Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-08-28

n6kterych okamzic1ch dostavi
Sc Size u neho temn6 vedom1 o
vecech minulych, aTsak nen1 S
to pronesti O tom vhodneho slo-
va, &C nekdy vsemozn6 Sc ma
maha. Ubozak jest 81 sveho
zalostn6ho stavu dobTe v6dom
a hled1 svoji slabost pred CHI
mi lidmi 1zkostlive tajiti. Ia
jist6 bylo by mu l6pe, kdyby
1plne byl pozbyl pameti. Snad
my vsichni byli bychom stast-
n6jsf, kdybychom ma minulost
1pln6 z%apomneli."
"Kazdy clovek nosf S sebou
upomfnky, jichz by Sc nerad
VIDAL" nam1tal jsem S povzde-
chem.
"Nelze to bohuzel Tfci O kaz-
de-" mfnil Jennings a lined Sc
ptal: "Mate pTicinu domn1vati
Sc, re upom1nky, ktere pan
Randy We vas1 pT1tomnosti v
mysli sve oziviti chtel, jsou pro
vas n6jak dGlezite?"
Temito slovy dotekl Sc pTi-
mo one zalezitosti, We pr1cine
kter6z cht6l jsem jej zadati O
radu.
Ochotn6 uchopil jsem Sc te-
to pTilezitosti.
"Ano, jsou nektere veci, O
nichz bych 81 pTal, ably Sc pan
Handy ma ne upamatoval,"
pravil jsem. "Byl bych YAM
neskonale vdecnym, kdybyste
mi udati mohl vhodny nejaky
prostTedek, kterym by lie by
10 aspon castecne pamet jeho
oziviti."
Ezra Jennings podlval Sc ma
mne, pTi cemz Sc mi zdalo, re
snive jeho oci nahle Sc zajis-
kTily.
"Pamet pane Kandyovu nell
re nijak oziviti," odpovedel mi.
"Cinil jsem jiz mnoho pokusd
V tonic smeru a vSe osvedcilo
sc marnym."
Tato odpoved ucinila ma mne
sklicujicf DOZEN.
PTiznavam Sc" pravil jsem,
"ze jsem ocekaval cd vas Cd
pov6d pr1znivejs1."
Jennings sc usmal.
"Snad nen1 to jeste mole po-
sledni slovo, pane" pravil,
"snad Dude lie sledovati stopy
zanikl6 vzpom1nky, aniz by
chom Sc musili obratiti primo
ma uboh6ho doktora Handy
no."
"Opravdu? A smell bych Sc
ptati, jak je to mozne?"
"Zatfm jest6 nevfm, jakeho
obsahu jest vec, pc ktere pa
trate," znela asistentova odpo-
we'd. "Mozna, re VAN Dude Vi
tano, kdyz ponekud podrobne-
il zm1n1m Sc o prdb6hu dokto-
rovy nemoci."
"Prosfm, jen pokracujte!"
Speech, S jakym jsem tato slo-
va pronesl, patrn6 jej tesil.
Opet Sc usmal a shybnuv Sc
utrhl n6kolik kv1tkG u cesty.
"Jak p6kn6 kvetinky," pra-
vii ukazuje mi malinkou kytici,
jiz 81 potion obratne vpravil do
dfrky kabatu. eide V Anglii
malo jest lidf, kterf mali zali-
bu V kvetinach."
Ivy zajiste nejste Angli-
CAM"
"NikoIi. Narodil jsem Sc v
jedne Z nasich zamoTskych O.
sad a tam byl jsem take castec-
ne vychovan. Mil otec byl An
glican, kdezto mole matka -.
Avsak vzdalujeme Sc cd veci,
O kter6 jsme pGvodn6 chteli
mluviti. Prominte, stale Sc tax
moj1 vinou."
"Vzdyt nespechame = ma
me dosti casu," Tekl jsem.
Snad JSte SlySel necO o tom,
jakym zpGsobem Sc vyvinula
nemoc pane Kandyova?" po-
kracoval asistent. "Po hostine
u PAM Verinderov6 dalo Sc do
deste. Doktor jeI DON'T v ote-
vrenem voze a promokl ma XII
Ii. Kdyz prisel do sv6ho bytu,
nasel tam dopis, V n6mz d1t-
klive byl zadan, ably bez odkla
du Sc odebral k jist6mu nemoc-
menu v okol1. Doktor uposle-
chi toho vyzvan1 a vydal Sc i
hned ma cestu, aniz by byl W.
menil sve promokle saty. ia
sam pax byl jsem zamestnan u
iineho nemocneho v okol1 Erin
zinghallu a vratil jsem Sc tepr-
We rano domG. A tn naSel jsem
doktora jiz We stavu velmi po-
vazlivem."
"Az posud jsem Sc domnfval
ze dOktOr stfzen byl tenkrate