Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-08-14
aspon nynf jeden druhemu Sc

~ - - JSNOA
vyhneme.
Ale nemela sc k tomu.
"Proc isl tedy prisel!" zvo-
lala vyc1tave.
"Pust mne - isl pT1lis roz-
elena, nez abys mohla klidne
mluviti a uvazovati!"
"Ptam sc jeste jednou. proc
isl pfisel! Boj1s Sc snad, re
bych tie vyzradila! Bojls Sc,
re nyn1, kdyz isl bohatym mu-
zem a kdyz domohl isl Sc skye
leho postaven1 We spolecnosti,
mohla bych nekomu neco f1ci
z toho, co prave tady tobe jsem
povfdala? Bojis Sc, re by te
potion zadna dfvka nechtela?
Slys, Frankline, netreba Sc tt
niceho bait! Nedovedu tt ubll-
ziti, nedovedu tie zraditi Jsem
snad jeste spatnejs1 nez ty, ne
bot miluji posud muze, jenz
stall Sc zlodejem. Ale nemilu-
il jej uz tax, abych Sc mohla
staff jeho zenou!"
Pc tech slovech pocala kre-
covite stkati.
Lomila zoufale rukama a po-
tom Ease uchopila ruku moji
branfc mi, abych odesel.
"Nemohu zapomenouti ma to
re jsem tie milovala, prayila
hofce placfc, ga prave proto
m1zes byti ubezpecen, re niko-
mt nepov1m o tive hanbe, o TIVE
nicemnosti!"
Ackoli znova pronasela pro-
tt mne slova urazliva, piece by
10 mi j v teto chv1li neskonale
Ito. Oci zalily Sc mi slzami.
"Postaram Sc O to-" pravil
jsem, "abys poznala, jak veil
ce isl mi kTivdila. A nepodaf1-
Ii Sc mi to, pax Sc jiz nikdy ne
uvid1me."
Pc tech slovech jsem odesel.
Shy kanuly mi pc tvafi. Ami
cestu jsem dobre nevidel.
Louisa patrne dojata pohle-
dem ma moi skl1cenost vybeh-
la Ia mnou a jeste ma chodbe
.pravila Ike mne tlumenym hla-
SEM:
''Frankline, odpoust1m tobe !
My Sc jiz nikdy neuvid1me. Re-
kni, re i ty mi odpoust1s!"
Obratil jsem Sc k nj, ably z
me tvaTe mohla poznati, re
mluviti nemohu. pokynul jsem
j rukou a rychle jsem Sc VIDA
Ill, nebot obaval jsem Sc, re ne
dovedu jiz dele pTemahati plac
Touze cestou, kterou prisel
jsem do domu advokatova, O.
DIESEL jsem Ease.
III.
Jeste tehoz dine v pozdnl no
dine vecern1 prekvapen jsem
byl navstevou advokata Bruf-
ia.
Hned jak do pokoje vstoupil
poznal jsem, re jeho jednan1
naproti mne jest odmerene a
vGbec zmenene. Jeho dr1vejs1
dGvernost 1plne zmizela. Po-
prve, co jsem no znal, podal mi
mlcky ruku. Jindy byval samy
hovor a sama laskavost, kdez-
to dnes byl zamlkly.
"TeSi mne, re prichazite,"
pravil jsem, "jako byste vedel,
re mi tfeba vas1 rady a Ute
chy."
"Bohuzel vim, re konecne
jste Sc dovedel pravdu," odpo-
vedel advokat. "Avsak verte
mi, re bych nikdy nebyl svolil
ku dneSnl VAST schulz Sc slec-
nou Louisou, kdybych byl mohl
tusiti, jaky DOZEN to ma ubohou
slecnu ucin1."
"Jest snad jeste We vasem
dome?"
"Nikoli, prave jsem il v ko-
care dovezl domd. Nebylo mo-
zne pustiti il samotnu. Nekte-
rou chv1li jsem Sc domnlval, re
zes1lela. Nev1m, CO jste spolu
NELL, a nechci patrati pc nj
Gem, avsak tolik mohu yam RI
ci, re jiz nedopustfm, abyste Sc
spolu jeste jednou sesli Ia tech
to pomerG."
"Po tom, CO jsme oba vytr-
peli, nebudeme asi oba vice tou
ziti pc setkan1 Sc -- nechci
il videti, dokud nebude vse Wy
setreno a urovnano."
"Dostoj1te tomuto slibu?"
"Ano; slibuji VAN to-"
Zdalo Sc, re tim byl advokat
velice uspokojen. Odlozil klo-
bouk a jeho tvar nabyla Ease
spokojeneho vyrazu.
"Dobra," pravil, IS tim by
chom tedy byli hotovi. O tom,