Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-03-04

raSt. Egentlig forstaar jeg denne Rgst kun helt, naa
Ordet kommer til, eller naar jeg hgrer diets rene
simple, ublandede Toneudtryk. Derfor holder jeg mes
af din Sang, helst naar den er uden allie Rullader o.
Bravouraria-S norkler og dernest af din Fl9jte, naa
du begynder med ct simpelt Tema, linden du komme
til al den Stads og Sauce derpaa, som du er ner we'd a
tabe Vejret we'd. For mig har Musk kun ret Betyd
ming som Lyrikens Berer gennem Sjelenes Verden."
Men Musikken er en- selvstendig Kunst p I'D
br6d Anton heftig ,,hvad ingen Digterlebe har nd
tall og ingen Dybsinds-Tanke har Ord for hvad de
like med klar Bevidsthed er %oprundet nogen Meme
skesjel Diet skal den udtone og udaande, som Ell
himmelsk Seraf, der er stegen ned til Jorden med sill
S~trengeleg, sit Toner6r og sin Sangstemme, men ude1
at behSve noget andet Sprog end den Tonepoesi, d.
himmelske Herskarer udsynger for Guds Trone."
nMeget godtl Diet klinger fortreffeligtP p :
sagde Sundby ,mon der dog like striker lidt How
mod og Indbildskhed deri, min kere Anton? Skuld
Aandens og Ordets Digtere paa Jorden allie staa sa;
layt mod en- rigtig himmelfalden Tonepoet, at de Xxx,
k6nt kunde f6lges ad blandt os stakkels enfoldige Men
nesker og, aller helst ~broderlig Forening, give Aan
den baade Mennesker6st og Engleflugt? En- Diet maa
ske for at Devise Tonekunstens Selystandighed, at sa;
mango store Komponister synes aldeles uvidende on
den Skat af sand Lyrik, der ligger opslaget for den
nasten ethvert Folks Litteratur, medens de sa oft
griber de flaveste og NEST prosaiske Tekster til dere
Mestervarker? Dog, nu er jeg maaske altfor oprig
tg igen. Husk paa, jeg er en- Legmand Kunsten
Antonl og snakker som den blinde ON Farverne!'
aJeg forsvarer 10 like de slet valgte Tekster p :
svarede Anton ivrig; der ligger visit megen her
lg Poesi begravet B9gerne, som man kunde Civ
Lv og faa til at flyve I'D fra Papirgravene men jel
tror kun, at den sande T~onedigter maa kunne swing
sig til Ud9delighed og den h6jeste Ber6mmelse uder
at gore sin Kunst til Slavinde for Lyrikken og uden a
have lest eller Suite sig til en- eneste Digter."
,,Meget m~uligtp' sagde Sundby = linen der
Ud9delighed og ~Ber9mmelse bryder jeg mig kun Xxx,
ON. l Diet Stykke er jeg saa prosaisk, heller at n9je
med den begravede Poesi baade Bggerne og i Livet =
og lade de himmelske umelende Musikanter five mis-
forbi som den hele ordl6se, uarticulerte Naturmusik
allie de v~elsignede Fluers og Bremsers Surren, i Wild
gessenes Skrig og, ON du tillader Diet, Fr6erne
Kvakken."
,,Saa nevn dog heller den store Naturharmoni
den rige, uendelige Fuglesangf' udbr9d Anton =
VI Tordenens Brag og Orkanens Brusen, Havets Of
Skovens Susen og Hvisken ON de store, uopl6ste Ma
turgaader p
,Du har Ret jeg var gnaven' : svarede Sundb
og greb venlig hans Hand ,,jeg gjorde ogsaa Fluer
ne og Fr9erne Uret. Der er Lv og en- stor Poesi
Diet hele. Jeg skal med Hjertens Glade here til o.
raabe Bravo med allie dine stormende Publikummer
naar du, som den g~uddommelige Tonemester i Natu
rem, kan give Verdenspoesiens evige G~rundmelodier o.
uudtalelige Gaadesange en- saadan Mangfoldighed a
Harmonier, at jeg faar ct sk9nt, u~forstyrret Indtryl
deraf. Men til du driver Diet dertil, maa du tllad
mig at s6ge Aandens hSjeste Udtryk Diet evig levend
Ord og kun lytte til Musikken med min hele Sjal
naar den griber hin Ordets Melodi og gengiver mil
Diet flyvende og ~opl6fteude Harmonier."
De tav nu begge en- It'd lang noget forstemte.
,Rejser vi smart til Italien p afbrsd Antol
endelig den nesten pinlige Tavshed. ,Her er mi
dog tomt og engstende i dette Salon og Virtuosliy
Jeg oliver allie Vegne barren paa Henderne paa e
Made - on like just af di og Diet har jeg beds
af = men du beh9ver like at slaa Wand pa min Be
gejstringi Jeg har ingen Tro til den Lykke og Herlig
he'd. I de fornemmes Kredse STAIR jeg dog altid son
en- fremmed Fugl, man har sat Bur og f9der me
Sucker. Selv Damernes sk9nne Ord, naar de siger mi
Artigheder, klinger mig som Musikfigurer, der Xxx
passer til Grundtemaet i min Sjel. Selv den fol-
~treffelige Grevinde Camillas B~eskyttelse er mig e
kreds, som hun dog er den megtige Fe, der har frer
manet omkring mig : Jeg maa nd blandt vildtfrem
mede Mennesker, der har Sans og Aand for Kunst
og hvor jeg like behsver nogen anden Anbefaling en-
Livet og Aanden mig selv og mine Frembringelser
,Om otte Dage er jg rejsefardig med mine Gre
verr' svarede Sundby med Utilfredshed over Ret
ningen hans Selvf0lelse. vii du for bort, kan '
10 smart indhente digl Lad os nu faa Lys! du ska
sagtens i Selskab."
,Man venter mig hos den franske Minister me
jg udebliver. bet gaar dog kun I'D paa, at jeg ska
hafa1a Observation-Disclosures mad uovar;+ iapac+a n