Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-01-14

NhNoh icm l LdiHPCyoCl = ,idl VI lhkS III d L Hdn!
hvidt Halsbind Glacehandsker Haaret en- Sjusk
over venstre Ore, som en- rigtig Virtues sort Flue for
Resten, som vi allie! Kan vi like nok vare ham be-
kendt %
bet er mig aldeles l~igegyldigt p = svarede sundby
lidt gnaven.
MEN husk nu min Instruks, min vnrdige Elevr' :
vedblev Professoren og tog Anton we'd Haanden, da de
var komne OPP ad Trappen og stod we'd Dgren til For
salem = ,,Saa s~kSdesl9s SON muligt. = l~igegyldig Mi
ne ingen Forlegenhed og dunn Undscelsel en- Wis
sirlig Uf-orskammethed er hele Opgaven.
DE forhutler jo rent Diet unge Menneske P' hvi-
skede Sundby. Lad ham fglge sin code Naturl'
Den maa han suspendere som vi ale for Aften r'
- svarede Professoren, idet de nu traadte ind Forsalen
og tg deres Overkjoler al. ,,Keder du dig altfor
g%rueligt, kan du gaar' hviskede han til Anton
,,men husk vel paa uden Farvel og Hilsen for alting
ingen Rekken- Pote, som Gaar, ingen Velbekomme
TAX for Mad = eller Godnatl eller sligo gammeldags
Hjerteligheder Skal vi gore Hover, vredser jeg natur-
ligvis og g9r mig grow. - Bet er NIT Gent Monopol =
Diet kan ingen andre benytte. Kan jeg like slippe, g@r
jeg def sa slet, jeg kan. Deri skal du dog like f9lge
NIT glorverdige Eksempell Du har 10 Fl9jten LON
men Lag den ct Vindue. Sc saal med den Adferd er
du ct net Menneske = en- ganske charmant ung Mand -
en- meget haabefuld Elev af vor geniale Mester, vor for
lTdIIelBe, dlllu mullfe OP NllIlBe ven d. I1uSeI! =
Han satte nu ct pudserlig hgjtideligt Ansigt op, stak Hat
ten under Armen, trak den enc Handske af og traadte
ind den af Caster vrimlende Sal, som blandt en- Flok
Dukker, der aldeles like vedkom ham.
Professoren var hele denne Aften sit mindst elsk-
verdige Lune. Anton fulgte ham som hans Skygge og
iagttog nogenlunde hans Forskrifter. Der var ct MEME
~skemylder som paa en- Bgrs. Han blew fort gennem
Trengsel til Vertinden, der stod omringet af Ministre,
fremmede Gesandter, Sk6naander, Kunstnere og Lerde.
Efter nogen Venten paa ct passende 0jeblik fandt
Antons Fremstilling Sted. Han kom ret godt derfra med
ct Par Buk og nogen Mumlen. Den gamle Grevinde var
venlig og ligefrem. Der var ct vemodigt Udtryk Diet
Smil, hyormed hun takkede Professoren for hans Ner-
verelse og Diet nye Bekendtskab til ct Talent, han satte
Pris paa. Han syntes ct Qjeblik at falde I'D af sin ma
~skeagtige Role, men sagde hastig en- let Sp9g og veg
pladsen for en- fremmed Diplomat. Han slentrede videre
med Sundby. Anton fulgte dem Helene. Han stod,
naar de stod han gik, naar de gk men han troede, al
han ogsaa skulde hilse med dem, naar de blew tiltalte og
hilsede. Eft advarende Blk af Professoren, med en- ko-
misk ~h9jtidelig Mine, standsede ham disse Opmarksom
heder. Han kendte ingen. Ingen kendte ham, og har
havde ingen Lejlighed til at forl9be sig.
Man gk og stod sig umaadelig tract. Anton saa lang
selsfuld efter en- Stol men der var kun meget faa at Sc
og paa dem sad der gerne eldre Damer, som syntes der
livligste Underholdning sammen, medens deres Blk og
Tanker synlig var andensteds sysselsatte. Der var er
Surren som en- Bikube. Hvad Anton kunde h9re, var de
| sedvanlige staaende H9flighedsfloskler og Bemarknin'
| ger ON Veiret, Teatret og de sidste Hofballer. Kun &c
Ansigter opdagede han, som var ham ~bekendte; Diet val
Sennerne af Huset, som han havde set we'd deres uheldig'
Sammenstgd med Diet plumpe Par paa Danseboden. d.
kendte ham like men Sundby forestillede ham for dem
Hos dem Wide nu Anton anbringe, hvad han allered'
havde lart af sin Konversation. ,,Vejret er godt nok'
- sagde han linen Diet er selet paa Gaden. Jeg va
i Teatret Gaar. bet gk godt; men Baller har jeg Xxx
veret paa. l Gaar var Diet ogsaa godt Weir vedble'
han linen Forgaars regnede Diet. Derfor er Diet sal
sdlet koldt er Diet ogsaa, og Gaar var Vandet mege
koldt ON Diet var saa koldt Forgaars kan jeg Xxx
sige, for Diet har jeg CLIENT jg mener like Vandet
men Veiret, for jeg var like Vandet ~Forgaars."
bet kan, Skam, vare Diet samme %altsammen, Hr
Knudsen p sagde den firskaarne S~tamherre, Gre
Magnus, med en- godmodig Latter. DE er 10 ct stor
Geni paa Fl9jte, Hr. Knudsen, like sandt"
Anton tav ~forlegen.
o der skal Weir til' sagde den yngre, spinkl
Broder. GREY Ferdinand yderfor har Hr. Knudsel
nok saa megen Interesse for Wind og Weir"
Lad ham vere, Vindspiller % hviskede Magnus
+ .Du ser 10 nok, han er ~undselig. Han skal var
meget klogere end vi, siger S%undby."
Anton merkede nok, han maatte have forfejlet For
men til Diet Underholdningssto han nylig havde opsnap
pet, og han gik tavs til Side.
leg har lavet en- ny Charader sagde Stamher
rem kort efter til den gamle Professor. = ,,Kan De gett
! den? Min ferste har veret en- stor Konge min andei
er hans sgn NIT hele siger Diet er s6let paa Gaden'