Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-11-10
A. VOLLMAR
Uden EIender.
Men Dadel kan den forkalede Dreng like taa

DER meeet bedre. TJeneStefolkene COR alt, hVad den
ange HERE vii, og Foreldrene er like for siren
&c mod dcres eneste Barn. Ak, var han blot ferdig
med den kedelige Skoe, saa han kunde blive Stu
dent; studere Wilde han; han yidste kun like, hyad
nan skulde studere. Smart kom han dog paa det
rene dermed. Da han var lille, legede han gerne
med Byggeklodser, og ale kaldte ham den lille
Bygmester; nu o~pdagedes def, at han var dygtig
til Tegning - hyad han ser, kan han ogsaa te.
ne, Mennesker, Huse Treer, Wand. bet er dog
klart, at han f5rst maa studere Bygningskunst
bet koster uendelig Moje, linden han kommer saa
yidt, men Gustays Fader holder ham strengt til
ArbeJdet. Moderen beder indtrengende S9nnen
were flittig, og naar han er ferdig med Skolen,
slaas 10 Portene til den gyldne Frihed op, og en-.
deGg err han we'd sine 0nskers Maal han er
Student. AT yere Student er for ham Diet samme
som at yere fri. Fri for Foreldernes Ojne, fri for
Skolens Tyang, fri for alt 0psyn. Ak, Gustav ell
skier denne Frihed saa heit, han er jo ogsaa nu
en- yoksen Mand, som nok skal vide at valge Diet
rette.
Fdrst vii han hyde Liyet, det vii sige, han vii
intet bestille. Han kan tidlig nok komme til at ar
bejde. Med sin B~egayeIse og sin D|ygtighed Teg-
ming, kan han smart naa de andre.
Men Gustav nyder Liyet noget for lpnge. Og
/ denne Uyirksomhed mister han Lysten og Kraf-
ten til Arbejdet. lager han en- enkelt Gang fat,
feler han Diet som en- Byrde, han saa hurtigt som
muligt walter az sig. Desuden finder han Diet ube-
hageligt, at hans Lerere efterhaanden b%egynder
at betragte ham med Mishag; Diet ergrer ham, at
en- anden mindre begayet leyerer bedre Arbejde
Tilsidst vii han stramme sig op, men gammel Va
ne, Glasset og Fornoielserne har r6yet hans Kraft
Da hans Studietid er forbi, og Eksamen nprmer
sig, beder hans Lerere ham ON at trekke sig til
bage, da han dog like kan bestaa.
Gustavs Foraldre er dybt rystet; S6nnen Sd.
ger at overbevise dem ON, at Diet er til Lykke
for ham; thi han har forlenost ndset, at Byg
ningskunsten like er hans Kald; Udsigterne det
tie Fag err desudeu daarlige; Diet er ct forfejlet
Liy at komme ind en- Shilling, som man like kan
udstaa, kort og godt, Gustav er ogerbeyist ON
at han er fodt til Lege, og hans Lyst til dette Stu
dunn er uovervindelig.
pJeg har aldrig merket sligt hos dig" sagde
hans Fader, war Diet like bedre, du blev K9b-
mand, som jeg er9'
,Nej, Fader, Diet er jeg like skabt till, sya-
rer Gustav h%ovmodig.
,,Desvrrrc ike var Syaret, linen er min
Liysgerning end like saa fin saa har jeg dog er-
lgt erneret os we'd den, og du fix alt, hvad du
Triangle til paa Akademiet, skont dine Fornodenhe-
der var store. VII du studere Yidere, maa du ind
skrenke dig megct; thi jeg har haft u~forudsete
Tab og maa spare paa Pengene. Tenk blot over
hyor meget du allerede har kostet os, og .hvor IL
den Glade du har skanket os."
Gustav var like egentlig ond hans Moders
Taarer rorte ham, og nan lovede nu alyorligt at
lyde sine Forrldre og fore et belt andet Liy, hyis
de blot Wide opfylde hans eneste 0nske og lade
ham faa Low til at studere Medien.
Saa tg Gustav fat paa dette. | Begyndelscn
anstrengte han sig redeligt; men Diet var Skade,
at han lerte meget h~urtigere end de andre. Alt
var ham for let. Saa blew han tact, sl9sede med
sin It'd, og Enden bley, at han like bestod sin
Eksamen, og hans Leerre CAV ham Diet Raad at Ia
ge fat paa ct andet Stadium, da han slet like
havdc Anleg for Legekaldet. - Denne Gang
var han meget s6nderknust, han undgik at Sc no
gen og rejste hjem 49, bort fra en- Del G@ld.
bet var en- trist Tilbagekomst. Med st9rre
Smerte havde sikkert aldrig Wendelins ~betragtet
deres ulykkelige SON, end Thieles nu gjorde med
den k~raftige, raske, fem og tyye aarige unge
Mand, som med senket Blikke stod for dem.
,,Hellere slet ingen Born end saadan en- SSn!"I
raabte Hr. Thiele.
,,Du var wort kereste, wort eneste, og vi var
saa stolte af dig" hulkede Moderen.
Alt har jeg ofret paa Dig sagde Faderen
yredt, din Moder og jeg har negtet os enhver
Glade blot for at kunne give dig alt. Men h9r
nu NIT sidste Ord. Jeg g9r intet mere for dig. Du
err rask og har lert a~dskilligt, sey ON du intet
kan til Gavns. Lad os nu sc, hvor og hvorledes
du kan ~fortjene dit Brgd. Billy Dreng, Hand
verker, Daglejer, Soldat - Diet er mig hgeme-