Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-11-22

men neTl log nun 1eJl, tl koft efter, hun haVde
lagt sig, kom Matilda, hyis daarlige Lune nu var
gaaet over for den Gang, ind til hende.
aEr du her Adelheid7' hviskede hun. Abel
held satte sig over Ende.
oJeg syntes nok, jeg h6rte dig lste op ad
Trappen", yedbley Matilda, Jog saa kom jeg Tan
Ike ON, at du jo slet like havde faaet noget at spi-
Sc hele Eftermiddagen. Moder sagde, at du ingen
Aftensmad skulde have, fordi du gik nd, men
Sc, her har jeg ige godt faaet noget med OPP til
dig. Her er koldt og Sm9rrebrgd, en- Kop med
syltede Perer, ct stort Stykke Frugtkage, og her
har jeg ct stort elias rigtig fed Malk. Spis nu,
saa skal jeg imedens holde dig we'd Selskab."
Matilda satte de nevnte Madvarer paa en- Stol
we'd Siden af Sengen. Da Maanen skinnede ind ad
Diet utild@kkede Vindue, var Diet lige lyst nok til,
at Adelheid kunde Sc at spise, og hun CAV sig
straks / Lag dermed, for hun var dygtig sulten.
S6steren satte sig we'd Fodenden af Sengen og
|%pludrede ct Vak baade om lost og fast, men NEST
ON Bazaren, der 10 var Diet Thema, der til enhyer
It'd sy9vede de unge paa Leberne. Hun fortalte
at Kgindeforeningen like alene havde loyet at give
al den Mad, der b~eh6vedes til Festen, men ogsaa
at lave forskellige Ting til Bazaren.
,Du skal faa at Sc, at Bazaren oliver noget
sardeles storartet" sagde hun, idet hun rejste sig.
For Resten har Vi fundet nd, at Kvindeforeningen
vii lave noget, som vi Piger like maa faa at vide
noget ON linden til Bazaren Diet skal nok vere en-
Overraskelse. | Eftermiddags kom der to store PAX
ker fra Lindseys til Moder. Hun sagde, Diet var til
Kvindeforeningen - du we'd deres neste Mode bill
yer her og at Vi like MATTE Sc, hyad der var
j Pakkerne. Men jg rev Hui paa Papiret, medens
Moder vendte Ryggen til, - der var rgdt T9j j
den enc og hvidt den anden Pakke. Jeg CAD vide,
|hvad de vii med alt Diet T6j, g6r du like? Men hyad
oc To- lOo Uo,on h1o1bo;lO n, ouolou - IT,,
ker du endnu paa Eleonores Dumheder? Jeg Wide
like bryde mig Diet allermindste ON Diet. Du barer
dig ogsaa altid ad som ct s6lle godt Faar. Hvor-
for syarer du like igen og giver lige for lige? bet
gSr jeg, og hun tor like hundse mig, saadan som
hun hundse dig. For Resten skal du aldrig bryde dig
ON den Naalepude, hun har sat dig til at sy. Jeg
skal nok gore den ferdig for dig, og Diet kommer
like hende we'd, hvem der har syet den. HGr! we'd
du hvad! Jeg skal give Eleonore en- ordentlig
Overhaling, for vi kommer Seng. Jeg er nasten
lige saa st@rk som hun. Sc, saadan skal jeg bere
mig ad, og Matilda lod, som Wide hun bore Ne-
verne ind i Adelheids Side, saa at denne leende
matte verge sig, medens Taarerne dog vedblev at
trile hende ned ad Kinderne.
,Saa, nu skal du sove, lille S6ster, god Nat,
og hun kyssede Adelheid paa Panden, tog saa Bak-
ken og hoppede I'D af Varelset.
Men Adelheid grad like, som Matilda troede,
over den Behandling, hun havde faaet af Eleonore,
men hun grad over sig selv. Hun tankte paa,
|hvor vred hun den Eftermiddag havde varet paa
dem allesammen, og saa var de endda code mod
|hende, iser Matilda. bet var bare hende selv, der
bar sig gait ad, og hvordan kunde de saa lade ve-
re med at skande paa hende.
Hun laa lange vaagen og kr6b sa endelig
I'D af Sengen, knelede ned ag takkede Gud for
Sgstrene og Veninderne og bad ham
|hjelpe hende til at vere andreledes, saa at allie
matte faa Glade af hende. Saa lagde hun sig igen
og soy smart ind.
Da Adelheid den neste Formiddag var fardig
med sit Morgenarbejde, satte hun sig ned for at
Ilase i ct Ungdomsblad, udgivet af ct stort For
lagshus i Chicago. Hun ~gennembladede Diet hurtigt
for at Sc Billederne, men blew saa opmerksom paa
ct stort Advertisement. After og after leste hun
Diet. og omsider syntes Diet, som hun havde taget
en- Beslutning, og ct lykkeligt Smil gled hen over
hendes Ansigt. Hun lagde smart Bladet til Side
og fortsatte sit Arbejde, der den Dag var mere end
almindelig strengt, men ~alligevel var hun sa lyk-
kelig hele Tiden, og da hun ON Aftenen kOm OPP
paa sit Varelse, knelede hun ned og bad Gud ON
hans Velsignelse til Diet, hun Wide paabegynde.
Saa tandte hun sin lille Lampe og CAV sig derpaa
Iivrigt til at arbejde. bet blew like den Aften alene,
men liver Aften lange Tider. Hele Efteraaret og
vinteren gik saaledes hen. Mangen Aften, naar hun
Ihavde haft en- streng Dag, f9lte hun sig frstet til
at gaa till Sengs straks, men hun tendte ~alligeyel
Lampen og a~rbejdede undertiden til langt nd paa
Natten.