Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1936-05-15

pOsledn1 udalOsti hrOzl JeJl ia
jemstv1 vyzraditi."
Gale, co to mluv1s?" durdila
Sc tetinka. eco by s jejfm ia
jemstvim - mali v1bec jake,
mel co ciniti pan Bohumil, ne
DO dokonce omen pan Luker?"
Jeste AMI nedomluvila, kdyz
v tom ~otevrely Sc dvere a stu
ha ohlasoval pana Bohumila
Adlevita.
Tetinka povstala, ably uv1ta-
la prlchoz1ho, jenz hned ma to
vstoupil do pokoje.
"Zavolejte slecnu Louisu,"
nafldila tetinka sluhovi.
Nyn1 pocaly jsme Sc ODE pa
ma Bohumila vyptavati, jak Sc
mu daM pc hroznem onom do
brodruzstvf a blahopfaly jsme
mu, re unikl xiv a zdrav.
"Drahe danny" odpovfdal
pan Bohumil velice dvorne, ga
nj nevfm, elm zaslouzil jsem
sobe tax vTeleho vaseho dcas-
tenstv1. Vzdyt to mic nebylo.t
Patrne byl jsem povazovan "a
nekoho jineho! A proto dopad-
la ia vec tax pTiznive pro mne.
Mohlo to byti jeste horst!
Vzdyt jsem mohl byt oloupen a
zavrazden. Skoro lituji, re ce-
la vec, ktera vlastne %nestoji a.
nj "a rec, dostala sc do novin a
ma verejnost. Noviny p1s1 o tom
ted cele sloupce. Vcera a dnes
jsem primo oblehan novinar-
skymi zpravodaji, kter1 ma vse-
NONE podrobnosti Sc mne Wy
ptavaj1. w mne to mrzf!"
A obrativ Sc Ike mne, dodal:
"V1tam vas, slecno Klakova!
Omluvte mne laskave v dobro-
cinnem spolku, jemuz nynf pc
nekolik dn1 nebudu moci veno-
vati slabe sve silly"
Y tom vebehla do pokoje sle-
cna Louisa. Ano, vebehla v
pravem slova smyslu a byla
vsechna udychana.
Zach, jak isl hodny, Bohu-
mile, re tax bro prichaz1s!"
zvolala a pristoupila k panu
Ad~levitovi. "skoda, re nepri-
vedl isl sebou take pana Luke
|ra! Nyn1 jste Wy oba pro mne
ne~j zaj1mavejsfmi muzi z cele-
no Londyna. Pros1m, vypravuj
mi o SVEN dobrodruzstvl We
tf1de Northumberlandske! Vim
velmi dobTe, re noviny nepri-
nesly vsechno."
emilia Louiso," odpovedel pan
Bohumil, "bylo by zbytecno.
kdybych te nudil vlastn1m
svym vypravovan1m. Noviny
skutecne vylicuj1 mole dobro-
druzstvf lepe, nez bych to ia
sam dovedl."
"Bohumil zajiste jest pre-
svedcen," pripamatovala nyni
tentinka, "ze udalosti teto pfi-
klada Sc vetS1 vyznam, nez to-
no zasluhuje. A take soud1m,
re nerad O tom mluv1."
"A proc?"
Pronesla tuto otazku S neo-
bycejnym pT1zvukem a patra-
We zahledela Sc We tvaf pane
Bohumilovu.
"Zda sc mi, re znam pflciny,
proc O tom nechces Sc mnou
mluviti," Tekla pc chvilce, W.
cltave stale We tvar mladeho
muze pohllzej1c.
"Tyto prfciny jsou ma snade",
odpovedel pan Bohumil s roz-
pacitym s 1smevem. "Je-li clo-
|vek nucen %popisovati a vylico-
watt tutez vec asi desetkrate Ia
den, jake ia, tn veru jest rad,
kdyz O nj v1bec ami mluviti ne
musi. Ostatne ubezpecuji tie
jeste jednou, re v novinach by
10 vse vypsano s nejvets1 du-
kladnost1 a nev1m opravdu, CO
bych ii jeste mohl f1ci."
"a coz pan Luker?"
"Nevfm O mem niceho."
"Pravf Sc, re oba stall jste Sc
obetf techze lid1 = techze CT
zincG. -"
"Ano, tax Sc prav1 a myslim,
re dsudek ten jest spravny,'
pTisvedcoval pan Bohumil.
"Ne, nepustlm tie, dokud OBJ.
sirneji sc mnou O tom nepro.
mluvis," zvolala nyn1 Louisa
skoro vasnive a uchop1c pans
Bohumila "a ruku, tahla jej \
oknu.
MladV muz mimodek il ma.
sledoval a posadil Sc u okna ne
kreslo, ktere mu nab1dla, ma
cez posadila Sc proti nemu.
S nelibosti pozorovala jsen
Hobo ;oInSp< no1oI6 6fx7Eu inS