St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1920-04-23
Hun Wide skjule ham, min Her

Hun Wide skjule ham, min Her
skerinde, hvor som helst = ind i sit
eget Hammer! Men han t9vede.
Den Stol, I sidder paa, HERE,
over den slengte de hende, Gendar-
merne, da de br6d ind og toy ham.
Og siden har ingen set ham.
Men siden den Dag err min Her
skerinde like vegen fra sin Plads i
denne Stue, og ingen Dag gaar til
ende, uden hun spGrger: Tatar, hvor
tror du han err?
Hvad we'd jeg at svare - intet we'd
jeg Kun Diet we'd jeg, at i Peter Paul
festningen er Fangehullerne dybe,
og a a Vaarsolen skinner paa Taar-
nets Guldgriffel, og Isen bryder OPP,
og Newa svulmer, da gjalder Diet Ii
vet for dem, som gjemmes dernede.
Hvad we'd jeg at svare - intet we'd
jeg. Men jeg har set Mend vende
hjem fra Minerne fjernt i Dst, gamle
og hvide var de, tyve Aar @ldre end
deres Alder, og deres Tender var
faldne dem at Munden og deres Tun-
ger lallede, naar de Wide tale, og de
kunde like udtale deres egne Navne.
Hvad we'd jeg at svare - intet we'd
jeg. Men der, hvor jeg har HEM
me, der har jeg set dem trelle under
Aag, naar de ii og ii sammen, tGjlede
som Trekdyr, trak 'Barkerne op mod
Volgas Str6m. Jeg har set dem segne
under den brendende Sol-men hvad
we'd jeg, ON han err imellem dem?
Rusland er saare. stort, Herskerinde!
Men til hvert Svar, jeg kan finde,
HERE, ryster min Herskerinde paa
Hovedet, hendes Tanker vandrer,
som Newa flyder, mod Diet store Hav.
Thi derhen vidste hun, hans Tanker
%vandrede, over Diet store Hav skulde
deres Vel engang gaa, I'D i den fri
Verden = han og hun sammen - ad
den Vel, Newa flyder, ad den Vel,
|Volga flyder - over Diet store Hav!!"
After bqjer Tataren sig ydmygt, og
Diet er, som han svinder bort for nit
Blk, men dybest i Hallen, hvor Gas
blusset skinner ned paa Samovaren,
har den unge Pige rejst sig; der er en-
'brendende CLANS i hendes Ojne, og
jeg forstaar hvert at hendes Ord:
"Fremmede," siger hun, "du, som
kommer fra fierne Lande, har du
like derude set den, jeg tenker paa,
'eller fundet hans Spor? Derpaa kan
du kjende ham, at han berer Nagaj-
kamerket over Pande OF Kind, OF
hans Ojne brsnder som mine Ojne
br9nder!"
,Og jeg drqmmer, at jeg svarer
hende:
"Herskerinde," siger jeg, "intet
we'd jeg ON den, du tenker paa, men
vel har leg set Mand mRrkede AT
Piskeslag. | den fqrste Havn, jeg
naaede i dette Land, saa jeg dem.
Hvor Dampspillene hvesede, der gik
de mellem Musjikerne, spendte fo1
,jSkubkarrer, Dagen igjennem trelle-
de de frem og tilbage gjennem Kul
st3vet - Dagen igjennem var Gen.
darmernes Djne over dem, men ON
| Natten faldt der Skud - en- ung
Mand samlede de op og hev ham ON.
bord paa vor Damper en- Kugle
havde han gjennem Tindingen."
"Det var like ham, Fremmede -
ijeg we'd Diet saa sikkert, han har frelst
sig I'D til fri Lande, hvor ingen Sv9be
svinges."
"Vil du da vide, hvad jeg saa hin
sides Havet, Herskerinde! Jeg ser er
Gade, brolagt med Tre som Gader
uden for dit Vindue, Natten er kve.
lende he'd, som denne Nat er, mer
knugende mqrk, like lys og hvid som
denne Nat. Langs Gadens Forto1
sidder polske .Piger som du, paa dere:
lGse Flatninger kjender jeg dem -
men ned ad Gaden ser jeg Mend
komme, Fakler berer de foran err
Baare, og paa Barren ligger en- ung
Mand. Nagajkam@rket kan jeg like
mere Sc paa hans Pande, thi hans Ho'
we'd er flakt = Svinghjulet i Fabri
ken har grebet ham. Han var 10 ukyn'
dig, uvant til Arbejdet, og Svqber
var over ham, ogsaa her, i Diet fri
Land. Og de, som bar den drebte
hjem, i deres 0jne var der niger
Medlidenhed."
OD. Ill. L.- E.-J.