St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1921-06-24
1lar Rnntsr.
@omar at Glsbetb 8prebart

~#4F"#3 #%A# 81 %3E"-@.F #
der har intet vaeret at Romauen siden den
2. Juni, saa efterfolgende er Fortsattelse fra
Iden Dag, Hereafter vii den komme regel-
m@ssigo
Q5
Grew Konrad saa' med ~Forundring den maerk-
vaerdlge ~Forandring, der foregik med hende,
ira den h@jeste Begejstring var hun Sunket til
den dybeste Nedslaaethed. Han fatYede like
denne pludselige Skften Stemning, han var des-
uden ogsaa altfor optaget at Uses Tlstaaelse til
at tenke rolig over, hvad Grunden dertil vel
kunde vere. Han genoptog Samtalens Trad.
DE vii kampe med mig, siger De- Jeg tager
Dem paa Ordet. Men at kempe med mig vii
sige Diet samme som at tsenke, fqle og forske
med mig. Kom og lad os gaa hjem, saa skal
jeg undervejs fortaelle Dem ON mine nyeste
Forskninger paa Stridssp@rgsmaalets Omraade.
Denne Gang er de saa magtige og overbevisen=
de, at de med ct Stag vii bringe Striden I'D at
Verden og .styrte vor Fjende."
vVor 5000. Fjende," gentog Use og for sam
men.
,,Undskyld hvad sagde De-"
,,Intet, tai kun videre," svarede Use tonlest.
,,Skriftet igger ferdig til Trykken paa nit
Skrivebord; jeg skal sende Dem Diet gennem min
tro Wilhelm men f9rst vii jeg fortelle Dem
noget af Indholdet."
Medens de langsomt vandrede hjemad, talte
Grew Konrad med Use, som man taller til en-
ligesindet Kollega, kort, klart og sagkyndig.
Use h9rte til, og hendes Svar beviste hendes
Skarpsindighed og Kendskab til Sagen.
Hun delte like blot hans Anskuelser og Me-
ringer, hun tsenkte og fqlte med ham, som han
havde onsket Diet, alt uden at mserke, at hun
gik som en- S~9vngaengerske we'd Randen af en-
Afgrmnd som hun MATTE styrte ned i, saa Smart
nogen vekkede hende.
Hun fandt paa sit Verelse ct Brew fra Heinz.
Hun skelvede, da hun aabnede Diet, og de fprste
LINER flgd sammen for hendes Ojne.
Der synes at vere indtraadt en- Vaabenstil-
stand vor Kamp," skrev han efter en- Indled-
ming fluid af lidenskabelig K@rlighed. ,,Det
forekommer mig som Stilheden for Stormen.
Du skrev, min Skat, at din Greve er vor Mod
stander. Use, Use jeg har en- Anelse, som jeg
frygtef vii blive -stadfestet - siden den
faldt mig ind, f9ler jeg mig bestandig maerkver-
dig urolig. Jeg Wide allerhelst rejse til Twor-
rau og hente dig. Du vii f9rst komme tilbage
til Berlin i julien. Hvorfor like allerede nu, og
hvorfor kun paa kort It'd og like for bestandig?
= Der er. noget i dine sidste Breve, som foru-
roliger og sengster mig; jeg we'd like rigtig,
hvad Diet err, og dog piner og PLACER Diet mig.
Use, err du blevet en- anden, eller er Diet mig,
der har forandret mig? Jeg kan laese mellem
L%injerne ON en- hemmelig Lidelse og Sorg. Min
egen elskede, hvad er. der i Vejen? Du for
sikrer mig, at du er tilfreds med din Shilling,
at du fgler dig lykke1ig paa Tworrau, og at du
like qnsker noget; men jeg siger dig, at du
aligevel 9nsker noget, maaske er Diet .endnu
like blevet dig klart, hvad Diet er, sk6nt Onsket,
du nserer, opfylder din Sjel og dine Tanker.
Lad mig vide, hvad Diet er, forh intet for mig,
end like den mindste Bekymring; du we'd, at
jeg deler Glede og Sorg med dig, og hvis Diet
STAIR i min Magt, vii jeg hjalpe dig"
Use stgnnede tungt, lod Brevet glide nd at
Haanden og stod helt aandsfravarende. Ende-
lig tog hun sig sammen, men kunde dog like
tilbageholde endnu ct smerteligt Udbrud. Hun
trykkede sine sk@lvende Hender mod Ansigtet,
over hvilket der for krampagtige Traekninger,
'og hendes Dine var t~aarel6se. Var Diet kommet
saa vidt med hende, at han allerede mellem Lin
jerne kunde laese hendes stumme Sorg og den
Skyld. mod ham, som hun endnu like havde til
staaet? :
,,Aa, Heinz, .turde jeg blot slge dig, hvad der
trykker mig! Jeg gjorde Diet like af Hensyn til
dig, for at SHAME dig, du skulde like Tide we'd
Tanker ON, at jeg, din Use, stod j Fjendens
Lejr. Og du Wide Tide derived, Diet we'd jeg, ON
du ogsaa ii Gange sagde til dig SEW, at Widen
skaben' like beh9ver at forbinde Mand og
Kvinde, og at Diet 10 i Grunden er lige meget,
paa hvilket S%tandpunkt jeg STAIR. Mar jeg
f9rst oliver din Hustru, l@gger jeg Videnskaben
paa Hylden, den skal like staa adskillende mel
lem dig og mig - Men bedrager jeg nu like
mig selv? Vii jeg have Kraft og Vile nok til
at give Afkald paa alt Diet, som jeg satte saa
holt, og som var mig saa dyrebart? Havde jeg
like tsenkt paa at blive ham en- trofast Kan
merat OF Medarbejder, og vii jeg kunne Diet,
naar jeg tmnkers anderledes end han? En- ct
Sanity o~verhovedet endnu muligt uden at be-
s $500 G ~ @ mn 1-~.al~ S1J.@I o<~ov