St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1921-11-25
ham. Tag ham nu - men skynd !
Dem! Jeg har allerede taget AZ
sked med ham. Skynd Dem!!"

Dem! Jeg har allerede taget AZ
sked med ham. Skynd Dem!"
Den rige Enke t0vede. Men ct
Blk paa den andens Ans;gt be-
stemte hende. Hun tog Barnet,
og idet hun tog Diet og trykkede
Diet tact ind til sig, g;k hun I'd at
Staen og ned til en- ventende Bill.
Barnet klyngede sig md til den
varme Pels! .Hvor v,dunderiigt,
at Diet virkelig var Rendes. Hun
vovede like at rpre sig at F'rygt
for, at Diet skulde skrige. Arme-
ne blew stive af den uvante Byrde,
men Diet. brgd hun sig like ON.
Hun havde en- F3lelse, SOM ON
hun f@rst nu var pleven en- virke-
lig Kvinde. NJ da he,;des Arme
varkede af Tr9thed, b,:hovede
hun like laengere at misunde an
Dire M6dre, saadan SOM hun for
havde gjort. NJ haWle hun og-
saa ct Barn.
Bilen forte dem til ct stateligt
Hus, og E%levatoren bragte denlo p
til en- elegant Lejlighed. Men Bar
net var endnu alt for lille til at
forstaa, hvor vidunderl;gt diets
ny Hem var.
I ct Sovev@relse, der var hvidt
'og sk@rt, ventede Pigen, der skull.
de passex Barnet. Hun tog Diet og
satte sig med Diet foran 1lden. Og
kunde like noksom rose Diet. Hen
DIES Made havde virhclig giort
ct heldigt Valg.
Da Diet var kommen i nyt T6j,
madede den NY Mode: Diet SEW.
Og hun Wide have Diet hos SIG
hele .Natten, i Diet mindste den
fprste.
linden hun SEW gik til Ro, b9je-
de hun sig paa Kn@ we'd den lille
Seng og graed for fprste Gang i
lang It'd. Hendes Hjerte havde
veret somforstenet. Men nu var
Diet anderledes. bet lille varme
V@sen, der nu SOW saa s9dt, hav-
de ligget i hendes Sk9d og smell
tet Isen smkring hendes Hjerte.
Hun bad nu til Gud, hvilket hun
havde fors9mt, siden den Dag,
Telegrammet indl3b.
Da hun havde lagt sig, prQvede
hun like paa at falde S6vn, men
laa og kiggede paa ham Diet sva-
ge Skin fra Natlampen. Hans
Ojenhaar skyggede paa Kinden.
En- lille Hand, der var>saa skaer
som ct Rosenb1ad, laa paa Diet
hvide Silketeppe.
Hendes Barn! Oh, hvor var
han dejlig! Hendes egen, egen!
Men da kom hun pludselig til
at tenke paa den fattige Enke.
Hvad mon hun tog sig for i det-
tie Ojeblik? Sow hun? Nei, Stalk
kels lille, hvorledes skulde hun vel
kunne sove, naar den lille Seng
we'd Siden af hende var - tom!~
Og hendes TONNE Hjerte, kun
de Diet sove?
Stakkels, stakkels Moder.
Men hun Wide nok berolige sig.
Hun vidste jo, at Drengen Wide
blive elsket og vokse Up i Luksus
og Rigdom.
Luksus og Rigdom! Hvad var
Diet egentlig vaerd i Grunden? Det
havde hun 10 ogsaa havt i. ale dis
Sc ensomme Maaneder. Havde
Diet vel kunnet trpste hende? Nej,
nej, Skulde Diet kunne fylde de
TONNE Arme, at hun vidste, at
hendes lille Dreng SOW imellem
Silke og Kniplinger?I Nej, nej.
Hun havde kaldt ham sin, men
kunde han nogen Sinde blive Diet
saa lenge hans virkelige Moder
levede. Hun, der havde sken-
ket ham Livet og som havde set
Himmelen SEW spejle sig we'd
fgrste Blk i hans Ojne. Kunde
han nogen Sinde rigtig blive hen
des, SEW ON hun kunde omgive
ham med Luksus, naar hun al
Orig havde lidt for ham?
Hun prqVede at skubbe disse
pinlige Tanker fra sig. Maaske
hun overdrev. Maaske MQderen
like havde brudt sig saa meget
ON ham alligevel?
Men dybt i sit Hj@rte f6lte hun,
at den fattige Enke havde vaeret
en- Moder, som elsker sit Barn
over alt andet paa Jorden.
Stakkels, stakkels ensomme Mo-
der!