Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-05-31

som han mente var Diet r~igtigste.
Da han gk hen for at bes6ge Roxy, var Byen
+, fuld af Mennesker, som var kommen for at Sc
Menageriet. Hele Landsbyen og Egnens stille-
staaende Liy blew frisket OPP, naar der var noget
at Sc. Her stod Koner med smaa Born paa Armen,
timeyis yentende paa at Sc Vognene udenpaa, mems
de k6rte OPP ad Gaden. Hestene stod bundne l
Rekker hele Vejen rundt ON Diet aabne Tory midi
Byen og Klynger af Mennesker dannedes og OPP
ldstes og dannedes igen, ligesom Belger, der er
kommen i Bevpgelse, mems Smaapiger med Sirtses-
og Bomuldskjoler og Drenge Kadettpj lob frem
og tilbage.
Da Whitaker nermede sig Roxys HEN, be-
gyndte han at tviyle paa, ON han hayde handlet
klogt eller like. Han gk forbi og ind ad en- ST.
over Markerne. Den forte ham opad og b%estandig
h9iere OPP. Han gk tungt og mekanisk langs med
Valmuemarkerne, klatrede over ct Stendige ind
i en- Yinhave og over nok ct Dige I'D paa en- Vel,
der forte belt op paa Topper af Bakken. Herfra
saa han nd over hele Byen, der laa for hans Fod,
over Floden og de fjerne Hole og den dejlige Egn.
Han saa Diet som Drgmme. Han br9d sig hyer-
ken ON Floden eller Himlen eller Skr@nten eller
Byen. Han standsede ct Ojeblk for at udflnde
Diet Brrddehus, hvor Skomagerens Datter boede.
Saa gik han ivrig videre.
F6rst fulgte han Vejen, men drejede saa lune-
fuldt af ad en- Vel, der var nasten overgroet med
Natskygger. Fra denne kom han ind paa ct gam
melt Kospor, som forte ned en- mprk kl9ft. Her
fra fulgte han en- Tidlang ct udt9rret Aaleje, I'M
der Skyggen af Bpge- og Tulipantrar, indtil han
pludselig stod we'd den lille Indianaflods STEELE
Bred.
Han hayde gaaet over to Mil. Han havde
ment at vile tanke, mems han gik, men han havde
slet like tankt. Han havde kun en- Folelse af at
vare borte fra den lille, stojende By. Han syntes,
at han havde gaaet aldeles ligeud, indtil han
naaede Flodbredden. Men han hayde like kunnet
gaa bort fra sine Bekymringer.
Han stod og stirrede op Treerne. Han fulg-
te Vinrankerne OPP til, hvor de Observation-Disclosures
Allen Vejret slyngede sig ind imellem TrRernes
Creme. Han saa aandsfraverende paa den nRsten
stillestaaende lille Flod, hvis Lob var syundet ind
Sommerens Hede til Trods for de skyggefulde
Tracer, der omgav Diet. En- ensom, grim, k%orthalet,
~langbenet R6rdrum flagrede klodset forbi med sit
ensformige, hase Skrig, og nogle LGvfreer kvek-
kede we'd Flodbredden.
Whitaker, der var tract og forhedet og havde
opbrugt al sin Energi, satte sig ned paa en- mosbe-#
greet Stub og tenkte after paa, hvor forfardeigt
Diet var at have en- Mellesten ON Halsen.
Saa knnlede han ganske vanemessigt ned paa
de nedfaldne Blade. Men han bad like, han laa
blot og lyttede til sit eget Hiertes Banker og saa
Tankerne Roxys Ansigt indfattet Diet lille Brgd-
!dehus med diets Kaprifolieranker
Lpnge efter rejste han sig og gk %langsomt
og trnt tilbage TIL Luzerne.
Imidlertid f~oreyistes Menageriet til den be
stemte It'd. Forestillingen var tarvelig nok. De
faa Dyr saa meget famine og ~forknytte nd. Men
Tilskuerne saa like ret lenge paa den skabede
LOVE, der kun havde en- svag Lighed med sit
malede Billede paa Plakaterne som ,,Dyrenes
Konge". De spenderede heller like ret megen
It'd paa den lille Tiger fra %,,Indiens Iunglekrat'
It'd paa den lille Tiger fra ,%Indiens Junglekrat"
syn samlede de sig foran ct Bur med grinende
Abekatte.
hine code gamle Dage var Folk sig slet
like bevidst, at der maaske var nogen Familie-
k~prlighed med Spilet. Den Gang var Aber kun
slet og ret Aber. Man kunde sc paa dem, som
man ser paa Observation-Disclosures og man kunde
lie ad dem uden en- Felelse af at spotte sine For
fedre.
Ner we'd dette Bur stod Twonnet, som nu var
, en- hel anden Twonnet end i Morges og 10 paa sin
Tgefremme, barnlige Made af Aberne. Hun hav-
de allie B9rnene med sig. Cecilie, Isabella, Adolf,
Luis og lille Julie, som de kaldte Tit, en- For
k~ortelse af Diet franske petit. En- lille Abe havde
netop fat Halen paa den store Orangutang Diet
ngste Bur til stor Fryd for B6rnene, ola JENNA
trangte sig igennem Mengden. Hun betragtede
Aberne og erklerede, at odem der Abekatter' var
en- Slags Folk. Der beh9vedes kun nogle Kleder.
lsaa var Diet Mennesker Og de Wide like vpre
Store Narre end de a~llerfleste Folk. De kunde
rietig du til at komme ind den lovgiyende For
Isamling.