Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-07-29

af Folket2 og hvad begejstres selv den dannede Verden
af uden hvad der netop for ct 0jeblik er Mode? Har
Diet like veret ligeledes med Begejstringen for allie mu-
lge Virtuoser, for de politske Penne- og Mundhelte
oq har Diet veret stort anderledes med den allernyeste
Entusiasme for Heltene fra hine blodige Kampaar ?
hyor er den Begejstring og den Poesi, som vedyarer og
eyiq rdrer sig Livet og Folkene2 = Meteorer =
Nordlys Skuffelse forfengelig Skuffelse er Diet
dog altsammen' -
Mel, kere Venr' afbrsd Sundby ham pnu
staar du paa Salomons fortvivlede Standpunkt, da han
predikede: Alt under Solen er Forfengelighed Den
Klippe maa enhver dybere Aand strande paa, naar han
ct 0ieblik falder nd af Guds Verden og tumler ON /
sin egen. bet heles Storhed og B%etydning forgaar / den
krenkende F9lelse af vor egen og selv Diet stSrste En-
keltvasens Intethed uden for Gud. Bort med ale For
dringer Personlighedens Navnl og du er ude over
Skuffelsernes og den krenkede Stoltheds Fortyivlelsel
Miskend dog hyerken vor Samtid eller dig selvF
vedblev han. ,,Enhver betydende Verdenskamp berer
en- befriende Genius sig - den lever %ud9delig Folkets
Sjele, selv naar de sumner. Tro mig, kere Venl' =
! vedblev Sundby med stigende VaTme ovor lids OPP
gave skal f6rst loses, naar de store Verdensaander de
rdrer sig Livets eller Kunstens Verdner - bgjer sig
for den Gudsaand, de har l6srevet sig fra sa kom-
mer f9rst L%ivspoesien tilbage, med den Alvor og Dybde,
der f6rer til virkelig Aandsfrihed og Livsglede saa
kommer ogsaa den Frejdighed og Diet levende Haab,
som vi nu dog har gjort ct Kempeskridt frem til -
saa kommer der en- adel, kraftig Virksomhedstid saa-
vel for Statsliv og Folkeliv, som for Videnskab og
Kunst Ell ny, stor Kamptid, ON du vii, men en- hgj-
ere Livssphere. On en- evig Fred dr9mmer jeg like.
Mod L6gnens og Hadets Herredgnme skal hvert Folk
staa paa Vagtl hvert halye Aarhundrede beh9yes maa-
ske selv en- blodig Kamp for at holde os vaagne men
har vi s6nderrevet de Hjernespind, hvormed en- TANNER
Zig Hrgerrighed og endnu jammerligere Forfangelighed
vii omsno os, saa gelder Diet en- fri og edel Daabskamp
for ct Sandhedens, SkSnhedens, og Karlighe-
dens Rige paa Jordenl' Sundby havde sin
Varme grebet Antons Hand og saa ham dybt ind de
store, kraftig-brune 0jne. ,.Jeg ser detH' vedblev
han med glad FortrSstning ,du vii og kan endnu
blive en- frejdig Hamper for hint Sk6nhedens og Sand
hedens Rige. Den Genius, der har fort dig tilbage til
Fedrelandet, har aldrig ganske forladt dig. Jeg kan Sc,
hvilke Ideer der har opfyldt dit Sind dine bedste Ole
blikke. De gamle, store Sagn fra vor Oldtid Toner
ne fra vor Middelalders- Poesi har ledsaget dig vor
skgnneste Lyrik fra din Barndom har faaet Tonevinger
din Sjal, naar du tenkte paa Hjemmet."
,H9r f6rst, ON muligt, hvad Diet duer til, for du
gleder dig derover p - svarede Anton. uNu har jg
fsrst sely faaet Lyst til at kaste ct Blk derpaa igen. Det
var Slavens Vark de sgvnlSse Natter, naar han Wilde
have Fred og afryste sine a~andelige Lanker. Hyad du
har sagt mig ON de gemte Folketoner = har nu after
plNCl ing AlOQ. NTH lOllI mig hCi Oh nc SdiiC "
stefolk % = afbr9d han sig SEW. ,Jeg fix dem al
Orig at Sc men jeg synes dog, jeg har kendt dem ,saa
n9je fra V%ilhelmines og hendes Faders Beskrivelser" -
,Se her er deres Spejlbileder F' svarede Sund-
by ,,det ligner dem smukt." Han fremtog ct
Daguerreotypbillede af begge de gamle, som Vilhelmine
havde givet ham. Han saa den besynderlig velgSrende
Virkning, Beskuelsen af dette Billede gjorde paa An
tons bevagede Sind, og da han gik, lod han Billedet
blive hans Hander.
Anton var alene. Han b~etragtede after og after
dette Billede, medens han aabnede Vinduet og af og til
saa nd over Havet. Han tenkte nu paa, hvad ct saale-
DIES smukt afsluttet Menneskeliv betyder, og Diet var
ham som disse to stille, fra Verden afsondrede gamle,
uden noget Ord fra deres Leber, nu selv efter OGDEN
talte til ham deres Skyggebileder. Forestnlingen ON
dem bragte, ligesom j hans Barndom, en- ubegribelig
Fred hans Sjel, og han fslte sig vemodig beveget we'd
Tanker ON deres Bortgang. Han Sammenlignede sin
egen fredl6se Omtumlen gennem to Verdensdeles sken-
neste Lande, under en- uafbrudt Higen efter Beremmelse
og Lykke, med deres ensformige, stille Liv og Virksom-
he'd Prestegaarden. Han fandt nu, at ct saadant til
syneladende fattigt Liv dog kunde indeholde en- Rig
dom, som den st6rste Rigmand Verden og selv den
verdensherSmte Kunstner tidt sayner. Han drgftede
Diet sande a~andelige Udbytte af sit Virtuosliv, og han
kom Ill Diet nedslaaende Resultat, at han egentlig nu
fsrst, da han havde mistet sin Sangstemme og var bleven
en- stakaandet Flsjtespiller, var kommen til ct Stand
punkt, han kunde gaa I'D fra og begynde ct Kunstner-
liv, som Diet var verd at we're fSdt til. Hans Blk faldt
paa den store Bunke skrevne Noder, der laa opstablet
-. -. D--1 n - - = n