Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-09-10
sagte stemme. ymen like en- Fremtid i denne Yer

Plautius gik for at bringe mere forn9den
Hjelp. | det samme aabnede Klaudia 0jnene og
saa sig foryildet omkring.
,Jeg haabede, det var Ell Dr9m, . raabte hun,
men eders Ansigter siger mig tydeligt nok, at
Diet kun er alt for sandt. HERE Jesus, forbarm dig
over mig!' 4.
Og atttr faldt hun Afmagt.
Pomponia saa sig forskrekket omkring. Eft
saadant Udbrud kunde koste noget. Blandt andet
.saa hun paa Flavia med eft engsteligt Blk. Den
ne bemerkede hendes Uro og sagde:
sYer like bange for mig, men hay Medliden-
he'd med mig og styrk mig. Lenge har jeg men,
Zig troet paa den HERE Jesus, men nu maa jeg
bekende hans Navn. Matte han SEW give mig
Kraft
,Gud vare priset for sin Made imod dig og
imod os ale, d~yrebare Flayia,' svarede Pompo-
MIA inderligt. Men tai sagte. Vi oliver maaske be-
luret. Kom Morgen hen til mig og hjelp mig at
trSste yor stakkels Veninde.''
ia, jeg vii komme og forsoge at tr9ste Klau-
da med den frost, hvormed hun selv har trqstet
mig
ssaa VII du selv paany faa Kraft fra din Frel-
ser I'll at bekende hans Nayn. Matte han vere
med dig og afvende din Moders Vrede.
Nu kom Junia tilligemed Plautius og Rufus
og flere. ALE viste den storste Deltagelse overfor
den unge Pige, der NJ after var kommet til Be
vidsthed.
Klaudia onskede at komme hjem, og tillige-
med P%omponia og Plautius tog hun Asked og
forlod derpaa Huset.
At, hyad der var forefaldet / s9jlegangen,
var blevet beluret af Junias Page, en- sort Dverg
we'd Nayn Adrian, der havde staaet skjult bag we'd
en- Blomsteropstilling. Med stor Interesse havde
han hort, hvad der var blevet sagt, og da han
kendte sin Herskerindes Syn paa den ,,nye Over
tro.' var han fuldt Stand til at vurdere Betyd-
ningen af Flayias aabne Bekendelse.
Adrians Sjpl var ligesaa misdannet som hans
.Legeme. Han var endnu kun ct Barn, da Erastus
i sin It'd kobte ham nermest som en- Slags Lege-
toj for sin Gemalinde, og som hendes Page nod
han mango Forrettigheder i Huset. Hans Liden-
he'd gjorde, at han uyilkaarlig blew betragtet som
ct Barn, men Barnet var forlangst gaaet af ham
|og hayde givet Plads for en- Drevenhed og Snu-
he'd, som han paa enhver Made sogte at udnytte
til sin egen Fordel uden at t@nke paa Midlerne.
Blandt de Rettigheder, som han nod Diet fornem-
me Hus, var ogsaa dette, at han kunde yere til
|Stede under enhver Samtale og Underholdning
mellem Junia og hendes Datter og deres Caster.
Han blew denne Henseende nermest betragtet
som Ell Humid. Junia talte ON sine Venner og Be
kendte, droftede ~religiese og filosofiske Spprgs-
maal, hun skendte paa sine SLAYER, hun slog dem,
naar hun blew vred paa dem, eller stalk dem Ar
men med en- lille, skarp Dolk, der altid hang en-
Ka3e we'd hendes Balte, uden at bryde sig Diet
ringeste ON den lille, sorte Dverg, der stod halvt
skiult bag we'd Dorhenget eler tilsyneladende laa
og soy en- krog.
Deraf kom, at Adrian tilbunds kendte sin
Herskerindes Karakter og Anskuelser. We'd Snu
he'd og Smigrerier forstod han at yinde hende,
Gnnst og opnaa, hvad han onskede, og skete Diet
at hans Ondskab eller snedige Hensigter blev 70
bet, forstod han Reglen at sno sig derfra ved
L9gn og Udflugter, saa han undgik den ~fortjentt
IStraf.
| den sidste It'd var DyaTgen blevet Flavia
j hpj Grad imod, ia modbydelig. Dette opdagedt
han smart og var beredt til at hevne sig. Han OPP
aagede tillige, at denne Sindsforandring hos han.
unge Herskerinde ~begyndte ~samtidig med, at hun
Ihavde faaet Klaudia til Veninde. bet var ser
Zig Dvergens Havesyge og hensynslose Ondskab
der var Flavia imod. Til]ige gjorde hun, hvad hun
lkunde for at komme hans snedige Planer paa tvers
serlig naar det gik I'D over de andre Shaver. En-
gang opnaaede hun, at den snu Vanskabning fix
sin velfortiente Straf, og Adrian glemte aldrig
Smerten over Dolkestikket sin Arm, men pense
De paa Ell Lejlighed til at hevne sig.
Denne Lejlighed tilbed sig nu. Han behevedt
blot at aabenbare Junia alt, hvad han havde hort
i S9jlehallen, for al faa hende til at udgyde ALE
sine Vredes Skaaler over Datteren. Dvergen hay
de ogsaa opdaget, at Flavias Foreldre tenktt
paa ct Egteskab mellem hende og Linus, og med
sit sharpe Blk havde han i~nstinkmessigt opdaget
at Flavias Hjerte like var saa koligt over for der