Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-01-07

Dette Tema gentoges mangfoldige Gange den
fuldstandigste Udferelse af den NEST glimrende Fuga =
og med Udtrykket af den h9jeste Begejstring.
Medens allie de unge Dilettanter 10 og morede sig
kostelig derover, havde Anton sknt sin Fl6jte ad, lagt
den Futteralet og sat sig hen sofaen til sundby -
,,Se paa hans Ansigtf' = hviskede Sundby = ,tror
du nu, han gleder sigP'
,Neir' svarede Anton han Ter kun udvendig.
Men hvorfor har han dog spildt al den ~pregtige Musk
paa de underlige OrdT'
Sp9rg ham selv derom2' var Svaret.
Dertil caves nu dog ingen L~ejlighed.
la saadan skal Diet vere p udbrSd Professoren =
,,det err dog noget andet end mine kedsommelige Operaer
og Hymner. bet kunde jeg nok gore Furore med, naar
jeg kunde faa jer Kobbel og trakke ON med jer
paa Buffo-T eatrene. Apropos" yedblev han ujeg
har tankt paa en- stor Opera buffa kort Begreb. Jeg
vii selv sette Teksten til den. bet skal vare en- skr9k-
som rerende Hundetragedie en- eneste Monolog med
Kor. Molossus, den store Bulbider, skal we're Helten"
Bravo Bravo en- Hundetragedie originally =
pregtigtr p raabte de unge Herrer Munden paa
hverandre.
I'll og hsri jeg har Ordetp' vedblev Professoren.
bet er tidsnok at applaudere, mar we'd, hvad Oct skal
verel Bulbideren, Molossns, er heroisk- patetisk. Han
synger for Koret, som er allie Stadens Hunde, en- gruellg
Ballade ON sine Misgerninger han har baade bidt SIN
Fader og Moder ihjel, under Midnatstimens hule Stag
fra Nicolai Taarn Maareskin, da der stod en- Komet
over Slagterboderne. | sidste Vers faar Molussus Wand
skrak og bider allie sine trofaste Venner. ALLIE Hunde-
heltene oliver gale og dor med den store Molossus under
ct Tutti- Hylefinale. Hvad siger | deromP
Hans unge Beundrere rosie Planen og fandt den
mesterlig.
Sc paa hans Ansigt, Anton' hviskede Sundby =
.tror du, han feler sig smigret"
.Neir' - svarede Anton = ,,han er vred indenl.
Han err set like saa rar Aften som oilers. Jeg skal nok
sige ham Diet Morgen, naar vi er enc"
Man havde nu faaet den Ballade fat, som Bubble
rem, den store Molossus, skulde synge. Bet var en- yittlg,
men bidende Parodi pa den nyere lids Efterligninger
af de redselfulde og altfor s9nderrivende Ballader, navn-
Zig den skotske: Edward Edward p, hyori Sennen dre-
Der Faderen og til sidst Moderen, der har egget ham til
F~adermordet. ,,Molossusi MolossusP p og VEL VeY' var
Diet hylende Omkved mellem Spnnens og Moderens Re
plikker, og Diet gentoges af Koret. Musikken var EN- Blan-
ding af G9en og Hundehyl, som idelig afbr9des at de
syngendes Latter. Sanger udf9rtes med stor Flid at
aldeles falske Stemmer og ~ledsagedes at lutter skurrende
Barne- %nstrumenter, Skraller, Trommer, Piber, Tentrom-
peter og Hakkebret. Komponisten bleste selv paa en-
Redekam.
Medens de unge Mennesker udf9rte denne forfarde-
lige Sammendyngen af Mislyd, som endnu ventede paa
den geniale Opl9sning, og den gamle PROFESSOR, meo SIT
halv tungsindige, halv lystige Smil, fyldte deres tSmte
elias aabnedes Dsren, og der kom ct Ansigt til Syne,
der skinnede som en- poleret Temaskine. bet var Hr.
Skade. | sin allermest straalende, men pudserlige og
gammeldagsPynt, med ct stort Kalvekryds og struttende
Haar, traadte han ind med Madam Madsen under Armen.
De blew begge staaende we'd DSren og hilsede %erbSdigt,
som for en- Fyrste og hans Hof, medens de dog syntes
heilig forbavsede oyer den hylende Sang og den over
givne Latter.