Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-06-30
+ EN- e B re V.
Remeses at Damascus til sesostris.
Din hengivne Son
Remeses af Damascus.
S~katkammerbyen Raamses, Z

Will clSheue OP 6Tcue Tduef.
Du vii Sc af dette Brevs Overskrift, at jeg at
ter er Hgypten, og jeg er her under de NEST
markelige og forbavsende Omstendigheder. Re
mses Diet vii sige Moses, den hojeste Guds Tie.
ner-er her ogsaa. Mine skalvende Fingre kan
neppe skriye Brevet leseligt, saa stor Bevegelse
er jeg j. Men jeg skal like undlade at meddele
dig Begivenhederne.
Jeg skrev sidst til dig fra Faarehyrde- Visman-
dens Hule Horeb Bjerget.
Den folgende Dag forte han en- Del af sin
egen Flok fra en- langt bortliggende Slette til den
aflukkede Dial bagved Horeb og lengst borte fra
Havet. Da jeg omtrent yentede ham tilbage, gik
jeg nd for at mode ham og steg just ned ad den
STEELE Sti, da jeg saa ham yandre foran sine Hyr-
der og lede sin Flok OPP ad Dalen. Han var langt
forud for de andre og ganske alene, da jeg opda
gede EN- klar Flamme, som steg OPP lige we'd Siden
af, hvor han gik. Den rejste sig over Krattet, som
den syntes at fortere uden R9g. ] samme OjebIik
bemerkede jeg, at Moses drejede nd af sin Vel
og nermede sig den straalende lid. I eft Sekund
forsvandt han for nit Blk og indhylledes Flam-
men. Jeg skyndte mig ned ad Bjergstien, overra-
sket og forskrekket over, hyad jeg havde set, oe
da Vejen bugtede sig, yarede Diet nogle Minutter,
linden jeg kom til Dalen, hvor jeg ventede at finde
den ervprdige Vismand fortaret af Flammerne,
der syntes at have omgivet ham.
Da jeg naaede Dalen, saa ieg Faarehyrderne
ligge nedfaldne paa deres Ansigter, medens den
Guds Mand stod foran Busken med ct Aasyn straa-
lende som Solen. Min Sjpl blew grebet af en- ube.
skrivelig Frygt we'd dette Syn. Sine Sandaler hav.
de han taget af Fodderne, og Diet syntes, som ON
han stod sin Guds Nerhed, saa hojtideligt ct I'd
tryk hayde hans Vesen. bet var, som ON han holdt
med en- indie Flammen. Jeg faldt paa
NIT Ansigt, thi jeg felte den Almegtiges Narverel-
Sc. Saa h9rte jeg en- Stemme, som kom den fra den
flammende Busk, sige:
uJeg er din Faders Gud, Abrahams Gud, I.
saaks Gud, og Jakobs Gud.'
We'd denne rolige, guddommelige sRost, der
l9d i stile, sagte Toner, syntes dog Jorden at skal-
We, som ON dens Skaber traadte paa den. Jeg saa
OPP med Frygt og Raedsel, og SCI Moses knalede
og havde skjult sit Ansigt med sin Hyrdekaabe, thi
han frygtede for at Sc Gud. Nit Hjerte sank i
mig, og jeg blew som en- ded Mand.
Da jeg kom til Bevidsthed paany, herte jeg,
uden at turde REESE mig, Moses tale med den mag
tige Aand Flammerne, der nu syntes at ware
Diet Sknr, der udstraalede fra Guddommen.
,yJeg har grant set nit Folks Elendighed /
Egypten," lGd Stemmen paany, ,,og hort deres
Skrig over dem, som trenger dem thi jeg we'd de-
res Smerte. Og jeg er nedfaren for at redde dem
al Hgypternes Hand, og for at fore dem OPP af
dette Land, til ct godt og vidt Land, som flyder
med Malk og Honning, til Kananitens, og Hevi-
tens, og Jebusitens Sted.
Og nu, Sc Israels Berns Skrig er kommet for
mig, og jeg har ogsaa set den Trangsel, hvormed
Egypterne trange dem. Saa gak nu, og jg vii
sende dig til Farao, og udf6r nit Folk, Israels Born
af Hgypten."
Og Moses sagde:
1.-Two er jeg, at jeg skulde gaa til Farao, og
at jeg skulde udfsre Israels Born af H1gypten?'
Og han sagde:
,JSandeig, jeg vii vere med dig, og dette
skal vare dig ct Tegn, at jeg, jeg har sendt dig
naar du udfprer Folket af 41gypten, da skal | tie
ne Gud we'd dette Bjerg."
Og Moses. sagde til Gud:
,,Se, naar jeg kommer til Israels Born og 81
ger til dem Elders Fedres Gud har sendt mig til
eder, og de siger til mig: Hvad err hans Navn9
Hvad skal jeg da sige til demY"
Og Gud sagde til Moses:
,,Jeg er den, som ieg err; og han sagde: ,,Saa
skal du sige til Israels Born: J har sendt
mig til eder."
Og Gud sagde y~dermere til Moses:
,Saa skal du sige til Israels Born: Herren,
elders Fedres Gud, Abraham Gud, Isaaks Gud og
Jakobs Gud, sendte mig til eder; dette er NIT Navn