Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-09-24
Ma Cejkove:
NOVELA. Napsal BEDkICH MORAVEC
Napsal BEDRICH MORAVEC

N0sS ~ ~
k nicemu sc neodhodla. Ten
mlady doktor, S tvaTf a chova-
MIN vazneho starce mel roz-
hodnouti O jejf lasce a o osudu
sveho pr1tele a vychovance, ale
doktor mlcel. Mlcel proto, re
Rudolf hovoril stale jen O sve
lasce, ale ami slovem sc nezmi-
noval O jejf budoucnosti. A
Milos nechteje predb1hati uda-
lostem, ktere Sc mu zdaly byti
velmi osudnymi, cekal trpeli-
We, az zacne vazne hovoTiti
Rudolf. A tax uplynula Tada
dnf, pohostinska vystoupen1 E.
veliny chylila Sc ku konci, zpe-
vacka musela Sc odhodlati bud
prijati engagement, neb z V1d-
ne odjeti. Bylo to rozhran1 je-
Ijiho osudu i rozhrani osudu
muze, ktereho milovala popr-
We We SVEN zivote. A pojed-
nou pfistihla Sc pTi zvlastnfm
Irozpolozen1 mysli. Milovala
Isvarneho hezkeho muze, hula
k nemu celou dust, ale ~vyc1tila,
re ten milovany muz je ovla-
dan duchem druheho muze,
|vazneho, klidneho, snad lasky
k zene ami neschopneho. A E.
velina poc1tila, re Rudolf nj
|kdy nebude jej1m, neziska-li 81
naklonnost1 dra. Elbeta. Whit
zela k nemu S uctou, ponevadz
cd neho zavisel osud jej1 lasky
a vyplnenf jejfch snG O stesti.
|Slavy uz zazila dost, ale pc tt
chem stest1 rodinnem touzila,
a to il mohl poatTiti jen Ouch
|jejfho Rudolfa, ten vazny a
zadumcivy jeho pr1tel. Ale ten
mlcel stale. Dojizdel do pred
stavenf, vecerel a bavil Sc S o.
bema milenci, ale O budoucno-
sti nemluvil a k nicemu nera-
dill. A potion pfisel k nemu
Rudolf do bytu a rekl mu roz-
hodne:
"Rekni mi, co mann delati?
Evelina ma ma vybranou. Bud
zGstati stale We V1dni, kdyz 81
il vezmu, nebo odjede a potion
il do smrti n~espatf1m. Mluv,
co nam delati!"
eco mas delati?" opakoval
pc mem Milos vazne. "Coz ia
vim, jakych obetf isl pro svou
lasku schopen?"
"Vsech, prfteli, yer mil" zvo
lal Rudolf nadsene.
Milos Sc trpce usmal.
"Kdybych ii mohl veTiti,"
|rekl pc chvilce vazne. "U te-
be nebylo nikdy zakladnfch a
vaznych r%ozhodnuti, vzdycky
isl podlehal vlivGm okamziku.
Vzdyt te znam. A ted je to-
mu Ease tax. Zmaf1s svoji ka-
rieru, abys z1skal krasne zeny
a pozdeji snad budes litovati."
"Nebudu!" zvolal Rudolf
pevne. "Chci vzdorovati vse-
mu, abych Evelinu z1skal, Una
rim treba svoji karieru, ale
muslin Evelinu dostati. A ty
mi rad! Vzdycky isl mi radil
dobre, k dobremu isl kolikrat
k Will mne obetoval a vzdycky
isl mne dostal tam, kde mne
tvoje slechetne srdce chtelo
mfti, pomoz mi tedy take tento
KRAFT, kdyz Sc jedna o mole Ii
votni stestf a blaho! Alespon
mi povez, co O Eveline soud1s!"
"Miluje tie, o tom jsem pre-
svedcen," rekl Milos neobycej-
ne vazne. "A co o nj soudfm?
Kdybych nemel srdci upf1mne
lasky k zene, O ktere vGbec ne
vim, zda-li kdy nabudu pfilezi-
tosti uchazeti Sc o nj rekl bych,
re bych mohl k Eveline upf1m-
ne prilnouti. Tvoje Evelina je
devce krasne a duchapalne a
jsem presvedcen, re by sve las
ce pfinesla kazdou obet:
"Tedy mi pomGzes?" tazal
Sc Rudolf radostne. M1sto Cd
povedi podal mu Milos mlcky
|ruku.
"Je treba, abychom Sc spo-
|lecne domluvili," rekl Rudolf
a oddychl 81 jaksi spokojene:
"Evelina touzf zvedeti tive smy
|slenf O nasem pomeru. Ia u
boha, jake by tusila, re ty svou
intervencf u mych rodicu MI
lzes rozhodnouti o nasem stes-
tt. Chces tedy j1ti Sc mnou k
Eveline, abys il i mne fekl, co
name ciniti?"
"Pnjdu S tebou," rozhodl Sc
Milos. "Chtel jsem zGstati te-
to zalezitosti vzdalen, ale vi
dim, re mne osud zatahl, abych
byl prostfednfkem mezi tebou
a tvymi rodici. A yer mi, re je
NJ; ~ 4~o NM protozo tv co cvOI]