Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-02-14

sui DUO pdIlCAAA PAO
streny, Alexandr Ivanic Sc po-
nekud OWL.
"U silochvostovych veru
nudno, ale "a to nenalezajl Sc
tam takoveto figury -" fekl
Cernuskin, ukazuje ma Stepa-
ma, ktery vchazel S tallri. 60
statne, co chcete nit - mezi
Mani receno = i domacf pan
.je notny Jak davno jste
spolu znami? - a dGverne?"
"Ano, tax - tax - a priz-
nam Sc, re jsem prijel," pro-
mluvil Alexandr Ivanic, v je-
hoz mysli hynuly jedna "a dru
hou nadeje ma svezf pokrmy,
chrest, articovky, karfiol a po-
dobne.
"A proc to, spatne Sc zde
ji?"
"Jakze il = pravfm YAM,
vGbec Sc nej1! Uplynulo osm-
nacte hodin, CO jsem niceho ne
pozil!" hovoril Aleaxndr Iva
mic.
Cernuskin vzbuzoval v mem
tax jake u druhych antipathii,
ale naproti tomu Alexandr l.
vanic pocfnal pocitovati prflis
zivou nevoli proti Aveniru Va
silevci, nez ably 81 byl mohl O.
de prfti potzsenf pred nekym,
bud 81 to kdokoliv, pekne jej
zhaneti. z toho d1vodu sde-
iii Cernuskinu pr1hodu Sc swift
KEN.
"Tot neslychane!" zvolal
Cernuskin, "tot pro zlost = Vi
tell = tot skutecna drzost!
jake bych to byl tusil = tako-
w sprostak!"
Poslednf vyraz zdal Sc See
petilnikovu prilis silny, i odvra
til Sc, ale piece neprestaval
hovoriti jakoby sam k sobe
"Proc v takovych okolnostech
I'VE hosty? Nemas-li niceho,
pax aspon nikoho newt; a to
namluvf toho hory dolly, vypra
vuje O carovnem zamku, a KIDD
mu veril, toho muci hladem.
nema ami slusne komnaty k
prijmuti, ami poTadne zidle.
Ted to teprve vidfm a prokl1-
nam Sc Ia to, re jsem sem jez-
dill
"Priznam Sc, re jsem Sc po-
divil, setkav sc zde S vami. Coz
no neznate? ia k nemu pTi-
jel, re mi to lezelo ma ceste,
.jedu k tete ma vesnici. Coz jste
nevedel, re tento Lutovicin lie
nesvedomity, nestydaty lhar?'
sdeloval Cernuskin, vzdy vic a
vice Sc rozpaluje.
Rezavy pan z dvou pr1cin
zlobil Sc ma Lutovicina; pred
ne videl re SLOW Scepetilniko-
|vych, re Lutovicin snazne wy
bizel Alexandra Ivanice k W.
|letu ma Roznovku, kdezto je-
mu samemu jen mimochodem
Sc zmlnil, a pax poucila jej
rozmlouva Sc Scepetilnikovem
re sc velice sklamal, d~oufaje u
Lutovicina dobre jfsti, sladce
sppaati a zkratka uzfvati vsecf
who'd pohodlneho zivota ma
venkove. To byla druha a
hlavni pffcina zlosti Cernuski.
novy. V takovem naladen1,je5
pri churavosti jater a spat.
mem jeho mravu snadno pow.
|stavalo, SNAIL Sc Cernuskin u.
pamatovati sc ma vse, co mech.
valneho vedel anebo jen slyse.
O zivote Lutovicina, a s pair
nou rozkosf vypravoval te
Alexandra Ivanici. Zloba je'
no jake para stroje nesla Sc
jeste dale, pTidaval mnoho, &C.
no nikdy nebyvalo. Uplne bez'
| DOUSLdCIlC d1lChOOCy " " VANA
nu sypaly Sc jedna "a druhou
Cernuskin radil scepetilnikovr
k vsemozne opatrnosti, ably
pevne zamykal kufr, neces
saire a cestovnf wax; zjevil MI
re slouzfcf Avenira Vasilevice
ami chdvu nevyjfmaje, jsol
nejprohnanejsfmi taskari a ne
ustale nosf pTi sobe .kl1ce kt
vsem zamk1m sc dodfc1. Pr
tom proletal hovor sv1j pos
mesnymi p~oznamkami o vsecl
pfedmetech, ktere stepan p'
stole rozkladal, neustale obra
eel pozornost scepetilnikov;
ma kousky cerneho chleba, vi
dlicky S rozst1panymi zuby
rozpukane talfre, ktere hroz
rozpadonuti Sc pfi prvnln
dotknuti a rozliti polevku ne
omacku ma kolena hostum;
kazoval mu ma skvrny a dirk,
uhrOl1ski1 ma VOdu- Zkratka