Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-06-12

domaci prave u stolu Sc shro-
mazdovali. Uchylila jsem sc
ma chv1li do sveho pokojfku,
kdez O vsem dGkladne jsem u
vazovala.
Avsak nedovedla jsem 81 u
ciniti spravny 1sudek; ba ami
nynl. kde sepisuji tyto upomln-
ky, nevfm 81 mnohe vysvetliti,
co sc tyce pana Bohumila A
dlevita.
Pozdeji ovsem jsem Sc dove
della, re veTejne minenl, ktere
kazdeho podezTiva, bylo pre-
svedceno O jakychsi zayaznych
duvodech, pro ktere Sc pan b.
humil zdanlive tax snadno IRE
XII nadeje ma ruku slecny Loui-
sy.
Toho dine videla jsem Louisa
nekolikrate, avsak nepozorova-
la jsem ma nj zadne zmeny.
Byla zamlkla, lhostejna k cele-
mu okoli. Ale kdyz lepe jsem
il pozorovala, zdala sc mi byti
spokojenejsf, nez kdy pred tim
Druheho dine pTijel otec pa
ne Bohumildv, starry pan Adle-
vite. Jiz prvnf jeho slova, KITE
ra s chot1 svojf promluvil, sved-
ella, re jest jiz o pravem stavu
veci poucen.
Ale jeste Sc v dome ami neo-
hfal a jiz tn byl advokat Bruff.
Nahoda tomu chtela, re byli
Jsme vsichni shromazdeni v po-
koji, kde starry pan Adlevite
dosti kysele vital advokata.
ktery mu patrne pTichazel ne
who'd teto chvili. Louisa sede-
la ma pohovce a celia jakysi ca
sopls, nevslmaj1c 81 kolem sebe
niceho. Teprve kdyz pan Bruff
k nj Sc pfiblfzil a il Sc uklonil,
pfestala cisti a pokynula advo-
katovi ably vedle nj Sc posadil.
Bruff ochotne poslechl.
Re vseho bylo zfejmo, re Sc
staremu panu Adlevitovi tato
spolecnost nelfbila. Stall upro-
sired pokoje a rozpacite hladil
81 velikou svoji pies.
"Mila Louise" pocal konec-
ne Ia vseobecneho napjetf,
"dovedel jsem sc veci velice pc
divnych cd sveho syna Bohumi-
la. Proto pfijel jsem, abych Sc
o vsem sam presvedcil, nebot
nemohu veTiti, re bys O.
statne pfal bych 81 mluviti s te-
bou beze svedkG. Mas zde v
dome svdj pokoj a proto pro-
sim, abys mne tam uvedla."
Louisa zGstala vsak sedeti ma
pohovce a nejevila nejmensi
chuti vyhoveti jeho pranf.
'Cokoli mi chcete r1ci," pra-
villa klidne, "m1zete povedeti
zde u p~fitomnosti me pffbuzne,
slecny Klakovy a u pfitomnosti
pana Bruffa, jenz byl nejen
pravn1m, ale i osobnfm pr1te-
lem zesnulych mych rodicn."
"Jak ii libo. me dit6," odpo-
vedel a opet 81 pohladil lesklou
svoji pies.
Potion vazne pristoupil Ike
stolu, u nehoz Sc posadil a po-
Cal:
"Pfed n6jakOu dObOu OZna~
mil mi m1j syn, re isl Sc s MIN
zasnoubila, proti cemuz niceho
jsem nenamftal. Avsak nyni
muslin Sc tie ptati, zdaz to MOI
ne, ably syn m1j spatne byl ro-
zumel tvym slovGm a ably 81 je
byl nespravne We svIj prospech
vykladal?"
"Nikoli, rozumel mi velmi do
bre,' odpovfdala Louisa. "Za-
snoubila jsem Sc s MIN skutec-
me-"
"Odpovidas velice zpffma,
mila Louise" pokracoval pan
Adlevite. "Potud tedy jest vse
v pofadku. Mil syn Sc nemylil
a dobre rozumel tvym slovdm.
Ale patrne Sc mylil v tom, CO
mi rekl vcera, kdyz prijel Cd
tud "a mnou do Londyna. Pa
trne NELL jste spolu nejakou
malou haiku, jak to uz byva
mezi zamlovanymi a mIj syn
w z toho dovozuje, re zrusujes
dane sve slovo. A ia starry po-
setilec mu veTil a specham sem
z Londyna!"
"Prosfm, pane Adlevite, ne.
pref 81, ably bylo mezi nami ne.
jake nedorozumenf," ujala sc
nynf slova Louisa. "Nemela
jsem S vasfm synem zadne slo-
vo v pficine zasnoubeni, re ne
chci podati mu svoji ruku a -
jestlize to YAM Tekl - mluvil
pravdu. Omylu 81 nedorozu-
menf neni tn naprosto zadne.