Auttaja. [volume] (Ironwood, Mich.) 1906-19??, 1913-09-18

Vallln plen0kalnen. use on Ionkin'
lainen diakooni", sanoi att, ,,ja
nyt, lapseni, taytyy minun lahtea
asialle. Olkaa hyvin kiltteina silla
aikaa." Kylla, att, olemme kiltte.
ia", sanoivat lapset yhdesta suusta,
ia att laksi.
Pekka istui vahan aikaa aanet0n-
ma, tuijottaen tuleen. Mutta akkia
hypahti han seisalleen, meni sSas.
tolaatikkonsa luo ia alkoi laskea
rahoja. ,,Kolmekymmentakaksi
pennia", lausui han it%seksensa,
mutta Sc eli rita. ,,Sisko, kuhn
ka palion sinulla on saastolaatikos
SASH" - ,,Kahdeksantoista pen
MAJ, vastasi tytt0 heti. Sis koko
summaksi tuli viisikymmenta pen
MIA.
,,Tiedatkos sisko, nina aijon ru-
veta laupiaaksi samarialaiseksi",
sanoi Pekka. Nina lahden haeske-
lemaan se~llaista, joka on koyha, re-
p%aleinen ia joka tarvitsee aqua, ia
NINA tarvitsen 80 pennia, antaak-
SEM hanelle kaksi hopea rahaa sa-
moin kuhn laupias samarialanen
text"
,,Saanko tulla mukaasi ia my0s
kin ola laupias samarialainen?"
kysyi sisko. ,,Se Ell oikein soveltui.
81, silla laupias samarialainen oil
AVIAN yksin.' ,,Siispa NINA en- an
ma rahoianikaan'' paatteli sisko.
Pekka ioutui nyt hiukan tukalaan
asemaan, ia hetkisen mietittyaan
lausui han iloisesti: ,,Nyt tiedan
miten teemme, sina saatat ola mi
nun aasini ia silloin saat tulla mu-
KAN. .,Samapa Sc, mika nina
Glen, kunhan saan tulla mukaan."
Plan olivat hatut paassa ia takit
paalla, ia hiliaa hiipivat he ulos.
He eivat tahtoneet, eta palvelija
olisi nahnyt heidan menevan, ia
Pekka sanoikin siskolleen: ,,Luul.
lakseni Jumala on tyytyvainen mel
hin, mutta en- tieda oikein varmasti,
onko my0s palveliiamme tyytyvai-
men,"
Ilta oil kylma ia paksuja lumipil-
via oil taivaalla. Molemmat lapset
kulkivat nopein askelin eteenpain
ia olivat kohta suurella kirkkaasti
valaistulla kadulla. ,,Taalla luulen
tapaavamme sen, iota haeskelem-
me-, arveli Pekka, ia kohta sen
ialkeen huudahtikin han: ,,Katso-
han tue mics on min k0yhan ia
repaleisen nak0inen. Eik0s ole?'
Sc oil kuitenkin min pulmallinen
ratkaistava ia Pekka mietiskeli
asiaa kauvan aikaa. Vihdoin sanoi
han: ,,Katsokaamme vahan aikaa,
kulkeeko ioku rappi tai diakooni
hanen ohitsensa, sanomatta hanel-
lie mitaan, silloin tiedamme eta
han on haeskelemamme miles,"
He pysahtyivat eraan portin vie
reen odottamaan. Mics. iohon hei-
dan huomionsa oil kiintynyt, seisoi
vilusta varisten vahap matkan paas-
sd heista. Han oil sanger viheliai-
sen nak0inen, kasvot olivat kalpeat
ia kuihtuneet ia valiin han yski val
keasti. Kadessa oil hanella kaarc
tulitikkuia, ioita han kaupitteli obi
k~ulkijoille kahealla aanella, kun Ell
yska hanta siita estanyt.
Mutta aka 'kului ia pikku tytt0-
men alkoi tulla karsimatt0maksi.
,,Minulla on kylma" sanoi han va
risevalla aanella. Pekka kietoi ka-
tensa hanen vyotaiselleen. ,,Se Ell
tee mitaan. Taytyy kai meidan uh-
rata jotakin, ia luulen varmasti, ct
ta tuolla miehella on paljon kyl-
mempi kuhn meilla. Katsohan
kuinka monta reikaa on hanen
vaatteissaan, ia tuuli puhaltelee
niiden lapi."
Viela kymmenen minuuttia odot-
tivat he. Silloin alkoi pieni tytto-
men pahasti varista. ,,Eik0 ole pa
rasta eta annamme hanelle raham-
me ia menemme site kotia?' kysyi
HAN vihdoin. Mutta Pekka tahtoi
toimittaa asiansa perinpohiin. Ell +,
| sanoi han. ..ensin on meidan OdO-