Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-09-24

- AA5 ~ u u oEIC 1idhi'H y TX SIdNi
blew jeg da like, da jeg e~rfagede, hvad der var
sket med ham" -.
I'll, Flavia, jeg befaler dig def, rssbte Ju-
mia, hvis Medlidenhed var forsvundet, das >>sun
merkede Datterens urokkelige Fasthed, og en-.
heftig Tone blew hun we'd: spar mig dog for en-
saa forrykt og ugudelig Tale. Track dig tilbage til
dit Verelse og tenk over din Daarskab. Jeg we'd,
at du er en- fornuftig Pige, og jeg err derfor Wis
paa, at du smart vii angre, hvad du har gjort. Jeg
vii f~oreldbig tie med denne Sag og like gore no
gen Forandring din daglige Levevis, uden i den
ne enc Henseende, at Linus like maa Sc dig"
Flavia svarede like noget dertil. Hyor dybt
ct lndtryk Moderens Ord havde gjort paa hende,
|og hyor sterk hun end var fristet til at ~proteste-
re, saa tav hun dog og adl6d. Junia saa godt hen
des Kamp og hendes SER, en- SER, hvis Stgrrel-
Sc hun ogsaa godt forstod at vurdere, da hun
kendte og ofte havde erfaret Datterens heftige
Sind. At Diet var den nye Tro, der havde bevir-
ket denne SER, kunde hun like undgaa at ind
romme for sig selv, dog jog hun allie venlige Tan
ker oyerfor Kristendommen paa Flugt we'd at 81
ge til Sig selv, at en- hvilken som helst ny Filoso-
fl Wide have frembragt den samme Forandring. |
|hYert Fald b%anlyste hun dette 0jeblik ale F9-
|lelser og S%ympathi overfor sin Datter.
Da denne var gaaet, satte hun sig we'd ct
Marmorbord, greb en- Elfenbenstayle med ct Voks-
|oyertrek og skrev med en- spids Guldgriffel ct
|Brev til Linus. Deri forb6d hun ham at komme /
deres Hns SAINT meddelte ham, at hans Haab ON
Flavias Hand var forfengeligt, saa lenge han
fastholdt Troen paa den korsfestede Nazarener.
Derpaa bandit hun Taylen sammen med en- Silke-
snor, forseglede den og trykkede sin Signetring
j Seglet, hyorefter hun ringede paa sin sorte Pa
&c og befalede ham at bes6rge Brevet til Linus.
Negeren yiste sine blendende hvide Tender,
og hans ondskabsfulde Dine funklede af indre Til
fredsstillelse. Han hayde lagt Merke til, at Fla
via forlod Varelset med ct blegt og s6rgmodigt
Ansigt, og han formodede, at Brevet var en- OPP
fyldelse af hans hadefulde Planer. Hans Glede
var lige we'd at give sig Udslag en- dristig Be-
m9rkning; men da han saa Diet strenge Udtryk /
Junias Ansigt, tav han og ilede af Sted for at be-
sorge Breyet.
Han traf Linus hjemme, og under Foregivende
az, at han maatte yente paa Syar, blew han staaen-
de og betragtede den unge Mands Ansigt, medens
han leste. Med like ringe Tilfredsstillelse bemer-
kede han den Smerte og S~kuffelse, der bredte sig
over Linus Ansigt, idet han for Brevet igen-
mem.
,,Nu har den stolte Flavia faaet sin Straf, =
sagde han til sig selv. Hun gjorde bedre at So
ge nit venskab; thi ieg har st6rre Magt, end
hun har."
,,Du kan gaa,o sagde Linus til Dvergen en-
bydende Tone. ,Og sig din Herskerinde, at hen
des Befaling skal blive adlydt."
Derpaa vendte han sig og forlod Varelset =
hensunket dybe Tanker.
Adrian stod eft Ojeblik og skelede efter ham
under sine buskede 0ienbryn, saa ilede han I'D,
lhenrykt over Resultatet az sine Bestrebelser, og
beredt til at legge nye ondskabsfulde Planer.
Uge efter Uge gik, og for Flayia blew det en-
~yelsignet It'd. For f6rste Gang lRrte hun rigtig at
~forstaa, at al hendes egen Styrke kun var luttez
lSvaphed. og at hun MATTE fore sig Guds fulde
Rustning, hvis hun skulde sejre i kampen. Derfor
lblev Diet en- It'd fluid af BON og fuld af ct inderligt
lSamliv med sin Frelser, der mere og mere fyldte
lhende med sin Fred og Glede og med Fortr9st
ming angaaende Fremtiden.
Linus sGgte like mere hendes HEN, og naar
lhun nu og da saa ham hos deres felles Venner
saa skete Diet kun Oververelse af hendes aar
vaapne Moder, saa de aldrig kunde faa nogen for
ltrolig Samtale med hinanden.
Kun sieldent fix hun Low til at besGge Pom
lponia og Klaudia, men naar Diet skete, benyttede
hun altid Lejligheden til saa vidt Diet kunde
lade sig gore at tage Del de kristne Forsam-
|linger Fobes Hus. Her traf hun da ofte den Mand
som hun elskede, og som hun mere og mere l@rte
lat Sc Old I'll, alt eftersom hun kom til at kende
hans hellige Lily Kristi Kerlighed og Selvhen.
givelse hans Corning.
Med Klaudia kunde hun mere end nogen
lSinde dele allie sit Hjertes Felelser. De var jc
lbegge i Trangsel, ON end paa forskellig Made