Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-07-22

- bh4lhB a NCl pdd hdul oOlh Pdd 1ioC' 1NoSCt i6
nende var Tilfeldet med Camilla, som ogsaa havde
nermet sig den d9endes Leje, for at modtage Velsig-
nielsen og hans sidste Haandtryk. Hun havde ~pludselig
skiftet Farve.
Vilhelmine og hendes Mand istemte nu den SALINE,
som den fromme Gliding helst Wide hore, naar han selv
stod we'd en- Dedsseng. bet var en- Paaskesalme med
Opstandelsens store Forvisning. Lise og Camilla forene-
de deres Stemmer med de andres og den dybe Beva-
gelse deres Indre CAV deres Toner ct overordenligt I'd
tryk. Selv fra den gamle Provstindes Leber h9rtes nogle
svage, men rene og dejlige Toner. Under Sanger holdt
den d9ende hende after Haanden og saa paa hende
med de sidste klare Lysstraaler de herlige DINE. =
NJ var Diet ligesom der faldt ct Taagesl9r over dem.
Legen traadte ind fra en- anden Stue ~tilligemed en- Ma
boprest, der havde yeret til Stede og holdt Kommunion
med hele Familen. De stod nu allie med stille Vemod
og saa Bedstefaderens sidste 0jeblik i Mode. Lise hav-
de after b6jet sit Hoved mod hans Fodder og grad void.
somt men Kyng lagde sin Hand paa hendes Skulder
og ~beroligede hende. Da rejste den gamle sig endnu
en- Gang halvt op paa Dgdslejet, rakte sine Hander nd
mod dem allie og gentog hin d9ende Apostles Ord oel-
skier hverandre, mine Bgrnp Derpaa sank han tilbage og
hans Aand bortfo'r med ct stille Suk. l hans Aasyn var
der Diet skSnneste Udtryk af Fred og uendelig Salighed.
Hans stille, blege Hustru sad pa Sengen we'd hans ST
de, med hans kolde Hand sin. Hun saa endnu en-
Gang ind hans udslukte Dine og tillukkede dem. Hun
foldede sine Hender og blew saaledes siddende tavs og
saa pa hans Ansigt, til Solen gk ned og kastede ligesom
en- Glorieglands ind paa D6dssengen over dem begge.
Da sank hendes Hoved ned mod hans. Deres snehvide
Haar blandedes = og hendes Bevidsthed var borte.
Hun blew nu barren hen til Diet Leje, hvorfra hun aldrig
mere skulde rejse sig.
Da Camilla sildig den maanelyse Aften forlod
Ssrgehuset, medte hun Sundby, som we'd en- %Sygeberet-
telse var bleven forsinket. Han leste i hendes Ansigt
- - l.. Ill. L.-1a o-,.~o4 49, ar
deres DINE m9dtes.
,,Beggel beggef ' = sagde hun. ,Gud Wide SAM
lie dem smart" Hun havde ogsaa set den gamle Provst-
indies lette, nesten umerkelige Bortgang og modtaget
hendes sidste Farvel ct Haapdtryk. ~Bedstemoderen
havde endnu en- Gang set mildt og kerligt til dem allie;
men intet Ord var kommet over hendes Leber siden den
svereste Asked hendes Liv, der dog kun blew for nog-
lie Timer.
Dette dobbelte Dedsfald gjorde ogsaa ct alvorlgt
Indtryk paa GREY Magnus. ,Sagde jeg Diet like nokr
udbrsd han. DE err da flejet bort paa cen Gang,
begge de smukke, hvide Sterel' Den feste Dag deref-
ter var han stille, og der kom en- Standsning hans og
Ferdinands muntre SpSg med deres Cast. Ferdinand
mente dog, Diet var en- smuk og lykkelig DSd, som ingen
kunde vere rigtig bedrSvet over. Han foreslog Magnus
en- Udflugt til naste Dag med sine Caster til Proprie-
ter Holms. ,Siden vor Lord nu like lenger f9rer unge
Damer bort = sagde han ,tSr vi nu 10 nok vove
Diet, uden Fare for Fr6ken Mariane."
Magnus nikkede nu fornejet, men kunde dog like
glemme, at to gamle Mennesker i wore ,Grinebidertider"
kunde holde sa alvorligt af hinanden, at de, ligesom
unge Kerstefolk de gamle Wiser og Sagn, like kunde
overleve hinanden. ,,Det kan jeg godt Tide dem for, de
gamle Stare p - sagde han ,hvad man saadan d9er
paa sin Alderdom, Diet kan man dog altid vide har
varet ramme Alvor hele Tiden. Du kan tro, hun har al
Orig giort Mar af ham eller spillet Komedie med ham
hans U~ngdom."
,Hvorfor like Diet, DoggeP' svarede Ferdinand
= ,det har min Franciska gjort hundrede Gange med
mig men derfor holder vi like mindre af hinanden."
Hans unge Frue 10. ,,Hvem har sagt dig, min
kekke Hi. Ridder, at jeg holder lige meget at dig al
tid?" = sagde hun med muntert Drilleri og viftede
~skalkagtig til hans Armstump med sin Handske. =
Var Diet like for den Stumps Skyld, havde jeg aldrig
brydt mig ON dig eller smidt den Krans ned pa din
! Nase, hvormed jeg var saa uheldig at fange dig. Jeg
kunde 10 nok vide, du var en- Gak efter Kranse, som
allie unge Herrer, med og uden Geni men havde
leg tankt paa de gruelige FSlger saa"
Hun holdt indie og smaalo.
.Herer | nui = saadanne Stikpiller maa jeg d9Je
hver Dag" sagde Ferdinand - men nu vii jeg like
taale Diet lengeri = nu vii jg hevne migP Han satte
ct barsk Ansigt op og for saa glubsk hen mod den lille
Frue, at hun uvilkaarlig veg lit tilbage; menFerdinand
Wide kun overraske hende we'd, som S~tormlSber, at r9-
We ct Kys fra hende.
qHsr, Ferdinandp' = sagde hun og bersrte sin
AFmn1 It mad az TarLImIa df mr. dO0 IaOcpri af