Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-03-10

- bNAhpSi3 ~ WI ofe10 bo1}o1 iNu1oN3 % hN
stet for dem. Saaledes err den forferdelige Dom
der udoves paa enhver, som tilfeldig dreber ell
Kat eller Ibis.
yStatsmagten err syag oyerfor Overtroens van.
vittige Kraft y bemerkede Remeses, medens Vi
traadte ind Templet midi imellem to Kobbersta.
tuer af Tyre.
Dyrkelsen af Apis og Menvis, Tyrene, der ell
indviede til Osiris, angiyer Diet h9jeste Punkt, til
hvilket Dyretilbedelsen Hgypten er naaet, og Diet
var derfor med like ringe Interesse, at jeg ner
mede mig ct af disse forgudede Dyr. vi modtoges
we'd Indgangen af to Prester hvide, linnede Kjo-
Ter over hvilke de bar ct karmoisinr9dt Skerf,
den til Apis ~heligede Farve. De havde smaa Huer
paa Hovedet, og en- Slags Krumstave i Henderne
De modtog Prinsen we'd at kaste sig ned paa Jor-
den. En- af dem gk derpaa foran os, EN- anden
~bagefter os, og forte os saaledes langs ad en- m6rk
|og uhyggelig Gang med S9jler paa begge Slider
til Ell Kobberd9r. En- Prast lukkede OPP, og vi traad-
tie ind en- pregtig Indergaard omgivet af en- Co
lonnade dannet af Karyatider, der forestillede a
|gyptiske Kvinder. vi forbley i denne Gard nogle
faa 0jeblikke, hverefter en- Dor paa den modsat-
tie Side blev aabnet, og den hellige Tyr kom nd
Den ledtes af en- Prest, som Haanden holdt ell
Guldkede, der var befestet til dens med Blomster
kranse smykkede Horn. Dyret var stort, af MAZE
stetisk Udseende og kuIsort med Undtagelse af Ell
firkantet hvid Plet paa Panden. Paa Skuldrent
var Billedet af en- Orn og Haarnene var dobbelte
/ Halen. Da dette er Apis hellige Marker, lagde
jeg s@rlig Merke til dem. Der skal tillige vare
Billedet af en- Skarabe paa Tungen.
bet hellige Dyrs Vogtere ledte Diet en- Gang
rundt S6jlegangen, medens Hgypterne kastedt
sig ned, naar den kom forbi dem og selv Rene
SEES bejede af gammel Vane Hovedet. Da Tyrer
standsede, gik Prinsen hen til den, og idet har
nd af en- m~edbragt Eske tog eft glimrende Juvel
halsbaand, sagde han til Ypperstepresten, som met
ct Rogelsekar Haanden beredte sig til at anraab'
Guden:
,rHrvardige Apisprestl Jeg, Prins, Remeses
skenker ct Diamant- H~alssmykke til dette Tempe
som Tegn paa min Erkendtlighed mod den Gud
for hvem den hellige Tyr er ct Symbol, og veC
hvis Kraft min Moder err bleven helbredet. Modtas
denne Gave til den hellige Tyr
Hans hellige Majestat, adle Fyrste og Her
re, modtager med Nedladenhed og Made eder
Gave, svarede den pregtig kledte Yppersteprest
Han forte derefter ire Gange Halsbaandet gennen
Rpgelsesskyerne, hvorpaa han gk OPP til Tyren o.
festede den kostbare Gave omkring dens Halls, de
lalleredt var smykket med ct Kongeriges Vard
R%igdomme, medens dens Pande glimrede som el
%eneste Masse af Diamanter. Da en- kold Trakvinc
jog igennem Garden, bragte EN- af de omtrent t.
hundrede der forsamlede Praster ct D@kke bro
deret med Guild og Solvtraad og kastede Diet owe
Guden.
Prinsen skred nu, paa Dronningens Anmod
ming, til at tage Varsel med Hensyn til Diet fore
staaende Felttog. Han n@rmede sig derfor Tyre
og tilb9d den en- s@regen Slags Rage, som del
holder meget af, og som den tog af hans HaanC
og aad. We'd dette ~gunstige Varsel blew der e
Mumlen af Tilfredshed thi Ell Negtelse af at ad
regnes som slet Varsel. Remeses snilede, som on
Diet gledede ham. Mon han da virkelig festede Lii
til dette Varselq Jeg we'd Diet like. Meget kan j
fremkaldes we'd ct helt Livs Vaner. Opdraget fir
Barn Tllid til disse Ceremonier, Wide Diet ver
m@rkeligt, ON hans senere Aars Tenkning havd,
formaaet at udrydde al Tro hos ham paa Moderen
og Fedrelandets Guder.
Presten henvendte sig nu til Guden med fol
gende S%porgsmaal:
vii Prinsen fra Hgypten, 0 hellige Apis, blivt
en- lykkelig Konge, naar han engang kommer pa;
Tronen2"
Svaret paa dette S%pprgsmaal wilde vare a
sege de f9rste Ord, som Remeses maatte h9re nd
talt, naar han forlod Templet. Han gik kort eftel
nd af Garden, og vi vendte tilbage gennem de1
uhyggelige S~ejlegang tai Tempeldpren.
Da vi steg ned ad Trapperne, raabte en- Sel
ger af smaa Tyrebilleder til en- anden som Sval
paa noget, denne havde ytret:
,,Han vii aldrig komme der!'
LAG M@rke til disse Ord, Sesostrisl ~ sagd'
Remeses, paa hvem Ytringen like undlod at gore