Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-02-18
SSanos6p60rnene
AT B. ). Ingemann
NYTlDS-ROMAN | FIRE DELE.
(Fortsat.)

4 oou " W ElpD OldlSItIS-DOCtDI.
Jeg haaber nu visit, De err bleven omstemt og giver os
Ret" Han udbrsd nu en- ivrig Lovtale over Diet h9ie
Standpunkt, hvorpaa Statsvidenskaben og Rets-Filoso-
fien efter hans Paastand stod netop paa Diet Keller
Universitet de sidste Aar, og kunde like noksom frem-
have den m~agelSse Grundighed og Skarpsindighed
hvormed man her gk Lssningen af Tidens st6rste po-
litske Spergsmaal Mode.
.Jeg er Dansk p afbred Sundby ham med ufor-
dulgt Harme = DE maa have mig ~undskyldt, naar
jeg finder den Grundighed og Skarpsindighed De vii
ansprise mig, i hsieste Grad oprerende og statsoplg-
sende."
Men De kender og skater dog den hejere Aand
og Intelligens, Diet store Tyskland har forud for Diet
lille ubetydelige Danmark p = sagde Advokaten med
en- uforskammet Mine.
,Jeg b9jer mig kun for S~torheden, mar den fgl-
ges med Sandheden' svarede Sundby nu med rolig
Kulde, og der spillede ct sarkastisk Smil ON hans
strenge, alvorlige Mund. yDet galder mig, at Diet
lille Danmark endnu like er kommet paa saa h9jt ct
Standpunkt. Vor Almue siger med Ret;e. Alting er
en- videnikabl - Jeg tanker paa ct tilkommende dansk
Ordsprog efter gammelt Shit, men Diet Wide neppe
klinge ~behageligt Deres 0ren"
,Hvorledes skulde saa den ilkommende danske
Folkevisdom klingep = spurgte Advokaten med ct
skarpt, stikkende Blk.
,,Ganske simpelt, Hr. AdvokatP = var Sundays
Svar = ,jeg Wide foreslaa den korte Sentens;
LSgn er en- Videnskabl sagde Fanden, han
herte Forelesninger Kiel."
,,Ah, ia saal men gsr De Dem saa like selv til
Hans ~diabplske Majestat, min Hr. %Satyrikus2 Diet
var like saa ganske heldigt Adieur Han drejede
sig nu hastig ON paa Halen med en- skedeslss Hilsen
og ct skarpt, lynende Blk, idet han sluttede sig til
sit Selskab, der var blevet noget tilbage.
Anton hsrte dem tale hpjrestet forbitret Tone
bag we'd. Sundby 10; men der var ct msrkt Udtryk i
hans Blk. Han gk langsommere og lod Advokaten
med hans ~hejrostede Selskab gaa forbi.
,,Det er dog underligtr sagde Anton ,siden
vi nu like langer hsrer ct dansk Ord omkring os, mer-
ker jeg fsrst rigtig, hvor fast jeg er sammengroet med
Folket og Livet d~erhjemme. Hvor dejligt her er.
kunde jeg dog hverken synge eller faa EN- Tone min
Flejte her."
,Har du allerede Hjemve, Anton3 nu jal Diet
gaar mig like stort bedre. vi maa langere bort for
at aande frit. Men Diet er for tidligt at Sc tilbage mod
dejligst Wang og vengel Lad os nu kun luke 0jne
og 0ren rigtig op og Sc, hvad der er vard at rejse over
0sterssen forr"
De gk raskere frem, dog en- halv ~uhyggelig
Stemning, og naaede deres Gestgiversted Byen uden
at bekymre sig ON, hvad af og til en- Gadedreng raabte
til dem, fordi de talte Dansk sammen.
Medens de sad we'd deres TIE, herte de Larm paa
Gaden. Der blew hujet og pebet. En- Stem flsj ind
ad Vinduet, idet Dsren for op, og begge de unge Gre
yer sprang ind til dem, hasligt tildekkede med Gade-
skarn, men Diet lystigste Lune.
,Det var ~pregtigtP' sagde Stamherren DE
fix %rigtignok deres vittighed betalt men min nye Stok
gk ~Stykker."
,Det var Mudderp 7 sagde den yngre Greve og
rystede sig, saa Gadeskarnet stankede hen ad Gulvet.
,Mudder egentligst v%ellugtende ForstandW =
sagde Sundby. ,Har l veret i Gadedrengekamp,
mine hsjvelbaarne unge Herrer?'
la, Diet kan du tro, Sundbyi og Diet gk lystigtT
= sagde Stamherren = ,det var Studenternes Skyld;
men de lod os Stikken, saa nsart Diet kneb, og VI
blot havde visket ct Par Drenge ON Orene. Vi
matte slaa skarpt til her udenfor og heri nu skraa-
Ter de igenr'
Under ct vildt Skrig fra Gaden klang der after ct
Par Ruder.
Sundby slukkede Lysene. ,,Gaar nu kun ind l So
yekamret og skifter KlGderp' sagde han ,Jeres
Gadedrengelaurbar lugter ........., og Diet gaar I'D over
Vartens Vinduer."
Der var imidlertid smart blevet stille paa Gaden.
Sundby tendte Lysene igen og satte sig rolg med
Anton we'd Bordet. Kort efter traadte Verten ind til
dem og beklagede sig over de unge Herrer, der havde
indladt sig i Gadeoptgjer og udsat ham for at faa Ho-
tellet sdelagt. Den Sag var dog smart Jevnet med
Penge. Varten blev temmelig heflig, men spurgte kun,
naar de klammerilystne unge Herrer agtede at REESE.
Mar de har vasket Deres smukke Byes Skarn at
sig - sagde Sundby - linen hvor lenge Diet VII vare'
we'd leg like. Har man intet Gadepoliti her Byenr
10" svarede Varten ,det vii DE ret straKS
- -. xa~ noaaaf xraH - -