Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-04-08
Jeg og min Bro

mere blev forhgjet we'd den elektriske Fornemmelse At
hendes Fingerspidser paa hans Arm : ,,Deres fore
kommende Broder har nyig gjort mig til en- daende
Adonis; ggr De mig nu til en- Apol, maa ieg det
mindste blive levende, ON end like ~udpdelig; men skul-
de eg spile sanggudens Role paa denne lyssalige
Aften, hvad MATTE D e saa vere7'
,,Ih, naturligvis hans hgjt elskede Daphne OH
De sa synesl : svarede Fioribella skelmsk. Sc
jeg er Skovnymphen, der sidder we'd Kilden og dr9m-
mer nok saa nett Hun heldede sig en- yndig iron-
mende Shilling over en- straaomvunden Orviettoflaske Z
lod Vinen str9nme hen over S~tengulvet.
Spontani studsede og trak sin Fod bort fra Vim
s%tr6mmen. = ia veil meget sindrigt, lille Sosterr'
sagde han og nikkede. Anton saa kun der Yndigs
~skikkelse. Hun smilte lstelig til ham mellem de nyd@-
lige Fingre, hvormed hun halvt skjulte sit Ansigt og t.
~bageholdt de oplgste, langt nedrullende Haar.
Anton for OPP og greb hendes Hand men hui
rev den hastig fra ham og hvirvlede sig hen ad Gulyef.
som den ~flygtende Daphne. Hans Kinder blussede. Han
kunde like modstaa Diet pikante denne skalkagties
Overgivenhed. bet opfordrende Lune henrev ham, o.
han sprang efter hende med udbredte Arme, som d.
skulde lege Tagfat men hun snoede sig let og smidis
forbi ham, hvirvlede sig hen gennem Salen, som Ell
Sylphide, og saa b~estandig Flugten tlbage over skul-
dren, hvorfra Diet lille Silketgrklade var nedgledet, me-
dens de sorte, glinsende Locker yppig Fylde omflagre-
de Halls og Barn. ,Husk paa, jeg er ubSnhsrligl p :
sagde hun ,selv ~Sangguden kan like smelte nit Stem
hjerte. = Ak der er ham, = vedblev hun, som for
skrakket ,,skjul mig, Jordl modtag mig dit Skodl
lad mig blive til Diet Tre, han elsker hottest men lad
ham aldrig r6re nogen Fig af NIT Betep'
Hun smuttede ON bag Diet enc store Laurbertra,
suite sig bag we'd Diet og tittede gennem diets Creme.
Sc jg blew bgnhgrt ' vedblev hun straks efter
og fremtraadte, stille, ~h6jtidelig, med en- Laurbergren
Haanden, som hun hastig snoede sammen til en-
KranS = M pr iao 7 aurhprtrnetc Drvada Jar hA
kranses sin ~guddommelige, men evig ~ubanh9rte Elsker
med Kunstens evige SejrskransP'
Anton havde uvilkaarlig, en- Blanding at Alvor
og Sp6g, b9jet sit Kna for den h~9jtidelig sksnne Skik-
kelse. Hun ~trykkede Kransen paa hans bruno Locker
og lod med Diet samme sin fine, bl9de Hand glide ned
over hans blussende Kind.
Bravo Bravop' = raabte Spontani og klappede
.per Baceo" en- nydelig Gruppel nu ct Vivat for
Bergmmelsen for Kunstens S~ejrskrans pa vor gent
ale Vens Issel den klader ham fortraffeigt, og jg pri-
SCI dit vakre Indfald, lille S6steri Den Krans er Diet
dog, vi allie niger NEST efter, og den er De nu skier
paa, Signor Antonio De Basunengle, der fiji oven
Adria foran os og ~forkyndte Deres Beremmelse, skal nu
flyve over hele Diet skgnne Italia og bebude, hvorledes
Diet stolte Venetia, Havets herlige Drowning og evig
unge Brud, har bekranset Dem Aftenp' Med disse
Ord lod han en- Champagneprop knalde mod Loftet og
fyldte Glassene. Anton klnkede med de artige S6sken-
dc, og dc tog after fladS Vd bordet med dc Vpplge
Frugter.
,,Du har vel behsrig tenkt paa Basunenglene, min
snilde Broder ?' spurgte Fioribella med en- listig
Mine og gjorde en- Bevagelse med Handerne, som hun
udbetalte Penge.
! bet forstaar sig, min kere! dem glemmer jeg
aldrig de maa have deres Vinger %forgyldt, de ~skabhalse,
naar de rigtig skal flyve og blese hejt Erens from
petr' =
Anton StudSede med en- n9Sten nedSlaaet MIne..1a
saaP sagde han =. j. ournalisterne, som BE- 5nner
os, faar Honorar for deres Ulejlighed2"
,,Naturligvisr' svarede Spontani - de Karle
ger Skam ingenting gratis, men Diet maa en- Kunstner
aldrig Sc paal Eren er mere verd end en- Handful
Dukater." sse @a- fRsa sbs.s
MEN den Bergmmelse, man l~igefrem k8oer for
Penge, som St6vler og Sko" = udbrgd Anton, inderlig
opr9rt, og var nu bleven red af Harme =
,,lh, den har man fuld Ret til, som sin alleryirke-
ligste Ejendomp' = afbrgd Spontani ham og 10.
oHvad man har k6bt og betalt og oven K5het fact
sort paa hvidt for, Diet er meget solidere Gods. end hvad
man skal smigre og tigge sig til af Diet dunno. Iune-
fulde Publikum."
Anton rejste sig heftig fra Bordet; men Fioribella
lagde Haanden b~eroligende paa hans Arm, og han satte
sig after stille ned we'd hendes Side.
oVor edle, f~intf61ende Ven har Ret. min Broder u,
tog hun hasig Ordet: = ,den k6bte B~erommelse
maa den sande Kunstnersjel foragte dybt sit Inderste.
Oct gor du 10, som jeg og vor edle Ven her. Def gaar
med kunstner-Asren som med Kerligheden den err
KIN SIN Dric - com a~ -t1- MI -