Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-09-17

Slova Rezneho otevrela mu
oci.
"Hlubsi vzdelanf schazi mym
kolegGm. A pax zivot ma vsi
je t6zky. w tomu rozum1m.
Snad pTisli Ike skolstvf S tymz
nadsenfm jake ia, ale mfsto a.
by zdejsf lid povznesli k sobe,
klesli ma 1roven toho lidu. Sn1-
zili Sc a svych ideal1 Sc VIDA
H."
Semovsky hrd6 Sc vztycil:
"Ale ia neklesnu! IdealG Sc
nevzdam do smrti! Ia zadnou
cenu! Budu pracovati poctive
a m1stn1 pomery nesm1 ma mne
m1ti vlivu! Nesm1!"
Blahovy! Kolik tobe podob-
nych nadsencG veslo do zivota
sc stejn6 poctivymi 1mysly;
myslili, re dostac1 sami sobe =
a podlehli. Pomery jsou moe
n6jsf nez vile cloveka. Bud Sc
vzdas svych idealG a Dude z te-
be chlebaT, hled1cf sc pTi SVEN
stavu zaopatriti, nebo Sc jich
nevzdaS - pax budes Sc 1.-Two
tenn potaceti jake LODI zbavena
kormidla, ktera sc stala hf1c-
kou vim ma rozbouTenem mort.
Kdyby tohle byl Semovske-
mu n6kdo rekl, byl by no jiste
odbyl 1trpnym 1smevem. Ale
neTekl mu toho nikdo, ami ia
raf, ami Rezny. Takove my
slenky napadly Semovskemu
teprve pc letech.
Jaro pekn6 pokracovalo.
Kdyz sc stromy odely kvetem
a ma polfch vymetalo obilf, IL
bila sc Lhota Semovskemu vel
mi. Pripadala mu jake raj.
Ovsem hoch, ktery cd detstvl
znal jen cestu do skoly a re
skoly, pc skole i v prazdnych
dnech znal jen hodiny soukro-
m6ho vyucovanf, ably Sc uzivil
pTisel do volne prirody Ia mes
tenn malo kdy, byl proto ted
dvojnasobne nadsen pT1rodou,
ktera sc probouzela k novemu
zivotu zmlazene matky zeme.
RAJ je tn, skutecny rail"
opakoval 81 Semovsky, kdyko-
liv sam, nebo S faraTem nebo S
Reznym podnikl vychazku.
"Jak sc divim Tfd1c1mu, re do
vede vsechen svGj cas- vysedeti
u karet! Nebo ten Bart1k! MI
sto ably 81 vysel d olesa a osve-
I'll Sc V cist6m vzduchu, civf V
dusnem baraku a pc cele hodi-
ny troub1 ma sve kT1dlovce ne
pochopitelne variace. Zvlastn1
lide!"
Rajem zdala sc Semovske-
mu Lhota, ale nevzpom1nal pri
tom, re prvnf Tide byli z raje
vypuzeni zenou. Ale Eva pTi-
pravila Adama O raj nevedom-
ky; ma Semovsk6ho cekalo ia
kove pokusenf hned z dvou
stran. Jedno nevedomky a
druh6 dmysln6. A had Sc k to-
mu uz nasel velice snadno.
S postupem jara pribyvalo
tepla, sv6tla a veskere lahody.
Byl itchy vecer, nebe pine
hvezd, vzduch itchy a vlazny.
Semovsky Sc naveceTel, vypil
sklenici piva, a protoze mimo
kazdodenn1 hracskou "partu"
nikoho v hospode nebylo, sci
domG S 1myslem nejakou no
dinu psati. Kdyz pTisel Ike
statku, setkal sc S Anezkou.
Sedela ma stupn1ch vedoucich
ma zasep a vftala no svym zvo-
nivym hlaskem: "Uz dom1,
pane uciteli?"
"To pGjdete hned spat?"
II kdepak! Psati budu."
"Vy jen stale pfsete!"
"A o nam delati?"
Nicola chvili v rozpacfch.
"No, ia nevfm. Ale mysl1m,
re yam to nenf zdrav6. Cd ra-
ma do til hodin We skole, a po-
tom zas do noci p1sete."
Semovsky Sc te starosti "a
small, ale byla mt mila. "Vsak
ia sc z toho nerozstGnu."
Stall Vedle nj, opTev sc o "a
bradlf zaspi.
"Mate rad kvetiny, pane u
citeli?"
"Anezko, vasnive miluji kve-
tiny"
"Hledte, pod vasimi okny je
zahradka, ae nenf v nj mic nez
trava. Kdyz jsem chodila do
skoly, kazdeho roku jsem "a
hradku zryla a nasazela jsem
tam petrkl1ce a sasanky. Ale
ted zahradka zpustla. Nezbu-
de mi ma nj pokdy." Has jeff