Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-04-28

,Moder! Drowning Amense!' sagde jeg sksa-
vende og nesten med Redsel. En- forferdeiie
Mistanke har grebet mig Err jeg din SOM"
Neppe havde jeg udtalt denne Tvivl, som bley
~afvristet nit forpinte Hjerte, for min Moder I'D
st9dte ct gennemtrengende Skrig, faldt forever
og Wide vare styrtet til Jorden, hvis jeg like hav-
de grebet hende. Jeg o~pfangede hende mine Ar
me, jeg kyssede hendes Marmorpande, jeg gned
|hendes kolde Hender og bad hende de 6nmeste
Ord ON Tilgivelse. Omsider kom hun til sig sdW
igen, og med vildt stirrende Dine hyiskede hun:
,Remesesl Hyem hvem har sagt dig
detY8a
,Ingen, ingen, min d~yrebare Moder,' svare-
de ieg omit. Og da jeg saa, at hun blew ~roligeres
sagde jeg: ,Det var kun en- Gisning - en- vilt
Mistanke - thi jeg kunde like fate den Hem
m~elighed mellem dig og Morris, med mindre, SOM
Diet mdertiden er sket tidigere Dynastiers Hi
storie, han og jeg err i hinandens Plads. Err M
rs din Son, og jeg er S6n af Amunophis' Bro
|der2o
Saa smart jeg havde sagt dette, %rejste hun 81
Hoved fra den broderede Sofapude thi jeg hav-
de baaret hende hen til Ibenholtssofaen - og sag
de med Ell forunderlig, halv glad, halv overra-
sket Latter:
,,Saa Diet err Diet hele, Remeses? Nej, du being
yer like at frygte; Morris er like min Son. Han
err kun min Slegtning. Hvor kan du dog tro, at
Diet slette Menneske skulde y9re NIT Barnf Jeg
tilgiver dig, Remeses, fordi maaske mine egne Ord
og NGdvendigheden af at beware min Hemmelig
he'd har tvunget dig ind paa denne Antagelse.%
Dette sagde hun aabenbart med ct meget let
tst Sind.
,Altsaa, d~yrebare Moder, er jeg din Sen til
Trods for Prins M9risY'
Til Trods for Prins Morris, svarede hun
,,Har du nogen Sinde kendt nogen anden Moderf
Remeses, lad dit Hjerte falde til Ro! Morris er
like min Son. Herpaa grunder han like sit Haab
ON at kunne thrive sig Egyptens T9Jler. Hsf
nu, min Son sagde hun h9jtideligt. ,,Denne FyE
ste har strebt mig efter Lvet. Da jeg en- Dag spI
ste sammen med ham, og jeg blev syg, bestak nan
min Mundsk@nk I'll at dryppe en- st@rk Gift l NIT
Bager. Frygt for Prinsen bragte Mundskenken
til at gore Diet / hans Paasyn men da han CAV
mig Vinen, trykkede han min Finger, da min
Hand laa ON Begret for at tage den, saa st@rkts
at jeg saa OPP og saa Ell Advarsel l hans Blk. Jeg
drak like, men foregav Ildebefindende og forlod
Vprelset. Jeg sendte Bud efter Mundskenken, %
han tilstod, hvad han havde gjort. Da jeg h9rte
hans Tilstaaelse og derived bley bekendt med, at
Prins Morris strebte mig efter Liyet, blew jeg
overvpldet af Fortvivlelse. Min fremtidige Sikker
he'd fordrede, at jeg sendte Bud efter ham naste
Dag. Han kom. bet var en- kort men forferdehg
Sammenkomst. Han erkendte, at han stod mig eff
ter Livet, fordi jeg Dagen forud havde negtet
ham 0vre-Egyptens Krone og afslaaet at give
ham Halvdelen af NIT Rige. Han truede med G
FORBADE min Hemmelighed, og jeg bad ham om
! Tavshed. Han forlangte Thebas hvide Krone som
Lon, men ieg holdt ham op med Omsypb. Han hav-
de Kommandoen over Flaaden, og jeg turde like
gore ham yred. Jeg gyste tllbage for at gore Dig
bekendt med hans Fordringer og med den Redsels
som han indg9d mig. Jeg lovede ham, at hyis han
erobrede den ethiopiske Hoyedstad linden sekE
Maaneders Forl9b, skulde han regere Thebe.'
yModer!" raabte jeg, ,gav du ham ct saa-
dant Lofteg Han er allerede Fard med at Orga-
nisere sine Tropperl" 4
,Og rimeligvis like saa meget for at erobe
HIthiopien, som for at b%emegtige sig en- af Hgyp-
tens Troner, " sagde hun.
Men er du da bundet we'd dette Befte til
ham?" spurgte jeg overyeldet af Forferdelse baa-
de over Morris Frpkhed og over den Magt, han
syntes at beside we'd Hjapl af Hemmeligheden-
(Fortsettesl.