Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-11-12
NOVELA.

Ale tim nebylo jeste vsechno
odbyto. Oznamil Milos PAM
jeneralov6, re Evelina veze
mrtvolu Rudolfovu dom1 a pa
nj cht6la, ably jejf jediny syn
pohrben byl s poctou, jaka mu
pTinalezela. A Ease vsechny
ty starosti paddy ma Milose. Pa
nj jeneralova spolehla Sc We
vsem ma neho, nebot sama by
We sve bolesti nebyla mohla ma
vSechno pamatovati. Bylo ire
ba obstarati ubytovan1 setniny
Rudolfovy, ktera m6la pTijeti
, ma pohTeb, objednati pohfebni
VIZ z okresnfho m6sta a mes
cetn6 mnozstvf podobnych "a
lezitostf vyTfditi. V mfste OBJ
staralo Milosovi vsechno stu
zebnictvo zamecke, ale pfsem-
nj zalezitosti musel vyTizovati
vsechny sam.
A "a t6chto starostf a horec-
neho shonu nadesel konecne
den pohTebu. V noci pred tim
pTijela Evelina Sc svym mrt-
wynn muzem ma zeleznicnl sta
nici. Milos il tn ocekaval s
Blankou a n6kolika sluzebnf-
ky, kteTf NELL rakev dopraviti
z vozu zeleznicn1ho do pohfeb-
n1ho.
Dojemne bylo setkanf Eveli-
ny S PAM jeneralovou. Sesly
sc v malem salonku. Evelina v
cern6m, smutecnfm obleku, S
tim velikym, Cd place zarud-
lynn OXEN, podobala Sc tolik
sve tchyni, re 81 Milos v duchu
Tekl: "Ty dive zeny jsou stejne,
zevn6jskem i duchem."
Evelina uz neplakala- pra-
men jejfch slz vyschl posled-
Mich dvou dnech, We dnech hro-
zne bolesti. Ale pTi shledani
rozplakaly Sc ODE. Kdyz PAM
Cejkova svoji snachu objala,
pravila Evelina S neobycejn6
trpkym prfzvukem: "Bylo
mym vroucfm pranfm, abych
sc svym muzem jednou mohla
zavftati ma Cejkov, ably Sc jeho
domov stall take mym domo-
VEN, ale ted, kdyz Sc mole pTa
nj splnilo, radosti z toho ne
mann"
A tn vypukly ODE zeny IL
tostivy plac a objaly Sc kreco-
vite. Blanka pohl6dla ma Mi
lose, spatTila, re sc obratil
stranou, ably setTel slzu s Okla
a uz take plakala, az vzlykala.
Rano pTijela z Vfdn6 sluzka
s malym Rudolfkem, nasled-
KEN telegram Milosova. Phi
chod hochGv byl Ease podne-
tenn k placi a naTkGm. Potion
odbyl Sc pohreb, Rudolf byl
slavnostne ulozen pc boku sve-
no otce do move hrobky ma YES
nickem h%rbit1vku, vojsko odje-
10 nejblizs1m vlakem, hoste
rozjeli sc pc okolf a nasi pTa-
tele nell ted kid, ably mohli O
sve bolesti hovoFiti.
Kdyz vecer sedeli pohroma-
de v salonku, zeptala Sc PAM
jeneralova Milose: "Jak dlou-
no. zGstanete S Mani ma Cejko-
ve?"
"Odjedu do Vfdne, az Sc tam
vratf PAM Cejkova," odvetil
pohlednuv tazave ma Evelinu.
Mlada vdova podlvala Sc zas
ma svou tchyni. PAM jenera-
Iowa zachytivsi pohled sv6 sna-
chy, Tekla: "Evelinu bych 81
rada ponechala u sebe. Chci,
ably sc toto dfte Rudolfovo ma
rodilo ma Cejkov6. Snad, aby-
ste odejel do Vfdne sam a w.
mohl Eveline dovolenou."
"Mysllm, re milostiva PAM
ma pro takove rodinne pT1pa-
dy We sve smlouv6 d%ovolenou
vyhrazenou," rekl Milos, po-
hlednuv ma mladou vdovu.
"Mohla bych zGstati," rekla
Evelina. "Nalezf mi skutecne
dvoumesfcnf dovolena."
PAM jeneralova svou snachu
objala a fekla JENNIE: "Zdsta-
mes tedy ma Cejkove. Je to ted
tv1j domov. Milos We V1dn:
vsechno obstara."
A Milos sl1bil ochotne. Zs
tou prfcinou musel rano odjet
do Vfdne, nebot poz1tf1 konci.
la dovolena, kterou mela Eve.
lima k osudnemu pohostinske.
mt vystoupenf v Berl1ne.
Venku strhla Sc divoka she.
hova chumelice, jakoby pf1ro'
da rozbesnila Sc mad tim kru'
tJm osudem, ktery stihl skupi
nu lidi, tul1cfch Sc kolem ka'
men V malem salonku. MiloE