
Dude tn hnedle a Dude m1ti ra-
dost, zes uz zdrava," rekla
Hata. Gale ted 81 lehni, mno-
no nemluv, abys sesilila!"
Hodinu potion belhal Sc cd
lesa starry Sucharda a sestra
vybehla mt vstf1c oznamuj1c
mu radostne:
"Mluvi! A to docela rozum-
me-"
"Zaplat Pa n BGh," Tekl Su-
charda a vessel opatrne do svet-
nice.
Verunka lezela ma lozi S O.
tevrenyma ocima a kdyz stark
k nj pfistoupil usmala Sc.
Wal jej1 pohublou rucku do
sve drsne pravice a Tekl sym
kovovym hlasem: "To nam ra-
dost, holka, re je tt lepe."
"Dekuji VAN, patntato," re-
kla vTele a snazila Sc ruku je-
no pritahnouti ma 1sta.
eco mne bys dekovala? Fac?
rekl skoro drsne. "Panu Bohu
dekuj, re te uzdravil a my mu
podekujeme S tebou."
Potion sedl 81 vedle lGzka