Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1920-09-29
G.. A. OLSEN
vi, 5kotte.

nlt0Jet mig og mine Onklerl Jeg har paa allie Maa-
der forsegt at vinde Dem. Jeg har bevilget Dem
Audiens, naar som helst De gnskede at formane
og tnretteyise mig, og dog kan jeg like vere i
Fred for Dem Men jeg skal we'd Gud vide at hey
ne mig!'
Derpaa brast hun GRAD af Raseri og kun.
de like sige eft Ord mere.
Knox h6rte ganske rolig paa hende og vente-
de, indtil hun var kommen nogenlunde til sig sely
igen.
bet er sandt, Madame, . sagde han, yat der
har veret nogle Uoverensstemmelser mellem Dem
og mig angaaende Trossager. Men jeg we'd dog TX
Ike at, at jeg for har forn9rmet Dem. Dersom Diet
MATTE behage Gud at lose Dem I'D af de Morkets
og Vndfarelsens Lenker, hvori De er opvokset al
Mangel paa ret Undervisning, Wide Deres Maize.
stet like finde, at min Tunges Frihed var saaren-
de for Dem. Udenfor Predikestolen mener iee
kun at have givet Deres Majestat liden Leilighed
til at fele Dem fornermet af mig, og paa Pradike-
stolen, Madame, er jeg like min egen HERE men
maa adlyde den, der har befalet mig at tale lige
nd og like at smigre noget KIDD paa Jorden."
Men hyad kommer nit 11gteskab Dem ved21l
spurgte Dronningen.
Knox: ,Dersom Deres Majestet Wide behage
at h9re mig Ro, kunde jeg forklare Diet med faa
Ord. Jeg in%dremmer, at Deres Majestet har til
staaet mig mere Made, end jeg nogen Sinde har
@NASt HA'a '0i JtS hthEan2 NfdItut, lit
svarer jg nu: Gud har like sendt mig til at op-
varte Fyrster we'd Hoffet eller Damer Gemakker,
men jeg er sendt til at prpdike Evangelist for
dem, der vii h9re Diet. Og Evangeliet bestaar af
to ~Stykker, nemlig Bod og Tro. Velan, Madame.
naar jeg skal predike Bod, err Diet nodvendigt, at
Jeg f%oreholder Folk deres Synder, for at de kan
erkende, hyormed de har fornarmet Gud. Og da
Diet nu er en- Kendsgerning, at St9rstedelen at
Adelen er Dem saa sgrdeles ~hengiven, at den
hyerken bryder sig ON Guds Ord eller Statens
Vel, sa er Diet min Pligt at tale saaledes, at de
lerer at erkende deres Skyldighed."
Dronningen (haanligt:) Men NIT Egteskab,
hvad angaar Diet Dem9 Hyilken Plads bilder De
Dem ind, at De har i Staten9'
Knox: ,Jeg er en- Undersaat, der err fedt her
i Riget, og skont jeg hverken err Greve, Lord eller
Baron, har Gud dog hvor ringe jeg ogsaa maa
regnes i Deres DINE gjort mig til ct nyttigt
Medlem al dette Rige. ia, Madame, jeg har like
mindre Ret Ill at advare for de Ting, der err lands
s~kadelige, naar jeg forudser dem, end hvilken som
helst Adelsmand, thi baade init Embede og min
Samvittighed fordrer fluid Oprigtighed af mig,
og derfor, Madame, siger jeg ogsaa til Dem, hvad
jeg har sagt o%ffentlig: Dersom Rigets Abel
bifalder, at De oliver en- vantro Mand undertaking,
sa forn@gter den, saa yidt Diet staar til den,
Jesus Kristus, %banlyser Sandhe6en fra dette Land
og forraader Riget og til syyende cg sidst vii Diet
heller like blive til nogen Glade for Dem"
Knox talte med Ell saadan Fasthed ogBestem-
thed, at Dronningen kom til at ryste owe. hele
Legemet. Hun b~egyndte igen at grede.
Erskine af Dun bley bled ON Hjertet og
s9gte at berolige og tr9ste hende, saa godt han
kunde. Han sagde en- hel Mengde smukke Ting
ON hendes Skenhed, hendes Begavelse osv. Han
~smigrede hende med, at en- hvilken som helst at.
Evropas Fyrster Wide fryde sig, ON han kunde
vinde hendes Hand; men alt dette god kun Ole
paa Iden.
Knox var ubevegelig og lod sig like rere.
Han havde taalt Mands Vrede og kunde ogsaa
taale en- Kyindes Taarer, naar han vidste, at han
like MATTE VICE for Guds Skyld. Han stod derfor
ganske rolig, indtil Dronningens ut9ilede Lidens-
kabelighed hayde lagt sig.
Saa sagde han: MADAME, jeg kan vidne for
Guds Ansigt, at jeg aldrig med koldt Blod har
kunnet Sc EN- af Guds Skabninger grade, ia jeg
kan neppe taale mine egne Drenges Taarer, naar
jeg ~straffer dem med min Hand. Desto mindre
har jeg Bshag Deres Majestgts Graad. Men da
: jeg like har givet Dem nogen retferdig Aarsag
til at ware fornermet, maa jeg, ON end mod min
Vile, finde mig Deres Majestets Taarer. At
saare sin Samyittighed we'd at tie eller at give Diet
almene Vel til Pris, gaar nu engang like an"
Heroyer blev Dronningen endnu mere %forbitret.
Hun befalede ham at gaa nd og vente Forygrel-
set paa videre Ordre. Erskine az Dun skulde blive
hos hende.
Knox stod nu Forverelset. ALE lod, som