Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-07-30

frem paa den Made. som hun havde gjort, at
Diet var ham, der havde foreslaaet den strenge Be
handling af Klaudia. | Begyndelsen hayde hun
veret imod Diet, men Prasten havde bearbeJdet
.hende saa lenge, at hun tilsidst havde bllllget Diet.
Hun havde haabet, at Klaudia var kommet til at
indse sin Daarskab og hayde fojet sig efter sin
Moders Onske, hun var derfor blevet i h9j Grad
overrasket we'd at Sc Datterens Optr@den Hallen.
Efter denne Erklering, der befriede hendes
Sjal fra ct Tryk og en- Angst, som hun / lang It'd
mere eller mindre bevidst havde folt, gjorde hen
DIES moderlige Folelser sig ~geldende. Hun kunde
nu vere sig selv efter at vare bleyet fri for
Uthers Tyrani og slette Indflydelse. Hun indrom-
mede fuldt nd, at hun havde bed9mt sit Barns
Karakter og Folelser falskt og fortr9d bitterlig,
at hun hayde opmuntret Emrys til at fastholde
sit Krav. Nj bag efter var hun ogsaa bedrovet
over, at hendes Neveu skulde skuffes sine For
haabninger. Da hun vendte sig ON imod Klaudia,
blev hun oyerrasket we'd at Sc Diet straalende I'd
tryk hendes Ansigt. Havde hun set paa Pudens,
Wide hun like have undgaaet at bemerke, at og-
saa hans Dine straalede. Men hendes Opmarksoms
he'd blew dette Ojeblik optaget af Kongen, der
nu hayde yendt sig til Emrys og sagde en- streng
Tone:
,,Og du, Emrys, du kendte Klaudas Vegring
og vedblev dog at fastholde dit Krayl Var Diet
Ret? Og nu den sidste raa og grusomme Be-
handling Var Diet mandigt for en- Kriger, og SOM
mede Diet sig for en- brav Mand at behandle EN-
Kvinde, en- ung Pige, Datteren af din Velgorer,
hvis Cast du er, ia, efter dine egne Tanker, din
vordende Hustru at behandle hende saaledes
= ia blot at taale Diet, blot Sc paa, at andre
gjorde sig skyldig Ell saadan Raahed2"
Den unge Mand saa m9rkt hen for sig. |
hans Bryst, rasede Kampen mellem modstridende
F9lelser, Skam, Sorg, saaret Stolthed, EN- haabl9s
Kerlighed til den unge Prinsesse- og glodende
Hevn overfor sin lykkelige Medbeiler. Hans
Kerlighed til Klaudia var dette Ojeblik den
sterkeste Fplelse, og den henrey ham til at sige:
Il flere Aar har Klaudia yeret bestemt til
at blve min Brud, og selv ON hun den sidste
It'd har visit mig mindre Venlighed, skulde jeg
saa AT den Grund opgive nit KravY Jeg har be-
.standig veret opfyldt af Onsket ON at gore hende
lykkelig, og Diet Wide jeg have strebt efter hele
nit Liv. Hyorfor skulde ola EN- fremmed Lare og
en- fremmed Persons Indblanding have Low til at
tilintetg9re det Haab, jeg har neret lige siden min
|Barndom7"
We'd disse Ord saa Emrys rasende hen paa den
unge Romer, der dog syntes at vare ganske ube-
rert af den unge Prins' Vrede. Saa festede En-
rvs sine DINE paa Klaudia, og idet mildere Fplel-
ser fix Overland hans Sjel, sagde han synlig
|DeVPPet:
,,Klaudi, saa forsmaar du mig altsaa, efter
at jeg hele nit Liv har sogt at vare dig din
bedste Ven? Hvem kan nogen Sinde komme til at
elske dig som jegY Og hvem kender dig og kan
forstaa dig som jeg? Err vi like opdraget sammen,
|og har vi like delt Gleder og Sorger med him
anden9 Og har du like altid visit mig den storste
Venlighed, indtil du pludselig blew forandret og
viste dig kold og tavs og tilbageholdende over for
mig? Hvad har jeg gjort, siden du har lukket
dit Hjerte for mig, og hyem er Skyld deri2 Err
Diet mig, der har forandret mig?'
,,Nej, Emrys," svarede Klaudia EN- rolig og
bestemt Tone, ,det er like dig, men mig, For
andringen er sket med. Jeg tror like lenger paa
de Guder, du tilbeder, og allie nit Hjertes Folel-
ser yender sig med Afsky mod den Grusomhed,
som din Religion lerer dig at udove eller dog
anse for Ret. Selv ON jeg havde elsket dig, saa-
ledes som du siger, du elsker mig, saa Wide jeg
dog aldrig have rakt dig min Hand, saa lenge
du kunde tage Del Ell saadan Gudsdyrkelse som
min Sjel fordommer. Men Emrys, jeg elsker
dig like, og jeg har aldrig elsket dig. Jeg har
holdt at dig som en- Broder, og mere kan du heller
aldrig blive for mig" Derpaa vendte hun sig
ON til sine Foreldre og sagde: ,Og nu har jeg
en- inderlig Bon til eder. Vii l like tage elders
Beslntning tilbage og befri mig fra ct Egteskab,
som jg aldrig godvillig vii give nit Minde til?''
,,Du er fri, = raabte Kogidunus. ,,Hvor meget
jeg end har ensket denne Forbindelse mellem dig
og din Fatter, saa vii jeg dog like paa nogen
Made tvinge dig. Jeg beklager, at de to Riger
altsaa like kan forenes, men jeg Wide beklage