St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1921-06-24
Fjortende Kapitel.

Melitta Latuschka havde holdt Ord. Use var
%gentagne Gange blevet indbudt til Schillersdorf
med Gerda og Lott, og Grevinden havde intet
imod, at hendes Born plejede Omgang med de
javnaldrende Komtesser. Hun sendte Guver-
nanten med for at passe paa dem uden at vide,
at Melitta fuldstendig; lagde Beslag paa Use,
naar hun kom til Godset.
De to unge Piger havde meget hurtig sluttet
sig til hinanden, Use var slet like mere tilbage-
holdende, mem passiarede nok saa smuntert og
ligefrem med Komtessen. At Grew Konrad og
hans Tilsynekomst we'd Festen nesten blew
omtalt hver Gang, var like saerlig paafaldende,
Diet afgav nu Samtalestof for hele Naboskabet.
Melitta f~ortalte, at ingen laengere tvivlede ON
hans Forstand, og at man like kunde begfibe,
hvorledes ct saadant Rygte nogen Sinde havde
kunnet opstaa. Melttas Hensigt gennem Use
at erfare noget naermere ON Konrad lykkedes
like; Use var paa dette Punkt mserkvserdig
indesMttet og tavs, som ON hun like kendte
ham, og Diet var 10 dog umuligt, da hun boede
paa Slottet. Melitta kom undertiden SEW til
Tworrau, men MATTE hver Gang vende util-
fredsstillet hjem. Hun havde like set Spor af
Grew Konrad.
I Dag Diet var midi i September, men endnu
som paa en- warm ~Somnerdag - var Use paa
Melittas Opfordring gaaet med Gerda og Lott
til Schillersdorf; B9rnene havde udtrykkelig On
sket at gaa til Fods. Til Melittas Beklagelse
blew de derfor like lenge, da de ogsaa Wide
gaa hjem og skulde vaere paa Slottet linden
M9rkets Frembrud.
Efter en- ha]v Times Vandring naaede de den
~pr@gtige gamle B9geskov, som h9rte til Tworrau
og var Limarernes Stolthed.
De havde like gjoft ret mango Skridt i
Skovens friske K9lighed, for de h6rte noget,
som h@jlig forbavsede dem. bet klang som
Oxehug, derpaa Knagen og Bragen at ct ON
styrtet Tra. 4
,,Hvad kan Diet vaere?" spurgte Lott. ,,Ingen
Tracer maa feldes i denne Skov."
wi faar smart at Sc, hvad Diet err" svarede
Use og gik med B9rnene efter Lyden. Paa ct
Sted, hvor de n@je kunde overse, hvad der gik
for sig, blew de pludselig allie tire staaende som
paa Kommando og skjulte sig bag ct Krat.
bet, de saa', var saa merkvserdigt, at Diet
fuldstendig optog Uses Opmaerksomhed og
Tanker, saa at hun glemte B9rnene, men ogsaa
disse lyttede spaendt >og aandel9st til.
En- Del Arbejdere i Skjorteermer havde
stillet sig omkring ct af de smukkeste Tracer
med store 0xer i de senede Never og traf deres
Forberedelser til at f@lde dette, we'd Siden at
laa allerede to f@ldede Kempetreer.
Netop som Use og \B9rnene var naaede til,
hvor de MI stod, kom Grew Konrad frem fra
den anden. Side og stirrede f9rst forundret og
maallgs paa Diet besynderlige Syn, der frembpd
sig for ham.
,Hvad gaar her for sig?" spurgte han
forbavset.
Arbejderne vendte sig ON med ct Ryk og
saa' forskr@kkede paa deres HERES alvorlige
Ansigt. En- af dem traadte frem, hilste dristig,
men 8rbgdig, og henvendte sig til Greven med
Huen i Haanden:
.,Hr. Greve den naadige Grevinde har
befalet os at faelde tyve Tracer. Grossereren fra
Breslau, som vii kobe dem, staar derhenne med
Forvalteren for at uds1ge Resten."
En- Vredesrgdme steg op j Grev Konrads
Ansigt. Han beherskede sig kun med Mole og
bad Arbejderen hente Forvalteren. Denne gik,
og de andre stod med en- afventende, erb6dig
Holdning omkring deres HERE. De elskede
Grev Konrad, sk6nt han aldrig havde bekymret
sig om dem, og de hadede den hovnnodige
Greyinde.
easft'et'sso