Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1935-10-11

pc praVQe. VSuQo nloQa Sc
pravda! - studuj jen dejiny!
Vsichni ii umelci, kterf oprav-
du byli velikymi We SVEN ume-
nj, byli vyznavaci pravdy! Pro
Iii svoji 1lohu ma jevisti, Iii Ii
votem lid, plac jake oni, uni
rel jake oni a Gin to vse bez u
meleckych pomIcek, jednodu-
Sc, proste, pravdive = a tax
dosahnes velikeho cfle!"
Pima svate bazne stale jsem
pred nj! Pfipadala mi jake
prorok nejaky, ktery umfra "a
svoji v1ru a V mladou dust mou
drala Sc nezapomenutelne jeji
slova: "Hledej pravdu!"
MeZi tim Sc We svetnici set
melo.
Byl cas-, abych sla do diva
ola. Priblizila jsem Sc Ike sta
renee, bych Sc S nj rozloucila,
ruka mole dotkla Sc jej1ho ce-
la, jez bylo horkym potem
zbrocenO.
Lekla jsem Sc. TvaTe jejf
byly zlute a oci il horecne svf-
tily.
"Nenf VAN dobre, maticko? 2"
tazala jsem sc ustrasena.
me, to ma me pTisla pouze
slabost, ale neublizila mi, spfse
naopak. Clovek zbav1 sc po-
zemske skofepiny a c1tf Sc tax
lehkym, jake by mel kTfdla a
letel vzh6ru k nebes1m. Jdi
jen do divadla, me dite, a hrej
Louisa. Snad Sc mi podaTf "a
tim usnouti."
Polfbila jsem il, ona pTivinu-
la me v tichem objetf ma sve
sTdce, zadfvala Sc dlouho ma
mne a konecne pustila mne Sc
slovy:
"Dnes budu dobTe a dlouho
spati."
Spechala jsem do divadla. A
ackoliv jsem tehda jeste meme
la ami trochu autOkritiky, piece
mohu smele tvrditi, re jsem nj
kdy svoji roll nehrala pravdi-
veil, jake tohoto vecera.
Prave, vrele Shy jsem pla-
kala, nebot jsem myslila usta-
vicne ma svoji ubohou maticku,
ktera Zcela o~puStena v chude
sve svetnicce pomalu snad zm1-
ra. Zmocnila Sc mne takova
1zkost, re jsem Sc temer ami
nemohla dockati konce kusu.
Nahle pozoruji Ia kulisami
(stala jsem ma jevisti a mela
prave velkou scenu S lady Will
fordovou) horlivou rozmluvu a
ustavicne pobihan1 s mfsta ma
mfsto. Zapomenouc Sc 1plne,
fekla jsem posledn1 slova sve
velke reci Wilfordove a vyra-
Ella "a kulisy Sc zoufalym W.
krikem:
"Ona je mrtva, re ano? Ma
maticka mrtva!"
Hrobove ticho bylo odpove-
df mych soudruh1. Oni vsich-
nj milovali "starou Terezu" ja-
ko ia a JEFF nenadala smrt O.
hromila vsechny.
Kus byl s namahan1m do
koncen a pc divadle odebrali
jsme Sc vsichni, S reditelem v
cele, do jej1 svetnicky.
Zde lezela tiSe, bezvladna,
studena! Zdalo Sc mi, re glo-
riola vznas1 Sc mad mirnym je-
j zjevem. Lkaj1c vrhla jsem
Sc ma loze.
"Ne, ne, tvs nebyla, ty nejsi
oskliva, maticko! Tebe jest6
We smrti kraslf umenf, pro nez
isl lila a trpela ---"
Potion jsem j S jej1 pTftelem
z mlad1, Teditelem Pokornym
zatlacili oci ku vecnemu span
ku a opustili jsme mlcky a tise
chudou, malou svetnicku.
Ale jak jsem vstoupila ma
prah dveri, tn neodolatelnou
mocf jen Sc jeste jednou obra-
tia a v tom Sc mi zdalo, jake
by maticka byla oci otevTela
Ano, ia videla urcite, kterak Sc
blede JEFF pysky pohybovaly a
slysela zcela zTetelne slova
"Hledej pravdu!"
Zavravorala jsem k nj.
"Ona nen1 mrtva!" vzkrikla
jsem, iona zije, vzdyt hledf ma
me ,mluvf Ike mne!"
Vsak bohuzel byl to pouze
klam rozcilene mysli. Ledove
studena, bez hnutf lezela matie
ka prede mnou, a to dobre, u
bohe srdce vice nebilo ---
"Spi sladce, maticko. budu
vzdy vzpominati ma tvoje slo-
val"
II.