Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-03-18

forvirring, hvoryed de %gensidig s9gte sa godt som mu
lgt at gore sig forstaaelige for hinanden.
De meddelte hverandre deres Rejseplaner, de-
faldt sammen for Diet fgrste til Neapel. De gjord'
straks Aftale ON at forene deres Krefter og give Kon
certer sammen de store italienske Steder. Spontan
fortalte, at han nu just havde afhentet sin ,,kere, ILL
S9ster', F~ioribella, fra Triest, for at indf9re hende
Kunstverdenen, hvortil hun baade var f9dt og oplert
Hun bar like sit smukke Blomsternavn ~forgeves, for
sikkrede han = og hun sang som en- Engel. Men de
siger jeg Dem forud, min geniale VenP' sagde han
= tag Dem Agt for hendes sorte Dine for en- ILL
Hicks er hun, men har ct Hjerte som Staal og Flint
hyor rasende hun end svermer for alt Diet sk9nne. Sc
der STAIR hun nu og drager Stjernerne ned til sig" =
vedblev han og pegede paa den unge Dame, som An
ton allerede havde lagt Merke til hun var ganskt
henrykt over Deres FlGjtefantasi og er visit endnu der
syvende Himmel. Lad mig straks forestille Dem fol
hende'
Italieneren tog Anton we'd Haanden og forte han
hen til den unge Dame. Hun slog Sl6ret fra sit An
sigt, som Anton nu f6rst rigtig kunde Sc, idet Manner
seg frem og kastede en- Lyss6jle hen over Hav oG
SIKH. Hun, hilsede ham med ct fortryllende Blk fir;
ct Par sorte, ildfulde 0jne, der like var ham ubekendte
Disse Dine havde for lenge siden ud9vet en- ubegribelig
T%ryllemagt over hans Sind og Fantasi. bet var 0jnen'
paa Faustinas Portrait, der nu virkelig var bleven lie
vende, de Dine, der lignede hin Helgenindes, inder
hun udrev dem for at frelse en- Menneskesjel.
Anton blessede og blew dpdbleg samme 0jeblik
Han stammede nogle Ord paa Dansk, uden at mark
Diet og uden Mening og Sammenheng.
Hun takkede ham paa smukt fuldt tonende Itali
ensk for den ,,mesterlige F19jtedr9m'' og slog hastis
Sl6ret over sit dejlige Ansigt enten for den sterker,
Havluftning eller for at skjule Diet Smil, den ung'
Kunstners paafaldende Forvirring aftvang hende.
Hun vidste nu smart at knytte Samtalens flint
Trade til en- Kekke Tanke- Billeder, som Musikken ol
dens Samstemning med den store, emmelighedsfuld
Natur omkring dem CAV Anledning til. Hendes Stem
me havde den yndigste Klang, og Ordene %str9mmedC
fra hendes Leber som fra en- begejstret Improvisatrices
Hun %anfgrte nogle Strofer af Ariost og Dante, son
skildrede den italienske Himmel og Diet dybe, lunefuldC
Hav. Pas paar - sagde hun ,,det vii like var.
lenge, linden den store, stille Herlighed, vi her beun
drer, vii forvandle sig til ct vildt, demonisk Skuespil
Jeg kender vr kare, lunefulde Adria! hun har vor
Lands og wort Folks Natur."
Anton havde imidlertid fattet sig nogenlunde ol
fandt Lejlighed til at sige nogle forstaaelige Ord.
Hun rosie hans Italiensk og f~orsikrede, at hal
udtalte Diet med en- Betonng, der, skSnt den var frem
med, dog havde noget serdeles indtagende, ligesom mai
maatte tenke sig Diet hos en- hojt begavet Natur fir
Nordstjernen eller den store Bjgrn, der vii glede tia
lien med SIT DespS, men enunu KUN VII OplaSe ue oplOS
toner, der svarede til Renheden og Uskyldigheden d
h9jere Aanders Barnehimmel.
Selv Diet s6gte og o%yerdrevne i denne Artighet
klang dog ganske kunstl9st og naturligt hendes lette
bl6de Sprog. Hun havde after kastet Sl9ret til Side
og ON hendes lille, skelmske Mund spillede der e
Smil, som paa en- pikant Made svevede melem Iron
og Lyst til at behage den unge, smukke Mand.
Hun var SEW meget ung. Hun kunde neppe hav
fu1dt cit caLc4apJa Anr MO- a a fn1Jlnparnap ,,1
viklet som en- tyveaarig Skgnhed wort nordlige Klima o.
lod til allerede at have modtaget Diet hsjere Selskabsliv
Dannelse.
Anton f9lte hendes Overlegenhed like alene ide
Fortrin, at hun her frit kunde bevege sig sit Moders
mail, men ogsaa den Lethed, hvormed hun vidste a
gribe enhver flygtig Tankeforbindelse til de sindrigste
ofte slaaende Bemerkninger, og med stedse nyt tlstr6m
mende Lune og Liv kunde yedligeholde en- Samtale, de
fra hans Side kun bestod af enkelte Ord og staaend
Floskler af Diet tillerte Underholdningssprog.
,,Du havde Ret, Fioribella p = afbr9d nu Sponton
S6sterens livlige Tale sSe, hyor Havet nu svulme
og sortneri vi vii smart have ct Uvejr over os sal
er Diet bedst, du sGger Ly i Damekahyttenl = vi ma
holde nd her paa Dekketp p sagde han til Anton =
,,Enhver Plads Kahytten er visit ~optagen"
Det var ct stort og oph6jet Skuespil, den pludsc
lige Forandring Luft og Hav fremkaldte. bet still
Bslgespejl var smart forvandlet til en- voldsomt bevege
Bjergegn. Skibet o~pl6ftedes mod de lavt flyvend
Skyer og nedrullede ligesom til Havets Bund, meden
Skummet fra de gennemskaarne B9lgestr6mme spruded
hen over den sydende Skorsten.
,,Tordner det2' udbr9d Anton forbavset. -
Var Diet ct Lyn, der glimtede2'
Vicca1iof - cvorade cnontani dot ar dOs