Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-09-20

de whitaker. ,,De Dyggede Defes 6us paa SAND
bet er slaaet / Stykker. bet f9rste Arbejde e
at rydde stumperne bort og komme til at bygg,
paa en- solid Grundvold. Ruindyngen err fel, mer
den er Deres. De har ingen Ret til at lobe Deret
Vel og lade den ligge som en- Forargelse for allie
Mennesker. Har De vel9''
Mark stettede after sit Hoved mod Bordet
og stonnede. Efter lenge at have tall lettede har
sit Sind we'd at bekende mango Ting for Presten
Whitaker blew we'd at tale med ham, indti
Majmorgenens klare Lys skinnede ind ad Vim
duet. Saa rejste han sig for at gaa.
vii De besGge Roxy?" spurgte Mark med
nedslagne Dine og fortvivlet Stemme.
Smart eller senere, ja'', svarede Prasten
,Jeg vii bes9ge hende Dag, hvis De har noget
som jeg skal sige til hendel''
,Jeg vii like bede hende ON noget", sagde
Mark. Hun har gjort, hvad Ret var. Men ieg
Wide blot 9nske, at hun skulde vide, at jeg vendte
tilbage j Gaar med Diet fulde Forset at sige hende
alt. bet Wide like have forandret noget, men iee
Wide gerne have bekendt. bet err Diet hardeste
we'd denne Ulykke, at jeg like tilstod Diet for
Men hun er saa god. Jeg turde ikkel"
Diet var like modigt af Dem, Hr. Bonamy''
sagde Whitaker.
,Jeg indser det", svarede Mark. ,Jeg maa
finde mig j, at jeg ogsaa er en- Kujon foruden alt
Diet andet". bet var den eneste Stolthed, der
endnu var tilbage ham. Han folte sig st6dt
over, at Whitaker mente, at han var en- Kryster
,,Farvel", sagde Whitaker og rakte ham Ham
den.
,,Det var meget elskyerdigt af Dem, Hr. Wit
taker, at gaa herop Nat. Jeg ~fortjente Diet like.
Jeg havde like nogen Ret dertil', sagde Mark.
,,Lov mig et". Whitaker greb fast ON Marks
Hand. oIntet Selvmord!'
,Jeg holder like af at love noget", sagde
Mark stivsindet.
Lad mig sige Dem, Hr. Bonamy'', sagde
Presten, lat der ligger ct bravt Liv foran Dem.
Jeg Tanker, at Diet bedste af Deres Liv endnu er
i Vente!'
Der har like kunnet vere noget varre end
nit Liv hidindtil', svarede Mark, ,undtagen at
leye videre med den Bevidsthed, at jeg har knust
Hjertet den kere herlige Roxy, som var min"
Whitaker drog ham nd paa Verandaen.
Diet var m8rk Nat for en- Time siden", sagde
han. ,,Hvis nogen den Gang havde sagt til Dem
,,det vii aldrig blive Dag, saa havde De kaldt
ham en- Taabe for hans Vantro. Jeg siger Dem,
Ven, at jeg allerede ser Sollyset paa Skyerne over
Deres Liv. De er kastet ned St6vet. bet er Diet
bedste, der kan ske. bet gamle Liv maa helt til
f9rst. Jeg kan like sige Dem hvorledes
Men der vii komme ct bedre Liv for Dem, Diet we'd
Men min ulykkelige Roxy!'' udbred Mark.
DE kan like gore ON, hvad der er sket",
sagde Whitaker. Roxy har lidt og vii Tide fryg-
teligt. Det er forferdeligt at tenke derpaa. Men
Roxy har en- modig Sjel. Hun vii faa noget godt
nd endogsaa af saadan en- Sorg. Bliv her nu og
ber Deres Del som EN- Mand. Lob nu like nd af
Kampen, men strid Striden til Ende!"
Netop dette Ojeblik naaede de fsrste Sol
straaler Kentuckys Hole og omgav dem med en-
Straalekrands En- let, hvid Taage, gennemsigtig
som ct Slgr, skjulte Flodens spejlblanke Flade.
Hee Landskabet syntes at have sig OPP af M9rket
til Lys og Herlighed. Iriskerne og Gulspurvene
og Svalerne begyndte at kvidre Eblehaven, og
de store Flokke af Solsorter, som havde deres
Rede i Sycamoretreerne, ~vaagnede og sang Kor
chip, chip chulurru.
,,Hyilken sk9n Morgenl Gud err godl" sagde
Whitaker. Fat nu lidt Mod. Low mig, at De
i en- Uge vii udholde Deres Fortvivlelse. Ingen
Selvmord de fSrste otte Dage".
,,Jeg lover det", sagde Mark ubestemt, idet
han adspredt saa nd over Floden, som nu forward
ledes fra Guild til s6lvklar Hvidhed.
DE vii lame mig Pistolen en- Uge", sagde
Whitaker.
DE tyr sa like stole paa mig, sagde Mark.
TOR De stole paa Dem selvY" sagde Presten.
Mark f6lte Bebrejdelsen og hentede den store
Rytterpistol. Whitaker trykkede after hans Hand
og gik, mems han holdt Pistolen temmelig kejtet.
Langs ad Vejen medte han sevnigt udseende Dren-
ge, som skulde nd at flytte K9erne, og Folk med
Kurve paa Armen, som skyndte sig OPP til Torvet.
De stirrede alesammen forundret paa Presten med