Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-04-12

u DO1uohlh lhhC II uhilho ~ O"'o
som nu. Den Gang MATTE man like drikke af Over
koppen, men kun af Underkoppen, hvori Kaffen
blew heldt op for at afkples. Hvad flydende Mad,
der like kunde spises med en- Staalgaffel med to
Creme, blev nok saa pent skoylet i Munden med
Kniven, men denne MATTE paa ingen Made holdes
med Bagsiden imod Leberne.
Da Aftensmaaltidet var oyerstaaet, kom Pre-
stem og Skomageren naturligvis OPP at d~isputere.
"a Whitaker vedblivende gjorde Adams fortvivlet
we'd sin H9flighed og isar we'd sit 6stamerikanske
,,Hvad behager'', naar han like forstod Meningen
af Adams Bemerkning, saa lod Diet til, at denne
skulde blive ligesaa udfordrende som sidst, hyis
like ct yenligt Tilfelde havde gjort Ende paa Sam
talen.
Gamle Tomas Roberts, eller som Folk plejede
at sige ,Robberds'', havde veret til Torvs med ct
Les Hp. Han havde holdt hele Dagen paa Gaden
uden at finde en- Kgber, og nu besluttede han For
tvivlelse at gore en- Dyd af Npdyendigheden og
komme af med sit H6 we'd at betale en- gammel Reg
ming for ct Par St9vler dermed.
Lejligheden til at faa Galden betalt MATTE TX
Ike fors6mmes, og Adams fandt sig ngdsaget til at
forbade sin Gest, mems han tog imod H9et, som Ro-
berts forkede af Vognen.
Men Roxy skyndte sig at sette Sagerne til
Side, og for at Whitaker like skulde kede sig Fa-
derens Fraverelse satte hun sig ind i Dagligstuen.
Her var der en- gammeldags Kamin, som var fyldt
med gr9nne Aspargestoppe for at skjule dens sorte
Vegge. Der var Kaminhylder, hyorover der hang
ct meget almindeligt Billede af washington gaar
over Delawarefloden". | Diet enc Horne stod Uret,
hvis lydelige, langsomme, stadige Tx, TAX, tired
~sindstyve Gange i Minuttet, betegnede Tidens Gang
i gamle Dage. Der er ct forunderligt Hastyerk og
Ustadighed we'd Uhrenes Tikken nu til Days.
Roxy t@ndte ct Lys og satte Diet paa Diet runde
Bord, som stod midi Stuen. Gulvet var bed@kket
med ct broget, nyt Kludeteppe. Whitaker sad /
den rod og gulstribede Gyngelenestol. Hun satte
sig paa en- lille Gyngeskammel og gyngede sagte
frem og tilbage, medens hun strikkede 6g snake
de. Forbandelse over den onde Aand, der har OPP
funden Strikkemaskinerne Der caves aldrig saa
godt ct Akkompagnement til Samtalen, som Strik-
kepindenes Rasen. bet, at Henderne er beskefti-
gede, befrier fra al Nerv9sitet og undskylder allie
Pavser. bet giyer ct Paaskud for at Sc ned og OPP
tager dog slet like Tankerne. Og lad os saa were
enige med den code Charles Lamb j, at intet Lam
pesker er saa poetisk som Lysene fra gamle Dage,
hvis Virkning af Lys og Skygge de gamle Malere
satte saa megen Pris paa.
Roxy saa virkelig I'D som en- Skikkelse fra ct
gammelt Maleri, som hun sad der, meus Lyset faldt
stmrkt Daa hendes Ansigt imod den mprke Bag
grund. Hendes Ansigt var like, hvad man egent-
lig kalder k9nt. Der var ingen sanselige rode Lac
Der eller bl6de, runde Kinder. Men Diet var ct meget
ualmindeligt Ansigt, fuldt af lidenskabelig Ideali-
tet og oplyst af edel Begejstring. Jeg har en- Gang
set ct Ansigt paa ct i~llustreret Titelblad til Mat
thaus Evangelium. bet var fuldt af en- rolig him
melsk Glade, som ON der var code Efterretninger
bagved, der lengtes efter at forkyndes.
Denne rene Glade saas paa Roxys Ansigt, naar
hun af og til saa op fra sit Strikket6j bet var Ell
Ansigt, som en- af de store Mestre gerne Wide have
malet og derefter Wide have tilbedt.
Saaledes syntes Whitaker, medens han sad we'd
den anden Side af Bordet og tankte paa, hvem al
allie de Helgene, han havde set paa gamle Billeder
Diet var. hun Ignede. Hans Ole dvelede we'd Kamin.
hylden og Diet gamle Ur, og skGnt han like van
Kunstner, greb Stemningen dybt hans Hjertes
Strenge.
Som de fleste Mend, der havde lert af Boyer
ne og like af Livet, mente Whitaker at Diet var NOD
vendigt at indrette, hvad han Wide sige, efter der
kvindelige Opfattelse. Han begyndte at tale med
Roxy om hendes Fader, ON Haven, ON Kyllinger
ne og ON hendes Veninder. Men til allie hans Be
markninger og Sp6rgsmaal heron, svarede Roxy
halvt andsfravarend bette forundrede Presten
og mems nan sad og tgnkte paa, hvad han nu skull
de slaa ind paa, afbr9d Roxy ham med at sp9rge
hvad han mente ON President Edwards Hustru'
Oplevelser.
Hr. Whitaker studsede lidt. Hvad vidste vel Ell
Landsbypige, og oven KGben en- Methodist, ON FRI
Jonathan Edwards OplevelserY bet var altsaa der
de skulde modes, og hverken we'd Kyllingerne ellei
Haven eller de andre Piger eller Keresten.