Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1911-06-16

mo- = ian / h1pleIS Nus efklbT6ue Sill III
stendom for d6d og flask at we're men ON Natten
dremte hun, at hun d6de og gk fortabt. Dagen eff
ter tilbragte hun forferdelige Sjelekvaler. Hele
hendes i Synden bortodslede Liv stod leyende og
%dSmmende for hende. Hun fortalte sin Mand der
ON, men han forstod hende like. Han gik dog sta
dig med hende til Fo~rsamlingerne naar Pastor Brun
kom til Sommerda saa vel som, naar Peter M9ller
ledede M9derne.
En- Aften sad de begge to stille og tause deres
lille stue. like ct Ord veksledes imellem dem. Plud-
selig siger Manden;
nYival''
,yJal'
,,Skal Vi like gaa en- Tur den friske Sommer-
aftenluft %
,,Jo!' syarede hun.
De gk nd, de gik henad vejen og ind igen-
mem skoven ganske tause uden at sige ct Ord til
%hinanden. Omsider sagde Fiipsen:
oVival'
,,Jal' syarede hun.
,Jeg tror Vi er paa gal Vel"
,Det tror ogsaa jeg.' var Svaret.
De f~ortsatte igen deres Gang tause we'd hinan-
dens Side ct langt Stykke udad Vejen igennem
Kornmarkerne, indtil Manden afbrgd Tausheden
we'd at sige:
,Vival'
,,Ja!'
,,Skal Vi like vende om2'
,,Jol'
De vendte ON, gik tilbage til Hjemmet, gik ind
/ Stuen og satte sig hyer paa en- Stol ligesaa tause,
som de havde gaaet we'd hinandens Side ude paa
Vejen. Efter en- Stund afbr9d Mandcn Stilheden
we'd at sige.
,Vivar'
,,JaI'
,Skal vi like lese ct Stykke af Guds OrdY"
,,Jol' svarede hun.
Men de havde ingen Bibel; derfor MATTE de
nSjes med at lese en- Salmebog, som Viva havde
i sit Gemme. De traf at komme til at lase ON de to
blinde, der sad we'd Vejen. Pludselig standsede FL
Gpsen og sagde:
viva vi ere de to blinde; Vi sidde her we'd
Vejen thi Jesus er Vejen, sagde Pastor Brun hin
Aften we'd Samtalemodet sidste Winter, og Vejen
gaar igennem de helliges Menighed.
,Las videre Paul, og lad os hsre, hvad de bin
de gjorde, % sagde Viva.
Paul leste videre, men afbrsd smart igen idet
han udbrgd:
viva de raabte paa Jesus, som gik forbi.''
,Dette kunde vi jo ogsaa gore svarede hun.
ia, men du maa bede, sagde Paul.
,,Nej, du maa bede, thi du er Mand Huset, -
svarede Konen.
oNej, jeg kan like bede,' erklerede Manden.
bet kan jeg like heller. Jeg har like bedet
til Gud siden jeg var Barn" indvendte hans Hu-
stru.
De bleve endelige enige ON, at Viva skulde be-
de denne Gang, og saa skulde Paul bede neste
Gang. De gk ind Sovekammeret, knalede
ned we'd Sengen, hvor den lille aargamle Son laa
og soy saa s9dt og Viva bad Faderyor under man
ge Taarer, hvorefter de igen gik ind i Stuen og
satte sig hver paa sin Stol. Efter den It'd kom de
til at tale mere med hinanden ON de aandelige
Ting, Viva havde kun til sin Mand tall ON sin
Drsm og den derpaa %fslgende Forskrakkelse
En- Aften i August var Paul Filipsen og hans
Hustru / Sommerdal, hvor Pastor Brun holdt For
samling og talte ON den rige Yngling der gik bedrg-
vet bort.
bet er muligt for Gud allie Tinge ere mulige
for Gudl' gentog hun paa Vejen hJem, og den
naste Dag tog hun ind for at tale med Peter Mol.
lers Hustru. Denne og en- af D6trene vaskede, og
Viva tilb9d at hjelpe, men Diet gik iangsomt med
Washington thi smart vaskede de og smart MATTE
de ind Stuen for at bede til Gud, at han sin
Made Wilde forbarme sig over Viva og frelse hen
des Sjel.
Hen paa E~ftermiddagen lyste Diet virkelig og-
saa Op for hende og hun udbrgd:
| ,Jeg er frelstl jeg er forlssti ieg trorl Jesus
er min, og jeg er hans ----"z z z
ia, I vii naturligvis like tro mig; men Diet er
sandt; Diet kom til mig, da VI knelede og badl'
10, visit vii vi tro dig; thi vi har selv gjort
samme Erfaringer," svarede Mollers Hustru
D--AA "A - n.-