Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-04-09

dy Sc tax dobTe do zajetf ne
dostane. Byl jste v dobrych
rukou."
ga vim, v zidovskych," u
small Sc Marinko, vzpomenuv
81, jak jeho pr1vodce vytahal z
neho celou jeho hotovost.
Podddstojnfk, velfci vojfn1m,
kteff strezili zajatce, prijal
Marinka cd zida bez zvlastni
1casti a vsoupl no dveTmi do
ohrady. Prichod zajatce byl
vsednim zjevem, byly jich sem
pc dnesnf bitve privadeny cele
zastupy.
V ohrade byli vojfni r1znych
rakouskych plukG, Tide rdz-
nych narodnost1, ale Cechn tn
bylo n%ejvfce. Marinko sc tn
shledal Sc svymi soudruhy cd
setniny, mel z toho radost. Ne
kterf ovSem schazeli, kteTi pa
dli ma bojisti, ale ma ty ted nj
kdo nevzpominal, kazdy sc v
myslenkach oblral jen svym O.
SUDDEN. Vsichni NELL stejnou
myslenku: "Jak Dude DALI"
Shylovalo Sc k veceru, vojini
ohlfzeli Sc nedockave Ike dve-
rim ohrady, brzy-li pride ne
KIDD, ably je odvedl pod strechu
ale dveTe zGstavaly zavfeny.
Pres n~evysokou zed bylo vide
tt bodaky strait, ktere obcha-
zely kolem ohrady. Zajatci
nahlizeli, re jim Dude preno-
covati v ohrade pod sirym ne
benz a opatrnejsf ohlizeli Sc pc
mfste prihodnem k prespani.
Mezi temi byl take Marinko.
Odloucil Sc Cd skupiny svych
soudruhG a vydal Sc ma pout
kolem zdi. V zadnfm koute
lezela hromada starych prken,
ale nekolik voj1nG melo il jiz
obsazenu. Pfece tn vsak Ma
rinko nasel jeste m1sto pro Sc
be a poloziv svGj batoch ma pr
kna, usedl a vloziv hlavu do
dlanf, jail Sc v%zpomfnati ma do
NOV. CO asi tie delaji donna?
Tatfcek s Baruskou poklizejf
dobytek a mamicka vari polev-
ku k veceri, bud mlekovou ne
DO bramborovou. Boze, BRAN
borovka! Donna nikdy mu me-
chutnala, protoze mamicka do
nj davala mnoho zeleniny, jak
byla zvykla re sve vlasti. Ia
tfcek to jfdal rad, snad k Will
maticce, ale Marinko vzdycky
vsecku zeleninu z polevky wy
tahal. Ale ably tu byl ted talfT
teple bramborovky! Pr tie
vzpomfnce pocftil Marinko po-
jednou hlad. Prve pro same
move dojmy ma jidlo nepomy-
sill. Vynal z batochu chleb a
ukrojil 81 krajfc. "Snad nam
prece dali neco k jidlu?" O.
wal Sc jeden z Tady vojinn le-
zfc1ch ma prknech. Patrne vi
del, re Marinko il a dostal ia
Ike hlad. Marinko sc rychle o.
hledl. Has mu pTichazel po-
vedomy. V nejblizsf chvili vo-
j1na poznal a zavolal ma neho:
"Nazdar, Vondracku!" Oslo
veny usedl, dival sc chvfli pre-
kvapeny ma Marinka, pojed-
nou vyskocil a uchopiv sv1j ba-
toch, prelezl pc prknech k Ma
rinkovi a ulehaje vedle neho,
jail Sc hovoriti: "Tys tn take,
Pf1hodo? No, s tebou myslil
jsem, re Sc ma tonic svete uz
neshledam. Videl jsem tie, zes
zdstal lezeti, kdyz jsme utfka-
Ii ma ruskou stranu, domnival
jsem Sc tedy, re tie zabil gra-
nat"
"Nic Sc mi nestalo," pravil
Marinko. "Byl jsem jenom ne
jak omameny, re ami nevfm,
kdy jste odesli. Sebral mne po-
tom nejaky lid sanytak a do
vedl mne SEM" mo, jen
kdyz ses dostal z toho pekla,"
hovoTil Vondracek. Ma from
tie to uz nebylo k vydrzeni.
Snad to v zajetf Dude prece k
snesenf. Ale hladu tn asi zku-
SINE dost. Ones cely den nam
nedali ami do dst."
Marinko beze slova vytahl
svGj chleb z batochu, ukrojil
kraj1c a podal no Vondrackovi
ely mas chleb?" podivil sc
tento. "Kdes k nemu prisel?"
God toho sanytaka," odvetil
Marinko.
Ulehli oba ma batochy, zaha
iii Sc do plastd a povfdali 81 Q
domove. Vondracek byl z ro-
diste Marinkova, vzpominky
ioiioh hxr1u foIu x,o1,o; co,L1oa