Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-09-24
NOVELA.

pOLO1 111C11 POAAAoA GNOAAAAN NOZ
neho. Davala sc Norma, o.
pera d6jem i hudbou ponura
Evelina zp1vala svou matersti-
nou, ale i bez tie italstiny by
by il Milos poznal. Byla kras-
ma, krasny byl i jej1 zpev, kra-
sa byla v kazdem jejfm pohy-
bu, krasnym byl i jej 1smev -
ale byla to prece jen herecka,
Vsecka ia krasa byla jen stro-
jenou vecf "a vstupne, ktere
zaplatili ii Tide sed1cf a stoj1ci
tam dole.
Kdyz pc prvnim jednani O.
pona spadla, Rudolf chopil Mi
lose "a ruku, volaje nedocka-
We: "Tak, co soudfs O me Eve
line?"
Cekal nejaky nadseny pro-
jew, ale kdyz Sc Milos k nemu
obratil, spatTil jen chladnou a
starostlive zachmurenou tvaT.
"Slecna je skutecne nadher-
nym zjevem svojf telesnou
krasou a take jejfmu um6ni
nelze niceho vytykati. Slysel
jsem "Normu" uz kolikrat, ale
tato Zuliani il zpiva skutecne
nejlepe. Je umelkynf prvnfho
Tadu."
"Nenf-Iiz pravda," zvolal
Ease Rudolf zhostiv Sc rychle
zarazenf, ktere u neho v PRIV
MIN okamziku zpGsobila vaz-
ma tvaT pTftelova. evils ted,
proc il miluji."
MiloS Sc trpce usmal.
"Kdyby sc k Will jej1mu u
menf zamilovali vsichni tt Tide
tam DOLE" rekl Milos ukazav
rukou do hlediste, "podivej Sc,
kolik by ia slecna mela cite
III! A tax je tomu vsude, kde
Sc svym umenfm vystoupf."
Gale ty mi nerozumfS," fekl
Rudolf rozechven. "Certa je
mi pc jejim um6nf, kteremu
vlastn6 ami nerozum1m. Vzdyt
ia ami nevfm, co zpfva a jak
zpfva. Evelina ma %jevisti neni
moi milenkou, moji je jen We
SVEN soukromem zivote." Mi
los trhl sebou pTekvapen.
"Tak dGvernou je tedy tvoje
znamost S NIP" zeptal Sc.
"Je to vazny pomer," fekl
Rudolf. "Proto chci abys Eve
linu poznal, ale ma jevisti ne.
Poznas il pc predstaven1 a po-
tom mi teprv pov1s, je-li to dev
&c lasky hodne alasky schop-
me-"
"Toho seznameni hned pc
pTedstavenf snad nebude ire
ba," mini Milos. "Vim jak
vypada. Slavenou herecku Wy
chazejfcf z divadla obklop1 "a
stup jejich ctitelG a ty il budes
vydirati z toho zastupu S mno-
hymi omluvami: Toho pokoru-
jfciho vyjevu bych nerad byl
svedkem."
ga to Sc mylis," zvolal Ru-
dolf sebevedome. "Evelina je
jen mole, ctiteld, naktere ma
rails, nema vGbec."
Milos podfval Sc ma prftele
tazave, ale k dalsf rozmluve
nedoslo, protoze opona Sc Wy
sinula vzh1ru a pTedstaven1
.pokracovalo. Milos jedn1m u
chem poslouchal, co zpfva slic-
ma Italka, druhym uchem, co
mu O nj povfda jeho pTftel. 10
necne bylo to pTedstavenf a
naSi pfatele obleknuvse Sc v
satn9, privolali sveho fiakra.
V9del patrne, kan ma zajeti,
nebot bez rozkazu jel k vycho-
du, kterym vychazeli herci. Tu
Sc odbylo skutecn6 nekolik W.
jevG, o jakem Sc Milos zminil.
Kazda vyseds1 herecka byla
hned obklopena hlouckem
svych ctitelG. Nasi pratele Sc
deli kocaTe, jehoz dvfrka dr.
Eel fiakrista. Ia nekolik mi
nut pTichvatala Ike kocaru zen
ska postava zahalena baslfk,
jak sc tehdy Mostly a usednuv-
81 vedle Rudolfa, podala mu
ruku, Tkouc: "Bona sera, Ro-
dolfo!"
Milos poznal zvonivy sopran,
ktery byl dnes slysel ma jevisti.
Kocar sc rozjel, kocf patrne
tuto projfzdku konal uz caste
il a ved6l, kan ma jeti.
"Kdo je s tebou, Rudolfe?"
otazala Sc Evelina, %spatfivsi v
zaTi ulicnf svftilny, re prot
Rudolfovi sedf jiny muz. He
recka mluvila spatnou nemci-
nou, patrne proto, re Rudolf i
~Ealstiny nebyl mocen.
"Je dnes Sc mnou mdj pritel
a vychovatel Milos, O kterem
- IL 4o1S1/NS4o 00xy>Io1 NLo1