Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-11-08

jeg har veret we'd Hospitalet. Hun er en- forherdet,
~forbitret og ubodferdig Pige. Hvis hun fortsetter
i den Tilstand, vii hun prove at glemme sig sely
we'd at kaste sig ind den enc Udsvevelse efter
den anden, og den naste Dosis af Gift vii gore
Ende paa Diet hele."
,Aa, kgre dig, du maa like tale sligt."
,Men dersom hun kan b~l6dgGres, kan hun red
.des. Pigen er like af Naturen lastefuld. Min Err
faring overbeviser mig ON Diet. ON hun fix grade
nd, Wide Diet bliye hendes Reclining. bet Wide we're
som den milde Regn, der falder paa den fortprrede
Mark"
,,Og jeg som lod hende gaa fra mig med ct
Ansigt saa haardt som Sten, - raabte Sgsteren /
bitter Selvbebrejdelse. ,Aa, hvor DUN og udygtig
jeg err"
Men min kere Yer" sagde Bestyrerinden og
saa smilende paa den lille S6ster, som hun elske-
de mere end nogen anden, udu reddede jo hendes
.Liv.''
,Ja, til stor Nytte vii Diet vere hende, - svare-
de den anden, ,naar hun mister sin Sjel."
Men du CAV hende endnu en- Anledning, y
.paastod den anden. ,,Du CAV hende Liv, og saa
lenge der er Liv, er der Haab."
,,Det er sandt, " svarede S6steren, og hendes
Dine lyste, ,og hvis jeg nogen Sinde faar en- anden
Anledning, skal jeg faa hende til at grade, ON jeg
saa skal slaa hende. -
,,Fors6gte du like, da du havde hende hos
dig?" spurgte den aldre Kvinde mildt.
,Jo, men jeg frygter for, at jeg like gjorde
Diet paa den rette Made" var den angerfulde
svar. oJeg frygter for, at jeg bare preedikede for
hende, og du we'd hvor forferdeligt Diet er at have
nogen til at predike for dig"
ia, Diet maa DIET vere," 10 den anden, ,,iser
hyis du er Predikanten.'
Hun lovede at komme og besSge mig paa min
F9dselsdag. Tror du hun vii k%omme?"
,,Jeg haaber del"
,,Og dersom hun kommer, - sagde den lille So
ster og ~knyttede sine Never, ,,saa skal jeg nok faa
hende til at grade, for hun gaar fra mig
Rigtig nok, paa den aftalte Dag kom Pigen,
som like kunde grade, ind gennem Hovedgangen
paa Hospitalet. Hun havde en- af de NEST moderne
HATTIE, med to lange Fjer stukket den. Hendes
Kleder var efter sidste Mode, 0jenbryne var ma
let og Kinderne farvet. Hun kom ind den store
midtre Gang, hvor hun EN- It'd siden var blevet
trukket nd af Dddens Cab. Pludselig mgdte hun
en- Kvinde.
,Jeg vii traffe Sesteren."
,,Hvilken S9ster9 Der er flere af dem her"
Den lille S6ster med de mSrkeblaa Dine"
Kvinden saa paa hende tvivlraadigt. Smilet
veg fra hendes Laber. Hun pegte paa de store
D9re, midi paa Gangen. Hun err derinde.
Pigen skyndte sig derhen. En- alvorlig udseen-
de S6ster stod der paa Vagt. Lad mig slippe ind
her"
,,Hvem err Der
,Jeg er en- Veninde af den lille Ssster.'
,Jeg we'd like ON jeg kan slippe Dem ind. "
Men jeg maa Sc hende. Jeg lovede at komme
og bes6ge hende Dag"
S9steren saa paa hende spSrgende. Hendes Lac
Der ~begyndte at bavre. We'd De like ON deta
spurgte hun sagte.
Pigen lagde like Marke til Spergsmaalet
Hun vendte sig mod S6steren, vranten og utaal-
modigt. ,,Hvad kommer dette Dem ved2 Jeg kom
for at bes9ge hende. Jeg hader ale andre"
Den anden b6jede Hovedet og aabnede Dgren
uden videre Modsigelse. Pigen gik ind.
For ct 0jeblik stod hun overvaldet. Saa gik
det OPP for hende, at hun var kommet ind Hospi-
talets Kapel. EFT svagt Lys kom fra nogle faa Voks-
lys oppe we'd Alteret. Fra Orgelet I'D en- sagte
bl9d Prpludium. Pigen bley pludselig harm. Man
havde spillet hende ct Pubs. Al hendes forrige
Modstandslyst gjorde sig geldende.
Saa med ct fix hun Ole paa en- sort Kiste
foran Alteret. Hendes f9rste lmpuls var at gaa
nd af Kapellet med engang, men en- usynlig Magt
syntes at trekke hende hen mod Kisten. For hun
vidste Ordet af, stirrede hun paa den lille S9sters
Ansigt, den lille S6ster med de m9rkeblaa Ojne.
Pigen, som havde CLIENT at grade, stirrede
lnnge og alvorligt paa den d6de S9ster, stirrede
ct Track we'd den dgde Soster som undslap hendes
Opm@rksomhed.
Disse H@nder saa hvide og rene som Sheen