Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-03-23
SYVENDE KAPITEL

kunde like vente at faa Armen I'D af Bindet de for
ste fire Uger. On den da like Wide bliye stiy og Fin
grenes Bevegelighed blev v~anskelig, var ham ct Livs
sp~6rgsmaal, med Hensyn paa hans Kunst. Legen try
stede ham dog, med en- sikker Mine, og han slog sig ii
70 paa Lejet, Saarfeberen udeblev imidlertid like
Den blev b~etydelig for9get we'd den febrilske Tilstand
Ian medbragte fra den bortyaagede Mats Eyentyr o.
den altfor leyende Forestilling ON Spontanis sk9nn
S6ster. AT og til fix han smaa Anfald af Feberfantase
rem = han talte da ON Faustinas Dine, der smart
syntes ham, laa paa ct Fad paa Fioribellas Toiletborc
6 smart bleve til STEINER, der dansede on ham Him
melen. Endelig faldt han en- roligere S6vn, og han
Venner satte sig til Frokostbordet
,,Gat nu, SundbyP' sagde Stamherren med Ell
vigtig, dybsindig Mine: = phvad er Diet for en- Dams
som gaar I'D over den enes Ryg og den andens Arm? =
Der er mer : bi lidt og som endes Himmel ellie
Helvede efter Omstandighederne ?' tlf6jede han
med ct selvtilfreds Mix over dette nye, lykkelige Ind
fald.
oEr Diet en- rigtig Keldermani, Dogge7" spurgt
GREY Ferdinand. IA den duer visit like. bet ska
sagtens vare din egen Portstolpevals; du kruger j
altid din Dame saa starkt Ryggen, at hun 6mmer sig
og du bliver selv tract Armen derived"
Fell gettet, Vindspillerl"
,Du tanker nok paa Antons Kepperyggedans mec
jeres noble Hr. Svoger' : svarede Sundby .oG
dens Felger for begge Parter = bet var like saa gal
tenkt = Tilfeldet er kun altfor specielt. Jeg vi
dog haabe, Enden oliver mindre alvorlig for begge we'd
kommendel Anton danser nu r~igtignok en- lille Tul
gennem Himmelen med ct Par Dame6jne, h6rer jeg
men Diet er bare en- Inklinationstur = han kommel
nok ~tilbager'
Spontani kom nu for at sperge til sin unge Ven
Befindende, baade fra sig selv og sin S9ster, og Sund
by spurgte ham, ON han like mente, Diet var rigtigst oi
sikrest at anmelde Diet sandsynlige Banditangreb ii
Politiet.
Diet nytter til ingenting, signor mentorer' =
svarede ltalieneren. = ,,Slige Smaahistorier h6rer Xxx
her til de m~erkelige, og med Hensyn til Sikkerhedel
er Diet overflpdigt. Ell ~mislykket Forspg gentager niger
Bravo paa samme Sted; De kan ogsaa vere Wis pa
han er straks springer enGondol og har s6rget for sill
egen Sikkerhed."
linden Aften var Antons Saarfeber forbi. GREY Mag
nus Wide med Void og Magt dog wage hos ham, ol
GREY Ferdinand Wide gore Broderen selskab for a
holde ham vaagen. Antons Nattesgvn var imidlertic
rolig, og begge de ~vaagende Grever SOY smart i Sofaen
Sundby sad alene paa sit Soveverelse i Hotellet
andet Stokverk med Pennen Haanden og gennemsa;
Konoepten til den Skrift, han nesten havde fuldend
og alerede havde spildt saa megen It'd paa at ~renskrive
I den ~bortkomne Renskrift var der optaget ~adskilligt
som han nu en- ny Afskrift Wide udelade. I den ferstt
Koncept var der meget, som var udsprunget af Ojeblik
kets liver og Heftighed, men som han lneget Wide be
tenke sig paa at lade trykke. Hans Begejstring for Fri
heden og Folkeligheds- Ideen havde hist og her brag
ham nd over de Grenser, han selv havde afstukket sig
som n9dvendige for Staternes Sammenhold og der
e%uropeiske Fred. Han indskrankede sig dog for de
f9rste til at indstrege allie saadanne Steder Hand
skriftet med en- RSdkridtspen og vedfSje ct stort NIB. ii
egen Paamindelse og nermere Overvejelse
bet var imidlertid blevet sildigt. Den forrige vaagnC
Nat og den foruroligende Begivenhed med Anton hav
de angrebet ham. Han trengte hSjlig til Hvile. Har
kastede Haandskriftet ned en- Kuffert og lukkede der
i LAS. NSglen lod han ligge paa Stolen we'd Senger
under sin Brevtaske. I den laa hans Veksler og Camilla,
lille Haandskrift, som han f6rst MATTE lase, ,naar del
laa ct Hav eller ct Par Bjerge imellem DEM. NJ bru
sede Atlanterhavet mellem ham og den ~ulykkelige Grev
indie, som flere Aar havde veret Genstanden fo1 han.
stille, skjulte Lidenskab. Uagtet sin Trethed greb har
de smaa, sirligt skrevne ,,Aftenbogsblade', som hur
havde kaldt dem. Han kastede sig EN- Stol og stirredt
paa dem men Bogstaverne lob rundt for hans Dine
der kom en- urolig Heftighed hans Blod. Han over
yandt sin Begerlighed efter at Sc Camilla, ,,som
hun havde veret'. Han sammenfoldede after de fine
Blade, lagde dem omhyggelig i deres Omslag og gemte
dem umiddelbart we'd sit Bryst, men Wide kun betro
Vekslerne til Brevtasken. Derpaa drak han ct Glas
Wand og beredte sig til at gaa Seng. Der var nu stille
Hotellet. ALE syntes at sove. Han lukkede sin Dor
LAS og tg Nsglen af, som han plejede paa fremmede
Steder, for at kun Tjeneren N9dstilfelde kunde kom-
me ind we'd Hjalp af sin Hovednsgle. Endelig slukkede
falden Sevn, da han hsrte nogen gaa sagte op ad
TT .o-~o- - I'D - L.-. NJ H. - i -