St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1920-04-23

MATTE vel fuldendes . om like at
anden Grund, saa at Hensyn til de
spidskjoleklRdte, acknowledgement
Opvartere, der overvaagede dem med
Augustine. Nj nermede Desserten
sig og den var Diet 10 haardt at gaa
fra. Og efter den blew Diet vel Katie
med Likqrer
bet saa I'D, som ON Maaltidet in
gen Ende Wide tage - og 20 Francs
Stykket laa der og brandte.
Bjprnson saa paa Lie, og Lie saa
paa Bjqrnson.
Pludselig rejste den sidste sig, og
Lie fulgte Eksemplet, de dnskede TX
Ike mere Mad, ingen at dem Wide ha-
We mere, begge var enige ON at afslut-
te Forhandlingerne.
Men Diet var med ct overlegent
Skuldertrek, at de gamle Opvartere
saa paa de to markelige u~denlandske
Herrer, som saa uceremonielt stoppe-
de op midi i en- udsqgt fransk Menu.
En- Formiddag stormede BjGrnson
ind hos mine Foraldre. Han beholdt
Hatten i Haanden, mems han uden ct
Ord spankulerede frem og tilbage paa
Gulvet.
Han plejede saa ofte at komme ind
for at faa min Fader med paa en-
Spadsertur. Men denne Gang var
Diet aabenbart, at han havde noget
ekstraordinert paa Hjertet. Han gik
op og ned som en- Tordensky, der er
ladet med Elektricitet.
Han stansede foran Verandavin-
duet.
= bet er Synd for Strindberg, bu-
sede han pludselig los. Jeg traf ham
hcrnede paa Gaden. Han var for
~tvivlet - mangler Penge til Hus-
lejen og trues med U%dsetning. Daar-
lig kl1dt var han ogsaa. vi maa
hjelpe ham. Det er Tusinde Francs,
han trenger til. Du kjender Nils
son, Jonas - Boghandler Nilsson,
ham, Svenskeren i Rue de Rivol;. leg
tyr like wise mig for ham. Men du
kan gjpre Diet. Gaa og bed ham ON
at skaffe disse Penge, imod at vi sAri-
yer noget i ct EHefte, som han kan
udgive til JUL: Strindberg, du % jeg
- vi maa da Pinedod vere Tusirde
Francs verd!
- Det maa vel kunne lade sig ord
ne, mente min Fader. vi kan like Sc
paa, at Sveriges stprste Digter oliver
s1nidt paa Gaden at en- Husvartinde.
bet Wide vrre uhort, selv ON Man
den i al sin Genialitet err ct forrykt
Menneske.
= ia, han err gal! sagde Bj6rnson,
som igjen var begyndt at vandre
frem og tilbage. Eft forunderligt
upraktisk Barn er han. Men we'd du
= Bjornson vendte sig pludselig, -
han sagde noget, som slog ned i mig.
Ibsen er Aristokrat, sagde han. Og
Diet er der noget i. 1bsen er umoder-
ne, udemokratisk i sit Syn. Han STAIR
like i Pagt med Tidsaanden. Han
har like Fqling med alt Diet, som nu
arbcjder sig frcm.
- Han ser paa sine Personer oven
fra, sagde min Moder, som imidlertid
var kommet ind.
Bjornson rynkede Brynene. Der
trak noget op i ham.
: Nej, sagde han. Ibsen skaber
udvendig fra. Han err en- ypperlig
Bygmester. Men der STAIR Kulde at
Stuerne %indvendig. - NJ gaar jeg.
Gaar du med, Jonas?
Han ventcde like paa Svar, men
vendte sig i DGren:
= vi maa engang have ct Mode
sammen, vi tire - Ibsen, du og jeg.
Eft "Trekejserm9de", 10 han. like
iaar, men til naste Aar. i Schweiz
for Eksempel. Det ligger paa Vejen
for os allie. Snak med Ibsen ON dette,
hvis du traffer ham i Munchen. bet
er meget, vi kunde have at tale ON.
F3rst og fremmest MAJ vi slaa Gjar-
de ON vore literere Rettigheder, saa'
vi like skal blive udplyndret til Skin
Diet.
Kort It'd efter var vi paa Vel til
wort sedvanlige Sommeropholdssted,
Berchtesgaden. vi stansede / Mum