Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-12-10

DVaKraC l rlkraC IyQne JeZ-
dill ted Jan ma Cimelku. U Xii
mes6 malice pGdy malo, ne
chovali volskeho potahu, a Jan
obd6lal vsecko S kravami. Vo-
iii ted ma Cimelku nabytek,
ktery Vaclav We meste kupo-
val. Pro kazdy jednotlivy kus
dojfzdel zvlast, protoze kravy
mnoho %neutahly. A Okrouh-
lictf vidouce tax Jana stale ma
cestach, T1kali: "Kde jen tt Xii
mesove ma to berou pence?
Ten VaSek zarizuje sve Eve
vsechno jake hrabence."
A tax pTiblizil Sc konecne
den svatby. Evicka pozvala
81 "a drdzicku jednu re svych
soudruzek a Vaclav pozadal
"a druzbu lesnfho adjunkta
sveho hajenstvf. Rano v den
svatby vkrocil Vaclav smele do
statku Matejkova. Hospodar
sedel u stolu a spatriv Vacla-
va, jen sc ustepacne usmal.
"Prichazfm 81, pane Mattel
ko, pro Evicku," Tekl Vaclav.
mo, tamhle il mas, odved 81
il do kostela," odvetil Mattel
ka Sc skodolibym 1smevem.
Vaclav pohledl smerem, kan
Matejka ukazoval. Stala tn
Evicka v pTistenku jen v do
macf sukni a halence. "Pdj-
deme, Evicko! Svatebcane az
sc schazej1," oslovil Vaclav
svoji nevestu, ujav il "a ruku.
Ale Eva Sc mt vrhla v naruc,
vypukla v krecovity plac a pro
sila: "MGj zlaty Venousi, ra-
deli bych Sc ma svete nevidela.
Vzdyt nemam ma oddavky mic
pTichystano. TAFT je opravdu
ne1prosnym."
"No, CO cheese" otazal Sc
Matejka. Mcclellan mic nez
co jsem Vaclavovi slibil. Rekl
jsem, re ii nedam mic, nez co
mas ma sobe."
"Neplac, duse moje," OSLO
vii Vaclav Evicku. "Vzdyt ia
take mic vice nechci, nez tebe,
jak bylo umluveno. Abyste vi
del, re jsem uznalym, otce," o.
brazil Sc k Matejkovi, "poslu
YAM zpet i to, CO ma Evicka
ted ma sobe. A Wy, maminko,
pojdte hned S nami!" Tekl Ma
ktera uz byla svatec-
ne pTistrojena.
Doufala do posledni chvile,
re Sc Matejka obmekcf re by
pax Eva mohla j1ti ma oddav-
ky V n6kterych svych svatec-
mich satech, ale Matejka pro-
vedl svGj vzdor az do krajnos-
I'll. Chtel Vaclava sesmesniti
pred celou obcf, "a to, re mu
byl nucen povoliti, ale nepove-
dlo Sc mu ami to. Vaclav byl
ma vsechno pamatoval, ably sve
neveste usetril bolesti. PTeve-
dl Evicku pres zahradu do bra
trovy chalupy a Matejkova sla
"a mimi.
Eva plakala usedave a Ma
tejkova slzela pc tichu.
Ale u Klimesd uz bylo jake
We vcelim Tile. MimO pratele
a pT1buzne Klimesovych, byl
tn pan lesn1 S druzbou, neko-
lik hajnych, nastavaj1c1ch SOU
druhd Vaclavovych a vsichni
drevorubci Cimelaci S tenant
a dospelymi detmi. Bylo jich
plno V obou svetnic1ch u Xii
mesh.
A jen sem Eva vesla, prisko-
ella k nj hajna, zenska, ktera
pres tn chvfli sc smala, ucho-
pila Evu "a ruku svitoric :"Tak
honem, nevestinko, oblekat!
Do kostela name daleko". A
S temi slovy tahla il do pfisten-
ku. A tn uz byly dive holky
Cimelacky, chude Size, ale pre-
ce jen svatecne ustrojene. A
ted n~astalo strojenf, mytf a &C.
sanf nevesty. A hajna tn mela
vsechno pripraveno a pc lid
Itch rozlozeno. Eva byla jake
u viden1.
"A vsechno tn mam?" divila
Sc.
"No, vsechno, vsechno, ne
vestinko," smala Sc hajna.
"Kdyz Sc mate tady oblekati,
musel sem zenich vsechno sne-
sti."
A bylo zde opravdu vsechno
cd stTevfcku az pc pekne bile
svatebnf saty. A vsechno Eve
pekne pablo. Ami tomu uveri-
ii nemohla, jak Vaclav vsech-
no bez mfry tax pekne We mes
te nakoupil. Pc pull iodine wy
sla Evicka uplakana Size, ale
zaTfc spokojenostf z pristenku
1plne ustrojena s myrtovym