Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-09-22

og Kleresiet og al den G~rusomhed, de og deres Fe-
Dire havde veret Vidne til fra Papisternes Side.
desto mere rodfestet. Bestemmelserne oYerlod ner-
NEST Kirken til Dronningen Made.
Predikanterne opnaaede heller like nu no.
gen taalelig LON. Knox var opbragt og forfar-
Diet. Han talte med den enc efter den anden, men
opnaaede kun at skaffe sig Fjender. Endog Grew
Murray, som han den sidste It'd igen hayde faa.
ct mere Tillid til, og som han fra gammel It'd
af havde veret inderlig forbunden med, brgd
med ham og talte halvandet Aar like ct Ord
med ham.
Uden Foranledning fra Knox Side var dette
Brud ganske visit like. Han var hard ogsaa over
for sine Venner, naar Diet gjaldt Guds Sag. ct
Brev til Murray skrev han bl. a.: Men da jeg
ser mig skuffet i min Forventning ON, at De altid
Wilde foretr@kke Gud for Deres egen Fordel og
hans Sandheds Fremme for Deres egen Behage-
lighed, maa jeg overlade Dem til Deres Samvittig-
he'd og til Venskab med de Mennesker, der maat-
te behage Dem mere end jeg.' Ell saadan PILE
var Diet selvf9lgelig like let for en- Greye at svel-
ge.
Dronningen var henrykt over Uvenskabet mel
lem Murray og Knox og gjorde alt, hyad hun
kunde, for at gyde Ollie Ilden, oindtil Gud sluk-
kede den we'd Trengslens Wand siger Knox.
Knox talte I'D Ell P~rediken, som den st9r-
ste Del af Adelen h9rte paa.
der err ingen az eder,' sagde han, ,som like
har varet truet af bod og Ford@ryelse, og I er
kommen uskadt d%erfra; og hvor mango af eders
FJender har Gud like h~jems0gt for elders 0inel
.Skal Diet nu v@re den TAX Gud faar? [ forraader
hans Sag, sk6nt / havde Diet i elders Magt at hev-
de den. Dronningen Wilde like synes ON Diet
siger I! Forlang af hende, hvad I med Rette efter
Guds Ord kan fordre, og vii hun saa like stemme
overens med eder Guds Sag, er I heller like plig-
tig at gaa med hende paa Djevelens Side! Lad
hende rent nd faa at vide, hvad [ mener. Beyar
elders Frimodighed Gud, saa vii han ogsaa lade
eders Foretagende lykkes. Men jeg ser intet andet
end Frafald fra Kristus Jesus. I ligner Folk, der
i st6rste Hast flyr fra Fanen for at redde sig selv.
ia, jeg har hort nogle sige, at vi har ingen amer
kendt Religion hverken we'd Low eller Parlaments-
beslutning. Sk9nt nu sadan ondskabsfuld Tale
hverken kan udslette Guds Sandhed eller bringe
os, der forlader os paa den, til at vige, ~fortjente
den, der siger saa, at d9mmes til Galejerne for sit
Forr@deri mod Gud og disse arme Lande, thi vor
Tro, som Gud har befalet og dermed ogsaa giort
til Low, err dog antaget af dette RIGGS Parliament,
og dette Parliament var lige saa loyligt som noget,
der nogen Sinde for har veret holdt4 dette Ri
ge."
Denne Tale Wilde sikkert wore Dage have
paafort Pradikanten en- Anklage for Majestetsfor-
n@rmelse m. M; men hine Tider havde man stor
Respekt for Pr9dikestolens Frihed og var des-
uden bange for at indlade sig med Knox. Men til
med fordunklede Talens Slutning aldeles de fore
gaaende Sharpe Ord, thi her kom han ind paa
Dronningens forestaaende 41gteskab. Hans Ord
lpd saaledes:
uOg nu, mine Herrer, horer jeg ON Dronnin-
gems -41gteskab. Hertuger, Brodre til Kejsere og
konger tragter efter at vinde hendes Hand: men
Diet slger jeg Dem, mine Hrerer, at dersom Skot-
lands Abel, der bekender Jesus Kristus, vii we're
tllfreds med, at en- vantro og ale Papister err
vantro oliver vor Herskerindes HERE. banly-
ser !, sa vidt Diet STAIR til eder, Jesus Kristus fra
dette Kongerige. Saa drager l Guds Straffedom
md over Landet og bringer Ulykke over eder SEW
og foraarsager sikkert ogsaa eders Herskerinde
kun hden Nytte og Glade
Baade Papister og Protestanter bley rasen-
de. ls@r Dronningen, der kom ganske nd af Fat
nlng. Hun var fnysende over, at Knox havde talt
ON hendes Giftermaal Hun lod ham kalde for at
straffe ham for hans Formastelighed.
bet kunde ventes, at han wilde faa en- hard
demanding. Nogle faa ~trofaste Adelsmehd. hyori-
blandt Ochiltree og Erskine af Dun gik derfor
med ham. Men kun Erskine af Dun fix Low at
komme med ind til Dronningen.
FOrtspttpS