Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-12-24

,,Er GranOrferne ogsaa dgde9 Har Zernebog
slaaet de kristne Hunde ihjel?"
AT Grandorferne err der kun ire, der har bulk
ket under for Soten,'' lyder Svaret.
En- krampagtig Skelven gaar igennem den
gamles Legeme; de trette Dine lukker sig og hun
bliver igen forvirret og taller vildt:
,,Hvorfor funkler du we'd min Seng som H3del-
stene i solskin, du Skandselens Tegn - du,
de kristnes Kors2 Hvorfor setter du ct Ansigt op,
der er lige saa mildt, som Belbogs, den hvide
Gud, du korsfestede? Ha-ha-ha. Mig vinder
du like, hverken we'd din venlige Vinken eller we'd
din Bishops Trusler = ha, ha-hai'
En- Tidlang er der Stilhed Hytten; saa spgr-
ger Erania:
,,Har ieg SOVIET langeY Hvorfor slider du
endnu we'd min Seng?"
,,Du err syg, Erania,' svarer den unge Pige
blidt, ,,derfor maa jeg wage hos dig"
,.Du er selv tract; lRg dig ned her paa init
Leje, eller hent dig tgrt H6 fra Gedens stald.
Og derhenne, Skabet paa Veggen, err der Br6d
og Kod. Du har vederkveget mig, saa skal du
ogsaa spise we'd nit Bord, omendsk6ndt du er en-
frafalden."
Den unge Pige gik hen og tog sig noget KIDD
og Br6d og spiste sig m@t; hentede H9 Stalden
slukkede Lampen, og saa endnu engang efter Kul-
lene Asker, at Ilden like skulde gaa I'D. Lidt
efter laa den kristne Kvinde we'd Siden af den he
denske. De SOW begge uroligt, den syges Feberfan-
tasier vakkede ofte den trRtte Jomfru. Endelig
~begyndte Diet at demre. Den unge Pige stod sagte
OPP, k~nelede, omfattede KOrset paa sit Bryst og bad
stille en- Morgenb9n. Derefter gk hun ind Stall
den for at hente warm Melk til den syge. Beger-
Zig greb den syges magre, sitrende Hand efter
Kruset hun drak imidlertid kun lidt, og DIET tract
tie Hoved sank tilbage paa Puden.
Dirk du," sagde hun, ,og begiv dig saa paa
Vejen til Bispegaarden. Naar du kommer forbi
Kampegraven, der, hvor Skovstien forer nd til
Landevejen, gaar du til h6jre. Du vii smart naa
Diet bolgende Hav, gaa langs med Stranden og du
kan like tage fell af Vejen''.
,,Hvis du tillader Diet, oliver jeg Dag hos
dig, Eranja, for du er syg og Dor saa ensom i
Skoven lad mig blive hos dig, og koge en- god,
kraftig Mad til dig"
Den syge nikkede og lod Diet ske; Jomfruen
vaskede hendes Ansigt med friskt Kildevand og
rystede Puderne ~lempeligt til rette under hende,
og puslede ON hende hele Dagen.
Den ~tormfulde Aften blew fulgt af en- taaget
Morgen. Eranja pr9vede paa at staa OPP; men
hendes Fodder nagtede at gore Tjeneste. Da sat
tie den kristne Pige sig igen ned we'd Siden af den
hedenske og fortalte hende, hvorledes den sorte
Dsd havde raset Landsbyen Cement, og brenden-
de Taarer trillede ned hendes Sk6d, da hun min
dedes sine Forpldre.
,,Trisovs Datter err du,'' sagde Eranja ,jeg
har hort Diet Navn for, men NJ har jeg like
lkendt; men, hvad kadte man dig i Landsbyen, og
hvad skal jeg kalde digY
,,Biskop Edward CAV mig selv i den hellige
Daab Navnet Kristine."
Da rynkede Eranja Panden og vendte Ansig-
tet ind mod Vgggen. DE frafaldnes TIE paa
dit Bryst har forbundet sig med de frafaldnes
Navn. Naar man kalder paa dig, kender man
din Tro."
En- lang It'd var den gamle tavs. Kristine
gjorde Vprelset rent, CAV Geden FODDER og kogte
en- Suppe af Rugbr9d.
Saaledes vedbely hun at pleje den syge. Og
efter den f9rste Dag, Kristine tilbragte i Eranjas
Hytte. kom en- anden, en- treble og en- fjerde. Den
gamle prevede nok paa at staa OPP men Krefterne
lod til at svinde.
Tidigt ON Morgenen paa den femte Dag kom
Gerno, for at sc efter Fasteren. Forbavset bleV
han staaende i D9ren og lod Blikket glide hen over
den slanke Pigeskikkelse men da han saa kor-
set paa hendes Bryst, vendte han sig hurtig bort, og
mems hun med flygtig Hilsen ilede forbi ham, for
at hente friskt Kildevand til Geden, og for at tage
de sidste Roer ind fra den lerede Have, og at brin-
ge dem i Vinterkvarter, sad han we'd den gamles
ILeje, mems hun f~ortalte ham den unge Piges Hi
storie.
..Jeg skal sende dig en- Pige fra nit Hus,"
sagde han, lat hun kan pleje dig, og Jomfruen
gaa herfra."
Hun rystede paa Hovedet og sagde:
~ I