Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-11-27
Napsal Bedrich Moravec.

nj prlJde, az VySlOuZ1 VOJnu. A
|zpoved svou zakoncil vrelymi
slovy: "Rozumfte mi ted, mi
~lostiva PAM, re jsem Sc hledel
vyhnouti styku S vami z obavy
abych sc nestal nevernym div
ce. ktere jsem slfbil vernost?'
Pohubla rucka nemocne sits
kla pravici Radimerskeho. "U-
pine yam rozumfm," rekla me-
mocha a oci jejf pfi tom zaza-
rily zvlastnfm svetlem. este
lepsf nez je m6j muz. Nebyti
starsfho slibu, byl byste mi re-
XII: = "Miluji vas take"
"Ano, milostiva PAM, to bych
byl jiste fekl," pravil upTimne.
"a byl bych sobe rekl: "Tuto
zenu vyrval jsem smrti pro Sc
be-"
"Dfky. To mi stacf," usma-
la Sc nemocna blazene. Gale
ted pfijdete Ike mne kazdoden-
ne"
"Milostiva panf," rekl skoro
ustrasene, "vfte, re to znicf mo-
il dusevn1 rovnovahu, ku ktere
,jsem Sc dopracoval, veTte mi,
az pc tezkem dusevn1m boji,
.jen ma zaklade sve pevne vile"
Gale vzpomlnati ma mne bu-
deter"
"Milostiva PAM, nenf mono,
abych ma vas kdy zapomnel."
"Jsem spokojena. Rozluc-
me sc tedy!"
RadimeTsky polfbil horkou
ruku paninu vrele a polozil il
pax ma svrchnf perinu. V O.
cfch paninych objevily Sc Shy
a st6kaly zvolna pc jejfch BILE
dych liclch. Nebranila jim. Ia
Ike oci Radimerskeho Sc zamh-
lily.
"Mohli jsme byti stastni,"
vzdychla nemocna.
"Osud, milostiva panf," rekl
Radimersky.
Vesla do loznice stara PAM
a zacala hned povfdati O memo
ci dceTine. Pohnutf obou mia
dych lidf uslo jejf pozornosti.
o hodinu pozdeji chystal Sc
Radimersky k odchodu. Poda-
vajfc mu ruku, rekla nemocna /:
"Budte S bohem! Preji YAM
stestf pro cely zivot. Zaslou-
Ute 81 je."
Radimersky pro velke pohnu-
nemohl re sebe vypraviti slo-
va, jen Sc shybl k rucce, kterou
We sve pravici a vysel ry-
chile z loznice. Jeste ma ulici
c1til ma svych rtech vrelost z
polibku horke ruky nestastne
S truchlivymi dojmy, jimiz
pima byla dnes duse Radimef-
skeho, nebyl S to odebrati Sc do
sve oblfbene hospGdky, ale ami
do kasaren sc nevratil. Bee CT
lie chodil ulicemi prazskymi, v
nichz zacala Sc objevovati sve-
tia plynovych svftilen. z po-
catku boufily hlavou mladeho
muze spletile myslenky. Pred
jeho dusevn1m zrakem Sc vzna
Sci stale obraz prepadle zeny,
kterou byl drive znal jake kra-
savici.
"Kolik nestestf dovede zpn-
sobiti neblaha vasen!" hovofil
V duchu sam S sebou, mysle ma
spravce Drazkeho. "Ci je to u
neho skutecne laska k te dru-
he? A je v1bec mono, ably
laska zabfjela lasku? Vzdyt
ia uboha PAM umira pro svoji
lasku."
Svez1 jarnf vetrfk provivaji-
CT ulicemi ochlazoval znenahla
horke cello mladeho muze a Ra
dimersky nabyl konecne sveho
obvykleho klidu.
Gale uz vic k nj nebudu mo-
ci j1ti. Styky S nj posilovaly
by moji naklonnost a takova
naklonnost je vlastne uz hrf-
chem ma me lasce k Anicce. O.
statne soudfm, re by mole pri-
tomnost zvysovala jen utrpenf
nestastne zeny, kdyby 81 vzpo-
mnela, co mohlo byti kdy-
by Nepujdu tam uz!" roz-
sc pevne.
o jedenacte vratil sc do sve-
no pokoje v kasarnach. Jeden
z pTidelenych mu ordonancf Sc
skocil S lGzka, ably rozsvitil a
odebral mu Savli a cast odevu,
ktere mel rano vycistiti. Mezi
rozespalou ordonanci a Radi-
merskym nebylo vymeneno ami
jedine slovo. Byla to obvykla
hodina, v kterou Sc pan siko-
vatel kazdy den vracfval z wy
chazky.