Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-11-22


lille ophedede K6kken.
Denne Dag havde hun imidlertid veret s,
uheldig at fordybe sig saadan ich bin gewesen
du Dist gewesen, etc, at hun ner like havd,
faaet Brgdene ferdige til rette It'd, og dette hayd'
indbragt hende sharpe Irettesettelser fra Mo
deren, og Matilda, der j Dag var daarligt Lune
havde gjort Mar ad hende. Saa var hun kommen ii
at rive ct lille Hui paa Eleonores Forbade og faaet
eft 0rendask for Diet og ct ditto, da EN- Kop faldt
fra hende og gk Stykker. Som Topmaalet pas
al hendes Modgang kom saa, at hun var bleven nd
let af de unge Piger for sit uheldige Forsgg nee
HANDKERCHIEF. bet syntes %nesten, som ale havdC
vendt sig imod hende. Kunde man saa Grunder
forundre sig over, at hun til Trods for Diet roligC
Sindelag var kommen i Oprgr2
Hun forlod smart den Sti, hun var slaaet inc
paa, og gik derefter ON Skoven uden noget MaaI
eller Med og naaede omsider op paa Bakkekammer
we'd den katolske Kirke og satte sig saa paa Trap
pen til denne, thi dette var ct af hendes Yndlings
Isteder, og hun kom ofte herop ON Sommeren, naal
hun hayde ct Par Timer fri. Som oftest hayde hu1
da en- Bog med sig, men glemte i Reglen at lese
den for at Sc nd over Byen. Hun frydede sig ved
'det sk9nne Billede, der laa udbredt for hendes
Fodder, og gledede sig we'd de smukke private
Parke, hgesaa meget og maaske mere end Eieren
'selv. Hun holdt af at betragte Menneskene, del
ferdedes dernede, og undrede sig over, hvordan
de levede, og hvordan de havde Diet; og linden hur
ret vidste af Diet, havde hun lavet ct helt Eventyl
sammen, hvori en- eller anden, hun kendte, val
Helt eller Heltinde. Men Dag gjorde hun intel
.af dette. Hendes Sind var altfor opr9rt, og hendes
lille syttenaarige Hjerte var fluid af Harme.
,Aa, havde jeg bare saa mango PENCE
tpnkte hun, lat jeg kunde rejse Iangt bort til eli
Universitet, saa Wide jeg arbejde Dag og Nat og
lese saa flittig, IA saa flittig, og en- Dag blive rigtig
stort og saa beremt, at Eleonore og de andre skulde
.h6re ON Diet og rigtig argre sig"
Men som hun sad hensunken disse og lignen.
de Tanker, felte hun med ct noget stryge sig ker.
tegnende hen ad hendes Skuldre. Hun for sam.
men og var lige paa Nippet til at syringe OPP, men
opdagede da, at Diet var Carlo, Gaardhunden, som
.havde varet hendes eneste Legekammerat, da hun
var Barn, og som troligt hayde fulgt med paa al
lie hendes ~Strejftog Skoven. NJ var Carlo bleven
gammel, fed og doven. Den holdt af at strRkke
sig paa Kekkentrappen de%rhjemme og indsnSfte
den behagelige Siege eller Bageluft, og Diet var
KNAPP nok, den Wide gaa af Vejen, naar der kom
nogen, der skulde ind men den var dog aldrig for
doven til at eskortere Adelheid, naar hun gik paa
ct Hlrinde, ON Diet saa var nok saa langt borte
Nabolaget. Den havde set Adelheid snige sig I'D
Al itot oS a luigi n " u IOh uVi
var noget Veien med hende, og s6gte at trpste
saa godt den formaaede. Den str6g sig OPP ad
.hende og saa hende saa medf6lende ind Ansigtet
med sine trofaste bruno Ojne, at Adelheid kom til
at tenke paa, at hendes firf6ddede Ven viste hen.
de mere Medf9lelse end nOgen anden %derhjemme
Den var den f9rste, der j Dag var kommen hende
i Mode med lidt Kerlighed. Hun tog Hunden ON
.Halsen. trykkede den ind til sit Bryst, og kyssede
dens Pande og LANCE 0renlapper. Da b~egyndte dc
b6iede Hovedet, trykkede Ansigtet ind Carlos
tykke krollede Pels og grad, gr9d al Bitterhed
mod Moder, Sgstre, og Veninder I'D af sit Hjerte
og saa var hun igen den lille ydmyge Adelheid
'Omsider t6rrede hun 0jnene og saa sig omkring
der var ingen i Nerheden. Saa rejste hun. sig, gik
hen til nogle Buske, der voksede / kort Afstand
.kr9b ind mellem disse og knelede. Hun havde like Ell
jordisk Fader, til hvem hun kunde henvende sic
og klage sin Nod, saa trykkede hun sig da destC
fastere ind sin himmelske Faders Fayn, og nu for
tafte hun ham sin BedrGvelse over, at hun after
'havde ladet sig overile og bad IN Tilgivelse foi
den kere Frelsers Skyld, og bad ON Blstand til al
ware rigtig kerlig mod Moder, S6stre, og enhver
hun kom Ber6ring med. Hun ~fortalte sin Sore
over. at hun like kunde faa EN- Gave Stand I'll
|Bazaren. Hun Wide saa inderlig gerne hjelpe I'll
med at faa en- ny Kirke, men hun vidste like hvor
Iledes, og saa bad hun ham wise hende en- Udvej
|Saa rejste hun sig bedre tilfreds, end hun endnu
|havde f9lt sig den Dag, og begav sig %tilligemed
Carlo paa Vejen hjemad. Da hun naaede Huset
var Diet bleven m6rkt. Hun tog Sko af og listedt
sig ind ad Forstuen. bet var nesten roligt, thi dc