Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-06-10

godmodig, ligesom han, og de kunde ofte lege med hin
anden som Born. Grew Ferdinand gk nu / sit fire og
tyyende Aar. Med sin enc Arm, sit Kors og sin Krans,
der hang paa Veggen hans Stadsstue over hans Kiln
ge- var han en- meget lykkelig Hedersmand, men end
NJ l~ykkeligere Egtemand og en- ret duelig Landmand.
Han ejede en- mindre Herregaard / Nerheden af Bro
derens S~tamgods og havde allerede en- lille t~ilkommen-
de ytapper Landsoldat' Vuggen.
Sundby var bleven Prest paa Stamherrens Gods og
besggte jevnlig sine forrige Clever.
Magnus hayde like mistet noget af sine sterkeLem-
mer Krigen han hayde heller intet Kors paa sin
Kjole og ingen Krans paa sin Veg; han havde heller
ike anskaffet nogen Vugge, da han endnu like havde
fundet nogen Fr6ken elleT Jomfru, der saaledes holdt af
ham, at han havde veret fristet til grundig at forelske
sig og fri. Han havde dog f6rst nylig fyldt sit fem og
tyvende Aar og syntes ingenlunde at have nogen over
vettes Forkerlighed for den enlige Stand. Han elskede
Ensomheden saa lidt, at han gerne cen Gang ON Ugen
hayde stort Selskab af cen Gang for allie indbudne. og
pa enkelte m~arkelige Dage anstillede han meget store
Foster. Han havde formaaet sin S9ster, Grevinde Ca
milla Strahl, der for to Aar siden var bleven Enke, til
/ sin uafhengige Enkestand at DO hos ham paa Hog
holm, som en- Slags Drowning mindre Maalestok. Hun
|havde en- bel Rekke Verelser og en- serskilt Have, saa
vel som Heste og Vogn til sin Raadighed og kunde til
bringe sin It'd aldeles efter egen Lyst og Smag eller
Lune, men hun MATTE kun vere paa Rad med ham ON
Udf6relsen af den storartede Plan til ct ~forn9jeligt og
|rigtig selskabeligt Herremandshus, saaledes som han
mente, Diet burde vere. Bortfjernelse af al Stivhed og
Rangvesens-F orskel var heri en- Hovedsag.
Siden Greyinde Camilla var bleven Enke, havde
hun overvundet den Nedstemthed, som Diet trykkende
Forhold til en- Mand, hun ~foragtede, havde fremkaldt.
Et Tre-Aars Eremitliv, paa en- Made, we'd den gamle
Slotsbjerg-Ruin i T9plitz-Egnen havde bragt Fred /
hendes Sind og Klarhed hendes Livsanskuelse Tom
heden hendes hele foregaaende Glimmerliv havde givet
hende en- megtig aande1ig Trang til ct nyt Liv med
Indhold og Fylde. Eft saadant haabede hun nu ogsaa at
kunne udbrede omkring sig sin jevne, erlige Braders
HEM.
bet var en- smuk E-fteraarsmorgen 1851, Aarsdagen
efter Diet hederlige Stag we'd Midsunde (den tolvte Sep
%tember), hvor Grew Ferdinand, som Infanterist, havde
mistet sin Arm. Han var kort efter bleven udnevnt til
L6jtnant we'd Husarerne og fix, som saadan, Asked som
Invalid, hvorved han dog havde opnaaet at bare den
Uniform, han altid lidt barnagtig havde svermet for.
Grevinde Camilla sad nu i Morgendragt we'd sit Skrive-
bord sit eget ~hyggelige Taarnkammer, hvor Boyer,
Musikalier, Malerer og Billedstgtter indtoge den ve-
sentlige Plads, medens al overfl6dig Boskabspragt var
bortfjernet. Her var Udsigt baade til Garden og Ha-
ven. Gennem Diet buede Havevindue havde hun Skoven
og nogle Smaaholme Haybugten for Ole. Solen bin
III pRo iidfSPCJiNt, " AAUhAo5iShS ApJ ASi wv
Skoyen i store Skarer. Hun var endnu overmaade smuk
og saa I'd som en- Tyve-Aars-Pige, skSnt hun nylig
.havde .fyldt sit otte og tyvende Aar. Der var en- stille
Fred udbredt over de for saa lunefuldt ~bevegede An
sigtstrek, og en- dyb Sjels Glade skinnede nd af de
klare, kornblomstblaa 0jne. Hun heldede sig ofte til
bage paa Stolen og saa I'D Diet fre.
VII du like nok snake lidt med mig, Camilla i
Dag er jeg en- FredsforstyrrerP' = sagde nu en- kraftig,
munter Mandsstemme, og hendes Broder Magnus stak
sit store Hoved ind ad D9ren.
,,Kom kun p svarede Sssteren og rejste sig fra
ct halv fuldendt Brew, der laa paa Bordet ,,for dig
tor jeg nok lade mig Sc. Jeg skriver til Vilhelmine, med
vor Duepost, og beder hende endelig komme Eftermid-
dag og tage sin sorte Ster og begge de hvide Stare
med. l ct saadant Weir kan de gamle nok taale det'
,Og Jomfru Lise hun maa da endelig medP' =
udbred Magnus ivrig - ,,hendes Foreldre kommer
ganske visit denne Gang dem var jg hos Gaar de
brave HSnsekremmerfolk, we'd du'
la vel p - svarede Grevinden lidt f~orlegen =
.ieg kender dem nok fra Vilhelmine og Lise - men
jeg har 10 like set dem endnu. Jeg er kun bange, vi
PLACER dem, og de vii vare ~forlegne."
bet har ingen Nod deres Nabofok, den erige
Hans Litsenbroder og hans Kone, kommer med men
denne hersens Kathrine, eller hvad hun hedder, hende
de har Huset, hun herer til de hellige hun kommer
aldrig, hvor der skal vere Dams og Lystighed"
bet var dog godtr' - sagde G~revinden, der we'd
dette Navn var bleven urolig og nu drog Vejret frit. =
En- Wis Grrnse maa der dog we're, selv for den folke-
lige Gestfrihed, Broder Magnusl Hverken Hsnsekrem-
merfolkene eller den erlige Fragtmand og hans Kone