Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-01-07
raabte Koncertmesteren

kommer ct GesandtskabP'
Der blew ct Djeblks Stilhed. Hr. Skade traadte
~h9jtidelig frem og bukkede tire Gange. ,,Store, ber0mte
Mandl g~uddommeige Mester den hgjeste af allie Kun
ster p - begyndte han og r9mmede sig ,,Jeg under
tegnede, ringe Stadsmusikant og Berger en- ringe By
men dog ogsaa noget indviet i Musikkens Hemmelighe-
der jeg undertegnede fremtreder her med min For
lovede, min magelese Lene"
III stille, min Venl lad mig = = hviskede Madam
Madsen ham Oret og greb ham lidt haardt Armen, da
hun h9rte de unge Mennesker kvele deres Latter bag
hverandres Ryg. ,Undskyld, H. Professor p : sagde
hun og nejede net og ret sirligt rat vi kommer paa
denne lid, som visit like er den rettel men vor unge
Ven Anton maa nok like have vidst, her skulde vere Sell
skab og'
DE er velkommen paa enhver Tid' = afbr6d Pro
fessoren hende hpflig. ,Jeg we'd, De har tenkt paa at
glade mig med ct Bes6g Anledning af Anton
,Ja, Hr. Professor = tog hun after Ordet = wi
Wide take Dem for den store Kerlighedsgerning mod
vor kere, unge Ven, at De vii lare ham rigtig smuk Mu-
six og fine, artige Manerer' =
,Ja, Diet maa De vel sige, min code MADAME =
udbrsd Professoren med en- hjertelig Latter taller
helst efter den Prove, De har varet sa lykkelig at h6re
saavel paa edel Kunst, som paa Humanitet og fine Ma
nerer."
ALLIE de unge Herrer istemte Professorens Latter, og
Nldudnn hlduSSH uhCV oyHi6 AoiiS6Sh.
I'll nu du, ssde Lenel og lad migf' hviskede Hr.
Skade. vi kender begge dog, Gud ske TAX og Erel
saa meget til Kunsten, h9tsterede Mester og Virtues !"
= ~begyndte han og bukkede dybt-oat vi selvi Geniets
mindre heldige og noget ubarmoniske Fantasier kan
opfatte Diet store og geniale, son.. desverre, like allie har
Sans for. Bryd Dem like derom, Hr Professor Diet er
noget, der kan handles ethvert stort GEM. bet er mangen
Gang like gaaet mig ct Haar bedre: SEW mine bedste
w. - J.-.:1 IL ,oor ;o bow for hnit Oh1i-
gaturen'
,,Saa vii jeg tr9ste migr' = svarede Professoren =
,,Deres Eksempel, Hr. Skadel skal vere mig til Opmun-
tring, naar noget m~islykkes for mig Kunsten og SEW
mine unge, lattermilde Venner gsr Mudder med mine
Fantasier. Behag at tage Plads ct lille elias Vim,
Hr. Skadel til Are for Kunsten, vor felles ~oph@jede
Gudinder'
bet siger jeg, min Tro, aldrig nj till svarede
Hr. Skade og t9mte straks sit Glas. ,,kunsten, vor
felles Gudinde, skal, min sjel, Level og, som jeg siger
Dem, ingen kan altid vere lige heldig der er falske
Toner os allie"
De unge Mennesker kunde like dempe deres Latter.
Anton stod som paa Glgder. Sundby rynkede Panden og
bed Tenderne harmfuld sammen.
I'll stille, min Ven lad nu mig dirk kun et
CLASP hviskede Madam Madsen og rykkede Skade
lidt Kiolesk9det. = vi skal like opholde os her ret
langer tg hun med rolig Fatning Ordet. wi
ser nok. De har ct Selskab her Aften, Hr. Professor
som like h9rer til vor simple Stand, og som vi like Passer
til. Gaar Diet og saa lidt I'D over os, er Diet meget undskyi-
deligt - hvor unge Mennesker slider we'd ct elias Vim.
vi Wide kun take Dem for Deres Godhed mod Anton
,og bede Dem gore os den Are at vere til Stede we'd wort
Bryllup n~estkommende Fredag. Anton har sagt o, at
De nok kunde have Lyst dertil. Men hvis De finder Diet
ubeskedent af os"
Hun standsede. Latteren mellem de unge Herrer
var vedbleven. Synet af Hi. Skade var dem en- nudtSm-
melig Kilde til Latter.
,Undskyld disse unge Lapses Grineri, code Madam
Madsen p sagde nu Professoren med Alvor og med ct
lynende Sideblik til sine o%vergivne Caster. ,,De og
Deres Forlovede staar dette Ojeblik langt over mig og
nit Selskab baade Humanitet og code Seder = Diet kan
leg forsikre DEM De har udfundet den eneste mullge
Undskyldning for disse Hvalpes Lapseri we'd at anse dem
for parefulde. Har De troet Diet samme ON mig, Wide
ieg nasten enske, Diet var sandtl = Jeg takker Dem hJer-
tehg for Deres Besgg og den venlige lndbydelsel Jeg
skal qanske sikkert komme med Anton Han havde
set den krenkede Fglelse den brave Homes Ansigt vlge
for den inderligste Chronological og for ct Udtryk at
en- st1le. mild Selvf9lelse. Han var bleven bevaget, og
Diet var synligt hans Blk.
DE er en- god Mand, hvor stor og fornem De saa
err" sagde Madam Madsen og greb hans Hand, som
hun knugede %trofast. - ,,Og nu, god Nat Gud vel
signe Demr' Hun nejede, trak Hr. Skade i Hrmet og
drog ham nd med sig, medens han gentagne Gange vendte
sig og bukkede dybt.