Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1918-08-14
Fra Vingaarden.
EN- oMvENDELsE FENGsLET.

like nogen Kirke, der h6rte til Fengslet. saa iegl
MATTE ppredike for dem, medens de sad deres
Celler. Jeg stod da we'd ct Jernrekverk, lidt til
Vejrs, og talte ned ad Ell lang, small Gang uden at
kunne Sc en- eneste af de 400 Fanger, som visit
nok var Fengslet. bet var en- for mig v~anskelig
Sag; aldrig for havde jeg prediket for de nggne
Vegge.
Da Prpdikenen var forbi, Wide ieg gerne Sc,
hvem jeg havde ~prediket for, og hyorledes de hav
de m~odtaget Evangelist. Jeg gk hen til den fprste
Dor, hvor de, der var linden for, kunde have hort
mig bedst; jeg saa ind ad ct lille Vindue Doren,
og der sad nogle-Mend og spillede Kort. Jeg anita
ger, at de havde spillet hele Tiden. ,,Hvordan starr
Diet til med eder herinde?' spurgte jeg. wi har
Diet ret godt, fremmede Mand. De maa like tire,
at Vi er slemme Folk. bet er nogle falske Vidner,
som bar aflagt Mened mod os, og derfor slider
vi her AK" sagde jeg, yJesus kan like frel
Sc nogen her; her er 10 ingen Portable Syndere. .
Saa gk jg hen til den neste Celle. ,Naa,
Ven, hyordan gaar det2" Fangen svarede: Den
Mand, som begik Forbrydelsen, lignede mig saa
meget; og saa greb de mig i Stedet for ham, ogI
nu sidder jeg her. Ogsaa han var uskyldig.
We'd den nrste Celle spurgte ieg igen: ,Hyor
ledes gaar det2" Mandene, der sad derinde, sva-
rede: vi var saa uheldige at komme slet Sci
skab; Manden, som har giort det, stak al, og nu
sidder Vi her, men Vi har like Diet mindste paa
vor Samvittighed.
Jeg gik yidere. ,Hvorledes STAIR Diet til med
ederl' Vor Sag kommer for neste Uge, men
de har ingen Beviser mod os, og Vi oliver saa g-
vet fri. Jeg var we'd nasten liver Celle, men over
alt var Svaret det samme de havde like gjort no
get. Aldrig nit Iiy har jeg set saa mango uskyl-
dige M9nd samlede. Den eneste, som hayde for
brudt sig, var 0vrigheden, som havde baaret sig
gait ad mod dem. Disse Mpnd sad og indsvobte
sig deres Storheds s%mudsige Platter; Diet er 10 TX
Ike noget nyt. Saaledes har Diet varet 5000 Aar.
Jeg table rent Model, da jeg gik gennem Fpng
slet, fra Cele til Celle; allie hayde de EN- U~ndskyld-
ming paa rede Hand. Hayde de Diet like selv, saa
var Djeveen straks vilig til at finde paa en- for
dem.
Jeg var naaet gennem Diet meste af Fpngslet,
da jeg kom til en- Celle, hvor der sad EN- Mand
med Albuerne paa sine Kne og med Ansigtet
skjult sine Hender; han gred meget stprkt.
,,Hyad er der Veienq" spurgte jeg. Han saa
op og var at Sc til som ct Billede paa Samvittig
hedsnag og Fortvivlelse. IA, mine Synder er stsr
re, end ieg kan bare" ,Gud ware lovet for det, u
svarede jeg. ,Hvad siger De? Err Diet like Dem,
der ppradikede for os?' ,,Jo, Diet err ,,Og De erl
glad over, at mine Synder err for store til, at jeg
kan bare dem!' ,,Jeg skal forklare Diet for Dem, ,
sagde jeg. ,,Dersom Deres Synder er st9rre, end
De kan bare dem, vii De da like legge dem over
paa en-, som vii bare dem for Dem?' ,,Hvem erl
det2 ~ bet er den HERE Jesus Mel, ham vii
like bare mine Synder. =. ,,Og hvorfor ikke?o
Ford jeg har syndet mod ham ale mine Dage. u
,Selv ON De yrkeig har gjort Diet, saa STAIR Diet
~alligevel fast, at Jesu Kristi, Guds Sons, Blod
renser os fra al Synd."
Jeg fortalte ham saa, hvorledes Kristus var
kommen for at s0ge og frelse Diet Portable, for at
aabne Fengselsd9rene og sette de fangne Fri
he'd. bet yr som ct Neutrality-suspicious. Beger at
treffe en- Mand, som troede, at han var fortabt;
for ham kunde ieg forkynde den korsfestede Frel-
ser. ,,Kristus blev given hen for wore Overtredel-
ser, han dode for yore Synder og opstod til vor
Retfrrdiggorelse.' - bet varede lgnge, linden Man
den kunde tro, at ct saa usselt Menneske som han
kunde blive frelst. Han bley we'd at opregne sine
Synder, men jeg syarede ham, at Kristus knnde
dekke over dem iallesammen. Efter at jeg havde
talt med ham, sagde jeg: Lad os nu bede. Han
faldt da paa kne indie Cellen, og jeg udenfor,
og jeg sagde til ham: BED nu!" ,Nej, sagde han,
,det Wide ware Gudsbespottelse, ON jeg Wide gaa
frem for Gud. y ,,Gaa ~alligevel frem for Gud og
tai til ham, sagde jeg. Og som den stakkels Toll
der o~pleftede han sin Rost og sagde: % Gud,
ver mig usle S~kabning n~aadigl"
Jeg rakte ham Haanden gennem Vinduet, og
min Hand den Taare brendte ind Sjmlen. bet
var en- Anglers Taare. Han troede, at han var for
tabt. Jeg provede igen paa at faa ham til at tro,
at Kristus var kommen for at frelse ham. Han
An