Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-06-03
Sanos6p6ornene.
AT B. S. Ingemann
NYTIDS-ROMAN l FIRE DELE.
(Fortsat.)

Id hddel Dem Jeg har Wllet myrde Dem eller lade
Dem myrde. bet var Uret Diet har jeg fortrudt
jeg har fastet og fact Absolution derfor. De STAIR
like langer min Geld. De har reddet NIT Liv, som
jg Deres. Vi staar after som fri Mand lige over for
%hinanden, uden at skylde hverandre mer, end vi begge
skylder Hottentotterne. De kalder Dem en- Aan-
dens stridsmand. Bet ger jeg ogsaa. Aanden er nit
Svard. - Ordet er min Fakkel. Med Diet Svard vii
jeg sprange Frihedens GRAY med den Fakkel vii
jg sette Italien Flammer p - Han gjorde en- heftig
Armbeyagelse. En- af de hvide HATTIE var kommen frem
fra Platanskyggen, men trak sig after tilbage.
Fprst nu var Diet Sundby muligt at komme til
Orde, medens den heftige Italiener drog Aande. ,Jeg|
arer Deres Observation-Disclosures" sagde han -
,jeg Wide maaske beundre den Kraft, hvormed De for
modentlig baade har handlet og lidt for den Embed,
Frihed og Selvstendighed for den Uafhangighed af
allie Statsforhold, hvortil De vii yekke og fore Deres
adle Folk men, tilgiv mig den Aand, der taller
gennem Deres lidenskabelige Ord og Blk, den er den
samme, som kunde opfordre Dem til at %snigmyrde og
tage Absolution derfor samme Aandedrag. Jeg for
dsmmer Dem dog like derforr' vedblev Sundby,
medens den blege Italieners Dine gnistrede. DE er
en- Son af Vulkanernes Fadreland Deres Lfv og Be
gejstring deler vulkanens Natur = den fgler kun sin
Kraft og sin Trang den vii kun have Luft og spren-
ge sine Lenker" =
ia vel we'd allie Engle og Djevle Diet vii jeg, ON
jeg saa skal myrde Dem og hele Verlenf' raabte
den helige Sydlander og syntes forgeves at lede ON
sin Dolk. = uJeg er vaabenl6sr' vedblev han :
oderpaa stoler De dog tai! tai Dem kun I'D pisk
mig med S%korpioner jeg skal here jeg skal tie og
taale Diet, som en- Martyr!'
En- af de hvidhattede Kappemend var after traadt
frem af Skyggen og de blew begge opmerksomme der
paa. wi er like aldeles enc her p sagde Sundby og
studsede. Dog jeg har intet hemmeligt at sge
Demr' vedblev han med rolig Kraft. ,Jeg til
tror Dem like den Nederdregtighed, her at have lokket
mig en- Falde. Jeg er i Tillid til Deres Ord kom-
men u~bevabnet, som De ser, og hine Mennesker kender
jeg like. - Jeg beklager den Mand og Diet Folk, der
kun kender Driftens u~bendige Willie der kun b9er
sig for Guddomsvilien, som Naturmanden for den
evige Naturlov, som den overvundne Fange for Nod
vendighedens Jernspir i Tyranhaanden, og da krummer
sig som Tigeren sit Bur = som Hedning- Slaven, der
fraader og bider sine Lenker. Tro mig, SignorP we'd
blew han og ~oplSftede sin Rest, trods Raseriet den
forbitrede Speranzas Miner = ujeg besvarger Dem
we'd den levende Gud we'd alt hvad sandt og helligt,
De tror paal af Lovleshedens, Edsbruddets og Tro-
leshedens Vel kan ingen sand Frihed vindesl den
Vel ferer til en- sterre Traldom til Aandens Tral-
dom = til Fredens og Salighedens evige Forlis"
Sundby udtalte disse Ord med en- Myndighed og
Kraft, med en- saadan Aandens og Viliens Overlegen-
he'd, at de ligesom rystede den rasende Italieners Marv
og Ben.
SperanZa faldt pludSellR SaInlnen SOn IL kIdIups
Gliding = han drog Hetten over sine d~9dblege Kinder
og sukkede. ,Farvelf' - sagde han med svag Stemme
LEG gaar tilbage til Tavshedens Bolig. Jeg skal
tanke paa, hvad De har sagt mig men siger jeg
nogen Sinde, Diet var Sandhed - saa er Diet NIT sidste
Ord denne Verden saa treder jeg like mer I'D af
den Afsigelsens Dgr, der nu skal luke sig efter migP
Han vendte sig og gik %langsomt tilbage til Klo-
steret.
Nappe var han forsvunden, for Sundby saa de tire
Skikkelser med de guile Kapper og hvide HATTIE trade
frem imod ham med raske Skridt og kaste Kapperne
befdqt til Side. Han studsede OF ~betragtede dem skarpt
med ct roligt og kraftigt Blk.
,Kom nu med osl og Civ de Munke F r
raabte en- vel bekendt Stemme. Han kendte GREY
Mamus som med Ferdinand og Anton kom ham glade
i Mode.
De havde allie fundet hans enligt Stavnemede med
den iltre Italiener betankeligt, men vidste vel, han Wide
afslaa ethvert Forslag ON F9lgeskab. Efter Antons
Rad havde de kun denne Forkledning fulgt ham /
Frastand og givet Agt paa den mistankelge Munks
Bevegelser.
Men dumt bar vi os dog ADJ sagde Magnus
.Munken kunde 10 dolket ham hundrede Gange'
mems vi stod der, og gabede paa dem som Marie"
.Neir = sagde Anton - rdu kom langt noK
frem. Magnusl hvor meget Vi saa holdt dig tlbage
Han matte 10 straks Sc wore hvde HATTIE - og VeJen
til Klosteret kunde vi spsrre ham, naar Vi vide be
vnbnet var han 10 heller like"
.Hvem kunde Sc, h%vormange Dolke han havde l
Ermet7 ?" - indvendte Ferdinand linen jg table
.1.t al