Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-10-22

som like var der, Angstsveden brast frem oyel
Josephs Legeme, han sprang OPP, uden at bet@nkf
sig forlod han sin Gelle og lob OPP ad Bjerstien II
S%lagteren Mesa, Lydighed, Klosterpligt, alt van
CLIENT.
Men Gourou var like her og like der, sk6nt
Joseph kaldte og lyttede we'd allie Stalde / den SO
vende Landsby. Tilsidst satte han sig fortabt paa
en- Sten Morgenlyset laa allerede over Bjergene,
ON ct Kyarter br6d Dagen frem, aldrig havde
Joseph begrebet sin egen Magtesl6shed eller Pen
ges Yerdi for nu, og af jordisk Mont ejede han
intet. Han lob tilbage til K%losteret paa sine bare
Ben: ingen Made, ingen Frelse.
Saa dr6nede Porthammeren mod Klosterd6
rem, Josephs forvaagede Ansigt kom til Syne in
denfor Gitterlugen.
yRosenr6dt Pariserbrey til Fader Joseph, JIG
jo, Sc SEP raabte Landposten og stalk ct forseg-
let Brey ind mellem Jernstengerne.
Eft Skrig som fra Ell dodsd6mt, der pludselig
benaadedes, ldd fra Josephs Bryst, en- Femhundred-
franksJSeddel laa hans sknlyende Hand.
,Gouron, Gourou!' hviskede han.
| Breyet stod at leese:
Code Fader Joseph!
Modtag denne seddel og frels en- Synder fra
OGDEN, ON du kan, eller Civ en- ulykkelig tilbage
til Liyet. Bed for mig, ieg err kommen lidt paa At
veie, men Diet gaar nok over, naar du beder for
mig derhiemme vor Kirke. Din Canaille.''
Josephs dirrende Laber stiynede.
,.Frister, Frister, Wig fra mig, hyiskede han
sen sjel fra OGDEN, give en- u~lykkelig tilbage til
Livet, Jesus Maria! Hyrden R%odolphe deroppe
kemper for Livet, Enken Sartones Sjel kundf
reddes."
Joseph bojede sin Pande mod stengulyet. Da
han en- haly Time senere rejste sig, lyste hans
Track. Beslutningen var fattet.
Fader Joseph gik OPP og knplede for sin Su
perieur med de sknlmske Dine og de hyide Krol
Ter, der l~iyslysten klamrede sig OPP ON Flojlska
lotten. | enfoldig, barnlig Udbrud lagde den yd
myge Broder sin hele Vaande for Abbedens Fod
skriftede sin syndige Kerlighed til Vennen Gou
rou, hans Opror mod Priorens Bud, hans natlig'
Uphold udenfor Klosteret, og tilsidst CAV JOSEPH
Superieuren Parisersangerindens Brey og PENCE
sedlen.
Der gled en- Alvorssky over Priorens smi
lende Trak.
rHvorfor kobte du like din 10 fri, nu dl
fix Penge2' spurgte han med ct gennemtrengen
de Forskedblik.
,Jeg kan like kobe Gourous Sjpls Frelse 0,
heller like paa den Made give Ell ulykkelig til
bage til Livet, hviskede den prlige Joseph o,
stottede sig tract og syg mod Bordet. ,Gourou ha
ingen Sjel, lerte | mig 10, og hun er like ulykke
lig, for hun troede ale Mennesker godt, saa len
ge hun leyede, - ogsaa da Siagteren loftede OK
sen --1, Joseph skjnlte Ansigtet sine Hender
,,Gaa nu,' sagde Prioren strengt, ,du hav
de for din opsatsighed f%ortjent at ligge ude III
der Bregnerne Kulden Nat = men denne Gan.
lader Vi Made gaa for Ret
Joseph foldede Henderne over Brystet og gil
til sin Corning. De retferdiges Fred kom over han
Men da Morket faldt og Klosterherrerne so
j deres yarme Filtteepper, gik Joseph nd og Lac
de sig mellem de visne Bregner j Foraarsnatter
Blesten fix Kolkkeknebelen til at ringe sagte, ure
g~elmessige Stag over hans Hoved.
,,Vor Here kimer nu til Sialefest," hvisked
Joseph, medens hans Lemmer stirnede, og en- vel
gorende Designed sankede sig over den tratt
han, at Diet var Gourous brede Mule, der prusted
we'd hans Kind, dermed soy han ind.
Da han yaagnede, stod Fader Bonifaccio mel
hans Pulls den enc Hand og Uret den anden
Joseph laa sin Celle paa Urtelejet. Da han yend
te Hovedet, saa han Superieuren med oprakte Hen
der takke for hans Frelse. | Diet samme h@rte hai
en- sagte Drummer henne we'd Vinduet. En- bred
fugtig glinsende, d%ampende Mule stalk sindig
drSvtyggende frem gennem Gitteret-
Josephs Ojne bley store, han saa s%pergend'
paa Fedrene, Superieuren aabnede Deren, og Gou
med inderlig Velbehag, hevede derfter Hovede
og udstodte eft langtrukkent Brsl, der genlod for
sterket fra de nogne Mure. Joseph slyngede Ar
meme ON Koens Halls og grad. Pludselig heyed'
han forskrekket sit Hoyed.