Auttaja. [volume] (Ironwood, Mich.) 1906-19??, 1915-05-27
nuorton OSaStc.

Nuorisolle.
Nuori voima valtava, eloa uhkuvainen.
On katse tyyni, vakava, vaan katse tofvovainen.
Sim hehkuu voimaa nuoruuden, sen kapaus on tyohon,
Wei hengen valo heijasaa, Ell vaipunut Sc yohon.
Sc luonnon mahti voimakas min suuri vatava
KUN kevaan kukka kukoistaan MUGS vanhan polvelta,
Sc tuntee voiman rinnassaan suureksi, voimakkaaks,
Eojen taistoon, toimintaan itsensa innokkaaks.
Nuori kasi kaipaa nyt jalompaa tyota uutta,
Sc tattoo voimaans kayttaa, sen suurta sankaruutta;
Toimintaa sen veri kaipaa, liketta ia toimintaa,
Sankartoita tayttaaksensa, ty0ta, ty0ta jaompaa.
Etsimaan han tahtoi kayda, etsimaan ia katsomaan, 4
Siloinpa Sc Omen peikko, paansa nosti piilostaan,
Pimeydessa kulkevaisten kurjuuden han verhosi,
Mutta nautnnon ia lion kaunlks' eteens' maaIasl.
viekoittelevaks' ne laittoi mukaans' eta saada vol
Houkuttelevaa, all, kuinka laulu raikui, soitto sol.
Ystavana ola tahtoi, makeana puhW han:
Taalla omen l0ytaa nuOri, nautinnon ia elaman.
10 han nuoren mielen voittaa, saa pyhat tunteet sammumaan.
Nuori vaki hiipii yoh0n sankar' t0it eli muistakaan.
Pimeydessa he riutuu, vaaryytta simat sakenoi,
Mutta sydan viela huokaa, valoa Sc ikavol.
Huokaus kay kovemmaksi, iloa eli ollutkaan,
Ystavaa eli todelista eka rauhaa rinnassaan,
Pimeyden onnettomuus alkaa hei1e sarastaa,
Suru valtaa, mutta peikko rientaa tukahuttamaan..
Tyrkyttaapi, tarjoo hei1e raivotarten myrkkyja,
Siitapa he nauttiessa kayvat hirmu-t0ihinsa,
Saa tukahduksin surun kaihon, mel kohta hurmaantuu,
Jaot tunteet, toivehensa, pimeyteen uppouu.
Toinen toistaan raateleepi, veil iskee ~veljeaan,
Veljien nyt valtukseen siskot yhtyy itkemaan;
Murheinen ia musta verho kansaamme kay peittamaan.
Nuoriso miks' vaon hylkaa, kaypi y0hon pimeaan? il#
Hengen y0h0n s~ynkeaan, sinnek0 nuori kansa vaipui,
Rautainen sen tarmon kasi, sorron vallan allie taipui.
Vaaryyden vanoilr uhrattuko onpi nuorten into-tyo?
All, m~uistakaa, jos y0h0n jaamme - koko kansan pelttaa yo
Mouse sis sa nuori kansa, mouse tyohon jalompaan,
KyIiks' aikaa uhrattu on, aikaa kultaa kalliimpaa,
0isten valtain kahlehista, vaikeasi riutuen,
Turhaan uinuessa kului aamuhetN herttaInen.
Kansamme yi lepailee 10 jatti-pilvi musta min,
Kunnia sen maahan ly0ty, aarre allie painettiin,
Eli valon lppu iehu enaa kuni aikaan entiseen, tt
Tasteneitten rivit ovat harvat, heikot, vasyneet.
A4s
Murtuva on onni maamme, murtuva kansan onni,
Y0ssak0 viaa uinuaapi, riutuu r1nnat MORRISON,
Silloinko sd viea nukut, kuni kaikk DIS kunnossaan,
Oh, omahan Sc ompi Kansas, oma on Sc synnlnmaa,
Joka sua kutsuvi nyt tyohon seka taistohon. ii IT,.
All, muistakaa, miss maamme onni, STELLA meldan onm on. II
Katsees' luo sis vapauteen, katsees' hengen vaohon fI{.
Tietain, missa kansas maine, STELLA meidan maine on. <i
&&AS
Nousro. moro berstksstte, Nouskaa 10! Oh, heratkaa, &,e.
Kntsuu meta synnyinmaamme, kutsuu meta aka taa. E&
Nouskaa, nuoret, valon lippu katehenne temmaten Z
Kaykaa tyoh0n, hyljatkaatte pesat oisten pakkolen. H.
G@af
Jalompi on kutsu meila kuhn pimeyden tarJoaa, 80
Jaompi ia ihanampi kuhn voimme viela aavistaa,
Sis yhteisvoimin taistoon kaykaa iittohon nyt mttyen, R
Kylki kylkehen nyt kiinni kaykaa, kasi katehen. lIb