Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-07-07
Din hengivne Son
Remeses af Damascus.
e n d e B V.
Byen On i Hgypten.

-'AI - Np0H W
Mango Dage err hengaaede siden jeg skrev til
dig. Jeg antager imidlertid, at du er meget leng-
selsfuld efter at vide, hvorledes Diet videre er gaa-
eft med Hebreernes Sag.
lAdlydende den NIT sidste Brew omtalte Be
falling, lod Opsynsmendene de ulykkelige Hebr@e
ere nu selv opsege Diet Straa, som tildligere blew
bragt dem paa Vogue af @~gyptiske Arbejdere, og
som err aldeles nddvendigt for at faa Leret til al
henge sammen De maa derfor anyende den halve
Dag til at samrnensanke alt muligt Gres og Straa
som de kan opdrive i N@rheden, og saa den anden
halve Dag arbejde dobbelt og til langt I'D paa
-Aftenen for at leyere Diet befalede Antal Sten. OPP
synsmandenes Pisk fix travlt, men omsider tog dc
1Eldste og Fogderne Mod til sig og kastede sig
ned for Kongen, da han en- Gang kom nd for al
Sc paa Arbejdet, og sagde til ham:
,Hvi ear du saa med dine Tjenere? Dine Tie
mere faar intet Hahn udleveret, og de siger til
os: gpr Tegl og Sc, dine Tienere faar Hug"
Men Farao svarede dem:
Il er efterladne, ia, efterladne; derfor sigel
/: vi vii gaa hen og ofre til Herren. 0g nu
gaa, arbejd, ingen Hahn skal der gives eders mer
| skal dog skaffe TABLET paa Teglene.'
Da saa Israels Bprns Fogeder, at de var ild(
farne eftersom de like fix Formindskelse i Antal
let af de aaglige furdrede Stem, og de lod nu de
res Harme gaa nd over Moses og Aaron. En- Dag
da de mpdte dem, sagde en- gammel Foged til dc
to Br9dre:
,Herren skal sc paa eder og domino, at | hal
gjort os ildetugtende for Farao og for hans Tie
mere, og giret Svardet deres Hand til at ihjel
slaa ds.''
9 Moses bley sorgfuld OF forvirret we'd dennc
griltale og sYarede intet, men han vendte Djnent
mod Himle1, og de h6rte ham, da de gik bort, be
DE til Gud og sige:
Here, Avi g6r du ilde mod dette Folk? Hv
sendte du mig Thi fra den It'd, da jeg kom til
Farao, at tale dit Navn, har han gjort ilde mod
dette Folk og du har ingenlunde friet dit Folk ,
Da kom der en- R9st til Moses, som allie h9r
tie, og svarede ham saalunde:
,Nu skal du Sc, hvad jeg vii gore Farao, TIL
we'd en- stark Hand skal han lade dem fare, og
we'd en- stark IIaand skal han uddrive dem af sit
Land -Jeg er Herren, og jeg er aabenbaret for
Abraham, Isak og Jakob som en- alm9gtig Gnd
men we'd NIT Navn: Here" er jeg like kendt al
lem. Og jeg har ogsaa oprettet Udlandigheds Land,
i hyilket de har veret Udlendinge. Og jeg, jg
har ogsaa hort Israels Suk, hvilke Egypterne har
til Trelle, og jeg har i%hukommet min Pagt.
Derfor, sig til Israels Born: Jeg er Herren, og vii
udfpre eder fra at vsere under de Egypters Byr,
der, og fri dem af deres Treldom; og jeg vii for
lose eder med en- udrakt Arm og we'd store Dom
me.
Og jeg vii tage eder mig til ct Folk, og jeg
vii vere eder Ell Gud, og l skal fornemme, at jeg
er Herren, elders Gud, den, som udfprer eder fra
at vere under Hgypternes Byrde.
Og jeg vii indfpre eder Landet, ON hvilket
jeg har opleftet min Hand og svoret at give
Abraham, Isak og Jakob Diet; og jeg vii give eder
Diet til Eiendom, jeg er Herren.
Disse Ord, som Herren havde talte til ham,
meddelte Moses sine Landsmend, men paa Grund
af deres Sjeleangst og den haarde FREEDOM wilde
de like hore paa ham. Haabet deres Bryst var
fu~ldstandig uddpd, og mango iblandt dem saa med