Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-10-01
Pcn1ponid.
Paa Dansk we'd
N. P. M A D S E N.

modtaget med hykkelsk 6lgde og LykOnsknlng
af sin Son, der stillede sig an, som ON Diet fore
faldne var ct for ham smerteligt Ulykkestilfel-
de. Men han kunde like MARIE den snedige Agrip-
pima. Hun var ganske paa Diet rene med, hvorle-
des Sagen forholdt sig. Dog lod hun, som ON hun
sa paa Sagen paa samme Made som han.
En- It'd lang gik alt sin sedvanlige Gang. Dog
- Begivenheden paa Seen SAINT flere andre Ting
hayde nu engang vakt Folks Mistanke, og denne
Mistanke yiste sig smart at vere b~erettiget.
kornelius var endnu Agrippinas Tjeneste
som hendes fortrolige Page. Den Andel, han havde
i Kejser Klaudius' Mord, havde selvfplgelig be-
yirket, at hun I'll Ell Wis Grad var hans Hander,
og for at han like skulde m~isbruge sin Magt til
at skade hende, havde hun givet ham mango rige
Gayer log skaffet ham Ell indbringende Sitting
we'd Kejserens Hof. Selvfolgelig havde denne Still
ling giyet ham EN- gunstig Lejlighed til at vinden
unge Keisers Kunst, og Kornelius lod like den
ne L~ejlighed gaa ~ubenyttet hen. Da han nu mark
EIDE, at Agrippinas Indflydelse paa sin Son var i
Begreb med at tage af, og at hun like lenger var
/ Stand til at befordre hans Lykke, saa vendte
han sig ganske fra sin tidligere Herskerinde og
CAV sig helt Keiserens Void. Dette forbitrede
Agrippina, % skont hun folte sine Hender bundne,
kunde hun dog like skjule sin Forbitrelse. Dette
bevirkede, at Kornelius. der tidligere hayde for
agtet hende, nu ogsaa hadede hende og var beredt
I'll at rakke Haanden til enhyer Plan, der gik I'd
paa hendes Undergoing.
Han befandt sig iblandt dem, der havde onsket
hende til Lykke paa Grund af hendes forunderlige
Reclining fra Skibbruddet, men han horte ogsaa
til dem, der for enhyer Pris onskede hendes bod.
Nero kendte hans Folelser og var beredt I'll at
benytte sig at hans Bistand til Udforelse at sin
Mordplan.
Deraf kom Diet, at den unge Mand endnu be-
sogte Giftblandersken og endnu engang bar en-
lille, u~hyggelig Flaske bort fra hendes Hus. Men
Agrippina var paa Nagt, og det viste sig umuligt
at forgive en- Kvinde, der saa godt kendte Citizens
Anvendelse og Virkning.
Nero besluttede derfor at gaa lige til Vprks.
Han antog Folk, der kunde lejes til at begaa saa
dame Ugerninger, og sendte dem til Agrippinas
Villa for at drabe hende. Dette lod sig let gore,
da hun kun var omgivet at faa Tienere.
Dog forlod hendes Mod hende like, selv like
j Diet sidste, forfgrdelige 0jeblik. Hun dode, som
hun havde levet som en- stolt og ubojelig Kvin-
de med EN- Jernvilje, utilgengelig saavel for Frygt
som for skamfolelse og samyittighedsnag Rolig
opfordrede hun Morderne til at stikke Sverdet i
hendes Bryst OF dpde uden ct eneste Suk.
Saa forstokket var Nero sin Grusomhed, at
han samme Aften besogte Villaen for at Sc sit Of
fers Lig. Da han stod we'd sin Moders afsjelede
Legeme, sagde han kun de Ord, at han aldrig
udNut iIOtt, nun Var 1Hluh
Fra den Stund at trak ale agtbare Mennesker
sig tilbage fra kejseren, og hans ulykkelige Hustru
lod sig like mere Sc de offenlige Selskaber, men
kun Kredse at saadanne Yenner, der delte hendes
Syn og hayde Diet samme rene Sind som hun. |.
blandt dem befandt sig Pomponia og Junia med
deres Familier.
Ogsaa Rufus og Linus o%pvartede tidt KeJserin-
den og var altid velkomne.
bet var OTTAWA bekendt, at F1avia og Linus
elskede hinanden, ligesom hun ogsaa vidste, at en-
Formaling imellem disse to havde veret planligt
at Flavias Foreldre. De nye Forhold, siden de to
var blevne Kristne, kendte hun like noget til. Hun
indbed derfor altid Linus, naar hun ventede Junia
og hendes Datter. Hun bemerkede smart, at der
var noget sky og tyunget de unges Forhold Ill
hinanden. Hun vidste like, hvad der var Vejen,
hendes egne Folelser var traadt under Fodder og
des eget Haab ON Lykke var tilintetgjort, saa havde
hun besluttet at gore alt for at befordre andres
Lykke. En- Dag spurgte hun derfor Junia, hvad
Aarsagen var I'll, at de unge syntes saa fremmede
overfor hinanden. Hendes hjertelige Deltagelse og
hendes aabne, yenlige Vesen bevirkede, at Junia
fortalte hende alt.
Kejserinden blew hoj Grad og meget ubehag-
elig oyerrasket. Navnet Kristen var hun want til
at forbinde med noget ufordelagtigt, ligesom hun
var want til at betragte Nazarenernes Disciple
som nogle elendige Svermere, der hprte til den
laveste Berme at Folket. Men da hun nu horte, at
Linus og Flavia, P%omponia og den britiske Prin-