Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-08-28
Z1uty Detnat1t
Angicky napSal Wnhe Collins go


svoJl cestou dale smerem K YES
nici.
Kdyz Sc byl vzdalil ma neko-
lik kroku, ohledl Sc Ease ma
mne. A vida, re posud stoj1m
ma miste, kde mne byl opustil,
zastavil Sc rovnez, jake by tu-
Sill, re chci S MIN jeste mluvi-
tt. Nemel jsem casu k uvazo-
vani O sve situaci; tusil jsem
jenom, re necham-li tohoto
cloveka odejiti, zbavlm Sc pr1-
lezitosti, ktera by snad privodi-
tt mohla rozhodny obrat v ce-
lem mem zivote.
Zavolal jsem tedy ma neho a
rekl sam k sobe: Mic naplat,
muslin mt povedeti pravdu!"
Obratil Sc Timed, nacez jsem
mu sci dels1 kus cesty vstr1c.
"Pane Jenningse," pravil
.jsem, "nemluvil jsem S vami
dosti upfimne, nepovedel jsem
VAN pravou pTicinu, proc tax
1zkostlive patram pc stopach
upominek pane Kandyovych.
Poznavam, re muslin vas "a
svetiti do jiste pro mne veil
ce choulostive zalezitosti, a.
bych 81 vas1 d1veru zfskal."
Ezra Jennings podfval Sc ma
mne S vyraZem patrne roZpaci-
tosti, jaky jsem posud neho
neZpoZoroval.
Pane" pravil, "nemam ami
prava, ami tuzby, abych Sc mi
sill We vase soukrome zalezito-
sti. Dovolte, abych vas popro-
sill "a odpusten1, re prot sve
Will dial jsem podnet, abyste Sc
odhodlal ku trapnemu nejake-
mu vyznan1."
"Mate 1plne pravo," 'odpo-
vedel jsem, "stanoviti podm1n-
ky, "a jakych dominate Sc
m1ti pravo povedeti mi, co v1te
re zahadnych Tec1 pane Kan
dyovych. Chci yam tedy f1ci,
proc mi tax mnoho ma tom "a
lei, abych sc dovedel, co mi
vas doktor Tici chtel."
"Poseckejte, pane Frankli-
me-" vpadl mi do Teci. "Df1ve
nez budete pokracovati, muslin
yam nekolik SLOW povedeti."
V uzasu jsem Sc ma neho
zahledel. Strasne rozcilen1
zracilo sc v jeho tvafi, jejfz
temna plet nahle zrudla.
"DTfve nez poetic mne svoj1
ddverou," pokracoval, "musf-
tie zvedeti, "a jakych okolnost1
dostal jsem Sc do domu pana
Kandyho. Nen1 k tomu treba
mnoho SLOW. Historic sveho Ii
vota nemohu ovsem nikomu Wy
praveti = S tou pGjdu do hro-
bu. Ale vse, co jsem sveho ca
SUI vypravel panu Kandyovi,
mohu rfci take YAM. A setrva-
tell pri SVEN pran1 i potion,
az ode mne vyslechnete neco z
meho zivota, budu yam ochot-
ne k sluzbam. Chcete, abychom
sli dale?"
Bolestny vyraz jeho tvaTe
mne prekvapil. Pfisvedcil jsem
ma jeho otazku, nacez dale
jsme kraceli.
z pocatku sli jsme mlcky We
die sebe, az ocitli jsme Sc u ma
lie jeskyne, ~vytesane We skale,
u cesty stoj1c1.
"Mohli bychom 81 trochu Cd
pocinouti," rekl nyn1 Jennings.
Rozumf Sc, re jsem k tomu O.
chotne svolil.
Mlcky posadili jsme Sc U
skaly, Ezra Jennings odlozil
Klobouk stranou, pTejel 81 ru-
kou cello a odhodil k%vetinky,
ktere posud drzel We druhe ru-
&c.
"Pane Frankline." pravil ma
HE, "jste nyni We spatne spo-
lecnosti. Strasna obzaloba by
la DO dlouhou Tadu let kletbou
meho zivota. Pov1m lined to
nejhorsf: zde vedle vas sed1
muz, jehoz zivot jest jiz tros-
kou a jehoz dobra povest ma
dobro jest zmarena."
Chtel jsem promluviti, avsak
zabranil mi V tom pokynem
ruky.
"Neprojevujte mi, proslm,
predcasne zadnou soustrast.
Pozdeji byste toho snad litoval
Zminil jsem Sc Q obzalobe, KITE
ra mne dlouho t1zila. Jiste O.
kolnosti svedcl pri teto obzalo-
be rozhodne proti mne. Memo
hu yam vec bl1ze vysvetliti, po-
nevada nemohu svoji nevinu
dokazati. Mohu jen jake kfes-
tan pTi spase duse ubezpeciti
vas, re jsem nevinen = sve ctl
jako muz dovolavati sc vsak