Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-09-27
r Q K Y
Fortelling fra Indiana at
EDWARD EGGLEsToN
Oversat. af Z. G..
(Fortsat.)
0versat. af E. G..

sonnement. At s9tte krlstus Op som ct Eksempel
for ct agtverdigt K%irkemedlem nu til Dags9 Kri-
stus, som levede for nesten 1000 Aar siden eller
saa, som enhver 10 we'd, og Synderinderne den
BY var ia, de var J9der, we'd man jol Noget
ganske forskelligt fra slette Mennesker vore
Dage. Alt dette fglte Highbury svarere end han
tenkte Diet, og Diet han sagde, var after noget
andet.
,Jeg vii sige Dem, Hr. Whitaker, der er stor
Fare for Fanatisme we'd at tale paa den Made.
vi maa vere f~orsigtige for like at vanare vor
HERES Jesu Kristi Sag.
Men, Hr. Highbury, Diet var netop Diet, Kri-
~stus altid gjorde. Han tilbragte sin It'd med at
bringe sin egen Sag Vanry, naar som helst han
kunde gore noget godt dermed", indyendte Pre-
stem.
DE taller godt nok, Hr. Whitaker, sagde
Kirkeforstanderen Men De er like praktisk.
bet err den store Fell we'd Presterne, at de err
tilbejelige til at vere upraktiske. Jeg err EN- prak-
fisk Mand, og vi lever en- praktisk Tidsalder.
Jeg we'd, hvad Folk siger ON Prester og den
Slags. Og jg we'd, at Diet ingen Nytte er til for
Dem at gaa hen og tale med den slette Kvindel''
Her fix Highbury Ole paa en- Kunde, som
ventede paa ham og var smart Arbeide med at
rive en- Stump Bomuldst6j'' af og selge Katie og
Som og Uhre og Baand og Eddike og St9vler og
Kledesnore og Kandis. Men Whitaker vendte sig
~N = 81 w ~ ~ hb61 tItAi d3h " bdDbt+
Han fandt endelig Nancy siddende we'd Flod-
bredden paa en- Trastamme, stirrende sl6v Tan
Seleshed nd over Vandet. Hun havde ingen Fro
Z kost faaet og br9d sig like ON, hvor hun skulde
faa HUSKY. Blot hun knnde finde ct Middel til at
tilfredsstille den Havntdrst, som var Fard med
at sterknes til ct fortvivlet og ondskabsfuldt Fjend-
skab.
pHvad vii Der" knurrede hun, da han nar-
mede sig hende.
.,Jeg vii gerne gore for Dem, hvad jeg kan,
sagde Prasten. DE bliver syg, naar De slider
her og ingen Frokost har fact. bet vii til at
regne!'
bet kommer like Dem vedl' sagde Nancy.
,,Hvorfor gaar De like tilbage til H~az's?"
spurgte han.
Ford hans Kone er en- Satan, sagde Nancy.
,,Ane Mennesker er saa onde, som de kan we're.
Roxy Bonamy stjal min Kareste. Allesammen hol-
der de mig for Mar. Og nu hader de mig allesam-
men, og Mark vii like give mig Oprejsning, og
Lathers Wide holde mig for Mar. 1 Rocky Fork
griner de ad mig, og Byfolkene vii like komme
mig ner. Poker ta'e dem a%llesammen. Jeg vi.
have Diet gjort OPP paa en- Made. Jeg vii slaa no
gen af dem ihjel Sc, ON jeg like g9r'et. Der er
ingen, som bryder sig ON mig, og jeg bryder mig
ON ingen".
bet var like muligt for Whitaker at faa hende
til at gaa tlbage til Haas. Efter en- It'd gk han
selv derhen for at bl9dg9re Has Kone. Konen
var ~h6jrestet og like s~ynderlig finfglende sin
Omtale af Nancy. Men hun havde stor Respekt
for en- Mand med code Kleder paa og Frygt for
Presten. We'd Hjelp af at gore sig enig med hen
de, sa vidt han kunde, og tale medfglende med
hende ON allie hendes Bekymringer og Besvarlig-
heder, overtalte han hende til at indvillige j. at
Nancy MATTE komme tilbage paa Betingelse af,
at hun, som Fru Kirtley sagde, holdt sin rbeskidte
KNIT.
Saa gik Whitaker tilbage til Nancy. Maaske
Diet var hans V~enlighed, der havde bl9dgiort hen
de, eller de skiftende Tanker, da hun kom til at
svare ham, eller F9lelsen af at ypre helt forladt,
da han gk fra hende uden at sige noget. Nok,
hun var saa beveget, da han kom tilbage, at hun
gred ~hjertelig. bet var en- egenkerlig Grad uden
Tvivl. Men der var dog en- Smule menneskelig
Fslelse i de Taarer, hun gred af Medlidenhed med
sig selv.
,~,stakkels Kvindel" sagde Whitaker. ,,Gud
hjelpe Dem. De har Diet like godtl'
,,Naa, saa Diet har jeg ikkel' sagde Nancy og
saa grad hun igen. Hun var kommen saa vidt,
at Medlidenhed gjorde hende godt.
Han fortalte hende ON den Akkord, han paa
hendes Vegne havde sluttet med Fru Haz ON at
Nancy skulde komme tilbage, men like gore Vr9vl.
Men til allie hans Overtalelser syarede hun kun
we'd at ryste paa Hovedet og bEve we'd at grade.
Endelig var Skamf6lelsen vaagnet hendes Sjpl.
Hun fslte den Afsky, hvormed hele verden be-
~tragtede hende. Dette kunde maaske fore til no.