Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-02-12

Val TIC OOO q J0 NCo AOO '
zahrade. Seznamili jsme Sc te-
dy hudbou, a to je lepsf nez
hledanymi slovy."
"Tedy Wy jste mne videl?"
otazala Sc zapyfivsi Sc.
"Ovsem, slecno, a bylo mi IL
to. re iste v1ckrat w do zahra-
dy n~epTisla," odvetil S vycit-
kou.
"Nastalo potion chladnejsi
poGasi a matinka zahradu "a
vrela," omlouvala Sc. Gale va
81 hre naslouchala jsem rada.
Hudbe rozumfm. Hraji ma pi-
ano."
"To bychom 81 tedy, slecno,
mohli nekdy zahrati spolu,"
zvolal nadsene.
"Nevfm, jestli by to slo, pa
ne uciteli," Tekla sklonivsi hla-
vinku V rozpacfch. "Matinka
by to nedovolila. Nesm1m Sc s
nikym stykati."
"Totiz s mladymi muzi? Vid-
tie, slecno?" usmal Sc.
Adlicka nepozvednuvsi hla-
Wy. neodpovedela, jenom Sc "a
Sc zacervenala.
"To je divne," pokracoval
Horak, "panf matinka Sc o vas
tolik bojf a ma takovou dale
kou prochazku V zimn1 nepo-
hode vas pust1."
"Matinka vedela, re idu sa-
ma a netusila, re zajdu tax da-
leko," odvetila Adlicka.
Podobnym zpGsobem bavili
Sc az do vsi, doSli sem w "a u
plneho sera a ma kraji vesnice
potkali vratneho tovarny, KITE
ry sci uz slecne naproti a vyfi-
zoval, re PAM tovarnfkova ma
starost, re sc slecna tax dlouho
zdrzela ma prochazce. Vratil
Sc vSak hned vida, re Adlicka
Sc nachaz1 V prGvodu Horako-
We. Pred tovarnou podal Horak
Adlicce ruku, rka: eco mi ra-
.dite slecno? Nam Sc poku-
siti o dovolenf k spolecne
hFe?"
"Zkuste to!" rekla a stisknu-
vsi podavanou pravici, zmize-
la prGjezdu tovarny.
Pohl1zeje "a zmizevSf Adlic-
kou, postal Horak dlouhou
chvili pred tovarnou pohr1ze-
ny V myslenkach. Potion Sc
vzpamatoval, re by toto jeho
prodl6van1 mohlo byti napad-
nym vratnemu, ktery no mohl
vid6ti oknem sveho pflzemn1-
no bytu, otocil Sc tedy a ubiral
sc rychle do sveho bytu.
Bytna pTinesla mu veceTi a
rozsvftila mu lampu ma stole.
Byla to povfdava zena, pTi Ia
kov6 pTflezitosti jake ted oby-
cejne Horakovi oznamovala
vsechno, co Sc "a cely den We
vsi sbehlo, cinila to take dnes,
ale Horak il ami neposlouchal.
Tato jeho nevsfmavost pTimela
mladou zenu k otazce: "Snad
~nestunette, pane uciteli?"
"Nikoliv, ale trochu jsem sc
unavil prochazkou We snehu,"
odvetil, ably j upokojil. "Byl
jsem daleko."
Bytna zakyvala spokojene
hlavou a nechala no O samote.
Nedotknuv Sc vecere, shasil
Horak svetlo a pristaviv 81 Ii
dli k oknu, d1val Sc pres zasne-
zenou zahradu k vile. Svftil
mes1c, zahrada vypadala jake
postr1brena. V oknech Willy "a
Tilo svetlo a chvilemi mihl Sc
st1n ma bile zaclone.
"Zdali je to stfn Adlicin?"
pomyslil 81 Horak. Premyslel
o dnesnfm setkani a V duchu
videl stale spanily zjev slecny
z tovarny a slysel jeji zvonivy
hlasek. Ma chvfli byl z duma-
nj vyruSen hlukem, ktery po-
vstal ma silnici. Delnfci opou-
steli tovarnu pc denni praci.
Potion zavladlo venku opet IT,
cho. Byla nadherna zimnf noe
a Horak d1val Sc do nj dale O.
b1raje Sc stale vzpomfnkami
ma Adlicku. Zjev jeji opano-
val celou jeho dust. Sedel tax
zabran v prijemne vzpomfnky
dlouho, az pohasla svetla v pr
vnfm patfe Willy, pax teprve Sc
zdvihl a odstoupil Cd okna.
Ulehaje bez vecere ma luz
ko, umfnoval 81: "Zkusfm III
ira, dovolf-li tovarnfkova, a.
bych smell S Adlickou hrati du-
eta. Bylo by to rozkosne. Proc
by nedovolila? Vzdyt v tom
nen1 mic zleho ami necestneho
a must poznati, re nemohu Sc
snad OdVazovati k nad6ii 10