Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-12-17

stod stille, naar han kom forbi, hilste og sagde til
hinanden: Der err han!'
Hver Dag spadserede han ON nede paa Sind
bergs Skibsv@rft og saa paa den ny Skonnert, der
ON kort It'd var ferdig til at lobe af Stabelen,
den, som for 0jeblikket CAV MAIDS hans Udkomme
we'd Skibsbyggeriet. Arbejderne lagde Marke til,
at den fremmede ofte timevis kunde sidde paa en-
Tgmmerstabel og stirre frem for sig, medens han
sindig rSg af en- kort Kridtpibe. Han syntes like at
|~iagttage nogen bestemt, Diet skulde da vare Ste-
rem, der sad paa Fl9jknappen og sang at fuld Halls
omkap med MAIDS Knaps ensformige FlGjten. Saa-
meget er blot visit, at MAIDS ofte blew ROD at Und-
Iseelse, naar han saa OPP og troede at mode den gam
lie HERES alvorligs, forskende Blk, der syntes at
telle Hammerslagene, han slog i Skibets Skrog.
Saa kunde Diet hendte, at den fremmede gik hen
og underholdt sig med MAIDS, Diet vii sige, han
spurgte og fix korte Enstavelsesord som Svar. En-
Dag var han endog kommen ind MAIDS Hytte.
Her traf han den gamle Madam KNAPP, som sad i
,Solen og spandt. AZ hende fix han lidt efter lidt
S9nnens s~6rgelige Histrorie fortalt, den gamle Ko-
ne begyndte med eft Suk og endte med en- Velsig-
nelse over den t~rofaste Son, der ofrede hende sin
Lykke.
Herren kom a1tsaa denne Aften frem igennem
sandvejen mod Kirstine.
,Hvorfor er du saa bedr6vet, y spurgte han ven
Zig.
Hun saa OPP og rystede paa Hovedet. Han gen.
tog sit Sp6rgsmaal.
IA 10 endda !" svarede hun, der kunde vac
re Grund til det."
Der skal LANCE Dine til at Sc ind Fremti-
den, % sagde den gamle. ,Kom OPP til mig hos Fer-
qemanden. Hvem kan vide Diet, maaske jeg finder
paa Rad" Saa tgrrede Kirstine sine Dine og
skyndte sig hjem at lave Yelling.
Samme Aften gik hun OPP til Fergegaarden;
den gamle HERE tog venlig mod hende, b9d hende
Katie og horte opmerksom til, medens hun med sin
Fgdeges e~jendommelige Talemaade fortalte, hvad
der var hendet mellem MAIDS og hendes Fader.
bet er jo en- sgrgelig Historic" sagde Her
Iren.
vi faar finde os Diet" sagde hun.
,Hvad har | nu tenkt paa9" spurgte han.
,,Nu vii vi til at arbejde for Alvor. Jeg med
at vaske, han med at fiske. ON der gaar nogle Aar,
saa bedrer Lykken sig maaske; men vi maa tanke
paa MAIDS Moder og hjelpe hende begge 20, ON
vi ellers kan komme I'D af det."
Den gamle HERE sad og betragtede hende
med sine klare Dine.
,,Du er en- k9n Pige," sagde han og klappede
hende under Hagen. ,,Jeg kunde have Lyst til at
gore noget for dig. I naste Uge rejser jeg hjem
It'll Kobenhavn. Kunde du have Lyst til at felge
med. Du skulde faa kenne Kl@der og din code
Dag derovre Lys og Herlighed. Penge blew der
nok ogsaa Rad for, og naar du saa var ked af
at tjene mig, kunde du 10 REESE hjem og gifte dig
med MAIDS"
Kirstine saa forundret paa den gamle Mand.
IA, nej, jeg oliver helst her hos MAIDS Mo-
der, medens han er ude paa Fiskeri Diet blew sgt
ten Daler, jeg tjente sidste Sommer we'd Vaskeri,
og han satte lige saa meget ind, maaske Diet ser
Ihedre nd for os ON te Fire AarD
,Naa, saa du vii like fplge med mig. Du er
ON saa var, du, saa er jeg den Mand, som lukker
Gardet efter mig, naar jeg har brudt igennem.
Hvad ON jeg CAV dig en- ken lille Skude til at drive
Fiskeri med, saa vidt driver I Diet aldrig med eders
Sparen sammenl"
IA nej, aa nej E" udbred hun og strakte beg
ge Henderne frem for sig. Diet oliver med MAIDS,
naar Vorherre vii Diet, eller aldrig med nogen.'
,Ja, gaa saa din Veil" sagde den gamle Her.
re og rynkede Brynet. ,,Hvad vii du her hos mig. :"
Han lukkede Dgren OPP. Udenfor stod Opvartnings-
Den fremmede holdt meget af at tale med
Folk, som han m9dte undervejs. Neste Aften stod
han nede we'd Skibsverftet og saa Skumringen
paa Diet blege Sker, der sitrede frem fra Kahyt-
terne de smaa Fart9jer; Lyset spejlede sig Diet
morke Wand og forsvandt igen. Tovene klaprede,
Blokke og Fl9je peb ynkeligt under Vindst9dene.
Den gamle HERE blew staaende, krumb6jet og uan-
selig. Pludselig gned han sig forn6jet i Handerne,
som ON han undfangede en- god Ide.