Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-08-06

Overbevisning. Kun forlangte han, at hun like
skulde udsatte sig for Folkesnak og mulig meget
varre F9lger mere end n6dvendigt. Og angaaende
Dyrkelsen af Guderne derhjemme og Templerne,
da Wide han saa meget mere give dem, hvad der
tilkom dem baade af Tilbedelse og Ore. Saa
MATTE Diet oilers gaa, som det kunde.
Pomponia var derfor lykkelig og Fri sin Sjel
og kunde helt dele Gleden Gud med sin britiske
Veninde.
,,Gud ske Tax for Diet, du meddeler mig ON
din abode Moder,' sagde hun og greb Klaudias
Hand. Han har gjort mere, end jeg har voVet
at bede ON. Hvor kunde jeg tro, at din kere Mo-
der, der var saa nidkar for den druidiske Religion,
kunde b9je sit Hjerte sa dybt, at hun Wide og
kunde h9re Sandheden fra Gud? Hyorledes gik det
til, Klaudia? Sendte Gud en- anden Lerer til Reg
mum Stedet for Aristobolus, ON hyis skrekkelige,
men herlige DGd, Pudens har fortalt mig2o
,Nej, Pomponia, Vi var like saa l~ykkelige, at
faa nogen anden Lerer. Men for sin bod sendte
Aristobolus mig Ell Gave, som er mig saare dy-
rebar, og som ogsaa VII bliye dig ~dyrebar. Den
er bedre end nogen L@rer. Den bestod nemlg |
Herrens Ord selv, hans herlige Eyangelium, skre-
vet af en- af hans egne Disciple. Det var Diet, der
fandt Vel til min Moders Hjerte, og det har ofte
varet mig som K%ildeveldet i Orkenen."
,Gud ske TAX for sin Made. Jeg mar ofte vac
ret bange for, Klaudia, at naar du stod ganske enc
midi Hedenskabet, uden nogen til at yejlede dig
og uden nogen, du kunde dele Liyet | Gud med, at
din Tro da skude svekkes, saa du gik tibage Ste
eft for frem. Men jeg har kunnet spare min Frygt.
Du har haft noget, der er bedre end Menneskers
Ord og Menneskers Selskab. Saaledes s6rger Gud
for sine Born. Ogsaa for mig har han sorget. Je-
sus har mango Disciple her Rom, ia selv we'd
Kejserens Hof. Serlig vii jeg neyne dig en- ing
Officer, som hedder Linus, der er Ell intim Ven
af Pudens men Diet er sandt, nu hinder dine
rodmende Kinder mig ON min Synd. Jeg har 10
like onsket dig til Lykke endnu, men jeg har 10
hort Diet. Gud velsigne dig, du lykkelige Pige. Des-
varre du we'd vel like, at Pudens like er i
Rom?"
Mel" svarede Klaudia og festede sine Oh
ne spendt paa Veninden.
10. kort efter at Rufus var rejst til Britain
en-, blew Pudens kaldet til Armeen Lileasien. bet
var ham en- svar Prove, da han godt yidste, at du
vilde komme. Men Pligten kaldte, og han MATTE
adlyde."
Mar kommer han t~ilbageY" spurgte Klaudia
hurtigt.
,,Det err ganske usikkert og vii bero paa kri-
gems Gang"
bet var ct haardt Stag for Klaudia, og over
Diet for saa straalende Ansigt lagde der sig en- Sky
af Vemod og skuffede Forhaabninger.
ia, Diet Wide blive ct SAW for dig, min klau-
dia. Men saa har jeg da ogsaa to gledelige Ting
at bringe dig. bet forste er, at din Brudgom i
Sandhed kom til at tro paa Jesus Kristus, for han
reiste. | den f9rste It'd efter sin Ankomst til Rom
saa ieg ham kun sjaldent. Hvorledes hans Forhold
til Kristendommen var, vidste jeg like, skpnt jg
nok kunde tanke, at du havde paayirket ham. Men
en- Dag blew jeg gledelig oyerrasket we'd at traffic
ham we'd en- af de Kristnes smaa Forsamlinger, som
Linus havde faaet ham med til. Siden kom han der
ofte, og Omgangen med sin Ven og de andre tro~
ende bidrog megtigt til at drage ham til Kristus.
Jeg we'd ogsaa, at Diet gjorde ct starkt Indtryk
paa ham, at der iblandt de Kristnes ringeagtede
Flok fandtes fornemme og rige Mennesker, ia end
og Mennesker, der stod Kejseren nar. Han lerte
ogsaa at kende enkelte, der hayde set og hort
Herrens f6rste Disciple, og hvad han hprte ON dis
Sc M@nd bidrog ogsaa til at drage hans Hjerte.
Tilsidst kort for han fix Befaling til at gaa til
Asien laa han Ell Dag som en- Synder ved Kor-
sets Fod og modtog ale sine Synders Forladelse
we'd Jesu Blod. Saa kunde han drage bort med
Guds Fred og Guds Kraft sin Sjal.'
Denne Efterretning drew Skyerne bort fra
Klaudias Pande. Hun saa Guds Veje ogsaa det-
tie. Hun havde noget at bede for, ia noget at stri-
de med Gud for, saa l@nge hendes Ven var Fare.
Her err Diet andet gledelige, jeg har til dig"
sagde Pomponia smilende, idet hun rakte Venin-
den ct Brew. ,Og nu behover du like mig mere
forelebig," tilfojede hun, idet hun smilende forlod
Varelset.
Nej, Klaudia beh9vede hende like denne
Stund. Hun saa straks, hvem Brevet var fra, og
hun havde nok ham