Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-07-22

de og Enke efter en- forarmet Vingaardseje r i Ariccia
Hun havde 1845 mistet sin Mand tillige sit eneste, tt
Maaneder gamle Barn = og havde paa de fordelagtig
ste Vilkaar fulgt med Englenderen, som ANIME for de-
lille Nonnebarn, han hayde bestem at opdrage til sir
Brud. Det var imidlertid smart blevet opdaget, at de-
formentlige Pigebarn var en- Dreng. Under Diet fortroli
&c Rejselfv havde Lord Hardy dsdelig forelsket sig
den store, smukke ANIME. Han saa heri ct Skabnens Fin
gerpeg paa, at hun matte vare bestemt til hans Kone
og at hans DrSm paa denne Made, ,noget modificeret'
skulde gaa Opfyldelse. Albaneserinden, der havde vac.
ret uheldig gift, havde ligeledes fundet den fremmedt
HERE meget elskvardig. Paa ct engelsk SIKH Neapel;
Hayn var de bleyne ct l~ykkeligt Hgtepar. Den lille
Nonnedreng havde de besluttet at opdrage som dere:
Syn. De havde ingen andre Born endnu, og Drengen
der var en- rask, sort9jet Krabat paa seks Aar, fulgte
dem paa ale deres Rejser. Lord Hardy hgrte nemlig til
de bestandig rejsende.
Magnus og Ferdinand gik nu daglig paa Jagt med
Lorden, og de 10 nesten fra Morgen til Aften over
hans alyorlige Lune. Englenderen talte gait Dansk
men Diet gk fortreffeligt. Enhver af hans ~Sprogfejl
saa vel som ethvert Fejlskud, han gjorde, var, eftel
hans Paastand, en- nSdyendig Fslge af en- uende1ig Aar
sags-Rekke og en- evig guddommelig B~estemmelse. Det
tie ~udviklede han dem tit omstendeigt.
Greyinde Camilla blew like synderlig f~orstyrret
sit stille afsondrede Liv we'd dette BesSg. GREY Ferdi
hands muntre Frue var der bestandig denne It'd med
sin Mand, og hun kunde pregtig underholde Albaneser
linden.
Hvad der de allersidste Dage nesten udelukkendt
opfyldte Cami1las Tanker og Sind, var de vemodigt
Breve, hun fix fra Vilhelmine ON hendes Svigerfader
den gamle Huspatriark, som Lagen like lenger havdt
givet dem Haab ON at beholde.
Det var en- Morgen sidst October. Camillas Bro
Dire og S~vigerinde var paa en- Udflugt i Omegnen mec
de fremmede Caster. Camillas Vogn holdt for D9ren
Hun steg ind den med ct nylig modtaget Brew Ham
den fra Vilhelmine. Hvis hun endnu en- Gang Wide ST
den ervardige Gliding, MATTE hun lie. Paa Vejen kon
hun forbi V~andmSllen we'd Sundays Prestegaard. HUI
saa ham staa we'd Broen og betragte Diet brusende HUI
,Forsigtigl' = raabte han til hendes Kudsk og ble1
staaende paa Diet vanskeigste Sted, til Vognen var hel
over Broen. Han havde hilset. Grevinden lod holde, Of
han kom hen til hende we'd Vognen. Kan De fSlge meC
til Lundeby" spurgte hun - ,,den gamle Provs
ligger paa sit Yderste."
,,Jeg kommer i Eftermiddagl" = svarede han -
,,ieg har fgrst en- Forretning i Kirken."
Camilla havde fortrudt sit Sp6rgsmaal Diet sammt
0jeblik, Diet var udtalt, og havde draget Ssret for 81
Ansigt. bet var like undgaaet hans Opmerksomhed
De hilsede hinanden og Vognen rulede bort. Sund
by blew lenge staaende og saa efter den. ,,Hvor dog
Hjerteligheden er begrenset Verdenp' = sagde han
bet var, som denne lille Begivenhed CAV ham mege
at tanke paa. Han gik tilbage til Broen og stod saa len
ge, hentabt Tanker, we'd Diet brusende Mgllehjul, ii
han nasten var gennemblsdt af diets Skum.
Grevinden havde tabt Valentines Brew ned i Vog
men, og da hun tog Diet op, for after at lese de sidst
Ord deri, saa hun ~forundret, at hun havde ~tilbagelag
en- hel Mil og kgrte ind ad Porten til Lundeby Preste
gard. Vilhelmine kom I'D og tog imod hende. Der
smukke Prastekones klare, blaa DINE var wade. Hende
Mand kom nu ogsaa I'D og var ligeledes en- bevege
S~temning.
Han lever dog endnu p spurgte Camilla.
.Endnul" = var den unge Priests Svar - nol
~evindelig, med Gudr = tilfsjede han, idet han rakt
Grevinden Armen og forte hende ind.
Saa smart hun havde afkastet sit Rejsetsj, omfavne
de hun after Vilhelmine inderlig og fulgte tavs me-
hende til den gamles Sovekammer. Deren stod hal
aaben. Hun bley staaende we'd dens Terskel og saa met
stile Deltagelse paa den Grippe, der viste sig for hen
de Diet halvdunkle Verelse, som dog nogle Solstraale
fra Diet til Side trukne Vinduesgardin kastede en- Lys
STRIDE hen over. Paa Lejet laa den smukke, dSende OIL
ding, med sit lange, hvide Haar, bleg og stnle, og hold
sin gamle Kones Hand ! sin. Hun sad paa en- Stol veC
hans Side, med sit kloge, f~rommeAnsigt vendt imod ham
og syntes at lese hans sidste Tanker hans endnu klar
OF nasten straalende Blk We'd Foden af hans Leje la
Lise knalende og gred dempet, med Hovedet nedbSje
mod hans Fodder. We'd hendes Side stod Bygfoged Kynl
OF syntes At tilhviske hende nogle trsstende Ord.
Det var ct h%gjtideligt 0jeblik. Den gamle talte nj
med svag, men dog tydelig stemme. svejene er man
n la