Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-12-24

dens og Ydmyghedens Konge; han er ct Lam, der
vii blive fort til 0fferbanken for at do for wore
.Synder. Fred hersker hans Rige, = Stridsgksen
hviler - Korset hersker. - Born af nit Folk =
Han vii gore mig saig; Jesus Kristus er hans
Navnl Jesus Krstus Gaar = Dag : al
Evighedl'
Der var dyb stilhed mellem Mengden. stor
Undren stod udtrykt paa ale Ansigter. Da trader
Biskoppen hen til Eranja. Hendes 0jne er Lux
.kede, hendes Hoved er sunket ned paa den unge
.Piges Arm. Err Eranja dSd9
Biskoppen staar nu we'd Siden af hende. Hun
wagner af sin Afmagt, hun vii tale, men kan like.
Da bekender Biskoppen med h6j R6st de ire Tros-
artikler.
,Er Diet din Tro, Eranja?"
JAP lyder Diet stille.
,Er Diet din Trio, Gerno?"
JAP lyder Diet holt og klart hen over Ven
derne.
,Saa d6ber ieg den gamle Eranja og Ynglingen
i Navnet Faderens, S6nnens og den Helligaands! =
'Og den treenige Guds Navn lagger jeg mine
Hender paa eders Hoyed, og f9jer eders Hender
sammen, Kristine og Gerno, at I skal vere Mand og
Hustru, skal vandre Livsvejen sammen, til OGDEN
skiller eder!'
Og han velsignede dem med den store Guds
velsignelse, mems Mpngden lyttede mere og mere
~forbavset og bevaget.
Kristines Hander skalvede, ola hun saa paa
Eranja, for hun kendte godt OGDEN og dens Magt,
og hun forstod, at hun nu saa ind den gamles
bristende Ojne. Da tog Gerno det hvide, erverdi-
ge Hoved nd af hendes Arme, trykkede sine Fingre
paa Fasterens Dine og vendte sig til Folket.
,Venderfolkets wise Seerske er gaaet h m
til sin Frelser. AT hendes GRAY vii der op-
blomstre ct nyt Liv".
Biskop Benno tog nu Korset af sit Bryst og
lod Diet funkle Sollyset, og sagde til Folket:
,Paa Eranjas GRAY skal dette Fredens og Haa-
bets Tegn staa. Denne Vintertid kalder vi krist-
ne: Han kommer,' og fra Eranjas D6d vii tage
Diet Ord: Han kommerl'' med ind elders Folks
.Liv!"
Der var dyb Stilhed mellem Mengden. Man.
ge iblandt dem traadte han for at trykke Eranjas
Hand endnu engang. Men Haanden err kold
.kold som Isen, der bed@kker Venderlandets S9er,
.kold som OGDEN, der har markets Eranjas Aasyn-
drager Skaren tilbage til Landsbyerne.
Men i de alvorlige DINE STAIR der skrevet: Han
k o m m erl"
Mango heftige Kampe err siden den It'd drages
hen over hine Egne saa heftige, at Benno, Ven
derbiskoppen, som er en- forjaget og slagen Mand,
matte ty til Hildesheim. Enkelte Mend er fald-
ne, men Livsfyrsten lever. Venderfolket er
|blevet ct Kristenfolk og selv ON Hedenskabet at
og til blussede OPP lys Lue, saa har diets Wilde
Flammer aldrig kunnet naa at 6delagge Korset.
Den gamle Stad Oldenburg kan endnu fortalle
meget fra hine Tider. Dens CLANS er blegnet, denG
|Havn tilf9gen med Sand, dens Skibe farer like
mere til fjerne Lande, Bispestaven hersker ikks
mere over Borgerne men Diet dyrebare Evangelium
er den bedste Skat deres Huse.
Kempegraven ligger endnu %histoppe, hvor
Skoven er u%dryddet.
,,Da ieg endnu var Dreng," fort@ller Pastor
Evers, thar jeg mango Gang leget Kristen og
Hedning'' med mine Kammerater omkring de mRr-
tige Stene. Den store smukke Frilandsby ligger
endnu ovre paa den anden H6j. Gerno og Kristi-
ne boede paa Diet smukkeste B6ndergods i Lands
byen, de bevarede den salige Kristentro og den
store Gudsvelsignelse, som gk i Arv fra Slegt til
Slagt. Med de hGrhovede Kn@gte, Kristines og
Gernos E~fterkommere, har jeg siddet paa Skole-
bank sammen, da jeg ogsaa gk i en- Landsbyskole.
Dengang fortalte min Bedstefader mig denne gam
lie Historic og ~tilf6jede: ,Historien er egentig like
alene vo r t Folks, men hvert enkelt Kristenhjertes.
IFgrst Storm og Jordskelv; men altid lyder Diet
sterkeste gennem den stille, sagte Susen:
Han kommerl"