Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-01-14

33CONAS0S5 mi N1NNNSN ~ J@N 49, 49, .
Fjong, bedste Grevel = og we'd De like, Diet er Natur
videnskabernes lid : Diet er just gentilt at tale ON Luft
og Wand"
.Ja saa! Diet vidste jeg like. Han er ct meget net
Menneske, den ung Knudsn." Grey Ferdinand skyndte
s5 bort.
Professoren blew nu titalt af en- gammelagtig, sir
Zig HERE med to stjerner paa Brystet og ct meget for
nemt Vesen, som han kaldte Excellence og bukkede med
slapt nedhengende Arme for, medens han syntes at efter
ligne en- Orang- Utang. Anton lagde Merke til der
overdrevne Underdanighed, der den gamle Professors
slappe, blege Ansigt blandedes med ct ironisk smil we'd
hvert Ord, han sagde.
10 dybere Professoren bukkede, 10 hgjere knejsede
den bestjernede HERE og smilede v%eltilfreds med dc
tykke, rode Kinder. De talte temme,ig lenge sammen
og Anton kunde Sc, Talen MATTE angaa ham,. Paa ct
Wink af Professoren kom han nermere og blew ~forestillet
for hans Excellence GREY Hog, som yden unge, haabe-
fulde Hr. Knudsen, der baade kunde spille Fl6jte og
redde druknede.'
bet er en- charmant lille Historic, vr code Pro
fessor forteller mig ON Dem, lille KnudsenF sagde
Excellencen med en- mild, beskyttende Mine. bet Ell
meget opmerksomt og gallant af ct ungt Menneske at
udsette sig for en- Katarrh denne Seson for at redde
en- Danes Liv. Det er dog %pregtigt, at vor Ungdom
lerer at svSmme p = vedblev han ,det giver Anled-
ming til mango smaa store og code Hamburger af Danske
Nor mel, og Holstenere maa vi nu kun sige, siden de
Norske 10 like lenger vedkommer os og Diet er altid
flatterende for Nationen. Jeg kender like den Familie
Bimbe, men Diet ggr intet til Sagen. Familien vii sagtens
have Sagen n~eddysset. Hvis den ~ulykkelige Frqken de
Bimbe var Diet like saa, min code Professor?
,Meget rigtigt, Excellence Kathrine de Bimbe ell
Ter Diet platte Almuesprog Pimpe-Kathrine"
Fly Diet klinger simpelt, min Bedstel hvis den
Frgken de Bimbe, siger jeg, nu rejser bort til ct Bad fol-
at undgaa S~candale, b9r der for alting intet er6rtes -
hedder Diet like saa"
,Meget rigtigtl er9rtes er Diet rette Ord
.Saa Dor der intet er9rtes derom de fatale Blade
for Familiens Skyld. MedaiIen tilkommer Dem ethvert
Tilfelde, min code Knudsenl og den vii like udeblive
leg gratulererl En- lille edel Daad err dog altid noget.'
Anton var bleven blussende ROD. Han vidste like
hvad han skulde sige. Han bukkede kun og tav.
like sandt, Excellence? ' - sagde Professoren med
sit allerpudserligste Ansigt, hvormed han efterlignedt
den italienske Pierrot- Maske = yet meget net Menneskf
: og allerede en- smuk Handling at bare Vidnesbyrdet
ON i sit Knaphul bet er ct lykkeligt Land, hVor Dyder
saaledes bel6nnes De, der like vii have Medailen, kal
10 faa femten Rdlr. Diet er en- meget passende Pris fol
ct Menneskeliv he1st naar Diet like h3rer til de aller
fgrste Klasser. bet var jo ogsaa Prison paa de Presseo'
Blokskibshelte vor Ungdom, disse fortreffellge Fem
tendalerskarle. Men, like sandt, Excellence min Elev e
ct haabefuldt ungt Menneske : og han taller godt to-
sig?'
bet kan nok vere, min code Professor men mege
synes mig dog like"
Han f~orstummede af Hrb6dighed for Deres Excel
lence. Han er o~pdragen paa Landet, skal jeg have del
Are at bemerke, og har neppe set andre Stjerner end d
smaa, usle Stalker paa Himlen."
ia saal ia saal De spSger, min code Professor De
gleder mig, at De altid er lige munter." Dermed vendt
GREY Hog sig til en- anden.
bet gjorde jeg nok lidt for CROFT, SundbyP =
sagde Professoren med sit naturlige Ansigt og vendte ST
til sin alvorlige yngre Ven, der hele Tiden havde betrag
tet ham med ct mSrkt, nesten smerteligt Blk.
..Ingenlunde r' svarede Sundby; lined de
platteste Singer glider Ondskaben glat ned. Blive
Anton nu forhutlet med den dumme Medallle, er dc
Deres Skyld."
Der kom nu en- stor Deputation af unge Hofjunker'
Kammeriunkere og Baroner til Professcren med Anmoc
ming fra Vertinden ON at glede Selskabet med en- gansk
lille Fantasi paa Pianoet.
Lad mig vere! lad mig verer' vredsede han
som ct uartigt Barn, og vendte dem Ryggen. DE vee
blew imidlertid at forf6lge ham.
,,Maa jeg bede Dem, mine meget erede Herrerl =
mine heigunstige Velyndere mine ~naadigste Patroner
maa jeg bede Dem aller@rbpdigst og ydmygeligst ga
ad H. til I" = sagde han til sidst med en- dyb Hilse
og snuttede I'D af DSren.
De unge Herrer 10 og vedblev med gentagne Bonnie
at ~forfSlge ham I'D Forsalen.
Sundby havde imidIertid draget Anton hen i e
Misunderstanding, hvor de kunde bemarke nogle timer
Trnk af dette Salonliv. Her kunde de sc og h9re, hvoi