Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-06-21

Han Kunde ike udfnde, hYad FadefenS Hen
sigt var, men han yidste, at al den Oplysning,
Nancy kunde give, nok skulde blive pillet I'D og
vendt.
Da han kom til Byskriverens Kontor og aab-
nede Diet omhyggelig sammenfoldede Papir, fandt
han Diet til sin Forbavselse borte. Han forstod nu,
at han blot var bleyen sendt vnk fra Kontoret,
for at han skulde blive borte saa lenge, Nancy
var der. Han giorde Skriveren en- vrSvlet Und-
skyldning, fordi han havde bragt Diet TONNE Pa
pir, men han drog en- gunstig slutning af, hvad
hans Fader havde gjort.
bet var karakteristisk for den aldre Bonamy,
at han aldrig talte straks. Han kradsede nogle
faa LINER med Pennen for at skaffe al mulig
Mistanke nd af Vidnets Sind. Derpaa begyndte
han med nogle almindelige Bemarkninger ON
hendes Fader og hans Indflydelse paa Rocky Fork,
%fortsatte med nogle meget dristige smigrerier, som
smagte Pigebarnet fortrinligt, saa at hun alvor-
ligt %begyndte at tenke paa, ON hun like, hvis hun
nu like fix fat S6nnen, skulde gore ct Fors6g
paa at faa Faderen.
Saa fix den gamle Sagf6rer hende sat i Gang
med at tale ON Mark fix fgrst ct og saa ct an
Diet at vide on sSnnens Opfqrsel; 10 med hende
over hendes F~iffighed med at bjerge Signetet, tog
hele Tiden hendes PART, 10 ad Marks Fromhed,
fix hende til at ~fortalle, hvordan hun fix Tesla
mentet, lod hende Portable en- lang Historic ON
allie sine Triumfer, bifaldt hendes SER over Nc.
Gowan, fix hende til at prale af allie de Kunster,
hun brugte for at fange sine Beundrere, fix lidt
efter hdt en- B~eretning nd af hende ON hendes
Grunde til at forlange Testamentet af Mark og
%endogsaa, we'd aldeles at Suite sig til hendes 81
de af Sagen, en- Indr9mmelse af hendes Hensigt
med at komme til Byen.
NJ hayde han givet Fisken en- tilstrekkelig
lang Line og mente, at Diet var bedst at hale ind
efter Evne. Men medens hendes yelbehagelige For
fpngelighed endnu var uforstyrret af denne Hen
sigt, gjorde han ct ~forgeves Fors9g paa at faa fat
i Testamentet og Ursignetet.
Mel, Hr. nej, Hr. mel, Hr. Bonamy',
raabte Pigen. Hun tvivlede like ct Ojeblk ON,
at hun let kunde v@re lige saa klog, som Sagfo-
reren. bet skulde hun nok wise ham.
IA, jeg Wide bare have Dem at drille Mark
med, sagde Bonamy. For jeg vii nu have min
egen Vel med ham, ser De nok."
Men Pigen var slet like sikker paa, at Oberst
Bonamys Made ogsaa var hendes Made.
Hun stalk Sagerne Lommen igen og CAV
saa Lommen ct lille Stag, som ON hun Wide sige:
Lad ham tage dem, hvis han kan?"
Denne lille stumme Forestilling undgik like
Sagforerens Opmerksomhed. Han indsaa Haabl6s-
heden af at fors9ge paa at faa fat Sagerne, men
blot: DE we'd nok, hvad De g9r, like sandt?'
Men nu begyndte han f~orsigtig at hale Linen
ind. Han udspurgte Nancy mere strengt og satte
hendes Opfersel ct mindre godt Lys. Han sam
lede forskellige Punkter sammen og ordnede dem,
saa de saa slemme nd. Nancy blev %irriteret og
n@gtede, hvad hun for havde sagt. Saa udpege-
de Sagf9reren med ct overlegent Smil Modsigel-
sen. bet var ~forgeves, at Nancy blev rasende.
Sagfdreren var rolig, ia endogsaa venlig. Han
enskede kun at hjelpe hende I'D af ct ubestemt
yanskeligt og vanerende Tilfelde, som han syn
ties at meme, at der yentede hende.
For ferste Gang sit Liv turde hun like give
sin Vrede Luft. Hun havde at gore med en- Mand,
der hyerken br9d sig ON hendes Koketteri eller
frygtede hendes Yrede, som var hende oyerlegen
Dygtighed og i Kundskaber. Hendes Stolthed
og Forfengelighed var saaret, men hun havde IN
gen Magt til at hevne Uretten eller Wished for.
at der virkelig var nogen Uret at hevne. Hun fol.
tie sig bastet og bundet ale Vegne. Sagforeren
fix hendes Ord til at meme nOget ganske andet
end hvad hun havde ment.
Hun var like meget omhyggelig for at tale
%Sandhed, men Oberst Bonamy fix Diet, uden at han
sagde noget %uh6figt, til at Sc I'D, som om hun
hayde veret en- stor Legner, we'd at give Ordene
en- anden Mening end den oprindelige. Til sidst
reiste hun sig for at gaa rasende Fortvivlse over
Nederlaget. Hendes Kinder gl6dede, og hun bed
Leberne sammen.
,,Det haster da like sagde Obersten. sid
ned. Mark vii sikkert smart vpre her igen, og
lhyis han tenker saa meget paa Dem, som De la
der til, saa vii han vere bedr6vet, hvis De er gaa-
ct mems han var borte. De sagde, at han holder