Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-10-08

Omstendigheder og gjorde ct belt andet Indtryk
paa dem, der var vidner dertil.
Som vi erfarede, ola Pomponia var yendt til.
.bage til Rom, var hendes Fader Pomponius Gre-
cinus en- ivrig og fanatisk Afgudsdyrker og en- svo-
rem Fjende af Kristendommen. Da Klaudias og
.Flayias Bryllup blev ferret, var han %bortrejst, og
da han efter sin Tilbagekomst erfarede, at ct Dob
beltbryllup var blevet ferret al stilhed hans
Svigersons Hus, og at hverken han, Pomponias Fa-
miles Oyerhoyed, eller nogen anden deres romer-
ske Slegt var bleyet indbudt, saa blew han h9j
Grad harmfuld
| den hojeste Yrede begav han sig til Plautius
for at kreve ham og hans Hustru til Regnskab for
en- saa uhprt Fremgangsmaade. Han var hurtig
paa Diet rene med, hvad der var den inderste Aar-
sag dertil, og hans Stemme dirrede af Harme, idet
han sagde:
Den britiske Prinsesse hayde fuld Frihed til
at handle efter sit Fedrelands Skikke. Men hun
var like b~erettiget til at forlede den edle Erastus,
saa at han we'd en- saa festlig Lejighed undlod de
sedyanlige Ceremonier. Pomponia, " fortsatte han,
idet han saa paa Datteren med ct Blk, der funk
lede af Yrede, ajeg har opdaget din Ugudelighed
og dit Hykleri. Du er faldet fra dine Fadres Tro
og har sammenrottet dig med den unge, britiske
Pige, som var betroet til dig. Elders Kunster har
i Forening med din Overtalelseseyne forfqrt begge
de unge Offieerer og tillige Junia og hendes Dat
ter, saa ogsaa de har forladt Guderne. Stille -
afbryd mig like, . fortsatte han, da P%omponia gjor-
de Tegn til at vile tale - ,du kan like mere neg-
tie, at du er en- Diseipel af Nazareneren, saaledes
som du tidligere engang negtede Diet. Den Gang
forsyarede Aulus Plautius dig. Mon han ogsaa vii
forsyare dig nu? Mon han vii negte, at du tog Del
i de ugudelige, k~ristelige Ceremonier, som fandt
Sted dette Hus for nogle Ugern siden4 ia, mon
han med Sandhed kan erklere, at han sely og den
edle Senator Erastus er ganske fri for at vare
smittet at denne vanyittige Oyertro2''
Plautius traadte hen i'll den heftige, gamle Pa
trieier, saa ham fast ind Ansigtet og svarede:
,Grecinus, gpr mig like Uret med din Mistan-
Ike. Jeg er Guderne lige saa h%engiven, som jeg al.
It'd har veret, og min Ven Erastus ligesaa. Og ON
end wore Hustruer og andre Medlemmer af wore Fa-
miller har tiegnet sig nye Anskuelser og fundet
.Smag at tilbede fremmede Guder, saa er Diet hver-
ken sket paa Tilskyndelse eller med vor Willie
Paa den anden Side, naar vi daglig ser, at de Ell
|blevet elskvardigere, elskeligere, mere hengivne og
mere monsterverdige end for, hvor kan vi da to
at de Anskuelser og Motiyer, som har ledet dem
kan vare %slette9 Og hvor kan vi saa behandie dem
raat eller blot forbyde dem at nare saadanne An,
|skuelser9"
UNi Shdl j ulldt a. JtdStll
da han h0rte disse frisindede Anskuelser, som Ro
merne vel i Acknowledged narede overfor de he
|denske Religioner og gudstjenstlige Former, de
modte hos de besejrede Folk, men like over fol
Kristendommen. Den gamle Senator horte kun sill
ISvigerson til Ende, fordi Ordene EN- It'd gjordt
ham STUN af Raseri. Da han igen kunde faa Mae
let, udbr9d han den hojeste Heftighed henvend1
til Pomponia, der med Fryd havde hort paa Sill
Mands kekke Forsvar:
,Du frafaldne du Hyklerske, hor mig FIR;
denne Stund siger jeg mig los fra dig. Fra denn'
Stund har du hort OPP med at vere min Datter
Ligesaa siger jeg mig los fra ham, der we'd sin Ef
tergivenhed overfor dig er ligesaa skyldig som dl
Isely. Jeg vii like Sc eder mere, heller like nogeI
af dem, som Pomponia we'd sin forrykte Kunste
Ihar lokket i Fordarvelse. Hvilke Forholdsregle
jeg fremdeles vii gribe Ill for at gore en- End
paa din ~skammelige Ferd overfor Guderne, vii jee
like udtale mig IN nu. Jeg vii blot sige dig al
vorligt, at intet uden snarlig Anger og en- oprigtie
Tilbagevenden til din Phgt kan fri dig fra Fol
gerne af saadaaae Forbrydelser.7
Han vendte sig for at gaa, men Pomponi'
Ikunde like lade ham forbade sit Hus en- saada1
Vrede og for bestandig uden at gore eft Forsog PAL
at stemme hans Sind mildere.
,Hor mig, min kere Fader, raabte hun, ide
hun lob hen og Wide gribe hans Hand. ,,Forlat
mig like i Vrede. Hvormed har jeg fornerme
dig? Hvormed bar jeg fors9mt min Pligt over fol
dig, min jordiske Fader? Hvorfor er du da sal
bitter, fordi jeg ogsaa gerne vii gore min Pig
overfor min himmelske Fader9 Den Tro, som jel
har antaget, og som jeg aldrig vii fornegte, lere
mir of onfv11a a1la xo,oo D1.o+o. 49,, Do,n no,