Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-05-10

dedel saa god som Roxy. Hun er god altld, og han
er kun god, naar Diet striker ham en- Gang imellem.
bet er altsammen Slumpeslag".
,,Jenima, du burde like tale saadan'. Fru
Hanks rettede altid sin Vrede og Overmagt mod
Jenimas grove Vittigheder. ,,Du kan jo like vide,
ON Mark like oliver min Ney9, og du burde have
mere Respekt for mine F6lelser".
bet er der visit ingen 6jeblikkelig Fare for,
sagde JENNA med Eftertryk. Han kan naturlig-
Wis blive Deres Ney9, og Verden kan pludselig stas
stille og forgaa til julien. Men hverken Diet enc ell
Ter Diet andet er saa rimeligt, at Diet kan betale sig
at ligge vaagen og tanke paa Diet"
,,Hvordan we'd du det2"
$40, jeg gik over efter Bobo forleden Efter-
midday, og hvad tror De saa jeg saa2"
Fru Hanks spurgte like, hvorfor Jenima var
n9dt til at forts@tte for egen Regning.
,,Jeg ser Hr Whitaker kommer I'D af Huset
helt rod Ansigtet, som ON han havde sagt noget
meget vigtigt. Og han tiltalte mig saa yenligt og
han rystede og skelvede. Og da jeg kommer ind
Huset, saa er Roxys Ansigt rgdt- og hvidplettet,
og hun ser ned og hen til Siden og ale Vegne hen
undtagen hge nd, som hun er bange for, at man
skal Sc hende i 0jnene og Sc noget, man like maa
vide'.
,Naa, Diet maa jeg nok sige'. Naar Fru Hanks
aldeles like vidste, hvad hun skulde sige, greb
hun altid til denne Setning. Hun sagde altid, at
hun MATTE sige, men hun sagde aldrig h a d hun
MATTE sige.
yNaa, Diet maa jeg sige!'' vedblev hun. ,,Jeni-
ma Dumbleton, hvis Diet like er at sladre, at du
gaar og kigger ind Folks Huse og ser dem ind
0jnene og getter deres Hemmeligheder og saa rem.
der rundt og snakker ON Diet hele Byen over til al
lie Mennesker og -.
Resten af denne Prediken vii aldrig kunne
meddeles.
7 dette kritiske Oieblik affyrede Drengen med
Diet ergerrige Navn, som var Ferd med at bevlse
sit militere GEM we'd at affyre Kludekanonkugler
allie Retninger og Sc dem rule tilbage, ct Skud,
som endte Kavleriet mellem Fru Hanks og hendes
Pige. Han kastede ct dejligt rSdt N9gle, Relikvier
af ct rsdt Flonels Sksrt, midi igennem en- Skarme
som ON Sommeren dekkede for Kaminen.
Da han herte Braget we'd at Ngglet gik igen-
mem Papiret, oplSftede han ct S~ejrsskrig og klap-
pede Handerne; men da han saa, at hans udsend-
tie Kugle like kom tilbage fra sit Skjulested, stod
han og stirrede helt forbavset paa Sk@rmbredtets
hvor Papiret nesten havde lukket sig sammen over
Riften. Han var aldeles ude af Stand til at begri-
be sin deilige rode Kugles Forsvinden.
Fru Hanks saa med Skrek Kakkelovnssk9r-
men, som havde kostet hendes og Jenimas u9vede
Hander to ire Timers Arbejde med at klippe og
passe til og klistre, 0delagt med ct eneste Stag.
Den Fortred, der voldes af ansvarlige H@nder, har
da Diet code we'd sig, at man kan sk@lde nd, men
man kunde> lige saa godt skalde Kakkelovnssk@r-
men nd, som at bebrejde den stakkels aandssvage
Bobo noget.
Fru Hanks greb ham Kraven og rystede ham
eftertrykkeligt. Derpaa lob hun hen til Skermen
og rettede Papiret nd og trak Diet sammen, som man
altid plejer at gore sligo Tilfelde. bet er Diet ube-
Istemte Udtryk for 0nsket ON, at Skaden we'd Ell
eller andet Trolddomsord kunde cores ugjort. Der
paa saa hun paa sin tidligere Modstander efter
Medf6lelse og dernast paa Hullet og ytrede den
Lyd, der umulig kan bogstaveres, men som frem-
kommer we'd pludselig at smekke med Tungen.
bet skrives: Tut tut tut, men Diet ~gengiver DIET mn
slet like.
Bobo klynkede lidt som han plejede at gore,
naar han blew rystet paa den Made. Men Ola han
after fix fat sin rode Kugle, var han Ferd med
igen at kaste den ind igennem Skermen. Saa tOg
hans Moder den klogelig fra ham, CAV ham sin Hue
paa og fulgte ham til D9ren.
,Gaa til Roxyl" sagde hun.
,Gaa til Roxyl'' raabte den lille Fyr og lob
ned ad Stien, idet han blew we'd at gentage Ordene
for sig selv, som ON han fandt Diet ngdvendigt for
like at glemme, hvor han skulde hen.
Da Fru Hanks saaledes havde befriet sig fra
sine moderlige Pligter, befriede hun sig ogsaa for
Tappekludene we'd at pynte sig og gaa i Byen. Det-
tie var en- meget mem Ting, selv for de fineste Fru-
er Byen de code gamle Dage. En- BomuldskjOle
og en- Straahat var alt Diet, en- Dame beh8vede for