Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-08-05
ELLEVTE KAPITEL.

over EN- Manned var fOrl0Den, Slden LlSeS hVlde
Brevdue var kommen tilbage med den Hilsen, som hav-
de gjort saa sterkt ct Indtryk paa hende. bet Ord var
kommet saa m~arkeligt ct 0jeblik, at hun greb Diet
som ct Tegn fra oven. bet var ct af hine Smaatilfelde,
der ofte med saa storBetydning grber ind Lve,og som
nesten ethvert beveget Menneskeliv kan paapege. For
Lise var denne Hilsen fra den forsvundne Barndoms-
ven, med Tonerne til en- af de fSrste Sange, hun havde
lert ham, ct Olieblad fra en- ny og sk6nnere lord til
hendes patriarkalske Ark Prestegaarden. Minderne fra
hende. Barndom med dens ~uskyldige Drgmmerier kom
med dette Blad tilbage hendes Sjel. Hun saa sig after
sin Faders Hgnsegaard we'd den smukke Drengs Side,
som holdt saa meget af hende og foralte hnde saa del
lige Eventyr. Hun huskede paa, hvorledes hun havde
sunget for ham, og hvor inderlig han havde gledet sig
derived. Hun lod hans Billede sveve sig forbi, saaledes
som hun siden havde tenkt sig Diet, naar hun h9rte sine
Foreldre eller vilhelmine eller Kyng tale ON ham. Hun
havde vel ofte, som voksen Pige, smilet over sin barn
agtige Forkerlighed for denne L~egekammerat, og hun
undsaa sig we'd at tale de1om. Livet og Virkeligheden
havde ogsaa for en- stor Del trengt Antons Billede hen
var dog aldrig ganske forsvundet. Hver Gang hans
Navn nevnedes, var Diet after traadt frem, med Hyde
flgjten Haanden og den gr6nstribede Hvergarns-
Tr9je, han som halvvoksen Drang, sprang ON med.
Hvilken Magt Diet Billede endnu havde over hendes
Sind og Stemning, havde hun allersterkest f9lt we'd
Folkefestenp aa H9gholm, da hne Ord ON hans ,,rasen-
de Forelskelse' og hans Bortrejse med Sangerinden hav-
de styrtet hende I'D i Diet Dyb af Forvildelse, som hun
dog takkede for sine skgnneste Drgmme. Vel var ogsaa
dette Fantasteri fortrengt af Diet strange Alvor, hvor-
med Livet den sidste It'd var traadt hende Mode,
men Drengen med Hyldefl9jten og den gr9nstribede
Tr9je, der 10 var bleven til en- stor Virtues og havde
faret al Verden omkring, stod nu dog after levende for
hende. Hun havde ingen Ro haft paa sig, for hun fix ct
Brew sendt af Sted til Kamilla med Sp9rgsmaal ON,
hvor den hvide Due dog kunde have veret, siden den
havde bragt hende Hilsen fra Anton. Kamillas Svar
havde kun lidet tilfredsstillet hende. bet indeholdt
mangfoldige halvt sp6gende Formodninger ON, hvad
der kunde hindre eller forvirre saadan en- Fugls Flugt,
og hvor mango hundrede Mil en- Due kunde flyve ii
Dage. Lise undsaa sig we'd flere Efterforskninger. bet
hele forekom hende undertiden som en- smuk Dr6m ;
men hun havde genkendt Antons Haandskrift fra hans
Breve til hendes Moder hans Navn stod der vel like
men Diet lille Vers, som hun hver Dag gentog og syntes
at hSre synges hendes Ore med Antons Stemme, var
hende dog altid ct sikkert Bevis for, at han levede og
tenkte venligt paa hende, hvor han saa var, og hvor
langt han saa var borte.
Denne Wished og den hele lille Begivenhed syntes
al have oplivet hende paa en- vidunderlig Made. Den
friske Farve var after kommen tilbage til hendes Kin
der. NJ saa hun ogsaa julien Marine sig med den Glade,
hyori al verdens Sorg og Uro maa forsvinde. Hun tog
nu hver Dag sin krlne, hvide Due paa sin Skulder og
%klappede den. Mar hun saa den ind 0inene, var Diet
ligesom den kun m~anglede stemme, for at fortelle
hende, hvor den havde vGret.
Man havde flere Gange November haft BesSg i
Prrstegaarden saavel at Kamilla som AZ Sundby; og
Lse havde tidt haft stor Lyst I'll at tale med dem ON
sit Brevdue- Eventyr men liver Gang havde hun undset
sig derived. Kyngs Besg var endnu s~jrldnere og kor-
tere. Han var veniig, som tlforn, men talte nu aldrig
med hende alene, og ON Anton lod han til at vide lige
saa lidt som hun.
For at sysselsrtte Lise og viIhelmine paa en- Maa-
de, der svarede Ill deres stenning og kunde udfylde
Tomheden Diet stille Hus efter de Camles Bortgang,