Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-12-15
Jens og KirStine.
AT Missioner Sgrensen, Tkast, Danmark.

= y 1Aoi6 fA ~ Ah1aae - NNJHN H
sg OPP og stod foran hende, saa sagde han: "Kir-
atine, du har nok hort Tale ON den Indre-Mis.
sion; vi kender den h~eldigvis like her Sognet
men paa H9jskolen blew der holdt nogle Foredrag
ON de ~kirkelige Retninger, og we'd disse Foredrag
fix jg noget at vide ON den Indre. Mission, og saa
vidt jeg kan skSnne, er Diet noget lignende, du
or blevet grebet af. bet er ct usundt og una
turligt Livssyn Diet vii formgrke Livet.' Kir-
slime saa paa sin Kereste med ct alvorligt Blk,
idet hun sagde: yJeg kender like Indre- Mission
nen jg har lert Jesus at kende som min Frelser,
90 er Diet Diet, du mener med Indre,Mission, saa
vii jg ogsaa gerne lere den at kende." sJa,
ieg kender hellerikke Missioner at Selvsyn eller
Erfaring, men efter hvad jeg har hort, bryder
leg mig heller like ON at lere den at kende. Den
CT en- merk, snaversynet og pietistisk Refining. "
Kirstine r%este sig nu ogsaa OPP: ,,Ja, Jeg we'd
neget godt, at du err klogere end ieg, og jeg vii
sgsaa gerne lere af dig; men Diet, jg har erfaret,
kan jeg like give Slip paa. Den lndre-Mission
kender jeg like noget til, og er den saadan, som
du siger, er Diet maaske ogsaa bedst at undgaa
dem Bare vi kunde komme til at forstaa hinanden,
saa vi kan dele Diet dejige. som jeg har l@rt at
kende." 90
Jens Holms Stuehus var ct af disse code, rum.
nelige Huse, som paa de bedre Egne findes we'd
abDrfe DpuueTRddIut. MAR md hohhhCA INV l
Forstuon, har man til hpjre for sig en- Dor, der
fsrer ind Salen elleri Storstuen, og til venstre er
Ga Dagligstue og S~pisestue SAINT EN- lille Stue, som
yens Holm kaldte sit Kontor. Meblerne i disse
Stuer var gamle og kostbare og vidnede ON, at
de var gaaet Arv fra tildigere Slegter. | Storstu-
en- var der nogle Skabe, og her gemtes Beboernes
Tej.
bet var 4de J~uledags Aften. bet myldrer af
unge Mennesker Storstuen er bleyen ryddet,
Skabene err flyttet over Loen. Spillemanden er
we'd at spille op til Dams. De fleste unge er ale
rede gaaet ind Salem, men nQgle oliver dog de
andre Stuer, hvor Kortene er kommet frem paa
Bordene. - Kirstine fplte sig saa fremmed iblandt
dem, like en- eneste var der, hun kunde tale med,
sller som hun kunde dele Diet bedste med. Med
emerte felte hun, at der ligesom var ct Svelg
mellem hende og den, hun elskede hottest paa Jor-
den. Hun gik stille omkring og satte Mad og Dirk
Ne for G@sterne; hun var glad we'd at have noget,
der kunde optage hendes Tanker.
Jens havde bedt hende om den ferste Dams,
men hun havde sagt, at hun helst Wide ware Tri,
og med ct m9rkt Udtryk sit Ansigt var han
gaaet fra hende og ind Storstuen, OF nu dan
sede han med Anna Kloster, en- ung Gaardmands-
datter, der opholdt sig Kebenhavn, men var
hjemme i Juleferien.
Kirstine stod lenet op til Derkarmen og saa
gennem Fprstuen ind Salem. Hun tenkte paa,
hvor tit hun havde veret med, og hyor hun hayde
moret sig, men stedse hayde Tomheden bag efter
dndfundet sig og fortalt hende, at Gleden we'd
sligt kun var skinnende Glar. Hun saa de dan
sende Par for Par leende og glade danse forbi
Deren. Hun saa Jens danse med Anna, saa, hvor
hun smilede til ham, de m9rke, bruno OJne straa-
lede. Kirstine saa Diet til sidst som en- Taage,
saa blew hun opmerksom paa to unge Piger, der
sige: ia, Diet err like saa merkeligt, at Jens kan
bliye ked af hende, saa ser og underlig hun har
veret den sidste It'd. = We'd du, hvad Anna
Kloster fortalte mig Gaar2" - Mel, hvad
sagde hun7" Hun sagde, at Kirstine var ged
at bhye bellig.' ,Virkelig, har man hort
Nagel'' - ia, Diet sagde hun og yedblev: Mon
Jens nu like smart skal blive ked af hende2" bet
Wide hun visit gerne, for saa kunde der maaske
blive lidt Haab for hende. Sc engang paa dem, jg
tor vedde, Diet trekker OPP til noget." ,Ja,
Kirstine bliver nok like Kone Bundgaard for
Diet ferste, men jeg synes nu, det er Synd, hun
har altid varct en- god Pige." Kirstine havde
hort nok, hun skyndte sig bort, Diet var, som Jor-
den gyngede under hendes Fodder, hun kunde
like we're indie mellem allie de Mennesker, hun
felte Diet, som allie 0inenne stirrede paa hende.
Hun tog ct Sjal og listede nd ad B~agd9ren, hun
ilede ned i Haven, saa langt bort, hun kunde
komme. bet var en- stille Frostnat, Utaiige Stjer.
ner tindrede ned fra den mgrke Himmelgrund