Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-03-18

holden fra Hotellet."
Pryglene under jeg min storsnudede Hr. Svogerf '
- sagde Ferdinand og 10 ,,han har atid gjort Mar
af os Danske. Han har da heller like veret for rid
derlig mod Camilla. bet vii more MagnusP'
~,Stokken bruger jeg ellers kun mod Hunde' =
sagde Anton linen Folk, der er saa hgjt paa Straa,
vii 10 like behandles mere ridderligt af os borgerlige'
GREY Ferdinand studsede, men tav og saa surt en-
halv Times lid.
Da Grey Magnus siden hSrte samme Historic, 10
han ogsaa, men spurgte Sundby, hyad en- Greve havde
at gore, naar han hayde faaet Stokkeprygl
,,Saa tier han n~aturligvis stlle dermed, enten Diet
er med Ret eller Uret' = svarede Sundby. oEr
han en- slyngel, havner han sig paa en- slyngelagtig
Made og er han en- adel Mand, alt Fald kun paa
en- edel Made"
Med en- god, lang Firhestepisk mener du vel2
- sagde Stamherren. Men pas paal Svoger Strahl
hitter paa noget andet han er en- hui Karl"
Man havde tenkt at overnatte Triest og faa lid
til at bese Byen, men Dampskibet til Venedig skulde
Just afgaa anime Time, de kom. Man matte enten
straks felge med eller finde sig at vente flere Dage.
Man valgte Diet f9rste og k9rte lige ned til Havnen.
Bet var en- klar og stille, nesten sommerlummer
Februar-Aften. Stjernerne tindrede smukt og spejlede
sig Diet ~merkeblaa Adria. Der laa mango Skibe i
Havnen. Dampsejlen steg sort og tyk fra Dampskibet
og blev lenge staaende som en- lang Sky. Der var ct
stort Mylder af Rejsende og nysgerrige Tilskuere paa
Skibsbroen. Der taltes ale Slags Sprog; men Diet tia
lenske var Diet fremherskende, og Anton gledede sig
over f9rste Gang at h9re Diet skSnne, ~klangrige Sprog
i Folkemunden. Blandt de mango rejsende, der ind
skibedes, befandt sig ogsaa hine tire Herrer fra den lille
Rejsevogn med Mulerne. Hele Beridertruppen med de-
res Heste og Abekattekarren med deres F9rere blew lige-
ledes indskibede.
Dampskibet var saa opfyldt at Gods og Meme
skier, at der kun var ringe Udsigt til S9vn og Hyile.
Efterhaanden fordelte dog Masserne sig Rummet, i
Kahytterne og paa Dekket. Stamherren havde fundet
sig ct ypperligt Leje mellem nogle Tov paa Dakket.
Her fandt hans Broder ogsaa Plads. De sv9bte sig
deres Kapper og SOW smart. Sundby havde sat sig paa
sin Koffert we'd Forstavnen og Wide like sove bort fra
Diet o~pleftende Syn af Stjernehimlen, der afbildede sin
uhyre Kuppel Diet stille Havspejl. ,,Se! Antonr' =
sagde han Thar du set noget h~erligere7 Her svgm-
mer Vi udenfor Jorden midi imellem to Himle."
Anton var h9j Grad henreven af Diet store Ma
tursyn. Der var blevet stilet paa Dekket. Hist og her
bevagede sig kun enkelte dunkle S~kikkelser, baade Her
rer og Damer, der ligeledes syntes at foretrekke dette
pregtige Syn for S9vnen og Hvilen Kahytterne. AT
og til afbredes kun Tavsheden og Damphjulenes ems
formige Brusen we'd Hestenes Trampen Rummet og
we'd nogle ubehagelige k~vekkende Lyd fra Abekatte-
vognen.
Anton havde set Glimtet af ct Ansigt og ct Par
Dine paa en- ung Dame, som endnu mer ~forh6jede hans
Begejstring OF romantiske Stemning. Han havde taget
sin Fl9jte I'D af Hylsteret og skruet den sammen. Han
f9lte en- uimodstaaelig Trang til at give sin Stemning
Luft, og han udaandede den Toner, der lod til at
fremkalde ligesom en- magisk Virkning paa enhver, der
h9rte dem. bet var fre Fantasier, hvori der blandede
sig Erindringer om hans tidlige Barndomsdr9mme, ON
hans Eventyrverden og den hemmelighedsfulde Roman
tk Folkesangene fra vor Middelalder. Melodien til
den tragisk- Enthusiastic Romance ON Agnete og Hav-
manden bred uvikaarlig ind deri og afvekslede lune-
fuldt med de humoristiske Toner til Romancen om
liden Baadsmand, der spiller Tarninger ON Prinsessens
Tro og ERE. Disse nordisk -romantiske Toner oplgste
sig til sidst ligesom Anelser ON den sk9nne, sydlige
Natur, han drog Mode, we'd Hentydninger til nogle
af de %gl9dende Elskovssange, der var u~dstrSnmede fra
Petrarks og Ariosts Fadreland.
Sundby havde ladet sig henriye iser af de Toner,
han kendte Ord til, og af dem ladet sig indvugge ct
ubestemt Drsmmeri, der dog efterhaanden optog den
svavede for ham, smart som Agnete, der neddrages af
Rosmer Havmand Afgrunden og siden, da hun h9rer
Kirkeklokkerne over sig Menneseverdenen, flygter
bort fra Umennesket med Forferdese. | Havemand-
Uhyret, for hvem allie Billederne j Kirken vendte sig,
saa han nu Strahls Skikkelse og den hule udbrendte
Natur, fra hyem alt skent og helligt bortvender sig.
Smart var Diet after Camilla, der, som den fornenme,
lunefulde Prinsesse, dog un vii tage til Take med den
javne Baadsmand, naar hum heldigvis opdager, han er
en- forkledt Prins. qHvor dog Livet altid g~enspejler
sig i Diet romantiske TryllespejlP sagde han halv
.oo,a 1ioaeou, CT iernebirn1eu .oo de TONNE Damn