Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-12-20

1gt, fordl EranJa like kunde udrydde TrGr9dder-
he, og fordi Solstraalerne kun sparsomt Skier
sommertiden kunde bane sig Vel gennem Skoven.
Langt borte fra al Samkvem med Verden laa
Eranjas Hytte; men naar hun Wide tyde Tidens
Tegn og Sc acknowledgements Ferden, gik hun op
paa den H9j, der kun laa to Hundrede Skridt fra
hendes Hytte. Der under Kpmpeegene laa der en-
KGmpeh9i. En- veldig Klippeblok hvilede paa
%megtige Stene. | Klippens Fordybninger havde
Yenderne Eranjas Ungdomstid ofret Fjendernes
Blod til Prove; men siden Biskoppernes Magt be-
standig var ~tiltagen, var Menneskeofrene blevne
ferre. Engang for tredsindstyve eller h~alvfjer-
~sindstyve Aar siden havde Eranja ogsaa set Il
den famine under Kempeegene og havde som Barn
selv baaret Brande dertil. bet var dengang, at
Venderne hayde brandt deres tapre Fyrste Balbos
Zig. Hundrede Mend havde skubbet Klippeblok-
ken til Side og stillet Askekruset ind Gravkamme-
ret, havde ogsaa lagt Strids6ksen og de gyldne Rim
ge, den afd9des HRderstegn, we'd Siden at Aske-
kruset, havde igen skubbet Klippeblokken hen paa
dens Plads we'd Hjalp af mHgtige L@ftestpnger.
bet var altsammen sket, mems Eranja endnu var
Barn, da hendes Fader levede og kunde fortglle
hende ON Folkets Heltegerninger. Men siden den
It'd hayde Biskopperne faaet st9rre og st9rre Magt
og kaldte Ligenes Opbrending en- hedensk Veder-
styggelighed. Og naar der en- enkelt Gang opsteg
R6g fra Skoyene, da kom ogsaa Biskoppens Mend
straks for at forhindre, at man st@dte an mod krist-
ne S9der.
Men LET kunde selv den magtige Benno like
forhindre, at Eranja paa den klare, solvarme Dag
sad deroppe paa den mggtige Klippeblok og lpste
Skyernes Flugt, hvordan hendes Folks Skebne vii
de bliye. Der sad hun og saa over til den himmel-
blaa So, hvor Biskoppens ladede Skibe bare Skate
nd og ind, og hendes Leber hviskede:
,Brus du skvulpende Hav, saa at Menneske-
lbdrnana nonrlxar of Havatc Map+ or ,,ono+;f.oro o,J
Mennesketsl Skum, du fraadende Hav; en- Varulv
er du, der eder Landets Mary og Ben. Her rover
du, hist giver du! Tidens Tand har sluttet Tro-
skabspagt med dig: jeg ser, hvor | begge bider og
bryder, mayer og klager - og histovre ser jeg
Byen synke ned fra den H6jde; - jeg ser Vandet
vige og forsvinde; jg ser Biskoppens Trone SON
dersplittet. Skum, du fraaden Hay.'
Og hendes Blk svever hen over Marker og
iSkove. Dernede we'd S9en Dor Landgreven, en- mag
tg Here; men han er frafalden sine Fedres Tro
og berer Korsets Tegn paa sin blanke Helm. Fran
jas Hjerte bHver hendes Bryst, naar hun Tanker
paa Landgreven. Hendes Blk svaver vidt ON
kring. Landsbyens Huse og Hytter kan hun like sc,
fordi Skoven skjuler dem men Aanden ser hun
de fre Vender, der bebor Landsbyen. Ak, mango,
mango er allerede frafaldne fra deres gamle Skikke
og deres gamle Guder, enkelte ofrer endnu hemme-
ligt paa den hoje Sten Krattet og anraaberBelbog.
Men der er e n - han er hendes Stolthed og hendes
Glade. Han Dor paa Diet sk9nneste Gods hele
Landsbyen. Gerno, den slanke, blonde Yngling er
Diet. bet er en- Syn af hendes Fietter. Klart er
hans Ole, trofast hans Hjerte, stark er hans Hand.
Han er like nogen Skat skyldig. Biskoppens Mgnd
har hentet sig Tiende hans Lade; men givetl
dem den har han like. Han Dor Frilandsbyen
Kak9hl den stadseligeste Bondegaard. At og til
kommer han paa Bes6g Krattet. Han er en- Yng-
ling paa fem og tyye Aar. Mangen smuk Jomfru
har kaste sit Ole paa ham men han lader kun til
at have Ole for sit Folks Historic og SkRbne. Frem-
mede finder ham ofte stolt og kold men
Eranja har lest inderlig Deltagelse hans Blk, da
han forrige Winter sad we'd hendes Sygeleje; hun
har set, hvor hjertensglad han var, naar han kunde
bringe hende en- saftig Dyreryg og selv turde bere-
de den til hende paa Spiddet; hun har set, hvor-
dan en- skjult Taare stjal sig ned ad hans bruno
Kind, naar hun fortalte ham ON hans Folks for
dums Herlighed, ON deres megtige Bedrifter og ON
de mango frafaldne, der var bleven de gamle Gu
der utro. -
Gerno er den bedste af dem ale.
Seerskens Blk svever videre. Nede Dalen
til venstre ser hun R6g stige OPP til Himlen. | hen
des Ungdomstid var der kun Skov like andet
end tact Skov; men EN- Dag kom der fire kraftige
Mend med Hustru, Barn og Tyende; de nedsatte
sig den dybe Dial, gravede JordsmOnnet ON til
Agerland og plantede Korsets Tegn der, hvor de
aldgamle Eye for havde staaet. bet var den gamle
Eranias dybeste Hjertesorg, orBahrensdorfern lod
plovene kare tpt on fiji hendes Hytte. 90 Daa den