St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1921-07-08
9tar &nimrr.
@oman al Glsbetb 8orebart

Tx FOrvalterpladsen paa Pawlowitz. Jeg var
den Gang en- saadan Pertaining, at jeg var
glad over at kunde forbade Tworrau. Ingen
skulde Sc, hvilken Skam der var overgaaet mig,
ingen skulde h6re, hvad jeg led = heller like
min naadige HERE. Jeg forlod Tworrau hem
melig = i Dag kaldte min HERE. mig tilbage.
bet er f6rste Gang, jeg igen betraeder Slottet
efter min Afrejse."
DE g1r mig ganske forskraekket. Hvad err
der sket?" udbr9d Konrad den sterkeste
Spending. ,,Hvad er der gaaet for sig, jeg har
intet hort, sk6nt jeg hele Tiden har vaeret. ner-
verende - hvilket Drama er blevet %udspillet
for mine 0jne, uden at jeg har set Diet? Har
jeg levet i den Grad afsondret fra Verden og
kun for min Videnskab, at jeg har vaeret blind
og d6v for mine Omgivelser?"
,,Ja, Hr. Greve, Diet har De, og jeg vii takke
Gud, hvis Diet skulde blive anderledes fra nu af."
,,Det skal blive anderledes, stol paa Diet, Bau-
MANN. Men lad os gaa videre: Hvorfor sendte
min Stedmoder Dem bort?"
,,Af en- ganske simpe], men meget s0rgelig
Grund - jeg blew hende til Besver. Tilgiv mine
ligefremme Ord" .
.,,Tilgive? .Jeg forlanger Acknowledgment og
Hrlighed = altsaa nd med Sproget hvad var
der i Vejen?"
bet varede en- Stund, f6rend Baumann havde
fattet sig saa meget, at han kunde svare.
nGrevinden wilde have, at jeg skulde tie =
det skulde jeg svaerge paa men jeg gjorde
Diet like. Mar jeg en- Gang fandt for godt,
Wide jeg tale = svarede jeg hende den Gang"
Baumann talte som til sig SEW. Derpaa ret
tede han sig op med ct Sset. ,,Hr. Greve -
De we'd nok, at Grew Horst i Flor Sommer havde
Orlov og opholdt sig paa Tworrau ="
t. III I,o1-ou. .a-. 1-..1.1-- 1-e---. -
sammen. med Deres Afskedigelse?"
,Jo ...... De kender jo ogsaa min Cilly, nit
Barn, min Yndling -"
Hans Stemme kvaltes af en- Hulken, og. Kon-
rad sprang op med ct Set og stillede sig foran
den at Gremmelse nedb9jede Mand.
,Baumann, han skmlde da like = han har da
like -"
vJo, han har forf9rt nit kere, uskyldige Barn
=. han har vanaret hende."
den Slyngel = den Skurk!!" for Diet nd af
Grew Konrad; han lagde sin Hand paa Skulder-
en- af Forvalteren, som stQnnede tungt: Stalk
kels Mand, hvor De maa have lidt! bet var
altsaa derfor. De like kunde udholde at vaere
langere paa Tworrau?"
ia, Diet vii sige, jeg havde f6rst en- Forklar-
ing med Grevinden. Jeg gik til hende og for
drede min Ret. Grew Horst skulde holde Diet
Egteskabsl6fte, han havde givet min Datter."
,,Hvad for noget?" afbr9d Konrad ham, ,det
havde han lovet, og dog -"
,Ja, han havde lovet hende Egteskab. Men
Grevinden slyngede mig de Ord i Ansigtet~ at
Diet kunde enhver sige, men like Devise. Og
da jeg talte til hende ON min Datters Sk@ndsel,
trak hun haanlig paa Skulderen. Hun kunde
like gore for, at Pigen var ~letsindig, Diet skulde
ikka nd ouar hondoc Sdn HIM Wilde o1dricr
tilade, at han indgik en- Mesalliance. Derfor
MATTE jeg saa hurtig som muligt bort fra
Tworrau for at forhindre flere Mqder mellem
Horst og min Datter. Hun ,tilb9d mig ogsaa
en- Sum Penge for dermed at tilkgbe sig min
Tavshed overfor Dem. Jeg viste stolt Pengene
tilbage. Jeg Wide like volde Dem Bekymringer,
svarede jeg hende, og, derfor Wide jeg tie"
Konrad havde igen sat sig, men havde begra-
vet Hovedet i begge Hender og st9ttet Armene
mod sit Skrivebord./ Der opstod en- dyb Tavs-
he'd. Endelig saa' Konrad OPP:
,,0g Cilly?:. spurgte han.
,Det stakkels Barn hentaeres af Sorg og
Gramnaelse. Hun blew heldigvis skaanet for
ydre Skaendsel, men hun lider dog we'd Diet Fell
trim, hun har begaaet. Hun var blevet saa syg
og: elendig den sidste lid, at jeg frygtede Diet
v@rste, indtil - hun - gjorde Fr6ken R6mers
Bekendtskab."
,,Hvis Bekendtskab?" spurgte: Konrad med
ejendommelig S~indsbev@gelse.
,,Fr9ken R6mer, Guvernanten her paa Slot
tet," oplyste Baumann. Hun err en- SOD ung
Pige, og Diet err hendes tr9stende. Opmuntringer,
vi kan takke for, at Cilly like l@ngere er ned
trykt og ~1ivstret."
,,Vidste ,Fr9ken R6mer, hvad der var sket?"
,Ja, min Datter betroede sig til hende."
,,Nevnede hun ogsaa - Forf6rerens Navn?"
spurgte han merkv@rdig ophidset.
,,Ja, Diet Tanker. jeg."
,Aa!" bet l6d som en- Lettelse. ,,Baumann,
Baumann, hvorfor. lod De mig vaere uvidende
ON alt DETER"
Diet Wide kun have voldt Dem Sorg, og De
kunde dog like hielpe mig"