Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-07-08

selV mlstet Nllllekraften til at l6srive dig. Hun var sin
Moders Datter, skrev du" =
a,Ja, Diet var hun Diet var hun ? = udbrgd An
ton = kun skSnnere, uimodstaaeligere, ~aandrigere
Renheden selv, paa en- Made og dog"
,Hvorledes?" afbrSd Sundby ham og studsedt
: for Alvor sedelig? trods Diet vistnok fine og gra-
t6se Koketteri, jeg dog ogsaa var Vidne tl'
Hun overskred aldrig en- Wis Grense' vedhleg
Anton, og hans blege Kinder blussede. Med al hem
des Kunst og Forsthlelse, naar hun legede med Man-
denes Sjale - med al hendes Unatur og den magesse
Foragt for %Sandhed, veg hun dog aldrig ct Skridt fra
Diet Princip, hun ogsaa kun syntes at sp9ge med: -
hendes Nonneliv Kunstens Afgudstjeneste var Alvor".
bet forbavser migr' =
,Du vii endnu mere ~forbavses, naar ieg siger dig,
at denne fine, altid yndige Kokette, denne udmerkede
Kunstnerinde, denne rigt begavede Skenhed, som selv en-
Socrates Wide have dvelet hos med Velbehag, like
blot var den reneste, den hvideste Paradslllie, som
nogen Sinde blomstrede paa Oyerfladen af ct Giftsvelg.
men selv ct SlagS oversandseligt Vesen al sin Yppig-
he'd. En- helig Vesta var hun sit Levnet, smykket med
allie Elskovgudindens Tillokkelse, med allie Gratiers
Ynde. Med den lvligste Bevegelighed Sind og
Lune = med sin fuldendte, fortryllende Hebeskikkelse,
var hun en- Pygmaleonsst@tte af iskoldt Marmor = og
jeg = jeg var den forblindede Tilbeder, der maatte
beundre ct skgnt Blendverk, uden Menneskenatur, men
med en- Guddoms laante H9jhed og Aand"
oEn stSrre Magt, end nogen Afguds, befriede dig
dog fra Pygmaleons Skebnep' afbr6d Sundby ham
= rMarmorgudinden blew aldrig din Fortryllelsen
%opl6stes' -
ia, den oplSstes til sidst af en- megtigere Hand
i den Nemess-Skikkelse, vi ofte kalde Hendelse elle1
Tilfalde" vedblev Anton ,og hSr nu, hvad leg
like har skrevet ON eller aabenbaret for noget Men
neske = De TO Aar var udlgbne, hvori jeg havde for
pligtet mig til at rese ON med de snilde, kostbegavede
S9skende fra Stad til Stad den nye Verden, som den
blindede ~Sangfugl, der skulde fl6jte og synge dem rige.
Vor Kontrakt var udlSben. Jeg f9lte mig ct 0jeblik fri.
Jeg var like lenger den k6bte og selvsolgte Slave. To
Aar af nit Lv havde jeg bortsolgt for ct Blk at
hendes Dine, for ct Smil af hendes Mund. Guldet, der
fulgte med, var for mig intet. Men Spontani var punkt-
Zig. Han udbetalte mig n6jagtig den b~etydelige Sum,
der tilkom mig. Den blew straks afsendt til den Lon
doner Bank og sikret mig lige saa trygt, som deres
egen. De var nu rige. leg var ogsaa rig og uafhengig
for min Levetid. Jeg samlede al min Kraft for at lss-
rive mig. Skibet laa sejlklart, som skulde fore mig til
bage til Europa. Hun og Broderen Wide blive den nye
Verden. Deres Rigdom var dem intet, efter den store
amerikanske Maalestok den MATTE mango Gauge for
dobles dette Guldets Fedreland, for de Wide forbade
Diet og hyde deres Rigdom med fyrstelig Clans Euro
pa. Afskedsdagen var kommen. Mine Sager skulde brin-
ges ON Bord. Jeg havde taget Asked med dem wort
Hotel Boston. Jeg var sterkt beveget; men nit For
set var fast. leg matte, jeg Wide l9srive mig = fsr
jeg gk til Grunde ct Tantalus- Forhold, der aldrig
lod til at skule forandres. Spontani syntes n9dig at vile
miste mig. Han havde forgeves udtemt sin Veltalenhed,
for at hoolde mig tilbage og forny Kontrakten paa ct
Par Aar til. Fioribellas sk9nne Dine sv9mmede i Taa-
Ter. Hun rakte mig Haanden til Asked endnu en- Gang,
og der var ct Udtryk hendes Blk, som er mig ufor-
glemmeligt. ,,Lev da vel for evig, guddommelige
Sangfuglr' - sagde hun med ct skelmsk, ir~oniskSmil
medens Taarerne randi ned ad de dejige Kinder -
,flyv over Havet rg glenn osl - Tenk dog endnu en-
Gang paa Fioribella, naar De er en- velhavende Borger-
mand i Deres wilde Norden, hvor der sagtens gaa1
Bj9rne ON paa Gaderne og tuder naar De har kebt
Herregaarden og ops6gt Dem en- trind og huslig Magei
Skaal Mj6d eller surt OIL, som Deres tapre Fedrel De-
vii jeg dog sige Dem, Signor Antonior' tlfsjedt
hun med ct af sine uimodstaaelige Blk og ct lille LET
Haandtryk ,,skulde nogen Mand Verden bleven
farlig for nit fre Kunstnerliv og min Sjels Salighed
= skulde nogen frstet mig til at glemme nit Princip,
som Kunstnerinde, og selv Eden, jeg tilsvor min dsende
Moder skulde noget Menneske bragt mig til at bryde
nit Privilege Nonnelgfte, som Abbedisse Kunstens
hellige Kloster saa ia g6r kun store Dine, for.
feriske Menneskel - saa skulde Diet vare Dem" =
yOpgiv Diet unaturlige Principl = GLEN den ugyl
dige Ed - bryd Diet fantastiske Nonneldfte, Fioribef-
la" udbr6d jeg nu afsindig ,,lov mig at t9nke
derpaa, uden Spsg og Spoil - og jeg bliver ct Am
endnu - leg bliver to Aar endnu, naar De giver mig
Hand derpaaP'
Diet vii jeg love Dem, men mer heller like, un6l-
H - 81