Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-09-29

denne sag. Der mar de TO s1dste Aar V9re
skreyen mango af den Slags Breve, og Diet BILE
like anset for Uret."
Maxwell bet var en- anden Sag. Dengan
var Dronningen frayerende. M er hun / Landet.
Knox: sDronningens Fraverelse ellie
Narverelse er like for min Sam
v%ittighed, men Gud, der taller klart og tydelig
til os sit Ord. 0g hyad der var Ret i Flor, er og
saa Ret Aar, thi Gud err uforanderlig."
Maxwell: ,,Godtl - Jeg har giyet nit Raad
Cor, hvad De vii, men tro mig. De vii komme tt
at angre Diet, hyis De like b@jer Dem for Dron
%ningen."
Knox: ,,Jeg we'd like, hvad De mener. Je
har aldrig veret Ell Modstander af Dronningel
undtagen i Religionssager, og deri vii De da We
like forlange, at jeg skal give efter, vii je
haabe."
Maxwell: ,Godt, godtl De er klog nok til a
raade Dem selv, men De vii faa at merke, at MAJ
trekker sig tilbage fra Dem
Knox: Mar Gud er min Ven, er ieg Wis pal
hans Made. Og saa lenge jeg stoler paa han
F~orjettelser og f%oretrekker hans Ere for nit Ii
og ~jordiske Fordele, sp6rger jeg like efte1
hvorledes Mennesker opf6rer sig imod mig. HelIe
like we'd jeg af, at man har taget sig af mig pa
anden Made, end at man har ladet mig forkynd
Guds Ord. Dersom Folk for Fremtiden vii til a
forneget Diet, vii jeg ganske visit sdrge, mel
Skaden oliver paa deres egen Side."-
saa kom Murray og Lexington i samm
Hrinde. De beklagede, at han havde fornerme
Dronningen saa grovt, og var bange for, at de
kunde blive til stor Skade for ham, hyis han Xxx
var klog og forsonlig. De havde a%nstrengt sig TO-
at formilde Dronningen, men de forudsaa den viss
Fordervelse for ham, hvis han like anraabt,
Dronningen ON Made.
Knox: ,,Jeg priser Gud we'd Jesus Krlstus, ford
jeg har lert like at udskraale alt Diet som For
redderi og SammensyPrgelse, som den vantrt
Hob kalder saaledes, eller at frygte for alt, hvaC
Mengden f~rygter#.) Jeg har en- god Sam
vittigheds Vidnesbyrd for, at jeg aldril
har givet Dronningen Grund til at bliv
end gaar, thar jeg den Tillid til Gud, at han vi
give mig archaeological til at bare Diet. Men be
kende EN- Uret, naar min Samvittighed vidner 70
mig, at jeg intet ondt har gjort, kunde like fald
mig ind"
Lexington: ,,Hvordan vii De forsvare Dem
Har De like sammenkaldt Dronningens Vasalle
maaske?"
Knox: ,,Dersom jeg intet Forsvar har for mil
Handlemaade, saa Lad mig b9de for den."
Lexington: Lad os h9re Deres Forsvar. De
vii meget glede os, dersom De err uskyldig."
Knox ,Nej, Hr. Sekretarl Jeg we'd meget godt
at jeg allerede or fordpmt af Mennesker. OgsaI
af Dem Derfor Wide jeg vere en- Mar, ON je
Wide gore Dem bekendt med nit Forsvar."
Herover bley de begge to meget vrede, o.
Lexington gik fornermet sin Vel.
Murray blew tilbage og begyndt at tale on
Tilstandene we'd Hoffet.
Hertil syarede Knox: ,,Mylordl jeg vet
allerede mere ON Tilstandene we'd Hoffet, end je
bryder mig ON at vide. bet cores altsaa like npdig
at De foruroliger mig yderligere."
Murray: ,,Dersom Deres Sag STAIR godt, e
jeg tilfreds. Nit stakkels Rad har De jo ringeag
tet. Jeg kan like gore andet end bede Gud ON, a
Diet maa staa bedre til, end jeg frygter, Diet gpr.
Rygtet ON Anklagen var kommen nd over hel
Byen. En- Advokat we'd Navn John Spens, som va
en- hederlig Mand og en- tro Bekender af Evange
liet, kom derfor til Knox i Enrum og spurgte han
hvorom Sagen drejede sig. Knox satte ham ind
hele Sagen og viste ham en- Kopi af Brevet. Da hal
havde lest og oyeryejet Diet, sagde han: ,,Gud SIX
Lov Jeg kom til Dem med ct tungt og sorgfuld
Hjerte, thi jeg var bange for, at De havde gjor
noget, som var mod Loven, og Diet Wilde have vere
en- stor Sorg. Men jeg gaar min Vel met
Glede, thi jeg ser, at De slet like har gjort, hvaC
De b~eskyldes for. De vii komme for Domstolen
men Gud vii vere med Dem"
Saa kom Retsdagen.
Borgerne Edinburgh var bange for, hyorlede
Diet ksulde gaa deres Prest. De fulgte derfor me-
saa stor en- Skare, at Trapperne stod fulde a
Folk lige op til Retssalens Dor. Ind MATTE de Xxx
komme.
bet var en- glimrende Forsamling. Hertuger