Auttaja. [volume] (Ironwood, Mich.) 1906-19??, 1913-08-21


maahan ia sammuttaa tulen. Ha-
men palohaavansa sidottiin ia hanet
kannettiin vuoteeseen. Han Ell tun-
tenut vahintakaan tuskaa, ioka laa-
kareista oil sanger huolestuttava
seikka, silla Sc osotti, eta koko
hermosto oil turmeltunut. Tho oil
yltympari kovettunutta ia tuntoa
vailla. Paivan kuluessa kavi sal
ras yha heikommaksi ia karsi val
keata hengenahdistusta.
Han eli aavistanut kuoleman la
heisyytta, toivoi paranevansa attn
ga tahden ia plan paasevansa ia
kaisin tyoh0n. Hiljaa, levollisena
han makasi vuoteessaan ia kiitti
pienimmastakin palveluksesta. Eli
vahintakaan valitusta, Ell itsensa
eika muiden soimausta tapaturman
tahden kuulunut hanen huuliltaan.
Pappi kavi hanen luonaan ia ru-
| kohl hanen kanssaan. Ehdotettin,
eta han kirjoittaisi jonkun sanan
omaisilleen, ia ser han ponnistaen
voimiaan tekikin. Hengenahdistus
lisaantyi illemmalla. Han eli enaa
voinut puhua nauttimatta happea.
Kun selvasti nakyi, eta loppu
laheni, pyysi sisar A. saada ola yk-
sin sairaan kanssa. Han antoi ha-
nellie happea ia lausui kahdesti ha-
men nimensa. Sairas katsoi haneen.
Sirar A. sanoi: Mary, tanapaiva-
ma tahi huomenna saat nahda Va
pahtajasi." Silloin kuolevan hun.
lila nakyi heikko, hammastynyt
hymyily ia han lausui: ,,Niinko!"
- Vahasen vaitiolon ialkeen taas.
,,Todellako, uskotko?" ,,Uskon
min. Herra vol smut viela paran-
taa, mutta me uskomme eta paa-
set kotiin. Venetian mielellasi,
rakastathan hanta?" Min, mi
ma rakastan hanta, menen mielella-
nj, Glen taysin ~onnellinen" sanoi
s%airas, ia hetken perasta: ,,Ih-
meellista, ihmeellista!" Sitten han
| pyysi saada kuulla muutamia sa-
noja raamatusta. Sisar A., ioka
foli hanen laheinen y~stavansa, luki
32 psalmin, iohon sairas vahan va
liz sanoi: Min. mir" ia rukoili
| sitten aaneen. Sisar luki hanelle
viela viimeisen varsyn l%aulusta:
,,Sun paatas veristaapi" ia sairas
sanoi siihen suurella vakavuudella:
Min, min, Sc on tosi'. ia sitten
,Ylen iloinen, kun tiedan sen. En-
ollenkaan pelkaa. Kiitos ettas il
motif minulle. Glen iloinen siita-
kin, eta olet taalla luonani' =
,,Mita saan samoa omillesi, kun ia
paan heidat??" kysyi sisar. Mary
vastasi: ,,Sano omilleni, eta olen
onnellinen ia eta mielellani menin
kotiin".
Nyt tulivat muut ~huoneeseen, ia
sairas vaikeni; pyysi vain ehtimi-
seen happea ia vetta. Akkia han
kohottautui vuoteessaan ia huudah-
ii vilkkaasti: ,,Jeesus kutsuu mi
nua!" Sitten han makasi AVIAN
hiljaa ia erkani puolen tunnin ku.
luttua tasta elamasta, tammikuun
16 p. 1907.
Mary Lievenin viimeiset hetket,
joina Jumala min ihmeellisesti
multi kuoleman tuskat kiitoksen
saveleiksi, iotka vastakaikuna sol
vat adm ia siskojen huulilta, he
rattivat huomiota ia ihmettelya
laajoissa piireissa. Uskottomatkin
nakivat tassa taivaan portit await.
TUNA ia saivat luoda hetkellisen
silmayksen Jumalan lasten ihanuu-
teen.
Hanen .kirioituspoydallansa oil
vihko, ,iohon han oil kirioitellut
mietteita ia .runoia. Viimeisen ru-
non sisalto oil suunnilleen tama:
Kun vakavasti aiattelee niiden
ihmisten osaksi ijankaikkisesti koi-
tuvaa kunniaa, iotka taalla alma o.
vat taistelleet saadakseen taivaalli'
sen kruunun omakseen, min kylla
kannattaa nahda vaivaa. Sc MAX
saa paljon; mutta armon suuruus
taLoa LaiLki uhraukaat vahanaf0i-