Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-01-21

Ni1N1OH Nh'' 70 '0Ho 'NN ~
faroeagtige Maske, hvorunder han skjulte sin dyber
Natur, havde for Anton, som for saa mango andr
unge Mennesker, noget besynderligt tiltrekkende. D
havde altid Bevidstheden ON den Genius, der legged
Skull under Abemasken, naar Diet undertiden kund
falde den gamle Mand ind med krumme Kne og frem
rakte %dinglende Hender virkelig at efterligne dett
modbydelige Dyrs Lader. Hvad der da morede ing
domnen NEST var Diet Lune, hyormed han med Diet du a
meste D%rengemele parodierede de srdvanlige Floskle
af Selskabslivet eller den indbildte Aandrigheds Domm
ON Kunst og Litteratur,
Anton var imidlertid meget overladt til sig SEW
Forfatterne paa Loftskammeret maatte erstatte han
Savnet af fortrolige, jevnaldrende Venner. Ingen af d
unge Mennesker, han traf sammen med, syntes han
skikket til andet end til at lie og sp9ge med, og med sin,
B-arndomsvenner og tidligere Bekendte stod han Xxx
mere nogen personlig Forbindelse. Hr. Skade og ham
Kone var efter deres Bestemmelse rejst tilbage ii
deres lille K6bstad. De havde modtaget hint ulykke
lige Fruentimmer / Kost og Pleje indtil videre. De
Brew, Anton regelmessigt hver Manned modtog fra sir
Formynder, indeholdt sjalden andet end hans Maaneds
penge og nogle faderlige Formaninger ON Flid og god,
Seder. Undertiden havde Byfogden dog vedf9jet er
venlig Hilsen fra sin Batter og lille Lise saa vel SON
fra Magister Ster og de gamle Provstefolk, som dog
aldrig havde set Anton, men nu kendte ham fra Vihel
mines og Lises Beretninger.
En- Gang liver treble Manned fix Anton ct Brew fra
den kare Moster Karen med Hilsen baade fra hende
Mand og fra deres arlige Ven og Nabo, Hans Litsen.
broder. AT Mosterens Brev, seks Maaneder efter Hr
SHADES Bryllup, havde Anton set, at Diet gk godt mec
Madam SHADES Praksis og nogenlunde med Hr. Skade
Hdruelighed. bet syge F%ruentimmer, de havde med
bragt fra Hovedstaden, var af Madam Skade lykkelig
helbredet for - Vattersot. Hun vor kommen Tjenestt
hos Hans Litsenbroder og hans Kone, hvor de var We
tilfreds med hendes Opf9rsel. Hun lod kun til =
he'd Diet at we're altfor bedes9steragtig og havde nylil
ladet sig dsbe ON Gadekaret af nogle Prekere paa
egen Hand, der kaldte sig Baptister, og som sattt
mango Folk Griller Hovedet der Egnen. I dettt
Brey var der ogsaa Hilsen fra hans Venner Lundeby
Prastegaard. ,,Vor lille Lise' he'd Diet ,vokser nj
baade udvendig og in~dvendig. Hun lerer saa mcgee
godt og smukt af den unge Madam Ster saavel son
af begge de gamle. Justitsraaden Lesser Boyer paa Ver
med hende og g6r grumme meget af hende. Derson
hun var en- seks- syv Aar aldre og han en- Snes Aa
yngre, blew der visit ct Par af de to. Hun spSrger attic
til dig og kan like glemme dit Indtog M6len, dir
Mountaineering og elders Eventyrlege i H6nsegaar
den.
Anton taste ofte siden dette Brev og blev altid un
derlig beveget derived. Han droges nu dog daglil
mere bort fra Erindringerne ON sit Barndomsliv. Har
levede sig stedse dybere ind Kunstens og Ideernes Yer
den, men br9d sig like meget ON Diet offentlige Liv
Bevegelser denne Konstitutions-Iv erens, Demonstra
tionernes og den lattermilde Presses It'd. Han var sai
ivrigt indie sine Arbejder, at Diet var blevet Sommel
og Winter igen, nesten uden at han merkede Diet. D;
han anden Gang saa ct Foraar Hovedstaden, var han
Lengsel efter at rejse og Sc fremmede Lande master
bleven til en- Lidenskab. Men linden han tmde tenk'
derpaa, MATTE han dog a~llerferst vide, ON han virkelit
duede til noget Kunsten og kunde gore sig Haab on
noget muligt Held paa en- Kunstrejse- Nogle Fors9g
Komposition "havde vundet Mesterens Bifald, og ha1
s~v9mmede ct Hav af Haab og Forventnnger. Ende
lig skulde han optrede paa en- stor, offentlig Koncert
og han evede sig dertil den sterste Spending.
Dagen og den for Anton saa vigtige Aften kom
Frimurerlogens store Sal var bleven ham overladt Il
Koncerten, og han skulde underst9ttes al Dilettantern'
fra den garnle Professors Aftenselskaber. Den sidstt
Prove var gaaet godt. ALE Billetter var solgt. Saler
var ~propfuld af Damer og Herrer af Hovedstaden
hsjeste Salonkredse. 0jeblikket kom, Anton traadt'
frem med Hatien den enc Hand og Fl9jten i den an
den og hilsede. Den nittenaarige Virtues med de store
bruno Dine, def kraftige Lokkchaar over den enc Kind
den ranke, edle Skikkelse og def beskedne Vasen gjord'
straks Ell b~ehageligt Indtryk. Han skelvede og satt'
Flojten i'll Munden men neste 0ieblik var hans hell
Sial kun henvendt paa Musikken. Hvad han selv skuld'
udf6re var nogle at hans egne Forssg Komposition
som hans gamle Mester noje havde gennemset og funde
saa vakre. at han selv havde opmuntret sin Eley til al
prove sin Lykke dermed
Den gamle, bersmte Mester sad forrest blandt Til.
hererne blandt en- Kreds af sine aldre Velyndere oq
venner. Han opmuntrede straks we'd f6rste Uphold sir
-, II ~ - .A~oIn -1~p