Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-07-15

sjunget og slabt sig en- Svindsot paa Hasen. Forel-
skelse og Sentimentalitet har vel gjort Diet meste dertil.
vi kommer maaske til at besSrge hans Begravelse un-
dervejs."
bet var dog Skadel' sagde Fioribella ,gsaa
oliver han den treble, der er stranded paa NIT Princip -
han var dog den, der var mindst utaalelig = og hans
Talent var Guild verdl = Hverken Kransene eller
Procenterne havde holdt ham fast. Du maa dog til
staa, jeg har brugt mine 0jner"
yVisseligF ' svarede Broderen og 10 = ,dersom
han vidste, hvor al den lid kom fra
EFT Par Gnister kom dog fra Hjertetp ' = afbrod
Sgsteren ham: ida Vi skulde have ham Bur igen
Boston, blew jeg rSrt for Alvor = men Diet hjalp ailer-
bedst = Hvo we'd, ON jeg dog like en- Gang selv kunde
blive sentimental og ende med at blive en- idyllisk HUI
stru og Moder7 Dog nej Diet har ingen Fare Jg
priser hende sin GRAY for al min Wisdom = hende,
du hader efter OGDEN
.Navn like hende f' raabte Spontani nu heftig.
= ,Du we'd, jeg oliver rasende, naar jeg Tanker paa
hende' -
,,Stille! stile! jeg hgrte en- underlig Lyd han
kan dog aldrig hSre osf" = sagde nu Fioribella. -
,,Ver fornuftig, lille Broder og lad de d9de hvile i
Fredr'
Mer h9rte jeg like af deres Samtale. : Jeg MATTE
nok have udst9dt en- Lyd af den Smerte og Forbitrelse,
som nesten havde kvalt mig. Jg for op, som rasende
uden at vide, hvad jeg havde Sinde. Jeg havde grebet
Oct f9rSte, DER 1aldt mig ! Haanden. JeB Sid, &C
var min Stok, den Hesselkep, Lises Gudmoder havde
givet mig med den havde jeg to Gange i NIT Liv tug
tet den Slethed, der hgjeste Grad havde opr6rt mig,
= den kom mig for, som en- Trolddomsstav, hvormed
jeg nu skulde knuse ct demonisk Uhyre. Spontanis
Ansigt stod for mig som EN- S~jelemorders = men Fiori-
bellas Aasyn saa jeg tilige Faustina Faustinas
0inel = raabte jeg men samme 0jeblik satte jeg
Happen for nit Kna og s6nderbr6d den jeg kastede
den fra mig og tumlede tilbage paa NIT Leje i en- nesten
opl9st Tilstand. leg laa nogen It'd som livl6s. Jg
har sagtens veret ct Slags Afmagt. bet var blevet
sort for mine Dine, og jeg vidste intet af mig selv at
sige, for teg vaktes til Live we'd en- Lyd som af ct kvin-
deigt Skrig og en- Larm som Trampen og kirrende
Vaaben. Jeg for op og greb efter de Pistoler, jeg de
sidste Natter havde haft liggende paa en- Stol we'd min
Seng. Lyset paa nit Bord var udbrandt. Vinduesskod-
derne ware lukte. Der var mSrkt Stuen, og Pistolerne
var like at finde. Jeg hgrte endnu ct svagt Skrig og
Larmen af Vaaben / Sideverelset. Fioribella de
myrder hendel : raabte jeg og greb Diet eneste Verge,
der var at finde den store Messng-Lysestage. Jeg
for ind Spontanis Verelse og saa ham en- fortvivlet
Ramp med to Mend. En- Lygte stod midi paa Gulvet.
l Diet 0ieblik, ieg styrtede til, segnede han ~baglends
ON og raabte: ,Mord Mord de myrde min SSsteri
= med mig er Diet forbi' We'd min ~pludselige Frem-
styrten Wide Morderne flygte. Den enc s~parkede Lyg-
ten ON, saa den sluktes; ham traf jeg Nakken med
NH yoNoboS\ h0A DAt1hN u '1'N6f
de vendt sig imod mig. Jg greb ham hans %oplSftede
Arm. En- 0xe eller ct andet svert Vaaben faldt pa
Gulvet. I nit Raseri var jeg bleven l6vesterk jeg br6-
DIES med ham MSrket : jeg kastede ham til Gulvet
og satte min Fod paa hans Bryst, idet jeg steg over ham
og styrtede ind Fioribellas Varelse. Her sa jeg
Maanen skinne ind gennem Diet aabne Vindue, som to
Mnnd skyndte sig I'D af og slebte noget bort med sig.
leg raabte og for efter dem men nu saa jg Fioribella
= hun laa bleg og stille paa sit Leje. Jeg kastede
mig hen for hende og greb hendes Hand. Den var
endnu warm hun var sken, som en- Marmorgudinde,
men livlSs. Blodet overstr9mmede hendes Leje. Hun
var myrdet. leg nevnede hendes Navn med ct For
fardelsesskrig. Eft Menneske for os forbi og sprang I'D
af Diet aabne Vindue. I Maanelyset kendte jg Diet
Wide, glubske Tyreansigt. bet var ham,, der en- Gang
mine Kleder havde kvalt de gamle MSllerfolk Diet
var min Landsmand, Mikkel Kveer = den samme, der
havde talt Dansk BjergklSften, og nu vidste jeg, at
hans fejge Kammerat var Siversen. leg merkede nu
ferst, at jeg var saaret. Jeg fSlte en- heftig Smerte /
min h6jre Arm Blodet sivede I'D af init Erme. Jeg
sank hen over Fioribellas Liz -sog min Bevidsthed
forlod mig"
Anton aandede tungt og holdt indie. Sundby tav
og trykte med dyb Deltagelse hans Hand.
,,Da jeg kom til mig selv, befandt jeg mig en-
Seng under en- Lagos Behandling" = vedblev Anton.
- ,,Jeg hSrte nu, at begge de u~lykkelige S6skende var
fundne myrdede. Morderne ware u%ndkommen med,
hvad der af Verdi havde verst de myrdedes Vadsek.
Den var funden o~pskaaret og plyndret Nerheden af
Hotellet. leg saa like de myrdede Sgskendes Lig. F6rst