Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-04-12
#SJETTE KAPITEL.
TWonnet.

IWOnneL.
Hr. Whitaker afholdt sig omhyggeligt fra tie
re at gaa hen til Hr. Adams. We'd Frokosten me-
ste Morgen drejede Twonnet nemlig Samtalen hen
paa sin Veninde. Hun talte alvorligt Diet vii sige
saa alyorligt, som hun kunde, men Drilleriet lure
de i hendes m9rke Dine, medens hun rosie Roxy
og iagttog Prastens Ansigt, der denne Morgen var
blegere end ellers. Hendes s~veitsiske Tunge skulde
have travlt med noget, og der var intet, som saale-
DIES kunde vekke hendes Begejstring, som Roxy
Adams archaeological.
Hun er fuldkommen'' sagde Twonnet, hun
er selve F~uldkommenheden, Hr. Whitaker og intet
mindre".
Hun err visit en- rigtig rar Pige'', sagde Pre-
sten ~forsigtig; men den Forsigtighed morede kun
Twonnet desmere, og hun CAV sig til at lie med den
klare, velklingende Latter, som er Svejtserpigerne
egen, medens ale de bruno Kreller dansede ON
hendes Hoved.
,Hvad gaar der ad digY' sagde hendes Fader
bebrejdende.
,Aa, lad hende kun lie, Hr. Lefaure'', sagde
Whitaker. ,Twonnets Sp6g er altid ~godmodig, men
selv ON Diet gjaldt nit Liv, kunde jeg like sige,
hvad hun Ter adj"
Ford De sagde, at Roxy var en- rar Pige,
Hr. Whitaker. bet kunde De nesten sige om mig,
og jeg er da slet ingenting we'd Siden af Roxy an
Diet end Zen Grinebider'', sagde Moderen, me-
QCuo ny hCIu Z utnuto VJtuhIOS6 NiSbt, a u nun
selv en- Gang havde veret, hvad Twonnet nu var.
,Jeg vii sige Dem noget, Hr. Whitaker, sag
de Twonnet, mems hun drak sin Katie og stjaalent
kiggede over til Presten. Roxy err af den Slags
Mennesker, som man setter i Boyer. ,Sankt Ro-
KY, hvorledes lyder Diet. Dette sidste var halv-
vejs Enetale. Roxy Wide vere den meget for
bunden, som skaffede hende en- Lejlighed til at BIZ
We Martyr.
,,Toinette'', sagde hendes Fader og rystede
paa Hovedet. Han var argerlig over, at de yngre
Born, der markede at Twonnet Wide drile, be-
gyndte at lie.
,Jeg siger like noget ondt'', svarede den for
vovne Pige. ,Jeg sagde kun, at Roxy gerne Wide
vere Martyr, og | tror, at jeg mener, at hun endog-
saa Wide gifte sig med en- Prest. bet har jeg like
sagt".
B6rnene fniste. Wittakers Ansigt rgdmede
lidt og han 10 hjerteligt. Men Faderen rynkede
Panden, stampede Gulvet og gentog:
I'll stille, Antoinette, siger jeg!''
Twonnet kendte af Erfaring Grensen for at
vere sin Fader ulydig. bet var en- Trusel hans
,,siger jeg Dig. Hun rodmede og tav med ct for
nermet ~uskyldigt Udtryk.
Hvis Diet havde veret Twonnets Mening at be-
fordre Bekendtskabet mellem Whitaker og Roxy
Adams, saa havde hun slaaet sig selv at Marker.
Whitaker kom flere Maaneder like Narheden
af Diet gamle Breddehus. Hans Are var hans At
gud. En- Mand hans Shilling kunde like tenke
paa at gifte sig og burde derfor, som han sagde
til sig selv, like gore eller sige noget, som kunde
~forstyrre Roxys SHELTERED og maaske ogsaa hans
egen.
Twonnet f6lte sig skuffet, og med Skuffelsen
fulgte den pinlige F9lelse, at hun havde taget fell.
Hun sagde intet mere ON Roxy, men hun vedblev
at drille Pr@sten med andre Ting, fordi Diet nu en-
Gang var hendes Natur at drille. Whitaker havde
en- eneste Gang paa Embedsvegne talt med hende
ON Kristendommen Men hun .kunde like bare sig
for at give ham l6ierlige Svar, som bragte hans
Alvor til at vakle og Samtalen til EN- hurtig AT.
'slutning.
(Enr4fpffeR !