Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-04-22

voldsomt op. Den gk udad. Han hgrte ct Builder og
ct dempet Skrig. Ferdinand kom med ct Lys, og de saa
Conrad med blgdende Nase rejse sig op fra Gulvet /
Gangen.
,,Saa skal du have, naar du lurer, RadP' sagde
Magnus. ,Du kom dog vel ingen str Skade tilg
Tjeneren mumlede noget, som ingen af dem for
stod, og skyndte sig bort. Br6drene traadte ind igen i
Verelset, hvor Sundby nu sad med en- Blyant og en-
Optegnelsesbog Haanden, uden at have bemerket det
lille Optrin pa Gangen.
Den Gang havde du Ret, vindspiler p = sagde
Magnus til Broderen og ~klappede ham venligt paa Skull
deren. = yJeg we'd 10 nok, hvor Hjertet sidder paa digi
du maa like vere saa ~vrippenr'
ia, vii du saa tro mig en- anden Gang, Dogge"
= sagde Ferdinand forn6jet Jog nu have 0jnene
med dig7 Maa jeg raade, beholder vi heller like denpe
Knegt lenger, end til Morgenr'
,,Ihl HERE Gud han er lidt ~nysgerrig, den Radi
bet er da like noget at jage ham bort for" svarede
Magnus. = Han b6rster ypperligt St9vler og forstaar
straks, hvad man mener. Han snakker dog ogsaa af
og til saa manerligt ct Sprog, saa man kan forstaa Diet
halve. bet er 10 en- Skam saa uvidende og dumme ale
andre Folk er her til Landsr"
Kort efter gik nu Brgdrene op til deres S~ovekamre
paa anden Sal. En- af Hotel1ets Tjenere gk foran dem
med Lys. Magnus var meget vel fornejet med sit We
relse. Han var tract og Wide straks til sengs. Ferdi-
nand bad ham huske paa Sundays Advarsel ON D6ren-
,Aa! Gu CT alt1Or m1St8nKeng! SVaTeQe otdHneI-
rem og gabede. ,Jeg skal oilers nok huske detl =
God Natr'
Ferdinand gk til sit Sovekammer, der laa we'd den
modsatte Ende af den LANCE Gang. Han b~etragtede
Vere1set n9je. Der var kun cen Dor. bet var sidst /
Februar. Det havde veret en- usedvanlig kold Dag, og
der var sat ct Par Varmekrukker med GLIDER ind beg
ge Sovekamrene. bet CAV en- ganske ~behagelig Varme;
men Gl6derne osede noget. Tjeneren spurgte, ON han
skulde tage den altfor store ,Kgtemand' nd, og tile
fgjede forklarende, at saaedes kaldte Pigerne for Speg
de Varmekrukker, den fremmede Tjener havde for
langt her OPP, fordi de code Herrer var forfrosne. Fer
dinand forstod ham like. Han tilkendegav kun, at han
ingen videre Opvartning behpvede. Han CAV Tjeneren
Wink til at gaa laasede Deren efter ham og lod Nsglen
sidde indvendig.
Uden at bekymre sig ON den ubetydelige Os, der
var Stuen, lagde GREY Ferdinand sig til Sengs og
slukkede Lyset. bet var blevet sildigt. Der var tenn
melig stille Hotellet. Endnu blew der kun ct Par
Gauge ringet paa Porten; nogle D6re blew aabnede og
lukket paa Gangen. Endeig var der fuldkommen Ro
Den meget lydh9re Ferdinand, der, som ivrig Jaeger,
havde skarpet denne Sands, laa dog endnu vaagen og
lyttede. Han syntes endnu at hSre nogle ganske lette
Trim paa Gangen og troede at kende Conrads listende
Kattetrin. Han havde sin Sabel staaende we'd sit Ho-
~vedgerde og f6lte ingen egentlig Frygt men han var
spendt hans Blod var ophidset. Han tenkte paa,
at hverken Sundby eller Magnus havde noget Forsvars-
vaaben. Braderen var desuden like i Stand til at fore
noget Verge, saa lenge hans Saar endnu like var lagt.
I Speranza saa han nu en- uforsonlig, d6delig Fjende.
Conrad var den visit nok hevngerrige Italieners for
trolige og nu selv fornermet af Magnus. Disse Tanker
og de mistenkelig listende Fodtrin paa Gangen, som
han bestandig vedblev at h6re, og som undertiden stand
sede we'd hans Dor, bortjog Sgvnen fra hans DINE, uag-
tet han f9lte sig tung Hovedet og h6j Grad sowing.
En- usedvanlig Beklemthed overfaldt ham nu han fslte
sit Aandedret besveret og ligesom en- Lamhed allie
Lemmer. Han Wide syringe op, men f9lte sig svimmel
og sank tilbage.
Sundby havde siddet en- Timestid og skrevet sit
Sovekammer, da han ligeledes f9te ct Ildebefindende og
en- b~esynderlig ~Svimmelhed. Han var bleven opmark-
som paa en- Lerkrukke med Gl9der, der stod paa Gulvet
we'd hans Seng, og bemerkede smart, at den udbredte en-
bed6vende Kuldamp Verelset. Han satte straks lid
krukken ind Kaminen den neste Stue og aabnede ct
Vindue. Saa smart den friske Luft s~tr6mmede ind, be-
fandt han sig bedre. Da Soveverelset tlstrakkelig var
udluftet, var han f%uldkommen vel og tenkte paa at gaa
til Ro. Men nu faldt Diet ham pludselig ind, at man
mulig pa anime Made havde villet opvarme de unge
Growers Sovekamre. Han erindrede Diet Rad. han
havde givet dem ON at luke sig indie paa dette frem-
mede Sted og lade D9rn6glen sidde ~indvendig. En- plud-
selig Uro overfaldt ham. Han kendte Kuldampens
farlige, ofte drebende Virkninger. Han betankte sig
intet 0jeblik, men greb Lyset, for at gaa op til dem
og advare dem. Gangdgren var aflukket Conrad hav-
de like bragt ham N6glen. Han skyndte sig. med si-