Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-09-10
Pctnpcnid.
Paa Dansk we'd
N. P. A D s E N.

Saa var han da ogsaa fluid af Bon og Haab.
Inlet Blk, like den mindste B~eyegelse hos Fla
via nndgik hans Opmarksomhed. Han ~ledsagede
hende og Klaudia SAINT ct Par andre Caster gen
mem Haven. Pludselig traadte Junia hen til sin
Datter og opfordrede hende til at fore sine Ven
ner hen til sit Yndlingstempel og wise dem diets
Udsmykning.
Linus saa, hvorledes den unge Pige ~pludselig
redmede og derpaa blew bleg som ct Lig og lyt-
tede med Spending efter hendes Syar. Dette kom
tevende:
bet err like noget at wise dem. Jeg er bange
for, at Blomsterne er temmelig yisne."
bet oyerrasker mig, Flavia,o svarede Mode
rem en- bebreidende Tone, linen Templet og Gud-
linden err dog ct Beseg verd. Du har nok veret alt
for meget beskeftiget i Huset, saa du like har
fact It'd til at smykke din Gudndes Tempel. Vi
vii derfor samle friske Blomster og legge dem paa
Floras Alter for at forsone hende og faa hendes
Tilgivelse for din usedvanlige Efterladenhed.
Junia begyndte at samle Blomster og de fle-
ste at Gesterne ligesaa. Imidlertid steg Flavias
Uro og Foryirring med hyert 0jeblik. Dog var
der ingen. der bemarkede den eller anede den viz
kelige Grund undtagen Linus og Klaudia. Da
,Junia 90 Gesterne havde samlet Ell tilstrekkelig
Mangde Blomster, forte hun dem hen til Tenn
plet. medens Flavia blev staaende yoldsom indre
Kamp, tovende, uden at vide, hyad hun skulde
gore.
klaudia. der forstod hendes Folelser, lagde
Haanden paa Venindens Arm og hvisRede:
Mod, dyrebare Flavia, Herren vii staa dig
BIZ"
Saa preb hun hendes Hand o. trak hende
med sig hen I'll Templet.
Da de traadte ind, saa de, at Gndindens Sta
tue laa nedstyrtet paa Jorden og knust, uden Ho-
we'd og Arme. Ingen Blomster, like engang visne
Blomster, s~mykkede Alteret eller nogen anden Del
at Templet. Derimod laa der paa Alteret en- lille
og delvis aaben Pergamentrulle.
Med forunderlig Selvbeherskelse vendte Jul
mia sig til sine Gester og sagde:
En- eller anden har her ovet ct ~afskyeligt
Herverk, og G-erningsmanden maa findes. Dog
vii Vi nu vende tilbage til wore k~ongelige Caster.
Med uforandret Ro og verdighed forlod hun
derpaa Templet. Paa den blege og skelvende Fla
via kastede hun like ct Blk, det mindste like
saaledes. at nogen havde bemerket Diet. Hun vii
de nemlig bortlede Opmerksomheden fra Date
rem. | sit Hierte frygtede hun for, at Diet var den
ne selv, der havde gjort den forferdelige Corning.
Hun havde nemlig lenge bem@rket Datterens
Ligegyldighed over for de ~religi9se Ceremonier, og
at hun meget sjeldent s~mykkede sin Gudindes Al
ter. Indtil dette 0jeblik hayde hun dog segt Grun-
den dertil en- Wis Ttilbejelighed I'll alYorllge BE
skaftigelser, som hun den sldste I'D hayde pc
market hos hende. Hun havde yeret vas paa, at
Flayia sit Hjerte like narede nogen beYldst For
aet oyerfor Guderne. Men denne Wished var Dag
bleyet sterkt rocket. da hun bem@rkede, at Date
rem under Maaltidet like tog Del | de sedvanllge
r~eligiose Ceremonier.
Sarlig havde hun aldrig kunnet t@nke sig
at Flayia we'd en- saadan L~ejlighed kunde undlade
at smykke sit private Tempel og sin egen Gndlndes
= =. 1--.o fa.-+aa handAe OVpr.
raskelse og Skrak, da hun fandt Templet en- saa.
dan Tlstand.