Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-09-15

Luther. Bogen vandt ham for Eyangelet. | den
f9rste Begejstring passede han like paa SIN
Mund og Wide vere bIeven Martyr, hvis like en-
gammel Munk, der ogsaa var en- Skotte, havde
faaet ham til at flygte.
Han blew nu Huslerer hos ell eyangelisk-
sindet Adelsmand, men smart derpaa grebet og
fort for Inkyisitionen / Rom. Efter nj Maaneders
pinligt Fengsel blew han stillet for Domstolen
og don't til Ballet, men reddet we'd en- heldig
Omstendighed. Aftenen for den til hans Hem
%rettelse bestemte Dag d9de nemlig Pave POvI
den fjerde, .og efter Sedvane blew i den Anled-
ming Fengslerne aabnede.
Amnestien gjaldt ganske visit like K@ttere,
men Craig undkom i Forvirringen og flygtede
til ct Vartshus / Omegnen. Der bley sendt Trooper
I'D efter ham. Han bley ogsaa funden. Men Am
f9rren genkendte ham den Munk, der for kort
siden, da han laa saaret efter Ell Tr@fning we'd
Bologna, hayde forbundet ham. Denne Kaptajn
lod ham derfor lobe og CAV ham sin Pung oven
Kobet.
Craig Wide nu tnbage til Shetland. Men en-
Kaptajns Pung rekker like langt. Da Pengene
var slupne OPP, sad han fortvivlet paa ct G@rde l
ct Skoybryn. Da kom der en- Humid med en- Pung
Munden. Han Wide jage den bort, men den kom
stadig igen og tlb9d ham Pungen. Saa tog han
den og naaede nu til Wien.
Her fix han L~ejlighed til at pr@dike for
lKejser .Maksimillian den anden, der syntes s2
godt ON ham, at han Wide beholde ham. Da kom
der Efterretning fra Pave Plus den fjerde ON,
at Craig var Ell Ketter, som allerede var DON'T
Kejseren sendte ham saa bort med sikkert LeJdes
skont Paven forlangte ham udleyeret.
I 1860 kom han til England og derpaa tn
ISkotland. Da han nu havde veret "a Aar borte,
havde han nesten CLIENT sit Modersmaal og MATTE
Begyndelsen predikede paa Latin.
Ia Rothwel1S 90 d'E1beufS UdSkeielSer like
blev straffede, voksede deres Frekhed. Nogle
A%delsmand, hvoriblandt ogsaa en- til Evangelist
overtraadt Abbed Hamilton, besluttede sig til at
skride ind imod dem med vebnet Hand. Da
Boutwell, h9rte, at Hamiltons Folk var paa Gadens
raabte han, at de skulde jages I'D at Landet. Der
opstod derived EN- Strid, som fprst endte, ola Grew
lHuntley og Lord Stuart skilte de k@mpende ad-
Siden sogte Boutwell, de m~egtige Hamilton
ers Venskab og iser Grevens at Arran. Han
lhenvendte sig derfor til Knox og anstillede sig
som en- angrende Synder. Han klagede over st
hidsige, uordentlige Liv og iser over, at han hav.
de udgydt Blod. Men allermest var Diet ham ON
at gore at blive forligt med Greven at Arran.
Knox formanede ham fremfor alt til at sSge
Fred med Gud, thi saa kom Diet andet at sig SEW
Imidlertid loyede han dog ogsaa at tale med
Grey Arran, og Diet lykkedes ham ogsaa at suite
Fred mellem dem. Naste Dag kom Boutwell, i
lklrke, og Knox Degyndte VlrKeng dl to pda Gle
Sindsendring hos Manden.
Men han skulde smart komme I'D at Vud-
farelsen. Efter nogle Dages Forlpb kom Grew
Arran / storste Bestyrtelse til Knox og fortaits
ham, at Boutwell, havde villet forlede ham til, at
de Fellesskab skulde bortf6re Dronningen,
drebe Lord Stuart, (nu Greye af Murrayls
Lexington og andre. ,"HA~s '~~-1
Arran underrettede ogsaa Dronningen der
som. Hun lod Boutwell, fangsle tillioe med flere
andre, og Diet kunde have bleven slemt nok for
dem, hvis like Grew Arran var bleven sindssyg.
lNu endte Diet hele med Ell lengere Fengselsstraf
af Mangel paa tistrakkelige Beviser. | Frankrig
havde paa denne It'd Hertugen af Guise omringet
ct protestantisk Kapel og dels drebte, dels lemla-
stet Menigheden, Kvinder og Born indbefattede.
Knox regnede selvf0lgelig de franske Pro-
testanters Sag for sin og havde desuden kendt
en- Del af de myrdede. Han blev derfor heftig
rystet og like mildere stemt mod Guisernes Niece
og Forbundsfelle, Dronningen af Shetland. 0g
verre blew Diet, da Marie Stuart, straks efter
at Efterretningen ON Blodbadet havde naaet
Hoffet, foranstaltede ell glimrende Hottest, we'd
lhvilken hun selv dansede til langt nd paa Natten-
Den paafelgende Sqndag predikede Knox
over Saline 2, 10; ,Og nu, | Konger, handler
viselig Lad eder advare, | Jordens Dommerel''
Han talte forst ON den Lydighed, Undersaatterne
ler skyldige at wise. Derpaa gk han over til at
klage over den Misbrug, en- stor Del af de
regerende Fyrster gjorde af deres Magt. Han