Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1937-09-10

pOuuCICClOIu, kUy uIol CI0Ud
hlavu ovencenou lauren, ia ne
pfsi mic, a piece jsem f1dfcfm
ucitelem. Ostatne napsati po-
vfdku pro deti jest mnohem
snazsl, nez vyhrati partii sist-
ky"
Ma stestf Semovsky neuhodl,
CO 81 jeho pTedstaveny o jeho
prvn1 literarnf praci mysli a o.
DIESEL re Skolnf budovy spoke
jeny, re Sc mu podaTilo vyko-
natl, co mel v 1myslu. Jeden
vytisk povfdky postal pc hostel
nikovi faraTi.
Nekolik dnf pred vanocn1mi
svatky prisel faraT do tffdy Sc
movskeho ma nabozenstvi. PTi-
sci Ease odpoledne druhou no.
dinu vyucovacf, a kdyz Sc Sc
movsky chystal odejfti re tr1-
dy, faraT no oslovil: "Jarku,
re bychom Sc pc vyucovanf
mohli trochu projfti!" Ably mu
Semovsky neodrekl, hned do
daval: "Mohli bychom 81 pri
tom promluviti O tie vasf pov1d-
CO."
"Jsem pfi tom," svoloval Sc
movsky ochotne.. Vzdyt cekal
ma 1sudek farar6v uz kolik
dnf! Ma mem zalezelo mu nej-
vice. Semovsky nebyl ami dost
malo domyslivy, ma svou prvnf
literarnf praci hrdym nebyl,
pc slave netouzil, chtel jen
hTivnou svou pTispeti ma pros
pech te mladeze, jejfz vychove
zasvetil svGj zivot, ale touzil
pc cizfm dsudku sve prvnf pra-
&c. Ptal Sc Tfdiciho, co o jeho
pov1dce soudf a zpGsobil 81
svym dotazem jen hofkost v
dust.
"Jeste jsem to necetl," odve-
til T1dfcf suse. "To v1te! Kde
bych k tomu nabral casu?"
"Ale, pane Tfdfc1, must sc to
procisti, nez Sc to da detem do
rukou! To je pTedpis!"
"No, vzdyt ia vim. Ale kdyz
jste to napsal, tedy vfte, CO
tam je. Stacf, kdyz to precte
nektery Glen sboru."
Semovsky byl presvedcen,
re jeho predstaveny touto neo-
malenost1 zakryva jen svou ne
%vedomost, ably 81 pred MIN ne
zadal a tesil Sc, re snad faraf
vyslov1 Sc O jeho praci podrob-
n6ji. At w dopadne posudek
jak chce, jen kdyz Dude pocti-
w! Bude potion Semovskemu
vod1tkem, ably bud pokracoval
nebo zanechal dals1ch pokusG.
Netrp6live cekal tedy ma ire
tt hodinu, a nez faraT deti pu-
still, Semovsky uz chvfli cekal
ma zaspi. Potion sli pc silnici
"a yes. Snehu lezelo jen pc
kotnfky, ale silnice byla nepro-
Ejeta; do Lofty nikdo nejezdil.
Faraf, obuty v holenove boty,
stoupal odhodlane do snehu, a
lie Semovskemu slo to v "per-
kach" dosti spatne. Ale sci tr-
prlive pc boku farare = vzdyt
Sc Dude jednati O jeho povid-
ce! Ale faraT Sc z pocatku O nj
ami nezmlnil. Pov1dal O poll
tice, kter6 Semovsky nerozu-
mel, pfemlel vsecky mfstni d.
lezitejS1 udalosti z minulych
dob, ktere Semovskeho nezaji-
maly, a Semovskeho pomalou
opoustela trp6livost, v tom po-
meru, jak mu vlhkost re snehu
vnikala do perek.
. Teprve, kdyz byli hodne da-
leko cd vsi, Tekl faraf nahle
"Jafku, vasi povidku .jsem &C.
tt. L1bila Sc mi. Jarku, re Sc
mi TUE libila! Vypravujete
pekne. Pokuste Sc O neco vet
siho! Jafku, pro dospele, Vi
-lte?"
Semovskemu vehnala Sc krev
do tvaTe.
"Mysl1te, velebny pane, a.
bych tedy pokracoval?"
Faraf otocil k nemu svou
nachylenou hlavu a pohledl
mu do obliceje. "Rozhodne,
pane uciteli! Nesmfte madam
nechati lezet laden! Jen pra-
cutie! Jafku, re napfsete PEEK
ne veci, az budete starsf a ma
budete vice zivotnfch rozhle-
dG. Vine zkusenostf."
Vraceli Sc Ike vsi. Pred stat
KEN Prazskych Sc rozchazeli.
"D6kuji, velebny panel"
"Zac?" tazal sc farar udi-
vene.
"Za pffznivy posudek me
prvn1 prace," fekl Semovsky
trochu zaj1kavym tonem.
FaraF hlavou sklon6nou Il