Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-01-31
Z1nty Detnat1t|
Angicky napsal WHkie Collins.

INV IONONSNAO u
Casem trp1vala pry zvlastnlmi
ZaChvaty mdloby a tn bylo
vzdy tTeba doprati j delslho
odpocinku.
u ostatn1ho sluzebnictva ne
byla prflis oblfbenou, ackoli
nikdy nikomu neublizovala.
Prfcinu toho mcdowell Jsem 81
nikdy v~ysv6tliti. Nebyla sllc-
nou a nemohla tedy buditi "a
visit ostatnfch sluzek. Nikdy Sc
nehadala a mlcky trpela, kdyz
n6ktera z jejf druzek nejake
bezprav1 il ucinila. Ma pro-
chazku chodila vzdy sama a
vracela Sc obycejne smutneJsl,
nez byla drive.
Jedinym cilem jej1 procha-
EEK bylo morske pobfezi. Mas
dun naleza sc totiz v Yorkshi-
ru ma nfzk6m navrsf a ma biz
ku more. Ma vsechny strany
name krasne probably kro-
me teto jedine, jez vede k
mort a jez jest primo odstra-
sujfcf. Asi ctvrt hodiny cesty
ide Sc ma p1scitem, skalisky
prorvanem bTehu. Jest tn pu-
sto a prazdno.
A piscite plochy mezi skali-
sky mali pfisernou v~lastnost.
KdvkOIiV nastane pT1liV, chVe-
il Sc a misty bud do vyse Sc
zvedajf, nebo Sc Ease prohlu-
buji, coz poskytuje prazvlast-
nj podivanou. Zadny clun ne
odvazuje Sc k tomuto pobfezi,
jez i Sc strany zemske 1plne
Jest opuSteno, nebot nikoho a.
nj We snu nenapadne, ably sem
Sc pTisel pobavit.
Jenom RGzen6 Spearmano-
We Sc tn lfbilo a mnohdy pro-
dlela zde cele pGldne.
Tentokrate uznal jsem "a
dobre opustiti svoji lenosku a
pod1vati sc "a podivnym dew
Cetem. Take mne znepokojo-
val nahly odchod RGzenin pra
We dnes, kdy okolf jsou po-
dezfel1 tFi Indove.
V zamyslen1 a volne kracel
jsem osam6lou cestou, ma n1z
nenalezl jsem AMI stopy pc
d6vceti. Ale kdyz pTibl1zil
jsem Sc k prvn1m skaliskGm
pred pobrez1m, tn spatfil jsem
il staff V malem slamenem klo-
boucku a V sede plast6nce, kite
rou ustavicn6 nosila. Byla ma
pobrez1 1pln6 sama a V zadu-
mani pohl1zela ma Sire more.
Ulekla jsem, kdyz jsem k nj
pTistoupil a odvratila ode mne
svoji tvar. Jeste nikdy nestr-
pei jsem zadnemu re svych
podr1zenych, ably pTede mnou
tvaf odvracel a proto obratil
jsem jejf tvaT k sob6 a tn jsem
shledal, re d1vka, plakala.
Byl jsem cestou "a tepleho
dne pon6kud unaven a proto
llledal jsem vhodne m1sto, kde
bych Sc mohl usaditi.
"Pojd, me d1te," pravil jsem
k Rdzene, "tam u toho skalis-
ka trochu 81 odpocineme a pr
te pfflezitosti mi povfs, proc
isl zde plakala?"
Mlcky mne nasledovala a
kdyz dosti namahave jsem Sc
posadil, opetoval svoji otazku.
"Oplakavala jsem svoji mi
nulost," odpoved6la RGzena
klidne. "Vzpominky ma dTf-
vejsf mil zivot casio sklicujf
moji dust a mutt mne, abych
vyhledaVala samotu."
Pr tech slovech posadila sc
zcela dGv6rne vedle mne.
"Hled zapomenouti ma vse,
CO Sc stalo," tesil jsem il. echo
vas Sc nynf vzorn6 a neni pr1-
ciny, abys cinila 81 n6jakych
vycitek."
RGzena pohledla ma m1j ka-
bat, ma nemz prave den pred
tim bylo j c1diti velikou skvr-
nu. Vykonala tento 1kol spra-
vne, skvrna zmizela, avsak "a
nechala pc sob6 stopu = wy
bledle m1sto.
"Hledte, pane Gabrieli,"
~pravila, ukazujfc ma toto mis-
to, "skvrna jest pryc, ale jest
zcela dobFe znati, kde drive
byla. TAX tomu i me dust"
Tato p%oznamka Sc mi lfbila.
R6zena byla opravdu dfvka
neobycejna! Nejen 1trpnost,
ale i obdiv zracily Sc v mych
oc1ch, kdyz nyn1 zahled6l jsem
sc v jej1 nehezkou tvar, ktere
jenom pekn6, upffmne oci do
davaly jist6ho pdvabu.
Poznaval jsem, re bych j
zbytecne dust rozdfral, kdy-
hvch inSt6 dale chtG1 i; tGSi+; O