St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1912-01-05


Wis. .$
Men hvad der NEST forandredes5 i saare kort It'd
var Ungdommens Vilkaar og Leveyis, og saa Sko-
lerne.
For like mere end en- KNAPP Menneskealder siden
sad Skolegutterne we'd sine ubekvemne Pulte og
grunded og. notered og snakked Latin, for de var
tolv Aar. Og naar Skoletiden var Slut, gik de
shjem og 1este videre og de gik endelig en- adstadig
Tur og diskuterede ON ct vanskeigt Sted hos Sol
fok1es eller hos Virgil.
bet var bare den dovne Gut, som lob ude og
roed og SEIZED og slog Bal og tog Brydetag og
skreg og fix sterke Naver og rode Kinder. bet
war bare en-, som like tankte sig langt, "Du skal
vel. blive Matros," sagde Lareren og trak medli-
dende Qjenbrynene i Vejrjet. Og selv f@lte Gut
ten sig som en- DGgenigt, en- Slusk. Han fix noget
forjaget we'd sig, hans kjakke Guttefard var like
en- sur Slid vaerd. Der vented ham Skjend hjemne
og Prygl i Skoen.
Naa, blew der en- Str1nd tilovers for den hittige
Gut, kunde maaske ogsaa han holde Komrners og
lie. Men var han rigtg klog, lod han al Morskab
fare og han brugte Tiden til at sette sig ind Ting
i Filoso6en og i Literaturen, som Skolen endnu like
krevede. Og Diet ansaaes for Diet ubedrageigste
Tegn paa, at denne Gut i Sandhed var en- sjRlden
Begavelse. Og 10 mere adstadig han var, og 10
mere sjelden og ubrugbar Widen, han sad indie med,
10 fnere var Diet. On han desuden var u~praktisk
og udenfor enhver af Livets Foreteelser - gjorde
ingen Ting! Hans Foraldre vented sig store Ting
af ham, .og de holdt allerede MI Rad om, hvad han
vel skulde blive. Bisp eller Professor eller kanske
Statsraad.
triske Gnist. Og megen gamnnel og utidig Mug
g. -fL-L $500 - -. D. r 800 T.1-
he'd og Haandgribelighed
Nj lowered den kjekke Gut fri Luft. Han fix
drive alverdens Kommers og Leg. Men nu ka1d-y
ties han like D@genigt af den Grund, og hans Korn-.
mers og Leg kaldtes Sport og holdtes i megen
Are. ia, denne Kropsr@relse, som for sin en-
kleste Form overlodes til Sj@manden og Bonden,
der som simple Folk" var piskede til at r@re Lem
merne den agtedes MI endog h@jere end Konge-
rakker og latinske Rernser og gresk Syntaks.
Men i de afsides Landes srnaa Dyer, der holder
vel den ga1nle It'd sig langst, og der laa endnu en-
like ganske 1iden Rest tilbage min Barndons og
kingdoms Sko1e. vi leste endnu Latin og Gresk.
ia, nasten allie Skolestuer gjenl6d dengang af de
gamle, skj@nne Sprog. Og vi l@ste Kongerekker,
SOM Pigerne trekker Perler paa Snor. Nogen
serlig Sport beh@ved vi like. Den kom at sig
soN'' 4 1'~N oS A'"HNAAS LIN : VI NA'' AOoA,
sejled og fsked thi Havet laa udenfor. vi klatred
op paa de hdeste Fjelde; thi Bjergene laa overall,
hvor Havet like var.
: vi tilbragte en- mango Henseender rig Barndorn
og f@rste Ungdom. Og foruden Skolebggerne kom
andre Boyer til. I Stor1nkveld on H9sten OF i
de dystre Juleferier, hvor talte like de Boyer, vi
1este, sit sterke Sprog! Det var Wayne Reid og
Aimard OF Cooper. AT dem lerte vi at elske Diet
st@rke og Diet brave. vi fix en- uhyre Lengsel eff
ter de store S@er og de u%endelige Stopper, hvor
uopdagede Ildgjerningsmand spdgte omkring. Lidt
senere korn Hugo: vi h6rte Notre Dame-Kirkens
Klokker slaa, vi saa Pukkelryggen Quasimodo og
den %gl@dende Zig6jnerske. vi saa ogsaa Presten
Claude Frollo, og vi beundrede den hensynsldse
Kaptajn Phoebus og Fleur de Lys straalte for wore
unge 0jne.
Men sligo Bigger laser ale Gutter. Nuvel :.
men de havde alligevel st@rre Betydning for os en-
ganmel By, hvor en- ganrnel Latinskole yderigere
CAV wort Sind rornantisk Nering. Da vi blew Stu
denter og kom til Hovedstaden = vi marked, at
Verden var en- anden end den, vi havde tenkt os.
Verdierne var ligeson forandrede. Som nu Stu
denter, "Herren i Aandens Rige', som Diet hedder i
en- ganmel Studentersang - hvor var han? elk
han ON, anset for sine Kundskaber? Spiller han
en- Role i Hovedstaden som i gamle Dage? Ak mel,
en- og anden Rigmandss6n kunde 10 lapse sig; men
som Helhed var Studenten en- sti1le, lidt 1uvslidt
1ng Mand, der gik hjem til sin triste Hybel med
en- hel Del Bigger under Armen.
Og naar vi kon sarnmen, vi Bcgens unge Mand
fra den lidt bortgjemte Bys gamle Latinskole, var
vi enige ON, at vi kjendte like Livet for nu, OF at
Diet Begreb, Skolen CAV os ON Liv og Verden, var
meget %forkjert.
ia, som min kjare Ven, den fine, lidt sk11ffede Fl
lolog sagde sidste Gang jeg traf ham: