Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-06-28

- ~ Aa fA R8H61 N1t W 49, -
de blive taget ilde OPP, hvis han blew borte fra Fa-
%regildet, sa mandede han sig OPP og gik derhen.
Han kom sent, og Huset og Garden var allie
rede opfyldt af Caster. Han gik OPP mellem de to
Rekker 'h9je italienske Popler, henimod den klart
oplyste HoYedbygning, som laa i Udkanten af By
en-, og forenede Byhusenes Pyntelighed med Land
bygningens Soliditet.
Huset var firkantet og af rode Mursten, og
Gangene Haven var grusbelagte. Paa liver Side
at Diet var der en- Pl@ne og Vinhayer og Majsmar-
ker / Baggrunden. Han gik ind imellem mango
Mennesker, som hilste ham, da han gk forbi.
Men Witaker var til Mode som en- Mand, der
gaar til sin egen Begravelse. Trods al hans yderste
Anstrengelse for at lyk6nske Mark og Roxy paa
en- f%orn9jelig Made, var der dog noget hans An
sigt, som fix Mark til at sige til Roxy: ,,Hvor han
dog ser alvorlig udl''
Hans Alvorlighed havde noget smitsomt we'd
sig. bet varede en- Stund, for Roxy genvandt sin
Brudeglede.
For like at st6de Mark og Roxy blew der like
danset. Mark var 10 udnevnt til Predikant, og
til hans videre Forfremmelse i Methodistkirken
hSrte der ingen Dams. Selskabet spadserede Vac
relserne og paa de grusbelagte Gauge melIem de
italienske Popler SAINT imellem de smukt klippede
Cedertr@er, som stod %omkring Huset.
Der var noget i Wittakers s6rgmodige Sind,
der gjorde, at han var ked af at vare blandt den
Skare lystige Mennesker. Og timed bley han paa
Grund af de Rygter, der var gaaet ON hans For
lovelse med Roxy, skarpt i~agttaget.
Omtrent Klokken ii m9dte Mutter Tartrum
ham og trak ham igennem hele Katekismen. Hav-
de han yirkelig veret forlovet med Roxy bet kun
de han da godt fortelle en- gammel Kone som hen
de j al Fortrolighedl Hvordan gk Diet forbiY Var
Diet ham, der trak sig tilbage, eller var Diet Roxy,
som CAV ham en- Kurv2 Havde Hr. Highbury vac
ret henne at formane ham? FGlte han sig like
daarlig til Pas Aften2
Paa allie disse Sp6rgsmaal nagtede Presten
simpelthen at svare og gik til sidst rask sin Vel,
idet han drejede af ad en- ubeferdet Gang langs
med en- Hack. Denne forte ham ned Haven, der
var i~ndhegnet med ct Framework. Han gk hen
til Vinlysthuset, som efter Egnens Skik var hge
midi Haven, og forbi Diet hen den fjerneste
Gang. Her vendte han sig ON og saa lige foran
sig Diet straalende oplyste Hus og Gesterne, som
~bevagede sig frem og tilbage.
Han kunde tydelig Sc Roxys Ansigt, som hun
stod der we'd sin Mands Side, glad og udspredende
Lys omkring sig.
Mark var nu altid glad og opr9mt. Der var
like en- eneste trist Blodsdraabe i hele hans Skik-
kelse. Han var alt for forhaabningsfuld til at fryg-
tie for %Fremtiden, og alt for jublende glad og til
freds til at lade sig tOrstyrre ar noget. Han var !
Sandhed en- smuk Mand, som han stod der fuld
Belysning, medens han med sin mageese Livlig-
he'd tog Del de omkringstaaendes Glede, idet
han CAV Vittighed for Vittighed og f~remfGrte ra-
ske Smaabemerkninger med Egnens t9rre Lune.
Men dog var der noget we'd denne yndede unge
Mand, som drog ale til sig, der CAV Whitaker
en- underlig Anelse. Men tpnker en- forkastet Ell
skier like ogsaa altid let, at den Kvinde, han Wide
have haft, like har baaret sig klogt ad som hun
kunde have gjort.
We'd Siden af Roxy stod Twonnet. Der var no
get fremmed imellem de to Veninder nu. Men
Roxy skulde smart REESE, og Twonnet Wide blive
hos hende til Diet sidste. Hvis hun havde set paa
Giftermaalet, som Byens Folk gjorde Diet, som en-
Lykke for Roxy, saa Wide hun heller like have
yaret der. Men fordi Roxy like havde baaret sig
saa fornuftigt ad, som hun kunde, saa blew Twon-
net hos hende med ridderlig Trofasthed.
Witakker tog meget ufornuftigt Twonnets Tro-
fasthed mod Roxy som en- Slags lSben bort fra
ham. bet er saa v~anskeligt for os at f~orstaa, hyor-
for vore Venner like feler wore Sorger sa dybt,
som vi selv.
Whitaker kunde like lade vere at undre sig
over, hvad Adams tenkte paa, hvorfor han hele
Aftenen stod trodsig lenet OPP til Veggen og holdt
saa fast paa sin Frakkespids, som om Diet var Lii
vet ON at gore.
Presten havde like staaet der ret lenge, for
Selskabet blev kaldt til Bords.
Bordet var dekket paa Svalegangen, som
strakte sig langs med Huset og tydelig kunde ss