Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-09-09

over paa vejen. De stod hgeledes stille, men endnu
gennemrystede af S~krakken, og stettede sig til hans
lArme.
,Antonl kere Anton p hviskede Lise og drog
after Vejret frit dig sendte vor HERE til vor Red
ningr'
Hendes Navn fiji ogsaa fra hans Leber, og hans
Arm o~mslyngede hende.
Sep raabte Mariane og sprang frem der
ksrer Magnus ganske ordentlig OPP ad Bakken Gud
ske Low
,Gud ske Lovr' gentog Anton, og, uden at
vide Diet, havde han og Lse inderlig omfavnet hinan-
den. Deres Leber var msdtes under Diet felles Udraab;
.Gud ske LovP' =.
De kunde allie Sc vognen paa Topper af Bakken,
hvorfra Vejen drejede on til Herregaardsalleen og
Diet oplyste Brudehus. Magnus var fuldkommen Here
over sit Firspand, men lod nu Hingstene lsbe rask fort.
Han tror, we'd Gud, han har os allie tire Vog-
men p' raabte Bruden og loo ,,det er da en- mage
l6s Kusk, jeg har til Brudgoml Diet skal han like do
Synden forf Mariane lob glad over Vejen til Ca
milla. Tieneren, som var springer ned, da Hestene
~standsedes ct 0jeblik under Bakken, havde lukket de
aabnede Vognd6re, men fundet Vognen tom. Magnus
var dog kGrt fra ham uden at erfare hans Opdagelse.
NJ kom Tjeneren tilbage og bekraftede, hvad man
havde formodet. Skrakken blew hos de fleste afl9st af
} Latter. Camilla og Bruden steg b~eroligede op den
, narmeste Vogn, og Anton forte Lse s~jeleglad hen til
den naste.
,Velkommen hjem, Antonr hviskede nu Lise
med sin fordums ~gladedeste Barnestemme og ~trykkede
hans Arm til sit Hjerte ysaa havde du dog like rent
CLIENT mig, fra jeg var lille7 TAX, tax for nit Liv At
ten og TAX for den lille Hilsen med min Duer'
Anton var saa overveldet af Glade, at han nappe
kunde tale. ,Kereste Liser' hviskede han kun -
,nu glemmer jeg dig aldrig NIT Livl Mar maa
jeg sige dig alt = alt7
AIoroen p - svarede iSe med et vndipt Smil
og steg ind den vogn, de havde nermet sig, hvor hun
med Gledestaarer styrtede sig i Valentines Arme og
rakte Haanden til Kyng.
leg kommer straks efterp' raabte Anton og
ilede over vejen til Sundby. Han omfavnede sin alvor
lige Ven og fortalte afbrudt, hvad der var sket, og
hvorledes dennne Dag og Time var den lyksaligste
hans Liv.
De gk nu glade tlbage mod Prestegaarden, hvor
fra de straks Wide indhente Brudetoget; men de stand
sedes we'd en- stor Larm og Folkestimmel uden forward
mellen. Man havde opdaget den besynderlige Grund til
Mellens pludselige Standsning. Liget af ct aldeles
knust Menneske var kommet OPP Hjulverket og hayde
standset Diet.
Here Gudl Diet er Hr. Frandsenl' raabte
MslIerdrengen ,jeg saa ham fsr staa og helde sig
nd over Broen imod Hjulet han mumlede saa talt'
og leg blew bange. Han har sagtens varet lidt druk
ken, som sadvanlig."
.,Gud vere hans Sjal ~naadigr' sagde Prasten
og gk stille forbi med Anton. Han har maaske,
uden at vide Diet, varet vor Velg6rer sin Dsd og frelst
mango dyrebare Lv denne Timer'
Da Sundby og Anton kort efter samledes med Bru-
deparret og allie de glade Caster Brudehuset, var der
livlig Musk og megen Munterhed, is@r omkring Brud-
%gommen, som endnu stod noget sluk9ret og like rigtig
havde forvundet sin Forskrekkelse over Brudevognens
Tomhed, som han fsrst havde opdaget, ca han holdt
for Brudehusets Dor og sprang at Bukken, for selv at
fore Bruden ind den festlige Sal.
,,Godt kert, Dogger' = sagde Ferdinand og klap-
pede ham paa den brede Skulder. uDu har ~rigtignok
aget din Brud fra Kirke som en- Karlr'
ALE 10; men Magnus, som nu fsrst havde faaet
Sammenhang Diet hee, fix Diet samme Ole pa An
ton og for ~pludselig over ham, som en- BjSrn, med beg
ge de store Hender paa hans Skuldre. rHar jg dig
der, Godkarlf' = brummede han og rystede ham dyg
tg ,,er du kommen her hjem, for at stjale Bruden
nd af Vognen for mig gore mig til Mar for hende og
dem ALE paa min Bryllupsdag1 = Du err da like stort
linen du var dog manerlig og nSjedes med min Ssster
Du er desuden 10 en- hellig Mand, hsrer jeg: = havde
du like stoppe M9lleh juliet we'd ct Ord af din Mund,
var Diet dog nok gaaet gait med de unge Hingste. De
lob lsbsk lige til Bakken men nu er d e I forbii Vii
skal nok til Bordsr" Han sprang hen til sin Brud og
forte hende til Bryllupsbordet. - Lord Hardly BOD sin
Arm til Grevinde Camilla og anbefalede sin Albaner-
serinde til Anton dog lige over for dem fix Lise Plads
we'd Sundbves Side. Livlige Blk f19j over Bordet, og