Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1918-08-14
GAMLE MOSTER ANE

- skriyer Pastor II. Krarup B6rnenes Julebog -
ia, det var egentlig like hendes Nayn men saa-
'ledes blev hun altid kaldt, baade af store og smaa.
.Og hyem var hun? En- gammel Pige, over St9vets
Aar, som hayde sit HEN den 6stlige Ende af
Huset med Stokroserne, der st6dte lige OPP til
Kirkegaardsdiget i den hyggeligste lille Stue, ct
.Gllebitte K6kken Og lidt mere. | den anden og
.sterre Halvdel af Huset boede Ringeren, den Mand,
som Smaab6rnene Prestegaarden mente var end
nu storre og megtigere end deres Fader; thi Diet
var jo ham, der, som man siger paa Landet, rim
gede Solen op liver Morgen og ringede den ned
liver Aften, og den Bestilling mente de paa Borne
Wis MATTE vare en- af de st6rste.
ia, der boede altsaa gamle Moster Ane. Hun
.hayde boet der allerede adskillige Aar, da Kref-
terne like lengere kunde strekke til der oppe paa
Ierregaarden, hvor hun havde levet endda noget
oyer en- Menneskealder. Deroppe hayde hun set
den gamle Herremand og hans gamle milde Frue
do og beres TIL Craven hun havde set deres eld-
ste Son oyertage Garden og fore sin unge fine
Brud der ind, set Bornene komme, vokse og nd
wilkes ale fire plejet dem, vaaget over dem,
.leget med dem, fortalt dem Historier, dem, der
aldrig syntes at yere Ende paa, sunget for dem,
men helst fortalt og sunget ON den Here Jesus,
den store Borrower, der berer Barnet OPP til Gud
.paa Armen - og Diet var hendes Lyst at gore ham,
|hendes ,,Hjerteyen", SON hun kaldte ham, herlig
for de smaa og hun leste Bonner og Vers for dem,
alt den sk9nneste Forstaaelse med deres For
eldre, som like kendte til Frygt for deres Born,
naar de vidste at de var hos hende.
Men hvordan var gamle Moster Ane saa kom-
men paa Herregaarden? Jo, Diet gik saaledes til.
Som ing Pige var hun kommen til Kobstaden for
at tjene som Stuepige hos nogle yelstaaende K6b-
mandsfolk nede fra Havnen, og allerede den Gang
uo. hun 4o cnu, Gv1I. Al; h-n baulo- e1ynn1o+
sit Hjerte til den himmelske Brudgom, og ligesom
Maria Bethania elskede hun Pladsen we'd hans
Fodder for at lytte til hans Ord og gemme dem i
SIT Hjerte, og saa we'd hans Kraft leve sit Liv til
hans ERE.
Saa skete Diet, at en- ung, frisk og kek Styr-
|mand, der ofte bes9gte K6bmandens, naar Dan
nebrog" kom i Hayn fra sine Englandsrejser, blev
opmgrksom paa den nette og beskedne Pige, og da
ogsaa han var ct troende Menneske, der Wide lade
sig lede og styre al sin Frelser, saa endte Diet med,
at hun efter Bon ON, at Herrens Willie MATTE ske
denne vigtige Sag, CAV ham sit Hjertes Kerlig-
he'd, og nu syntes de begge, at deres Lykke ret
kunde begynde. Saa lagde de Fremtidsplaner med
Haab ON den It'd. da han, dygtig og afholdt som
han var, kunde blive kaptajn, og saa fore hende
som sin Brud til deres eget lille Hem. 1T Par Aar
gk hen, og deres Kerlighed bley inderligere og
dybere. Men Diet Maal, de lengtes efter, naaedes
aldrig. ,Dannebrog'' skulde noget for Jul gore
sin sidste REESE Diet Aar med sin sedvanlige
Kulladning fra England, og Diet blev dens allersid-
ste REESE; thi EN- yoldsom Deeemberstorm kom, og
i en- ~belgmprk Nat, hvor S~nebyger gjorde Diet
umuligt at tage den rigtige Kurs, strandede Ski
Diet paa nogle farlige Klipper we'd Englands Ky
ster, og hele Besetningen fandt sin bod i B9lger-
ne. Da dette nogen lid efter blev bekendt, og der
desverre slet intet Haab var mere ON, at hendes
Brldgom var Live, saa var Diet, som ON noget
brast hende, og hun faldt helt sammen; og mere
stille og bly, end for gik hun og gjorde sin Ger
ming. Men hvOr var Diet godt disse TRANCE Tider,
at hun vidste, til hvem hun kunde ty hen og fin
de Hjrlp. Fra den It'd af blev iser Ordet den
gamle Kong Davids SALINE (71,3) hende ~usigelig
%dyrebart Here, yer mig EN- Klippe til Bolig,
hvorhen jg altid kan ty." Og bestandig gjorde
hun rigere Erfaring ON, at denne Klippe aldrig
svigtede.
Da Skiftetiden kom, rejste hun til sit Fgde-
hjem, hvor hendes eneste S9ster nu boede med
Mand og Born. De var saa code imod hende, som
Diet var muligt for Mennesker, der like kender Diet
lbedste, og hun gik sa stille iblandt dem og
syslede, helst med Bornene, der hang we'd hende
med en- rorende Kerlighed, og aldrig var gladere,
end naar de var hos Moster Ane. Men Lengden
tilfredsstillede Livet Bondegaarden hende like,
og da de paa Herregaarden netop savnede og s9g-