Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-09-27

at hun burde tage sig noget for. Den gamle Iver
for ct Liysmaal, stort nok til at fengsle al hendes
Energi, vaagnede OPP.
Adams bley ked af denne Uro hos hende og
gik selv OPP til Whitaker for at bede ham komme
og tale med hende. !
,Jeg troede, De Wide have kommet for, sagde
Roxy, da hun saa ham.
,Jeg burde maaske vare kommen', syarede
Whitaker, ,men jeg mente, at selv ON De led, saa
trangte De mindre end mango andre til Prestens
Hjelp. Jeg gik til de svage og de skyldige. Jeg
%ventede, til De kaldte paa mig. Jeg tpnkte, at De
efter EN- It'd Wide vaagne, og da Wide jeg Sc, ON
jeg kunde gore noget godt med at komme''.
,Hr. Whitaker, sagde Roxy, ,jeg vii gerne
have noget at gore, Jeg oliver sindsforvirret hvis
sjeg skal sidde her og tanke.
ia, naturligvis maa De gore noget, - svarede
Whitaker. bet er naturligt for Dem, og Diet er
godt, at De saa hurtigt har udfundet det. bet er
Tegn paa Sundhed."
,Hvad kan jeg g6re2' spurgte Roxy. ,Jeg
bryder mig set ingen Ting oml''
DE maa arbejde for andre. bet er Deres Me.
dicin''.
Men jg we'd like nogen, der er Forlegen-
he'd. We'd De?" spurgte Roxy.
Whitaker tav lange, saa sagde han resolut
,,Jeg we'd kun to Mennesker foruden Dem, der
er stor Forlegenhed. De kender DEM.
Roxy r6dmede og gyste lidt. Hun provide paa
at f%orstaa, hvad han mente. bet var med Anstren-
gelse hun svarede:
DE we'd, at dem kan jeg like |hjalpel"
bet we'd jeg heller like, hvorledes De skulde
klmne. Jeg haabede halvvejs, at De skulde kunne
Sc en- Udvei. Men hvis De like kan Sc nogen, saa
er der visit ingen?', sagde Presten.
Roxy oprsrtes we'd Tanker ON, at hun burde
gore nOget for Mark eller Nancy. Men der var
noget Wittakers Ord, der gjorde Indtryk paa
hende. Vanen til at handle samvittighedsfuldt og
electromagnetic gjorde hendes Sind modtageligt
for enhver Tilskyndelse til en- v~anskelig Pligt, og
Diet var rart, at Whitaker havde Tilid til hende.
,,Tror De da, jeg bar mig forkert ad we'd at
gaa derfraY Jeg kunde like blive'', sagde Roxy.
DE gjorde netop, hvad jeg ventede, al De
skulde g6re", sagde Whitaker. ,,Jeg kunde like
sige andet. Twonnet fortalte Dem maaske, at Mark
red alt Diet han kunde for at komme hjem og 81
ge Dem Diet selv. Han kom for sent, og han for
tjener alt Diet, han har lidt. Han we'd Diet, og han
agter - ia han beundrer Deres Opf6rsel''.
Men De mener like, at jeg b9r gaa tilbage 2''
sagde Roxy.
,,Jeg tror like, at Deres Mand har Diet mindste
at fordre af Dem. Jeg siger kun, at jeg like ser
andet end ondt alt dette, hvis De like kan finde
nogen Vel til at vende Diet onde til Diet CODE, sag
de Presten.
Men hvorfor skal jg gore noget? bet er like
mig, der har gjort ondt'', indfendte Roxy.
Kun fordi De err den u~skyldige og den star-
Ike. Men jeg vii nGdig have Dem til at tenke, at De
er f~orpligtet til at gore noget. bet tror jeg like,
De er. Jeg er like Wis paa, at De kan gore noget.
Jeg kan slet like Sc yiaere frem. Jeg er Wis paa,
at De vii gore hvad som helst, De finder at burde
cores. Og jeg er Wis raa, at De har gjort alt, hvad
der kan forlanges. IIvis der skulde blive noget,
like en- Pligt. De bedste Hamburger er det",
,Jeg er bangeo, sagde Roxy, ,at De kun har
skaffet mig flere Bekymringer'', og hun tilfgjede,
da Whitaker rejste sig for at tage Asked: bet
er k9nt al Dem at have saa megen Tillid til mig,
%endsk@nt Diet ingen Nytte err til. Jeg tager aldrig
tilbage til Mark, og jeg kan like indse, hvad jeg
kan core for ham,
leg har slet intet Raad at give DEM, sagde
Whitaker. DE maa slet like t9nke paa, hvad De
! D. eller like b9r. Vent nu saa rolig, De kan,
Spndagen over. Hvis De saa tror, at jeg kan raa-
de og hjalpe Dem paa Mandag, saa vii ieg kom-
me igen. Men stol like paa min Dom. Lad like
nogen anden sige Dem Diet. Fglg Deres egen Sam
~vittigheds Stemme i, hvad De kan eller Dor gore.
bet er den eneste Rettesnor en- Sag som denne".
Derpaa slap han ct 0jeblik sin Tilbageholdenhed
og tog hendes Hand og sagde med megen FGlel-
Sc. ,Og Gud hjelpe Dem, min kere code Ven.
og give Dem Fred.
bet var Diet f6rste medf9lende Ord, Roxy
Ihavde hort, som svalede den dybe Sorg hendes
Sjel. Den uvante Varme hos ct Menneske, som