St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1921-11-18

49, Va
daglig har nogen ON sig, der
.!staar. over dem, og hvem Diet
fra Barn er blevet indprentet, at
de skal vaere stolte og selvbe-
vidste.
7. Han bar en- ganske almindelig
Dragt = en- magelig temmelig
vid Jake, Ridestqvler og paa
Hovedet en- lille .Filthat, som
Regnen havde ber9vet al Farve.
Med en- Lethed, som man like
skulde have :tiltroet ham, sprang
han af Sadlen og klappede den
forpustede og sveddryppende
Hest.
,,Strigl den godt," befalede han
Ridekn@gten og forsvandt saa i
Slottet, hvis Flqjd9re lukkede sig
efter ham,
,,Saa varmt Diet dog er," i'd
brqd han og rakte Handsker, Ri
depisk og Hat til den erb9dige
Tjener, der stod we'd hans Side.
,,Hendes HQjhed Fyrstinden be-
finder sig i Lysthuset -"
,,Godt. Bring Sodavand Rod
vim og Biskuits derud. Min Haiti:
Han gik igennem den rumme-
lige, med Vaaben og Jagtredska-
Der dekorerede Vestibule og
traadte nd paa den brede
Terrasse, som n@sten lob
langs hele Slottets Bagside;
fra Terrassen forte en- Trappe
med lave Trim ned til en- anden
Terrasse, og derfra videre til den
egenlige Park. Paa begge Ter
rasser var stillet megtige Lavr-
bertr@er i store, g~r9nmalede'
Baljer, store Kurve med brogede
Blomster stod paa langs med
Trappen og hist og her indb@d
en- magelig Stol og Benk til
Hvile. Det hele gjorde ct for
nemt og storartet Indtryk.
Fyrsten kastede Blikket til h9j-
re og venstre, der var ingeh, og
han gik videre ned ad den anden
Trappe og langs med ct Buskads,
ovenover hvilket saas ct Silke-
flag vale. Indenfor dette Blu
skads h@vede sig ct stort
Telt af blaat og hvid-
stribet Lerred. Indenfor var der
tilstrekkelig Plads til, at der
kunde staa adskillige Stole og
smaa. Borde, ct Par smukke Ma
jolikavaser med store Blomster-
arrangements oplivede Diet hyde
lige Telt, fra hvis Midte der hang
en- Ampel, omslynget af en- DEF.
lig H@ngeplante. Fra Teltet
havde man en- vid Udsigt over
en- stor velholdt Gresplaene med
sjeldne Tracer og Buske i Bag
grunden SAINT den glinsende Flod
med de mango Svaner.
Fyrstinde Amelie Egloffstein,
Bedstemoder til den nuv@rende
Stamherre, sad paa Divanen
foran ct spinkelt Bord og lagde
Patience; hun var allerede TEN
melig gammel, men man kunde
dog trods Diet gamle Ansigt med
de mango, fine Rynker og de
m0rke Ojne, der laa saa dybt, Sc,
at hun en- Gang havde v@ret
smuk; Figuren var fin, hun var
spinkel bygget, og der var nae
stem u~ngdommelig Ynde over
hendes Skikkelse til Trods for, at
hun MATTE betjene sig af Stok,
naar hun .gik. bet hvide, fyl-
dige Haar og ct sort, kostbart
Kniplingst6rklede dannede en-
Ramme om Diet fine, gamle An
sigt. Efter at hun var blevet
gammel og havde mistet sin
Mand, bar hun altid sorte, glat-
tie Kjoler, som trods deres ele-
gante Tarvelighed Kostede en-
M@ngde Penge. Stoffet var som
oftest Silke, men ogsaa Flqjl med
kostbare Kniplinger; hun bar kun
tuldne Kjoler, naar hun havde
Sorg.
,,Nu gaar den igen like op."
beklagede hun sig til sin fortro-
]ige, den gamle Selskabsdame,
der like var meget yngre end
hun, og som sad med ct Hakle-
arbejde lige overfor Fyrstinden.
Baronesse Fiji saa' med ct halvt
spodsk, halvt medlidende Smil i
sit kloge Ansigt over paa Fyrst-
linden. n
,,Pauvre Amelie, Diet var virke-