Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1911-06-16
Mor0en0rp,
EN- FoRTELLING
fra Diet dansk-amerikanske Kirkelv
al
j. j. KLDSIG.
Fortsat.)

HJ8lp, saa Diver Jg Ger en- Stund men 1 skal ike
sende hverken Vognen eller Automobilen for at
hente mig; jeg kan godt gaa hjem i Aften.
Da Fruen ON Aftenen kom til Peter M9llers
Hus, var Stuerne allerede fyldt med Folk, som
sad tt sammenpakket. Fru Halyorson sneg sig
ind ad Bagderen og tog Plads i KSkkenet. Der var
hun serdeles vel tilfreds med at sidde; thi der
kunde hun kige ind gennem, Deren og Sc ale, som
gik ind og nd uden selv at blive set. Men Tilfreds-
heden fix en- brat Ende; thi baade Marie og Tho
mas havde hyer for sig besluttet at gaa til For
samlingen M9llers HEN aldeles uden Mammas
Tilladelse. Ogsaa de var hver for sig f9rst gaaet ct
4Hrinde i Byen og msdtes til begges Forundring i
samme Stue, hvor de fix Plads tart we'd hinanden og
kom til at sidde med Ansigterne vendte mod K9k-
kendoren.
Fru Halvorson kom den Aften til at erfare, at
endogsaa hendes Willie kunde trodses, der hvor
hun mindst havde anet Diet. Hun sad fra den Stund
al som paa Male.
Pastor Brun talte over job. 3, ID. Han
holdt en- hjertegribende Tale, der gik mango af
Tilhererne igennem Mary og Ben. Han skildrede
klart baade den levende og den dedc Kristendom
og mindede Tilhererne ON Nedvendigheden af at
vere helt med Jesus her i Liyet, ON de skal opnaa
at faa Del Herligheden efter OGDEN.
Da han var fardig med sin Tale, rejste en-
gammel Mand paa rs Aar sig op og sagde: DER
som Pastor Brun har talte Sandhed Aften, saa
duer min Kristendom ingenting til - saa er Diet
den dede Kristendom, jeg har og har haft hele
NIT Iiv igennem ~ hvorefter han satte sig ned.
Pastor Brun svarede ,Jeg betyiyler like, at
her er flere, som er stillede ligesom den gamle
Mand, ON de havde Mod til at sige Diet. Men low
mig, at like Aften vii gaa bort og glemme,
hvordan l ser nd. Sig Diet til Jesus, han o~pyekker
dede og gsr levende. Den kere Gud har Aften
j sin Karlighed for Kristi skyld bessgt eder med
sin Helligaand. Den emme Frelser STAIR med nd
strakte Arme og siger: ,,Vender ON, | frafaldne
Born! og jeg vii lege eders Afvigelser.'
Marie Halvorson var dybt bevaget under No
det og havde flere Gange maattet terre en- Taare
bort. Men da den gamle Mand havde givet sin
Erklering, og Pastor Brun havde svaret, havde
Marie ogsaa taget sin Beslutning. Hun sad med
lukkede 0jne, men hendes Aand raabte til Gud ON
Made.
Thomas, der nok ~merkede, at Diet kneb for
Marie, sad og frydede sig we'd Tanker ON den GO
de L~ejighed, der nu Wide blive til at drille hende;
thi da han paa Hjemvejen lod en- lille Bemerkning
falde ON Taarerne, svarede Marie: 0, Thomasl
min eneste Broder, gid du like skulde komme til
at grade for sent. Dette lukkede fuldstendig
Munden paa ham.
Der var ogsaa til Msdet kommen en- Flok I'M
ge Karle den Hensigt at gore Forstyrrelse men
MpueIs AlVor HdNue DeFHNtl uem DybIen ueTIil.
Kun en- enkelt CAV sit onde Sind Luft we'd at spar
Ike paa DSren, da han slap nd.
Pastor Brun blev af mango ~opfordret til at
vente en- Dag lengere for at holde ct Mode mere,
hvilket han ogsaa gik ind paa. Nogle Wide have
Diet Kirken, men andre gjorde I~ndsigelse hSje
Toner. Uoverensstemmelsen lagde sig ferst, da
M9ller bekendtgjorde, at der Wide blive afholdt ct
Samtalem9de den paafolgende Aften hans Rus.
Der var Ramp Sommerdal den Aften. | de
fleste HEN var der nogle for og nogle imod ,den
nye Lere", som de kaldte Diet. Men den haardeste
Dyst stod vistnok i Halvorsons Hus. og Thomas
matte gore Rede for, hvor de havde veret. Tho
mas smurte en- L9gn men Marie, der like lengere
kunde benytte sig af den Slags Midler, bekendte
straks hele Sagen og fix en- god Irettesettelse. Tho
mas Wide Fruen senere erindre, og med den frost
gik han Seng. Men Marie tog Mod til sig og err
klerede aaben og erlig over for sin Moder med
Taarer, at herefter Wide hun leve helt for Jesus -.
bet kogte Fru Halvorson
Men Fruen var noget beregnende ---. Den
majestetiske Selvf9lelse, som hun besad, matte
absolut blive HERE over Stillingen. Og da Truds-
Ter nu like mere kunde hjelpe, forandrede hun
paa Kinden og sagde: Mariei NIT eldste Barn, dig
har jeg elsket hejere end nogen af de andre; der
for tog jeg dig med mig paa Bes9get Danmark.
Cor mig nu like den Sorg at gaa over til Missions
folkene; thi derived vii du f~orstyrre wort sk9nne
HEN. Jeg kan aldrig mere were glad noget Sell