Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-05-13

og = igesom hin store Konge niger efter Fred o.
Poisoning med sin bedste, af Folket selv myrdede, men
dog ~ud9delige Ven, med Retferdighedens, Sandhe-
dens og Frihedens Genius i Folkets eget Bryst
ia, ia visseligl den It'd skal kommel ' udbred
Sundby med uvilkaarlig Begejstring og traadte frem
i Reflekslyset we'd den gamle Muir ,,den store Boo
thios Aand skal vende tilbage til sit Folk, og ct nyt TIA
lien skal opblomstre saa vidt som Theodoriks store
Scepter var udstrakt p
Han sagde disse Ord paa Italiensk. Der var Alvor
i hans Blk og en- Hgjtideligher hele hans Aasyn og
h8je Skikkelse, som forbavsede.
,Boethio Santo Boethio! ora pro nobis! raabte
de forferdede Italenere og sank paa Kne.
Sundby studsede og blew staaende uden Gjeblikkeig
at fatte, hvad denne Tilbedelse skulde betyde. Han
markede fgrst Diet overtroiske Indtryk, hans pludselige
Fremtredelse og hele Personlighed havde gjort paa
disse Biergets Wide Spinner, da han saa dem med tilhyl-
.lede Hoveder styrte I'D af Ruinerne og forsvinde.
,,Sundby, Sundby! tag Kniven paa Bordet og sksT
os l6sr' = raabte nu Magnus. =
,,Skynd dig og hjelp mig Diet sidste Baand af!' -
raabte Ferdinand LAD os komme op og faa Riflerne
fat, fSr de kommer ~tilbagep'
NJ saa fgrst Sundby sine unge Venners Tilstand. I
ct 0ieblik var deres Baand overskaaret og de stod, vel
beyebnede med R6vernes Vaaben, we'd hans Side.
Her er to til p = raabte Magnus "og Diet er ct
Par gamle Bekendte*' Han skar nu selv Baandene over
paa de to andre Fanger. De rejste sig, overraskede, dog
med skye, mistenkelige Blikke. Sundby kendte med
Forbavselse sin Befrier fra Fengslet Venedig, den saa-
kaldte Ludovico Speranza, og den bortrSmte tyske Tie
ner, Conrad
Wi er kvitP' = sagde Speranza kold. uJeg givea
Dem Deres Ed og Lpfte tilbage, Signor! Kom
Conradino Farvel, mine Herrer! Vii De levende
ned af Bjerget, saa f6lg wore Spor"
Sundby betenkte sig like paa at fplge dette Rad
H.. o~oI, Lo4;o civ Kapna n Kninne1 Mel1eu sine
to vel bevebnede unge Venner forlod han de m6rke
Runner samme Refining, som Speranza og Conrad, dez
gk foran nogen Frastand. Ingen af de to Vejvisere
saa sig tilbage, og Conrad havde like set nogen af
sine forrige Herror 0jnene. De havde klogelig for
synet sig baade med Vaaben og med Fakler.
Saavel Magnus som Ferdinand havde i Hast drukkt
den kere Sundays Skaal den code, endnu varme, Kry-
dervin, R9verne lob fra. Sundby havde ogsaa styrket sig
derpaa. Ingen af Br6drene havde noget ~betydeligt Saar.
Magnus beh6vede kun ct nyt Kme og ct Stykks
engelsk Plaster, forsikrede han paa de andres ~omhygge-
lige SpSrgsmaal.
DE havde drukket tact, de Karler' - sagde Fer
dinand lidt kry de fagtede kun daarligt, og man
kunde prikke dem paa 0jnene."
.Saa var Diet 10 en- Skam, de fix Bugt med os!" -
sagde Magnus = linen saa kan jeg forstaa, hvorledes
de kunde tage vor code, mandhaftige Sundby for deres
hellige Jomfru.'
Tilbagevejen til Terracina var en- haly lines sag.
Paa Vejen fix 5undby BrSdrenes hele ravgale hventy1
at hgre, og han MATTE mere prise Lykken og ct heA-
digit Sammentref af Omstendigheder for deres Frelse.
end deres og sin egen Kl9gt.
Diet var dog en- Lykke' = sagde Magnus - at
de Gavtyve fix Sinde at h6re deres gamle Wiser! Den
lange Historic ON deres gamle Konge og hans code
Ven Wide de 10 h9re til Ende linden de holdt Rad
ON vi skulde slaaes ihjel eller slippe med at plyndreS
c1,oda o+ ;ao ;bLa forc+od Vicen ON den oamle KOnqej
Diet var dog kun for hans Skyld, jeg Wide derop"
Den skal jeg nok fortelle dig Indholdet afP" -
svarede Sundby ,det var dog Grunden Folkepoe-
sien og den gamle Overtro, l kan take for elders unge
Liv denne Gang - nest den Here, naturligvis, som
er allie Daarers Formynder."
Ovenpaa dette anstrengende Eventyr var nu Veder-
kvegelsen og Hvilen Terracina dem allie tire serdeles
v%elkommen. Men Ludovico Speranza og hans Coma
dino satte sig strask deres Rejsevogn og forlod Her
berget i stor Hast.