Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-08-19

nesker, end dem, jeg var iblandt, og neppe vidst, ON
I var verdige at sidde til Bords med jeres eget Barn
= og jeg - ak, kereste Moderl jeg har dog like altid
veret imod dig og Fader, som jeg skulde jeg har
hele Maaneder kunnet undvere Jr og glade mig over
min Musk og mine Boyer og allie de ~velsignede Men
nesker, der drog mig op til sig ct skGnt og herligt
Liv, fuldt af aandeligt Sollys men hvor dog hverken
du eller min Fader kunde felge med mig. Og =
kareste Moderl = hvor omhyggeligt baade de Gamle
og Vilhelmine og hendes Mand og den edle Kyng segte
at vogte mig for at blive hovmodig af, hvad der var
Guds i mig og forfengelig al, hvad der glimrer /
Verden, eller Sc med Ringeagt ned paa dem, der stod
lavere, end jeg, Dannelse = saa f9te jeg dog meget
godt, at jeg stod over mange,baade Diet enc og Diet an
dte - og sely naar du og Fader bes9gte os, og der kom
fremmede, kunde jeg sommetider vere undselig over,
at jeg var jeres Batter og blive he'd mine Kinder, naar
l kyssede mig og kaldte mig elders kere Batter = ak,
Moderl Diet har jeg mangen Nat ligget og gredt over,
naar I var rejst. Jeg har bedet Gud paa mine Kne gore
mig ydmyg og from og til en- god og karlig Datter, der
ogsaa for verdens 0jne Wide acre Fader og Moder
mer, end allie de andre Mennesker. l nit Hjerte har
jeg altid eret og elsket eder; men Forfengeligheden
har tidt fristet mig til at fornegte eder for Verden.
Selv i Gaar efterK irkekoncerten, da de mango fremmede
stimlede ON mig for at take mig og sige mig Artig-
heder sely med hine helige Toner NIT Sind,
6iNAN~ 10 D&SN~H N6 Oo 1870 P 10
herte, Anton var kommen tilbage og var hos jer Ka-
pellet : fSrst da huskede jeg paa jer; men da jeg
saa jer jer Bondedragt, skammede jeg mig we'd at
flyve jer ON Halsen for allies DINE som NIT Hjerte
dog higede efter og jeg skjulte mig n@sten bag
Grevinden."
,,Nej, Lisel nu gSr du dig selv Uretl' afbr6d
Moderen hende = ,du havde 10 hilset paa os du
havde 10 nikket karligt til os, da du gk OPP med GREY
linden Koret, for at syngel = Nej, den Gang du kom
til KapeldSren, var Diet kun Anton, du saa efter" =
ia vel, Moderl jeg tenkte NEST paa ham = men
ldig og Fader saa jeg fSrst, og jeg syntes, l saa dog
saa simple I'D iblandt os men Anton saa I'D som en-
rig og fornem Mand; han var en- beremt Virtues,
vidste jeg, og han havde nu h9rt mig synge. Men da
han saa vendte sit Ansigt hen imod mig, og der faldt
en- Lysning paa hans stolte Pande, syntes mig, han sa
I'D, som han oversaa mig, og jeg endnu kun var ham
den lille Husmandspige = Diet %enfoldige Barn, han
havde leget med sa tankte jeg paa, at Diet dog kun
var den fremmede Sangerinde, han br9d sig ON = at
Diet var hende, han havde veret saa rasende forelsket
- og da han saa kom farende og greb mig sine
Arme, blew jeg saa opr9rt derover, at jeg kunde have
stodt ham langt fra mig; men jeg kunde like rere mig
- jeg kunde intet Ord sige jeg vidste like selv, hvor
jeg var. Da jeg kom til mig selv, var jeg bittert stemt
baade mod ViIhelmine og Grevinden, baade mod Dok-
loren og allie Mennesker. Jeg bad dem kun allie forbade
mig der var dog ingen, jg hSrte til af dem allie
og ingen, der brSd sig ON mig - Diet sagde jg like;
men Diet tenkte jeg = og de forlod mig ~allesammen,
~undtagen du, dig hSrte jeg til = jeg var dit
Barn, sagde du = og du blew hos mig hele Natten' =
,,Det gjorde den code Fru Ster 10 ogsaaf' -
sagde Moderen = ,hun laa 10 paa Sofaen din Stue
og spurgte ofte til dig"
Men d u sad we'd min Seng du holdt nit Hoved
din Hand du hviskede kerlige Ord til mig, som
da ieg var lille du talte til mig ON vor HERE og
ON alt, hvad du havde lert mig, da jeg var Barn =
hvor meget du og Fader holdt af1 mig og hvor glade
I blew, liver Gang | saa mig. NJ we'd jeg Diet, Mo-
der dig og Fader hsrer jg til og hos eder skal jeg
blive. bet kan ske uden al Opsigt. Jeg bessger eder kun,
hedder Diet men Diet oliver LANCE, lange Bessgl og jg
bliver ingen hel Dag borte. bet kommer som af sig
SEW. Jeg er elders Batter igen = og jg lever hos eder
og for eder, som da jeg var lille" -
,Du code Barn du kerlige SjelP' = sagde Mo
deren og omfavnede hende. = ,Var nu kun rolig og
glad bliv hos os saa lenge du vii - men hvor du
saa er, og hvem du saa lever iblandt, er og oliver du
dog altid min egen kere, kere Lisep
vognen holdt nu for Jsrgens lille Hus, og han
kom I'D med Huen Haanden af Erbsdighed for Her
skabsvognen, som Diet lod til, eller for den fornemme
Kusk. ,,Hvad P ! er Diet kun dig, Konef' -
sagde han og satte Huen paa; men han lettede twill
kaarlig lidt paa den igen, da han fix Ole paa sin Dat
ter den fornemme Rejsedragt = yNu jail Lise er
med nu kan jeg begribe, hvor den Herlighed kom-
mer frap = sagde han. - Diet er k9nt af dig, Lisel
- L.. II Iaraoa ne IAt Tniant bar ar cautapu pOraf