Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-01-28

Barn ser sin Fader ind faDjnere eller skjuler sit Ar
slgt sin Moders Barn. De var f9jede til nogle sma
Sange for Born, men som voksne dog ogsaa kunde til
egne sig. uSel dem skal du spille og synge for din
Born en- Gang, Anton sagde den Gamle ,,hvi
du, som jeg haaber, oliver en- lykkelig, ret idyllysk Fa
miliepapa = og like, som jeg, en- gnaven og kedsom
mellg PeberSvend. Saa kan du ogsaa fortalle der
g~rinagtige Anekdoter ON den gamle, lapsede Mu
slkant, der blev from, da han fix ekle Mixturer, O.
tenkte paa dine R~ollinger, for de blew fgdter p
,,Hvor de Melodier dog er d%ejligel' sagd
Anton. u Morgen skal jeg skrive dem op og spill
deml de er lette at huske.'
MEN hGr nu, Anton p vedbley den Gamle =
udet Billede, du we'd, der hanger over Instrumentet -
nu kan du like Sc Diet; men jeg ser Diet altid, som TO
tyve Aar siden Diet er dejligt, som en- uskyldi,
Engels Diet skal du have, naar jeg er dgd engang
Du maa love mig at beware Diet omhyggelig og aldri,
sige til nogen, at hun var en- .'
nJeg we'd nok, Diet var hende, De holdt saa mege
at, og som dog var saa ond og fel, at De afskyed,
hende men Diet har jeg aldrig ret kunnet forstaa. Hvor
for skal jeg have hendes Billede?"
For aldrig at glemme, at der er noget ondt, noge
ret djeyelsk alt, hvad der ~fortryller os denne smud
sige Verden, ligesom os selv = og for engang on
like for, saa dog naar du skal do at kunne Sc pa;
Ut = iuhPuC 1 Felutn elten get er l OS SelV elle
/ andre, enten Diet er stygt eller dejligt saaledes son
vor HERE fomodentlig maa forstaa Diet, hvis han kar
Sc os belt igennem Sjalen, uden at hade os."
uDet kan han 10 og elsker os dog" sagde An
ton. oMen er allie Mennesker da saa forferdelie
ondeP spurgte han ,,ogsaa De, kere, code Pro
fessorl og allie de rare Mennesker, jeg har holdt af
fra jeg var lille? Og hvad ondt er der da i Kunster
og Videnskaben, Gudsfrygten og i alt Diet sk6nnt
og herlige i VerdenP"
,,Du spSrger ON mer, end jeg glider snake ON
AftenP' svarede Professoren. Dine stakkel.
Foraldre vii jeg like tale ON de slap 10 uden stort
Ansvar I'D af denne Verdens Maskepi. Dine Venner
H9nsekremmeren og Hans Litsenbroder, din Moster oa
den lille Lise SAINT den hele Sterefamiie vii ieg gernt
tro alt godt ON vor HERE kender deml = men dt
er dog vel like lutter rene Engle. Og nu Kunstens ol
Videnskabens Verden selv hvad vi kalder Fromhec
og Gudsfrygt tror du, der de Regioner er niger
Lsgn og Forfengelighed Krogene7 ingen Uterlighet
og Jammerlighed Grunden2 Diet vii du faa at Sc
= Og allie de store Aander, du svermer for, Bah ii
dem regner du kanske ogsaa mig - ;eg er dig mege
forbundenl men jeg har veret en- Hallunk allie mine
Dage. Hvad godt og smukt jeg har gjort, skal jeg Xxx
rose mig af! Til ingen Nytte blew Diet = saa mege
er kun visit. Der Krogen ligger Diet altsammen =
videre kommer Diet aldrigl = Jeg har veret for stor
snudet, skal jeg sige dig, til at rejse Verden rundt son
en- Mar, og Sqadronnere mig ct %europeisk Navn til, son
allie de Kunstnere og Virtuoser, der har gjort SprelC
med hvad der er CLIENT eller smart vii glemmes. d.
skal dog REESE, naar du er klog, men, ON muligt, ude1
at blive en- flittersyg Ber6mmelsesjeger Hvad n,
endelig din egen Dyd angaar, min code Anton! saa e
du %rigtignok endnu = meget skikkeligere end jeg mel
der kan gerne blive en- meget stSrre Slyngel af dig, EN-
du og jg dr6mmer ON. Nok sagtl vi er noget dje
velsk PAX til Hobe = og du skal arve min Engel der
for aldrig at glemme det.."
MEN hvad ondt giorde hun dap = spurgte An
ton umaa jeg like tende Lys og Sc rigtig pa;
hende ?'
YVer saa godl Sc kun rigtig paa hendel men tai
dig Agtl tro like dine Dine og tro heller like hen
desl Legn L9gn er der i allie Dine"
Anton havde tendt ct Lys og betragtede Billedet
Den Gamle blew mel og mer urolig. War h n koket
= var h flask : var der like ct sandt Ord d.
Mund ?" : mumlede han = ,,kunde hun like tale son
en- Engel og sverme for alt skSnt og g~uddommeligt
og dog kunde hun like grade af Henrykkelse owe
nit Sanctissima = og dog = kunde hun like flyve ii
Hilnmelen med mig den enc Time og flyve ii
Helved den anden med = Sci Sc er hun like for
tryllendei - har du set Mage til Dine = og hor =
hvilken Aand hvilket Vidl hvilket Lune sci nj
blinker hun til migr'
Anton havde staaet saa fortabt Beskuelsen af de
dejige Billede, at han kun halvt havde hort, hvad de-
Gamle hviskede. NJ faldt hans Blk paa Professoren
Ansigt ogsaa han stod og stirrede paa Billedet, mel
var bleven dSdbleg. = ,Gaa nul' sagde han hefti
og svimlede ,,pak dig bort lad mig enc Mel =
f9lg mig herfra p
F -. e.