Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-08-09

tNAI tt HNhA1 II ~ III ~ -
%eaagnede pludselig Sporgsmaalet ON, hvad hun
Ga giorde for at forbedre sin Mand.
Var den ligefremme Protest, som hun Dag
havde fremfdrt, Diet bedste Middel dertiI} Havde
hun mistet alt Herred6mme over Mark? Men vii
de hun like we'd at bere sig anderledes ad, ned
yardige sin Kristendom" og ,fornegte sin Herre?9
Hun saa ingen Udyej af denne Forlegenhed.
Hele den f6lgende |stormfulde Nat bad hun
for Mark Hun lovede at Tide, hvad Diet skulde
yare, blot han MATTE frelses. Hvis nogen Syg-
dom eller Sorg eller bod fra hendes Side kunde
redde ham, Wide hun taalmodig tage derimod.
Men Bonner bliver aldrig besvarede paa den
Made. man yenter sig. Gud har sine egne Veje.
Hvis Roxy kunde have set, hvorledes Fremtiden
Wide opfylde, hvad hun bad ON, Wide hun saa
nogen Sinde have bedt denne B9nf Jeg tor like
sige. at hun like hayde giort Diet, for nu samlede
hele den lille Roxys Begejstring over at plukke
Bromb9r til de Fattige, hele den troende ROxys
Lyst til at frelse Sielene we'd Vekkelsesm6derne
og hele den karlige Roxy, som med ON Hand
plejede de syge, og den missionsivrige Roxy, som
langtes efter at frelse de Portable Texas, sig i
Diet altopslugende 0nske ON at frelse Mark.
Her var hendes Missionsmark herefter. Hvor-
for hayde hun saa lenge like kunnet Sc dem Hun
rejste sig efter den ~s6ynl6se Nat med en- Beslut-
ming, stark som OGDEN.
NJ IbuBles nun elJef dI Sc hdrK. nun ndVOe
flyttet ham fra Hgtefellens Plads, hvor hun hay-
de Ret til at fordre noget, og ned til at vare en-
Genstand for hendes MISUNDERSTANDING, for hvil-
ken hun kunde taale og udholde, hvad Diet skulde
yare. Hun Wide we're taalmodig, munter og al
Orig klage. Hun var Wis paa, at der MATTE fin
des en- Vel Himlen eller paa Jorden til at naa
ham. Men her vendte after det gamle Sporgs-
maal tilbage. Hun MATTE like gore ondt, selv
med ct godt Formal. 0g Wide Diet like vare at
gore ondt, hyis hun deltog al Marks Verdslighed
Hun kunde like tenke sig nogen, med hvem
hun kunde raadfore sig. Den ny Methodistprest
var hende n9sten fremmed, og hun kunde hver-
ken betro sig til ham eller til nogen at Dederne we'd
K~lassemoderne. Men der var 10 Whitaker. Han
vidste ogsaa noget ON den Kirtleyhistorie hvad
Diet IN end var. Han var venlig. Han havde
en- Gang elsket hende, og han kunde hjalpe hende.
Hun tPnkte paa ham som den eneste, til hvis over
legne moralske Sans, hun kunde betro sig en- Sam
vittighedssag.
Marks Ord ON ham og den pinlige Modsat-
ming, hun Dagen for havde felt mellem ham og
sin Mand, havde giort, at hun sit stille Sind
tankte sig ham som den, der letest Wide Sc klart
dette SpGrgsmaal.
Whitaker pleiede endnu af og til at bes9ge
hendes Fader. Derfor lagde hun f6rst Planer
ON at mode ham der. Men hendes naturlige
L~igefremhed gjorde, at hun hadede allie Omveie.
Hun Vide like gore Ret, som om hun giorde Uret.
like at hun tpnkte eller dannede sig nogen Be-
slutrang heron Kvinder plejer like at gore sligt,
men hun f6fte Diet straks.
Skyerne var borte. Solen skinnede over de
gulnende M|ajsmarker og Vinhaverne, som hang
fulde at pufpurr0de Druer, mems Roxy gk frem
og nlbage ] Stuerne Og tenkte og tankte. Dag
lejerne gjorde sig ferdige til at begynde paa
chichester Kokkepigen havde travlt Kgkkenet.
Roxy, som f6lte sig urolig, gik ind / Daglig
%stuens nd pas Svalen, ned paa Grasplanen og saa
ind paa sit eget Hammer, idet hun forsGgte f6rst
Diet enc Sted og saa Diet andet at faa Rede paa
Diet S~porgsmaal, der eptog hende, uden dog noget
l0jeblk at vakle sit hoitidelige LGfte ON at give
sig hen for at frelse Mark.
Dette Oph6r med at kempe Blinde mod ON
st@ndirhederne og Diet endelige at finde ct Maal
hvorefter hun kunde hige med hele sin Styrke.
~skaffede hende ct Slags Fred. Direkte Strnben eff
ter ct aller andet uegenkarligt Maal var Betin-
! gelsen for hendes Lykke.
Der var endnu i hendes Sial ct Dyb af Elem
dighed. Bebrejdelser over hendes Fors9mmelse af
sin Pligt. En- wis Radsel for, at Gaardsdagens
lUenighed like skulde vere til at genoprette, og
lTyivl ON den bedste Made at gribe Sagen an paa.
Men Diet var allerede noget at vide, hvad hun
wilde. Hindringer opmuntrer nasten en- Taper
S5@l. De er skabte for at vi skal have den Gla-
de at overvinde dem. Desuden var den gamle Twill.
lie imod Mark - Fplelsen af StOlthed, der var
saaret we'd hans Ligegyldighed n@sten helt Dor