Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1910-02-04

Provstinden og kyssede sin smukke, gamle Mand :
Hun laste forleden en- Bog, der paa Titelbladet kald-
ties Norsk, og pralede straks af, at hun forstod Norsk,
uden at have lart Diet. Jeg var nu r~igtignok Barnet,
der drillede hende demed. Ia visit p : vedblev hun
munter ,du har saa ungdommelig en- Kone. Vor
SGns Opdragelse kom jeg kun daarligt fra, han blew
altfor kalen slider han nu like der pa en- Sto1
med sin unge Kone og holder paa hendes Hand, som
han var bange for, hun skulde lobe fra ham, og som
han var skinsyg paa lille Lise. Ham skulde jeg gjort
lidt Mar af Tide! NJ driver jeg Diet maaske fer
vidt, naar vor kere Lise faar Nykker. Men frost de,
lille Fa'erl nu vii jeg gaa Skole hos vor Svigerdatter.
Med Guds Hjelp kan vi smart %allesammen lere ldt
BSrneopdragelse af hende."
Vilhelmine havde sluppet sin Mands Hand, og
hendes smukke Kinder havde faaet en- forh9jet Faryc.
Hun rejste sig fra den brede Lenestol, hyor hendcs
Egtemand ogsaa havde taget Plads paa Yderkantea
og hendes Skikkelse rgbede den Moderglede, hun II
smart saa Mode. Hun omfavnede begge de kare gamla
og gk I'D efter Lse.
ON tire Aar kan vel Lse konfrmeres, Hr. Provst: =
= spurgte Byfoged Kyng, som hidtil havde siddet still
we'd Vinduet med en- Bog i Haanden. Hun er NJ
stem mere hjemme sin Krstendom end jeg. Hun har
mangen Gang gjort mig til Skamme, naar jeg laser
med hende."
,Ja saal laser De Religion med Lise, Hr. J-
stitsraad7" spurgte Provsten med sit stille, godmodi-
ge Smil ,,det var ellers ct Fag, jeg nok Wide have
mig forbeholdt."
,,Nej, Diet er egentlig hende, der laser Religion
med mig = svarede Kyng, ,hvad hun har hort
af Dem og med sin barnlige Inderlighed opfattet, vii
hun altid straks lere mig, og jeg tror virkelig, Diet
lykkes hende. Fra understandable klinger det mind
ste de mysteridse Dogmer mig langt elskeligere og for
s~taaeligere, end jeg nogen Sinde har hort dem min
Ungdom."
,Det kan jeg godt forstaar' = sagde Provsten og
nikkede = ,,havde vi veret blandt Bgrnene, som vor
Here selv lagde sine Hender paa og ~velsignede, saa
Wide vi visit allie forstaaet ham bedre og elsket ham
h6jere, end vi nu g6r."
,Kere, kare Faderr ' udbrgd nu den ungePrest
og var ner falden ned fra Kanten af Lenestolen, som
han hastig rejste sig fra = ,,nu CAV du mig en- herlig
Tekst til i Morgen."
,Godtr' : sagde den gamle : linen Brudeviel-
sen, we'd du, besarger jeg selv. Du skal dog like tage
mine gledeligste Forretninger fra mig Lises Konfr-
nation forbeholder jeg mig ogsaa, vii Gud, jeg lever
saa langeW tlf9jede han. ,Jeg b%egynder alt sa
smaat at forberede hende."
Begge Presterne gik nu til deres Studerekamre, oe
Kyng fordybede sig sin Bog.
Vilhelmine havde imidlertid opssgt den f~orgredte
Lise og faaet hende ind til sig sit lille ~hyggelige Kam-
mer oven for Storstuen, hvor hun havde sit Sybord we'd
Havevinduet og bestandig havde Marker og Skoven for
Ole. Her stod ogsaa hendes Boghylde med Udvalget
af hendes Yndlingsforfattere, som Lse allerede var ret
godt bekendt med.
War nu god og glad igen, min egen LiseT
sagde Vilhelmine og lagde sin flint formede Hand
b~eroligende paa Diet yndige, g~ullokkede Hoved. : nJeg
Wide ogsaa gerne set Anton, linden han rejser saa langt
bort fra os; men Diet faar vi nu opgivel Derfor vii vi
dog like tro, han holder mindre af o, end vi af ham,,
og allermindst vii vi tro noget ondt ON ham, ON vi og-
saa havde hort Diet af andre. Men jeg kan like begri-
be, hvem der skulde have talt ilde ON Anton til dig"
bet har heller ingen rigtig gjortp' : svarede
Lise linen jeg er dog like saa lille ct Barn nu -
og jeg kan nok selv Suite mig til ct og andet. = Jg
har 10 ogsaa lest Historier ON, hvordan Diet gaar til |
de store Byer, hvor der er Komedier og Baler hver
Aften. Der er 10 saa mango slemme Mennesker, og der
er hele, store Huse, hvor de slemme Mennesker kom-
mer sammen ON Natten, og der danser de saa stygt
med HATTIE og store Kavaer paa og lokker de stakkels
fattige Piger til at danse med dem og giver dem Penge
og smukke Kjoler derfor. - Og sa drikker de ion
megen Punsch = og saa snakker de saa ~afskyeligt, og
saa leber de I'D sammen paa Gaden og sa kom-
mer Verterne og Poitiet og trakker dem op paa Raad-
stuen og Diet er en- stor, stor Skam"
,Nu jal Diet har vi maaske last en- Gang noget
ON: men hvad kommer Diet Anton vedP'
(Fortsattes)