Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-10-11

hun saa ham den foregaaende Aften. Mems Da
gen slebte sig hen, yaklede han mellem Sely
mord, og at opgive sig selv aandelig talt og e
pludselig Bortrejse fra Luzerne og ale dens Min
der I'm hans gamle Liv. Delt mellem disse mod
stridende Beslntninger bestemte han sig til, hvaC
han saa end valgte, at gaa bort fra Huset og al
Orig yende tilbage. Han tog sin Hat og gik net
mod baagen uden at vende sig ON for for sidsti
Gang at betragte Diet gamle HEM, der nu var han
forhadt.
Bob, som 10 hayde givet Roxy Hesten ON Nor
genen, hayde yeret Twill ON han skulde fortell,
Bonamy Diet eller like. Hvide Folks Uenighed va
mere urimelig, end han kunde hitte Ride i. o.
han kunde naturligvis like vide, ON Mark 30
nanny Wide blive vred paa ham, fordi han loo
Roxy faa den skimlede Hoppe eller like. Mer
Bobo havde lagt Merke til Marks Uro Aftenen
Forvejen og holdt Vagt over ham neste Dag. De
var hans Skrek, at Mark like skulde vare hjem
me, naar hun kom med Dick ON Aftenen. Har
lovede sig meget af dette Bes6g. Der var noget
i Marks Vesen, der vakte hans Mistanke, og ds
han we'd Middagstid saa ham Ferd med at ga5
nd af Laagen, lob Bob hurtig efter ham og sagde
,,Husbond, Husbond, mig vii sige noget ii
DEM.
Mark vendte sig utaalmodig ON. Hvad br6c
han sig IN at give Bob Anvisning paa, hvad har
skulde planter
Mig Sc Fr6ken Roxy denne Morgen'', sagdt
Bob.
,Aa, gjorde du''. M var Mark opmarksom
ia, mig gjorde. Og hun lame Dick af mig
Mig kunde like sige, hun like MATTE have der
skimlede Hoppe.
,,Tog hun Dick9" spurgte Mark iyrig.
ia, men hun siger, hun kommer %herhjem met
ham en- Gang j Aften. Mig vidste like, ON d.
6nske vere hiemme eller ude, naar hun kommer"
,,Jeg vii naturligvis vere hjemme", sagd,
Mark og gik after ind.
Time efter Time vandrede han OPP og ned &C
svalegangen og prsvede paa at gette, hvad Brue
vel Roxy kunde gore af Hesten, og hvorfor hun
kom hen at bes9ge ham, og hvad det altsamme1
betSd. AT og til kaldte han paa Bob og spurgtt
ham nd paa Kryds og tvers. Men han kunde ligt
lidt forstaa Diet.
Da Klokken blew henimod fire, saa han oyel
Topper paa Vinstokkene Vinhaven en- Kvind,
komme ridende henimod den forreste Laage. d.
han blew Wis paa, at Diet var Roxy, skelvede han
over hele Legemet og gik ind Huset, idet har
overlod Bob at aabne Laagen.
Da Roxy red op til Forhejningen, gik han uc
og holdt Tavshed Hesten, mems hun steg at
Derpaa rakte han Bob T9mmerne og strakte sir
skelvende Hand nd imod Roxy, der stod pal
Forhejningen og sagde med nedslagne Dine:
,Maa jeg hjelpe dig ned9"
Roxy rakte ham Haanden, og han hjalp hend'
ned og gik ~bagefter hende hen til Svalen. Har
indbed hende like til at gaa ind, men lod hendt
have frie Handler til at gaa ind Huset, hvis hun
Wide, at Diet skuide vgre hendes. Roxy gik ind
Dagligstuen og satte sig Gyngestolen, som Mari
satte frem til hende, mems han lod sig falde nee
paa en- Stol we'd den anden Side af Stuen.
,.Jeg er kommen tilbage, Mark" sagde hun
med Anstrengelse.
Mark sad stiv og stille. Modstridende Fslel
ser jog igennem hans Sjel. Han bsjede Hovede
ned i sine Hender og sad saaledes Sorg OF
Skam.
,,Er du kommen tilbage til dit Hus for at biv,
.her2" sagde han.
Mel, svarede Roxy. ,,Jeg err kommen til
bage til init Hus. Jeg er kommen tilbage ii
mi n NJ a nd. Jeg vii bive her, hvis du vii Civ,
mig Low dertil9'
20, Gud'', sagde Mark. Men han sagde Xxx
mere.
Roxy kunde Sc, hvorledes hans hele Legem'
rystede. Lidt efter sagde hun igen:
,Du har like sagt mig, ON jeg skal gaa ellel
blivei''
,,Jeg err like vprdig til, at du skal blive''
.sagde Mark. oDet we'd du, Roxy. Jeg burde have
drebt mig selv for lenge siden. Hvis du blot vi
.blive her, saa vii jeg reise. Jeg er like skikke
til at vere, hvor du eri"
,,Hvorfor skulde jeg blive, hvis du ~rejser''
a--1u D., t. 49, ILL x~ouaa, b.auo Al Hn