Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1912-05-31

,DeC er meget 1Or9dlende, er Jeg Wis pda >
sagde JENNA med komisk Alyor. Man skulde
like trO, at Diet var nogen Nytte til, at De reiser
til Texas, Hr. Bonamy!''
,,Hvorfor?' spurgte denne.
,,Aa, Folkene derude maa vere saa foredlede
af ale de Bjergkatte og andre Wide Dyr, som de
liver Dag kan Sc uden Penge, at der ingen Mis-
sionerer beh6yes. Men det kan jo ypre, at saa-
dame Dyr og Bj6rne og Brilleslanger like kan
foredle Sindet, for de oliver sat i Bur-.
Men, sagde Roxy f~orsigtigt, som en-, der
oliver grebet at gore noget gait. der kan like
yRre noget forkert at Sc paa disse Dyr, de er jo
Guds Skabninger, we'd De nok.
,,Ja, men nogle af Guds Skabninger blew like
~beregnet til at ses paa, mems de lob frit omkring'',
indyendte JENNA. Hyis Mark Hr. Bonamy =
en- Aften finder en- rigtig nydelig blank Hugorm
under sin Hovedpude, saa tror jeg han farer OPP
og griber Stokken og saar Guds S~kabning lige j
Hovedet og maser den"
sJa, Diet vii jeg gore, Jenima'', sagde Mark;
of6rst slaa den ihjel og saa beundre den" Og
han 10 paa sin h~jertelige, igefremme Made.
Folk sixties %langsomt ad, efter at de havde
set den forsultede Tiger fortare ct stort Stykke
KIDD og havde hort L6ven br6le af Misforn9jelse
med ct Ben, der like lovede ham nogen god At
tensmad.
Mems Mark og Roxy gk hjem, talte de like
ret meget ON de Guds Skabninger, de havde set.
De havde ogsaa Diet Uheld at mode Hr. Whitaker,
der yendte tract og sulten tilbage fra sin LANCE
Vandring i Skoven og var skuffet we'd at have ban
ket ~forgeyes paa Roxys Dor.
En- pludselig Smerte slog ned / Roxys Sja1.
Havde han villet bes6ge hende? Hun huskede nu
hvilke a~fskyelige Grunde hendes Tante havde an
fort til Fordel for Mark, og hun kunde neppe
modstaa F9lelsen af, at hun forraadte Whitaker og
tog Mark paa Grlnd af hans y~erdslige Fordele.
Denne Oprprsf9lelse imod hendes Tantes Rad,
havde n@r faaet hende til at afslaa Marks Ind
bydelse til at gaa hen og Sc Dyrene. Hun huskede
paa, at der kun var to Dage, linden hun hayde To-
vet at syare Whitaker, og hyordan kunde hun
DONNIE uhildet, hyis hun stadig s6gte Selskab med
Mark. Men denne havde bedt hende saa meget ON
at gaa med sig; han trengte til Opmuntring, og
der var like meget af den Slags mere for ham.
Roxys Hjerte havde straks varet enigt med
ham. 10 mere hun talte med ham ON hans Planer
og ynkede ham for hans forestaaende Pr6velser,
desmere elskede hun ham. Hun var romantisk,
som allie Piger paa hendes Alder, men hendes Ro-
maner havde en- religi9s Farve. Hvis hun / Sand
he'd kunde have f9t Medlidenhed med Whitaker
eller dannet sig en- Indbildning ON at opofre sig
for ham, saa kunde hun have elsket ham. Men han
havde aldrig talt ON, at han hayde opofret noget.
Var Diet noget Under, at den livlige, romanti-
SKe MARX, DER ndVue Sdd meBeH Meduuenneu meu
sig selv, havde gjort Diet dybeste Indtryk paa hen
de. ALE stRrke Kvinder holder af at f6le, at de
er n0dvendige for nogen, og den medlidende og
misunderstanding Kvinde vii gerne have nogen at
s6rge for.
like desto mindre f6lte hun sig ~smertelig
ber9rt, da hun saa den unge Prests blege og for
knytte Ansigt. Hun blew s9rgmodig, og Mark
kunde like faa hende glad igen. En- Gang eller
to svarede hun ham lidt paa tvers.
Mark havde haft Sinde at aabne hele sit
Hjerte for hende den Eftermiddag. M mente
han, at han paa en- eller anden Made havde gjort
hende imod. Han sagde hende Farvel we'd Laagen
og gk %langsomt hjem Aftensvalingen, mems han
tRnkte paa, hvad der vel kunde vpre Vejen.
Hvis Roxy l~igefrem kunde have fulgt sit Hiertes
Stemme, som de fleste unge Piger Wide have giort,
saa havde Sagen veret afgjort. Men Synet af Wit
takers bekymrede Ansigt lod hende after tenke
havde vennet hende til at meme, at alt, hvad der
syntes rart, MATTE vere gait. Fordi hun elskede
Mark, frygtede hun, at hun like MATTE faa ham.
Idet hun efterlignede de methodistiske Hell
geninder, s6gte hun like at afg9re SpGrgsmaalet
we'd at BRUCE sin D6mmekraft, men we'd at vente
efter Drift ovenfra eller ct eller andet ydre Tegn.
nVplg min Vel for mig, Here, skrev hun /
sin Dagbog den Aften.
Og dog var hun trods al sin Bon paa code
Veje til selv at traffe sit Yalg.
Kgrligheden er blind, derfor ser den Svner.
Den kan e%ndogsaa hente den Aabenbaring, den
dnSker ned fra Himme1en