Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-05-20

Temmelig tidligt neste Morgen kerte Sundby med
de unge Grever en- aaben Pheaton gennem Toledo
gaden, som allerede myldrede af ~skrigende Udselgere,
der mellem deres hoist o~pstablede Dynger af Frugter,
Eg, Macaroni og allie mulige F6devarer, overd9vede
hverandre med Raab og ~skingrende T%rompeter. Mag
nus holdt for sine Oren og brummede over de for
dSmte Skraalhalse og den urimelige By, hvor Folk
skreg som gale, baade Dag og Nat, saayel over H6nse-
eg og Melnudler, som over Virtues remulanter."
,Du er nok bange for dine fine Nerver, Dogger'
= sagde Ferdinand og 10 = ,,havde vi Signora Fioro-
bella med, fandt du dig nok Diet saa godt som vi an
Dire, ON hun ogsaa fix Sinde at synge en- Trille med
denne Morgenkoncert."
,Jal Diet var morsomt, havde vi hende og Anton
medr' - udbred Magnus glad = linen de sove sag
tens endnu ovenpaa al den Herlighedr'
Paa Gaden kom de forbi flere smaa Marionet-
Teatre, og den ~skrigende Pulcinel hilste de blonde,
fremmede Signorer' med sin k~vekkende Latter. We'd
ct nyt F~jelebod-T eater med ct uhyre Udhangsskilt,
der var overmalet med lutter Abekatte, saa de den vel
bekendte Abekattevogn holde men den guile skelende
Fgrer saa de Inlet til. En- ganske anden Person stod,
som Udraaber, og bebudede med overdrevne Ber9mmel-
ser Abernes Talenter og vidunderlige Kunster.
,,En Spontani lavere StlP' sagde Sundby we'd
sig selv.
,,Kendte du Marekattekareten p spurgte Magnus
= ,Banditten er like mere Abehovmester Jeg vii
dog haabe, at han like har faaet Kverken skaaret over
af min Piskesnertf'
bet vii ieg medr' svarede Sundby. ,Men
lad os dog nu have 0jnene med osl Min College, i How
mesterfaget, ON du saa vii, har maaske faaet en- anden
Bestilling, men vii visit nedig staa j Geld til sin hSj-
velbaarne Mester'
Sig kun like M m DIP = afbrSd Mag
nus ham. ,,Treffer jeg ham, den slyngel, vii jeg
sige ham, Diet var just like min Mening at henge ham
selv. Forester har jeg en- dygtig Stok her, og Ferdi-
nand er 10 fremdeles vor aarvaagne Livvagts-Leute
nant."
Ferdinand nikkede og saa sig s~pejdende tilbage.
Han havde kebt sig en- ny, smuk Sabel og faaet ct endnu
mere krigeragtigt Shit paa sin Rejsefrakke. Han str9g
sig ret vel tilfreds over sit voksende Mundskeg. Min
fsrste Dyrendal gjorde dog god Tjeneste, da vi stor-
mede din trettenhundredaarige Konges BorgP' sagde
han lystig.
Magnus 10 godmodig, og de smaa venlige Drillerier
fortsattes. Man var nu smart ude af den vrimlende
Stad og gledede sig we'd den herlige Udsigt over Bug
ten, som glimtede i Morgenglans, og hvor de nu saa
Regst9tten fra Vesuv paa den modsatte Kyst. De stand
sede i Portici, for der at ombytte deres Vognbefor-
dring med Esler. Hver Hselrytter fix, som sadvanlig,
sin Ferer, som gik we'd Siden af sit Esel eller bag efter
og drew Diet frem med sin Pigstav. Magnus 10 og tum-
lede sit Esel, medens hans Fodder, nesten bersrte Jor-
den. Fereren havde ondt we'd at f9lge ham. Sundby
og Ferdinand, der ogsaa tog sig underligt I'D paa de
smaa Dyr, havde stor Besver med at faa deres egen-
sindige Esler frem. Ingen af dem havde lagt %synderlig
Marke til deres Ferere. Det var ale Ire lange, sort
smudsede Karle med ct raat og vildt Udseende og na-
stem kledte i Platter. Eft Slags Kappe havdc dog en-
hver af dem, hvori han drapperede sig ret malerisk, me-
dens han bandede paa sit Esel og ofte CAV Diet ct Stsd
med Spydstokken. Den, der fulgte med Magnus, bar