Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-06-07
Roxy tog ale Klodserne I'D og lagde dem hen

Roxy tog ale Klodserne I'D og lagde dem hen
til ham.
,,Nu, Bobo, tag den runde!"
,,Nu, Bobo, tag den runde p svarede Diet lille
Ekko, mems han klemte Fingrene pa den h9jre
Hand med den venstre og gyngede frem og til
bage, mems han trak Rynker Panden af aandelig
Anstrengelse. Tilsidst rakte han Haanden nd og
r9rte we'd den frkantede Klods, tog saa den runde
og saa op for at vere sikker paa Roxys Bifald.
Derpaa lod han den, efter en- It'd at have f6rt den
frem og tilbage over Hullerne, falde ned det runde
.og fix ct Bifaldsudbrud og ct Kys til Lon af sin
Lererinde.
,Hvor Diet maa yere kedeligtl" sagde Mark,
~forbavset over Roxys Taalmodighed.
,Kedeligt? Nej. Jeg skal nok en- Gang faa
en- Mand nd af Bobo''.
En- Mand nd af Bobo", 10 den lille Fyr, idet
han l6ftede Klodserne og a~rbejdede for at faa dem
ned Hullerne.
,,Jeg Wide dnske, at De like var fuld saa godl'
sagde Mark med ~pludselig Ydmyghed.
Roxy syarede like. Hun Wide gerne wise Kom-
%plimenten bort, men Anelsen ON, hvad Mark Wide
sige hende, gjorde hende tavs. Bobo saa undrende
OPP paa hendes r~6dmende Ansigt. Saa gk han hen
og klappede hende og sagde: ~,Stakkels Roxy maa
like grade.
Roxy nikkede til ham og Bobo gik nd Gaar-
den og lod Roxy enc med sin Elsker.
,,Hvis De like var saa god, saa kunde jeg haa-
be paa, naar Diet en- Gang oliver ldt bedre nede i
Texas, at komme hjem og hente Dem nd at hj@lpe
mig. Gud skal vide, hyor jeg tranger til Hjalp.
Jeg f6ler mig slet like sikker paa mig selv, naar
jeg like har Dem til at holde nit Mod oppe".
bet var Diet samme Raab ON Hjalp. Og endnu
dybere greb Diet hende, fordi Diet var aldeles oprig-
tigt. Gled der dette Ojeblik en- Twill ON Marks
Bestandighed over Roxys Sjel. Hun rejste sig og
gik hen til den lille Boghylde og lod, som ON hun
flyttede en- Bog for at vinde lid? Men Raabet ON
Hielp aabnede Sluserne for al hendes Kerlighed.
Enten Mark var saa, som hun tenkte sig ham, ener
saa ustadig, som Twonnet mente, saa elskede hun
ham az hele sin Sjel. Enten han var ond eler
god, saa f9lte hun for f6rste Gang, at hun var hans,
at en- Magt udenfor hendes Vile og Dgmmekraft
havde valgt for hende. Hun gjorde kun ct svagt
Fors9g paa at blive rolig. Hun vendte tilbage til
sin Stol sknlyende og h~j@lpelSs.
,Hvad siger De, Roxy2' Mark stod og vente-
de. Inlet Ord h9rtes. Roxy vidste, at hun fl9d
ned ad en- Str6m, hvorimod Diet var ~forgeves at TO.
En- ny og hidtil ukendt Magt hendes egen Natur
forte hende med sig. bet hjalp hverken at bede
eller stride imod. Han ejede hende allerede, men
hun kunde like sige ham Diet. Hun tpnkte like
lpnger. Hun gled ind en- dr6mmende Lyksalighed
og Ventede paa, at nan skulde forstaa, hyad hun
like vovede at t%ilstaa. Tilsidst rakte han sin
Hand nd og tog hendes, som laa paa Stoleryggen.
Uvilkaarligt, som ON hans Berprelse havde giyet
hende ct elektrisk St6d, lukkede hun sin Hand
hans og Mark forstod Diet.
Der er meget, der afhanger af Diet Standpunkt,
hvorfra Diet SEES. Gaa hen og sp9rg Oberst Bona
my, mems han sidder og grubler we'd sin Disk, og
hans lange graa Locker vifter i Sommervinden
Han vii sige, at Mark kaster sig vak til S~komage
rens Datter, og at den It'd nok skal komme, da han
vii fortryde Diet. Selv Kristendyderne vejer like
lge meget allie Yegtskaale.
Try RApITpT