Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-06-03

endte, som sidst, med ,Furore' under IN Regn af
Blomster og Kranse. Ferdinand havde ~medbragt en-
nydelg Laurberkrans til Anton, med en- indflettet
Guldring og en- Bouket til F~ioribella, hvori der glim-
rede en- kostbar Diamant. Han yidste paa en- net og
sirlig Made at kaste dem op Henderne paa dem
begge. Magnus havde den hele Dag haft travlt med en-
Store Overraskelse. Paa hans Wink kom der to sterke
Lastdragere slebende med ct Why're af en- Krans. Den
bestod af de NEST s~praglede og pralende Blomster, der
var flettede ON Diet f~orgyldte Baand til ct Oksehoved.
Dette Monstrum af en- Krans hiyede de stferke Karle
OPP paa Teatret af al Magt, nedens Magnus SEW klap-
pede med ct Par store Trebrikker. Kransen havde ner
gjort en- Ulykke og rammet den sk9nne Fioribella
men Anton og Spontani, som %tilligemed hende var
fremkaldt og just skulde gore deres sidste Kompli-
ment for Diet begejstrede Publikum, greb heldig Kranse-
uhyrett, hver we'd sin Side. Begejstringen var ct Ole
blk we'd denne kolossale Bekransning gaaet over til
a~lmindelig Latter; men Spontani og Anton stillede
straks Kransen op, som ct Slags Hreport, like for
dem selv, men for den Kunstens Performing, de ledsa-
gede. De drog Fioribella hen under den og stod som
erbgdige Stockholders we'd ct Vaabenskjold, medens
hun stod med T~aaspidsen paa Kransens nederste Del
og saaledes med de andre dannede en- smuk Grippe.
Hun nikkede og hilsede nydeligt gennem den store
yppige Krans = og Teppet faldt, under ct buldren-
de Bifald.
bet var Midnat. We'd Udgangen af Teatret mod
tog Magnus og Ferdinand kun en- flygtig T~aksigelse
for de ~behagelige Overraskelser. Sundby trykte Anton
tavs Haanden, og de skyndte sig hver til sit.
Da Sundby og Greverne den ~fSlgende Morgen
paa Diet aftalte Klokkeslet stod paa Skibsbroen we'd
Neapels Havn for at sige Farvel til Anton og Spontani,
var der, som sedvanlig, en- stor Menneskemyldren men
de kunde ingen Steds faa Ole paa dem, de s9gte. |
Diet anime h9rte de nogle raa, Wide Stemmer larme
or e1;ro 1oo vol Jaro C+on 1ooI c+on dam % =
raabte en- barsk Mandsstemme = ,,stop de Satans Vir-
tuoser! de har myrdet ham de har myrdet den stalk
kels Fra Diavolo efter dem stands dem! hal! Nor
derne indr'
Sundby, som forstod, hvad der blew raabt, saa sig
forferdet tilbage og kendte deres Fsrere fra Vesuv, som
med Wide, heftige Geberder pegede nd mod Havnen og
o~verd6vede hverandre med deres Skrig.
,En Baadl en- Sejlbaad I'D = af Sted efter Diet
Morderpak,I sendregtige Eslerf p raabte den, der
skreg h9jest ,,hgrer I like? vi har fundet Liget =
hele Hovedet var brendt men Happen og Kroppen
har vi kendt begge Virtuoserne har gjort Diet de
~fremmede Sangere har st9dt ham I'D = de sod sidst
med ham we'd Lavastr9mmen. Efter deml stop dem, de
f Morderel'
,,Sel min Kransl min store Kransr' = raabte nu
Magnus og pegede langt nd Havnen = ydet er dem,
der seller vi er kommen for slide = Diet er din Skyld,
Ferdinandp
,Nejr' = raabte Ferdinand og saa paa sit Ur -
,,saa er de bestemt rejst over ii Minuter for tidig."
Der flgj ct SIKH I'D af Havnen for fulde Sell, og
paa Bagstavnen var en- uhyre stor Krans ophangt.
Sundby blew let ON H jertet. Han saa Anton paa Skibet
svnge sin Hat.
,Og SCI = raabte Ferdinand ,Fioribella vf-
ter til os med sit Sl6r gennem KransenP
Ferdinand og Magnus svingede nu med deres
HATTIE af allie Krefter. Sundby gjorde ogsaa ct Swing
med sin, men skyndte sig at faa de unge Grever bort
fra Havnen. Der ~klyngede sig nu en- stor Mengde Men
nesker sammen ON FSrerne fra Vesuv, for at h0re Ny
heden ON den myrdede Fra Diavolo, hvis formentlige
Modere man ~paapegede paa Diet amerikanske SIKH.
En- Seilbaad satte I'D efter dem under Larm og Skrig,
men uden Sandsynlighed for at kunne indhente Skibet-
(Fortsettes)