Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-07-14

de fra Himlen ned paa dig og tilintetgdre og ode
legge alt, hyad der findes paa Marker, baade Men
nesker o Kyeg og Urter, og bryde hvert Tre son
derl Kun Landet Goshen skal fries fra alt ondt-~
Inlet Sprog formaar at give en- Ie ON den
Majestet, hyormed disse Ord udtaltes. Jeg veDdte
nu Blikket mod Egypten for at Sc Virkningernes
og, Sandhed, de lod like lenge vente paa sig Fra
Norden opsteg der en- kulsort S%kymasse, der n@r-
mede sig med en- Larm og Brolen, som at ii TusiH-
de Stridsyogne, der rullede til Kampen I'd fra
den sk6d flammende Lynstraaler og langs Jorden
lob ligesom Kugler af lid, der. forterede alt, bVa6
de st9dte paa.
Udstandselig bevegede Skyen sig fremad, me-
dens Tusinder af forferdede Egyptere flygtede
foran den hen imod Fristedet Goshen. Da Skyen
kom til dette Lands Grenser, standsede den, og en-
magtig Skyvold taarnede sig himmeh9jt, uden at
ct eneste Hagel eller blot en- Regndraabe faldt pan
Goshens lord. NJ saa man en- merkelig Modss4
ming thi medens Solen skinnede paa, og den kts-
re, blaa Himmel hvelvede sig over Goshens frede-
lige Enemarker, hvorfra en- Million Hebraere i
STUN Forferdelse var Vidne til deres TyrannerE
Straf, saas kun Morke og Mulm de RetningeEs
hvor Diet ulykkelige Egypten laa.
Men Thotmeses syntes desuagtet like at Wy
lie b9je sig. Han havde staaet paa Taarnet SIT
Palads for, som han sagde, at Sc, hvad Moses og
Aaron wilde gore, men da Uvejret kom, skyndtH
han sig ned og gemte sig Diet sikreste Verelsey
hvor han opholdt sig tire Dage og lod sin Splse
bringe ind til sig. Omsider, da Uyejret med hver
Dag syntes at skulle tiltage Voldsomhed, og da
hverken han sely eller hans nermeste kunde nd
holde Diet langere, sendte han Bud efter Moses.
Men tire Kurerer drebtes, den enc efter den anden.
af Haglene, hvorfor tilsidst lsraelisis, der siden
sin Tilbagekomst har tjent Kongen og har en- De-
tilovers for ham, vovede sig nd. Han slap ogsas
III .----. IJa-l-. NTd.1~o4 ~. I vp.4,aa larao al
Goshen og fortalte Moses og Aaron, at Kongsn
var angerfuld og bad dem begge komme til sig
Kongen siges at have ~modtaget de hebraiske
Brodre Baderummet med ct Ansigt, der var blegt
og fortrukket af Frygt. r..
Da de kom ind, sagde han:
,Jeg har syndet denne Gang; Herren er den
retferdige, men jeg og nit Folk er de ugudelige-
Bed til Herren, at Diet maa vere nok, at der like
skal vere mere af Guds TOrden og Hagel sa WI
jeg lade eder fare, at | skal like langere bic"
Og Moses sagde til ham:
MAR jeg kommer I'D af Staden, ola vii jeg
udbrede mine Hander til Heren, saa skal Tordenen
oph9re, og Hagelen skal like vere ydermere, at
du skal %fornemme, at Jorden h9rer Herren til
Dog, ON dig og dine Tjenere we'd jeg, at l like
endnu vii frygte for den HERE Guds Ansigt."
Derpaa gik Moses fra Farao I'D af Staden
og udbredte sine Hender til Herren; saa holdt ds
Diet da OPP at tordne og hagle, og Regnen bleV kk3
mere udost paa Jorden.
Da Farao saa, at Diet holdt OPP at regne og bag
lie og tordne, da syndede han endda, og han for
hardede sit Hierte, han og hans Tjenere. Saa blew
Faraos Hjerte forherdet, og han lod like IsraelE
Born fare, saasom Herren havde sagt igennem
Moses. ~S.aa
Da jeg Goshen saa, at Skyerne fordelte sig
og uvejret ophdrte, vendte jeg tilbage til On og
600 do ROT bvo,Io1oe Tou1o4 49,. l1..4 IL
H0rren og Bygget var pisket ned og tiintetgjort,
Tr@erne var ber6vet deres L9v, og overall pas
Marker laa d6de KrOppe af Kveg og Mennesker-
Paa Turen gennem Byen saa jeg Soldater hggr
drebte paa deres Poster, og Gaderne var fyldte
med dpde og saarede, kort sagt overall herskede
Ulykke og Elendighed.
We'd Ankomsten til Faraos Palads ops0ete iep
kongen. Jeg traf ham Spisesalen, hvor han hay
de ladet anrette ct sotrt Festmaaltid Anledn1rg
al den overstaaede Forskrekkelse Da leg traad-
tie ind, var hans Sangere Fard med at syopv
Hymner til Guderne, og da de havde sluttet. sfoa
Farao OPP med sit Beger Haanden og forbandede
Hebraernes Gud, der havde sendt disse Player
over 4Hgypten. Da jeg horte dette, gk leg bort.
Paa Vejen til nit Verelse kom leg forbi Ma
ses og Aaron, som gik ind Banketsalen for paa-
ny at tiltale Farao Herrens Navn. Da Kongen fix
dem at Sc, raabte han, fuld af Vim og Vrede:
uVoyer | at komme for nit Ansigt. fordomrs
Hebr@ere? Jeg vii like lade Israel gaa. like en-
eneste at dem. Jeg har svoret Diet we'd Faraos Liz
og we'd Egyptens Guder."