Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-05-03
ELLEVTE KAPITEL.
Kaffegrulns.

q III Vh lang SdiCdCo, al hltunCshcHdJuItD, SOul
er bleven strakt for langt en- eller anden Ret
ming, maa enten synke sammen eller tage EN- anden
Kurs.
Ligesom den ~politiske Hvidgledhede fra ,,4O''
var bleven afk6let, saaledes lagde nu Opvekkelsen
sig langsomt, men ustandseligt. Der var Br6dre,
der var saa %uerfarne Menneskekendere, at de like
vidste, at efter en- %kristelig Opvekkelses Sommer-
hede er en- Vintertid sund og n9dyendig. De CAV
sig ivrig til at forhindre Afkolingen eller Frafal-
Diet, som de kaldte Diet. Men Ebbetiden var for
stark. De blew selv grebne af den, og den trette
Natur, som var draget altfor meget cen Refining,
sank ned. Ligegyldighed hos dem saavel som hos
de andre. Uden al Twill var denne Periodes Reak-
ton ligesaa meget yerd som Opvekkelses Perioden.
Hornet blew kastet indie paa Loen, og de code Folk
blew forf@rdede over at Sc, hvor meget af Diet, som
de havde reyet sammen der, kun var Avner. Men
eftersom Vinden blaste Avnerne bort. kom Diet
vagtige Korn til Syne.
Mellem dem, der stod fast, var den unge Sag
fprer. Han rejste like mere saa meget ON, men
Diet var nu Sedetid, og der kunde like godt hol-
des M6der paa Landet. Han passede sit Arbejde,
men der taltes endnu ON, at han Wide nd at mis-
sionere en- skrekkelig udenlandsk Egn, Oregon
eller Texas eller Guinea. Sladderen vidste like
~nejagtig Stedet, men ct Sted i den Refining.
Mark talte nu mindre ON Sagen og var like
mere saa sikker paa den sit eget Sind, som han
for havde vgret, u~ndtagen naar han talte med
Roxy. Han holdt mere og mere af at tale med
Roxy. | Samtalen med hende var Diet altid den
bedste Mark, som talte. Den daarlige, lidenskabe-
ige, vaklende Mark var ganske udenfor. Roxy
kaldte altid hans bedste Tanker frem og gjorde
ham tilfreds med sig sely. Alt Diet bedste hos
hende overfortes til ham, og han rosie sig selv
for allie de code ForsGtter, som han havde laant
hos hende. Han holdt af at Sc sig selv straalende
hendes Begejstrings Spell. Hun havde opstillet
en- ideal Mark Bonamy, og den virkeige Mark var
saa glad we'd at Sc paa sit flatterede Billede, at
han selv kom til at tro, at Billedet lignede nsjag-
tigt.
Naturligvis MATTE saa hyppige og saa for.
neielige Samtaler fore til noget mere. bet err lige
meget, hvad en- ung Mand og en- ung Kvinde taller
ON, selv Samtaler ON Missionsarbejde Texas ell.
Ter Greenland kan let blive 9mme. En- Begeist.
ring kan saa let glide over j en- anden. Denne
Tilbedelse af hans yirkelige og indbildte Godhed
og denne Opmuntring af alt Diet bedste hos ham
var saa b~ehagelig, at Bonamy begyndte at tenke
paa, om Diet ogsaa var verd at REESE alene nd til
Texikanerne. Code, gamle Sostre, hvis Kristen
Gifteknivsvaner like var udd9de, men blot helig-
gjorte, begyndte at udkaste Wink den Refining
Dette opmuntrede Mark meget til at tro, at Roxy
var ~guddommelig bestemt og skabt til at vere
hans Medhielperske Diet store, yaldige, ubestemte
Fremtidsarbejde, som skulde vere verdigt til allie
de rige Eyner, han havde %opofret.
Roxy var en- fantasirig Pige. Her var en- bred
skuldret, herig Solgudsskikkelse, som mente, at
han var vidunderlig, og hyem hans Venner amer
kendte som noget vidunderligt. bet var saa let
at tage ham til den o~ffentlige Vurderingspris og
saa tenke, at hun havde opdaget endnu mere hos
nam, end andre saa.
Var Diet like til hende, han betroede sine store,
ubestemte Planer ON at Tide og do for Kristi Kors
Eftersom han kom there og there, begyndte den
unge Pige sit rene Hjerte at lenges efter, at hun
paa EN- eller anden Made kunde dele hans Mole
og Lidelser. AIrgerrigheden efter at udf6re noget
heltemodigt havde altid brendt hendes Hierte,
og hos hende var Diet en- rem Flamme uden Spor
af Selviskhed eller E~genkerlighed.
Mark kom en- Dag ind Adams Butik for at
faa sine St6vler gjort Stand.
,Naa, saa De err we'd at rejse til Texas, err DeY''
udbrgd Skomageren med halvt tilbagetrengt
Harme.
,Ja", svarede Mark.
,Taabelighedl Taabelighedl' mumlede den
gamle Mand, medens han vendte Stdvlerne for at
Sc paa Saalerne. Derpaa saa han flygtigt paa
Mark og undredes over like at finde nogen Tegn
til Sindssvaghed i hans Ansigt. ,,Taabelighed, 81
ger ieg', tilfejede han endnu s~karpere.