Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-05-27

(Fortsat)
Min Gudl hvad var det7 = spurgte Anton for
ferdet war her like tor"
,,Komr' sagde Spotani = ,nu er dt It'd at
stige ned = ,Damerne venterp p
Men hvem var her7 og hvor blev han af?' :
Fra DiagolO var her han Wide styrtet Dem /
Helvedstrsmmen. NJ forterer den ham selv =
Komr'
,Fogferdeligtr p udbrod Anton og fslte sig som
lammet af Redsel kan han like reddes2'
Il Skarsilden maaske men her er han nu Kul
og Aske. Koml lad ingen merke nogetl han ligger
paa sin Corning han bred Akkorden hvem jeg beskyt-
ter, MATTE han like rsre. Komf' = Spontani greb
den forstenede Anton we'd Haanden og forte ham hastig
tilbage til Selskabet. Selv var han nu livlig og munter.
Han saa sin Ssster we'd Grew Ferdinands Arm med
Sp6g og Latter glide ned gennem Asker. Sundby holdt
Magnus under Armen, og Spontani for dem forbi med
Anton. Asker flej dem ON Orene we'd hvert Skridt
kom de hele Favne frem og sank saa dybt, at de like
kunde falde. Ferst we'd Eremittens Hytte standsede Diet
raske LIB. M blussede Faklerne. Hslerne besteges at
ter, og smart red hele Selskabet maleriske Grupper ned
F~jeldstien, der snoede sig som en- Aa mellem Klipper
og Krat. Bag we'd dem steg Flammes9jlen fra Vesuv
og kastede sit Genskin hen over Bugten. I Skyerne sci
lede Maanen bleg hen over Rejsetoget, og Diet Hele
havde en- ~drgmmende, romantisk Tone, der hos Anton
diiOCN oS hCd oIu w HdSiShdDCllS iCl Ian
red dog stille we'd Fioribellas Side og lod hende ufor-
styrret lie og spoge med GREY Ferdinand. sundby og
spontani red noget bag efter dem, og Magnus tumlede
sit Hsel forbi dem. Enhver havde sin Fsrer med kun
Magnus havde ingen.
,Hvor blew din Ferer af?" raabte Sundby til
GREY Magnus, idet han red forbi.
,P........ har nok taget ham, p = svarede Siam
herren og 10 = linen jeg beheyer ham like = Dyret
fandt leg = Diet er ct godt Skindf ~
sundby betroede nu spontani (paa Fransk, for like
at forstaas af Fsrerne* den Mistanke, Ferdinand hav-
de haft til hin Ferer, der nu saynedes.
Spontani nikkede. DE kan we're uden Frygt for
ham, Signor Mentor" mumlede han. ,Jeg STAIR
Dem indie for, han kommer like tilbage fra Vesuv
at sige i Aften eller ad denne Vej' = tilf9jede han
hastig yhan er gaaet en- andenr'
Sundby saa forundret paa Virtuosen. Der var ct
Smil den hsje Italieners gulblege Ansigt, der dette
0jeblik forekom ham ret u~hyggeligt. ,Tror De ogsaa,
Diet var Banditten fra V~enedig9' = spurgte han.
ia veil Fra Diagolo var detP' = svarede han =
,eller rettere sagt = han hyerken var Diet eller er Diet,
for Gengangere tror jeg like er til" Han ~prikkede
nu sit Esel med sin Dolk, saa Diet galopperede. Sund-
by saa ham ferst igen Portici, hvor hvert enkelt Sci
skab nu steg sin Vogn.
Anton sad after we'd Fioribellas Side, med Spontani
lige over for sig. Hans Dine medte Italienerens, og
han gjorde Mine til at tale; men Spontan olinkede
og bererte hastig sine smalle Leber med en- Finger. An
ton tav. Deres lette Phaeton rulede allie de andres forbi.
Fioribella sang Vognen. Broderen sang med men An
ton tav. Fioribella besvarede med Diet yndigste Mix de
Herrers Hilsen, hun kerte forbi, og viftede med sit
hvide Slsr i Maanelyset.
,Hvor hun dog er ~nydeligH' = udbrsd Ferdinand
og gentog sin Hilsen linen hvad fejlede Anton /
Aften? Pr
,Du har gjort ham s~kinsygP' svarede Magnus.
bet var ogsaa forskrakkeligt, saa du koketterede
med hans Donna p
Sundby sad stille hele Vejen tilbage til Neapel.
Han tankte meget paa Anton og den fortarende Liden-
skab, han troede at have set hans Aasyn og urolige
Blk. Han tenkte dog nesten endnu mer paa Spontanis
underlige Smil og hans Ord ON hin Eseldrver, der
like kom tlbage fra Vesuv.
ENTLAnE Y ADLTEI