Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-11-19
CART ETLAR
F~ortsettes.
Forts@ttes

lie nOlule lfl Up I'll AHSlRlefue 1DTJc Z
Linned, betragtede af sharpe Blikke bag Klippe-
blokkene. En- efter en- blev de gennemspgte under
Mendenes Elder og Kvindernes Skrig. Ingenipren
var en- af de sidste, som forlod Huset, hans Blk
dvalede sergmodigt paa den gamle Bandit.
Da ale var forsvundne, stod Manzoni og Jo-
seph endnu paa Altanen. Banditten hayde blottet
sit Hoved, bag ham skimtedes to Mend med f@l-
dede B9sser.
..Er her en- Gendarm til Stede, |hjemmef9dt i
Marignano7" spurgte Manzoni.
Her err jeg,' svarede en- Stemme bag Kip
pen, ,hvad vii du mig2"
,Jeg kender dig, Jean Baptiste, tred rolig
frem, y sagde Manzoni. ,Jeg %overgiver mig like
levende, men jeg vii kun falde for nit Bysbarns
Kugle.'
..Jeg tror dig like svarede Gendarmen.
De ire frygtede Banditter deroppe paa Altanen
beherskede endnu Sti.ingen med deres senkede
Bossel9b, ingen af G%endarmerne yovede at wise
sig bag de dakkende Sten efter nylig at have set
to Kammeraters Skebne.
,,Gaa din Vel, Prest, = sviskede Manzoni, ION
lidt kommer Kuglerne."
,.Jeg skulde lade dig enc denne din svere
Stund, mel aldrig, y svarede Joseph og greb Man
zonis Hand. ,Endnu er Diet It'd, blot en- Bon, blot
ct Ord, og du skal endnu Nat skue hyksailghe-
den"
,,Je9 lrOf pdd utH sloIt, dlhilluohSO '""1
hviskede Manzoni barsk og knugede Josephs
Hand.
Den evige Gud," rettede Joseph.
,,Jeg angrer NIT f~orspilte Liy og takker for
dette 0jeblik, som frier mig derfra, og for
MAIDEN, Prast. - Manzoni b9jede Kn@, hans Stem
me skalvede, medens Joseph holdt fast paa beg
ge hans Hander, som ON han aldrig mere Wide
slippe dem, - og han slap dem heller like.
.Du skal faa din Willie, Manzoni, Jean Bap-
tiste err parat, gaa til Side deroppe, Pater," led
Officerens bydende Stemme nedefra efter Ell ny
Thanksgiving.
Joseph hverken h9rte elIer saa, hans Blk veg
like fra Manzonis hevede Hoved, medens denne
skriftede haftig Selyanklage og Bon. Joseph
glemte aldrig siden Diet Udtryk af usigelig Hpj-
he'd og Ro, der med Syndsforladelsen senkede
sig over dette Ansigt og den bredskuldrede Skik-
kelse, som alt Maanelyset like %magtede at oplyse.
.,Jeg err rede,' sagde den fredlose med lyde.
lig Rest og stilede sig skermende foran Joseph.
En- ung Mand sprang OPP paa EN- Klppeblok.
,Sigt godt, lille Jean Baptiste, lad mig like
Tide lange,' sagde Manzoni og saa opad. IA tol,
Napoleon, mon empereurl'
Flere Lynglimt ledsaget al sharpe knald
for frem, den gamle Skovkempe sank sammen.
De to Skikkelser bag ham stod lige ubev@gelige.
,,Fyr igen, | Klodrianer, " kommanderede Of
llctIt0- oHfIdlI Z ''R''
blokke og Buske; de to M@nd stod markellgt nok
lige ~ur9rlige, den enes Hat faldt al, ct blankt Bps
seleb kom til Syne Stedet for Hoved.
Samtidig gled Husets Baylor OPP og to NOR
Ike Skikkelser forsvandt i Klpften, idet allie Gen
darmerne f~orsigtigt trengte ind Hnset de Trad
te nd paa Altanen og ~opdagede Manzonis LAST.
,Elendige S~ortkjole, STAIR du Ledtog med
Banditterne!' raabte Vagtmesteren rasende og
loftede sin Hand mod Prasten.
Joseph rejste sig fra sin knelende Shilling
hos den deende, rev sin Soutan OPP og traadte frem
til Gendarmen.
aUlykkelige, we'd du like, Diet er D~9dssynd
at lagge Hand paa Herrens Tjener, udbrpd han
med stor Blidhed og lod Soutanen falde, som ON
han sin Enfold mente, at Diet kun var hJolen,
der giorde ham til Diet, han var. ,,Slaa mig nu kun
men GLEN like, naar du har slaaet min hpjre Kind,
da ogsaa at slaa den venstre, siden du mener, at
leg har f~ortjent det.'
Gendarmen mumlede noget uforstaaellgt og
drog sig beskemmet tilbage.
Den gamle Manzoni laa med Anslgtet yendt
mod den lyse Stjernevrimmel og Josephs hvlde
Elfenbenskors mellem sine H@nder trykket fast
mod de s~kgggede, smilende Laber.
Her havde Joseph, Budbringeren, t%uldbragt
sin Mission.