Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1919-12-24

DPPlNp Sly DJbm. BiIollut OUOdC iiilC III III Nh
Bord Skonnerten, dels Land hos en- vesteraalsk
Fiskerenke en- Klippel6ft, hyis Slider rejste sig
lodrette af Havet. Rundt ON Indl9bet til denne
Bugt ligger en- Del Smaa9er, Holme og sprangte
Kliper kastede omkring i tusinde Brudstykker,
hyoraf nogle er skulte under Havfladen og kun
betegnes we'd Diet hvislende Skum fra Brendingen,
andre derimod knejser stolte og trodsige i Vejret,
eller halde nd over Havet fantastiske Stillinger,
m9rkegraa, rynkede Granitblokke, som hverken
Skyens Wand eller Vinterens Frost har kunnet
glatte. bet synes, som ON neste Storm vii styrte
disse Klipper Dybet. Denne Spaadom er Aarhun-
dreder gammel, men Lofotens sobrudne, maleriske,
senderspaltede Fjelde knejser endnu lige uovervun-
dine mod Himlen, dekkede af ct s~afirgrGnt Moslag,
der Sollyset skinner j e~jendommelig sydlandsk
Farvepragt. | Havblik skulper smaa Seer ind
mellem Holmene. Solen spejler sig Diet blaa Wand
og kaster sit Lys ned paa den favnedybe flimrende
Klippebund og t9rrer den brungronne Tang, som
hanger Trevler omkring paa Fjeldveggene.
Svgmmefugle flagrer s%krigende Hundredvis ON
i Kl9fterne, medens Havet, den aldrig overvundne
Kirmpe, hyiler Dr9mme, h9r, hyor Diet drager.
Aande og samler Krefter, for smart at begynde
igen at sende D9d og Redsel ind Skergaarden.
bet er der, de Dor indenfor Klipper og
Fjeldvegge, disse morke, alvorlige, vejrslagne
iMend, hvis hele Liv er Ell Rakke af Kampe og
udvist Heltemod hver enkelt af deres Bedrifter
Wide give Aviserne Stof og Potentaterne Anled-
ming til at skikke Gerningsmendene S9lvmedail-
Ter, med Tlladelse til at bere samme saa og saa
mango Tommers farverige Baand, dersom de blot
nogen Sinde fix Nys ON disse Bedrifter, -
ordknappe Hamper, der f9des, r9gter deres Hvarv
under Kampe og D9dsfarer, som ingen uindyiet
kan gore sig nogen Forestilling ON, og som for
svinder igen ligesom Braadseerne omkring deres
Fode6, uden at efterlade sig andet Spor end Havets
Skum paa B9lgen.
Men hvorfor s9ge at skildre ct Bilede, som
dog hverken lader sig fangsle we'd Ord eller
Farver2 De ligger nu en- Gang der, disse rige,
storladne ACKNOWLEDGEMENTS solbelyste eller kladte
i Skum og Fraade, dermed err alt f%ortalt.
En- Martsmorgen glcd Skonnerten ,,Kristine"
i Magsvejr for fulde, snehvide Sell I'D fra Hind9
mod Diet aabne Hav. Kirstine stod Forenden og
saa allerede Tankerne sin Fode9es stille, flade
Enge, ingensteds forekom hende sk9nnere end
Hjemmet, deres lille, lave Hus bag Klitstranden
we'd Nordby.
Solen skinnede, Fisken slog Hayfladen, alt
var Lys og Glade for den unge Skipper og hans
Kone.
Men Stilheden rugede paa m9rke Tanker.
Dybt nede mod Vest, hvor Himlen og Havet modes,
hever der sig EN- Sky, der vokser og BREEDER sig, en-
kold Wind stryger hen over Havfladen, Diet blaa
oliver graat. B9lgen stiger, drummer sin Ryg og
sucker som ct modigt Lastdyr, der jages til
Arbejde igen, Diet suser varslende gennem Luften,
Diet err Uvejret. DE hvide Skumpletter oliver
hyppigere og rejser deres toppede Hoveder, som
ON de stirrer hen over Havet efter Byte. bet
lyder som en- Torden af Kanonsalver langs
Kysten, Diet er Nordveststormen, kledt Klamhed
og Taage. Himlen %merknes, og Havet stiger.
indie paa Land err en- tavs Skare af Fiskere
kr9bet Lac bag en- Klippe, hvor ct Bundgarn
hanger og flagrer mellem nogle graa Pale. Hvad
vii de Mennesker herude j Diet forrygende Weir?
Deres Redskaber er jo b~jergede, deres Baade vel
~fortpjede oppe over Havstokken. Hvorfor spejder
Hovederne sammen, for at raabe ind hverandres
Oren?
Langt ude kommer af og til de afkledte
Master af ct Fart9j til Syne. bet sSger med ct
Pres af nUdersejl at gore sig fri af Kysten, Diet har
kempet saaledes Timer, men Kampen err frugtes-
los, Diet we'd Fiskerne paa Land, Skibet drives
bestandig narmere mod Sk9rene, Diet vii sige mod
Tilintetg6relsen. M9rke, s6nderrevne Skymasser
velter sig hen under Himlen, Skibet derude synes
at forsvinde mellem de duvende S9er. MAIDS KNAPP
STAIR til Rors. Sejlene err beslaaede. Der err gjort
alt, hvad Menneskemagt kan gore for at b%ekempe
Faren. En- Braads9 havde nylig revet ct Stykke at
Skandsekledningen med sig, en- anden So brod OPP
over Forstaynen, skyllet hen over D@kket og
fejede alt Godset med sig. Mandskabet stod we'd
Pumperne, nye Styrtninger slog ind over Lon
ningen med sonderknusende Magt og lob nd igen
af KlapDerne. Fokkemasten var gaaet over BOrd.