Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-09-24

ret fyldt med Engstelse. Men saa traadte EN- ung
Mand frem for hendes Fantasi og tilsidst den Frel-
serskikkelse, som de begge troede paa og elskede.
|Og saa havde hun fattet Mod. Hun Wide mode en-
liver Pr6yelse med lgftet Pande. Og dog, da Ole
blikket nermede sig, da hun fgrste Gang skulde
|bekende sin HERE og Mester, da sank hendes Mod.
Hun formaaede like at mode Moderens sharpe og
forskende Blk. Uyilkaarlig bedekkede hun Ansig-
tt med sine Hgnder og sank ned for Junias F9d-
der.
ON hun end hayde veret den ~snedigste Diplo-
mat, kunde hun like have handlet klogere. Junia
elskede sin Datter over alt, og den Forandring i
Temperament og Karakter, der den sidste It'd var
~foregaaet med hende, havde gjort hende nesten
endnu kerere for Moderen. Ogsaa hun hayde sidste
Nat ligget mango Timer uden at kunne sove, idet
hun tenkte paa Mpdet med Datteren, ct Mode, som
hun frygtede endnu mere end denne selv. For at
kunne optrede med den fornGdne Vardighed hav-
de hun gjort, hyad hun kunde for at hardc sig imod
enhver Folelse af Medlidenhed og for at styrke sig
selv sin Fordom oyerfor den nye Tro, som Dat
teren hayde sluttet sig til.
Hendes Vrede var i Virkeligheden ogsaa mere
optandt imod Linus og Klaudia end mod Flavia,
som hun var oyerbeyist ON var bleyet forledt af de
andre.
Selvf9lgelig yoksede hendes Medlidenhed over
for Datteren, da hun saa hendes heftige Udbrud af
Angst og smerte. | en- meget mildere Tone, end
Flavia hayde v%entet, gentog hun for hende alt, hvad
Adrian havde hort og set Sqjlehallen, og opfor-
drede hende til at sige sin Nening derom.
Medens hun laa paa Kne we'd Moderen, hayde
hun stille Bon anraabt Gud ON Kraft. Da hun nu
horte Moderens milde Tone og idet hun loftede
sit Hoved bem@rkede Diet 9mme Blk, hvormed
Moderen saa paa hende, fix hun Mod. Med Ro og
Fatning svarede hun:
bet er altsammen sandt, Moder. bet er yir-
|kelig sandt, at jg har vendt mig fra Roms Afgu-
der og tror paa den HERE Jesus Kristus som min
eneste Gud og Frelser. Da hun saa, at Junias Pan
de form9rkedes we'd denne kekke Bekendelse, fort
satte hun EN- mere bedende Tone: ,Kere Moder,
skend like paa mig og st9d mig like fra dig. Err
jeg blevet mindre kerlig og mindre lydig, siden jeg
har antaget Troen paa Jesus Kristus? | allie Tilfel-
de kan jeg like slippe ham. Tanker om alt, hvad
han har lidt for mig, og gjort for mig, giyer mig
Kraft til at udholde enhver Provelse og til at be-
re alt, hyad der mulig skal mode mig af den Grund
- selv dit Mishag, kere Moder."
Mere bedr9vet end uvillig svarede Junia:
,Hvem har dog fyldt dit Hjerte med disse
fremmede Begrebcr, nit BarnY Hvad kan EN- js-
disk Forbryders Lidelse have med dig og mig at
skaffe Jeg har lenge like yeret tilfreds med Pom
ponias Sitting og frygtet for, at hun og sarlig din
lbritiske Veninde skulde have en- daarlig l~ndflydel-
paa dig. Men jeg kunde dog like ane, at du saa
fuldstendig skulde falde fra dine Fedres Tro og
antage saa fremmede Lerdomme. Endnu mindre
kunde jeg ane, at Linus, ON hyem baade jeg og
din Fader har haft den bedste Mening, skulde
vende sig fra sine Fedres Religion. Sikkert har
hans Eksempel haft stor lndflydelse paa dig
We'd denne Bemerkning rodmede Flavia og
sagde bestemt:
,,Nej, Moder, jeg vidste intet ON Linus On
vendelse til Kristendommen, for dit Beseg j Flo
ras Tempel, Da aabnede jeg init Hjerte for klau-
dia. og Linus, der stod Nerheden og herte alt
uden at jeg vidste def, traadte derpaa til og med
delte mig, hvad der var sket med ham. Og, k@rc
lModer, du kan da forstaa, at Diet gledede mig II
sigeligt at hore, at han troede paa den samme Frel
ser som jeg."
,Du vii komme til at indse, at du like hal
lnogen Aarsag Ill at glade dig. bet har sikkeri
like vnret dig Hbekendt, at din Fader og Jee
tenkte paa at gore ham til vor S~vigerspn. bet han
heller like undgaaet vor 0pm@rksomhed oe
selvfolgelig har vi gladet os deroyer at hans
N~erverelse like var dig ukar, ligesom Vi bar tro
eft at bemerke, at hans Folelser for dig blew ster
lkere. alt som Tiden gik. Dette maa nu blive ander
1ledes. Saalenge Linus STAIR den Sitting over
for wore Fedres Guder, kan vi like tillade noge1
Forbindelse eller Omgang mellem eder. Jeg for
byder ham at komme wort Hus. Dog vii jeg OPP
sette at underrette Erastus ON, hvad der err sket
indtil ieg ser, ON Linus like kan blive ~fornnftie
igen. Og hvad dig angaar, kan jg like tro, a
du err saa Understanding og saa betaget af de frem
,aoda Tdaar al du vii fasthoIde dem naar du we'd