Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-12-22

'"N ~ N"PPSdS hah Ehhtoi pd huluCic w idhtc
ham sit Kort. Han Wilde nu skynde sig I'D af den uhygge-
lge Balsal, men vendte sig endnu en- Gang ON mod An
ton og sagde med en- Rost saa alvorlig og ligesom hsnme-
lighedsfuld, at Diet gennemsitrede Diet unge Menneske
Civ dig like af med disse Fruentimmer - Bet er
Vampyrerl"
Dette Ord, som Anton aldrig for havde hort, var
blevet betonet med ct saadantU dtryk. at Anton b@vede til
bage derfor og like vidste selv, hvill,n Forestilling ON
noget Uhyre og forferdeligt der f9-,vevede ham.
Den gamle HERE var gaaet. Anton havde for
varet hans Adressekort og var gaaet hen til Hr. Skade.
der netop nu hvlede sig lidt, medens han indtog nogle
Forfriskninger.
,,sig mig, kere Hr. Skade p begyndte Anton,
men kunde like komme til Orde for Hr. Shades Be
gejstring over sin Favortdans, som nu skulde begynde.
Skade drak selv nogle elias Punsch, og Anton matte
klinke med ham. Han var spendt og tprstig han drak
ogsaa en- Del Punsch. M ~begypdte Musikken. Han
LIB til sin Plads og greb after sin Flojte. Men. nu blev
han opmarksom paa ct Optrin Salen, der ganske bragte
ham til at glemme sit Fl9jtespil. En- a. de allersmukke
ste og NEST pyntede Damer, som han flere Gange havde
lagt MGrke til, og som ofte havde tilsendt ham ct 6mt,
b%rendende Blk, laa ligesom %afmagtig pa Gulvet med
Ryggen mod en- Stol en- voldsom Dansers Arme. som
ruskede plumpt hende for at bringe hende paa Benene.
I'D med hende ~ raabte en- hoi, tyk Mand, med
ct lasket, ~afskyeligt Ansigt, der stod midi Salen =
y%saadanne OptSjer taaler jeg like nit Hus. Her kom
mer kun honnette og pane Folk - I'd med hendel den
~fordrnkne TSjtef'
,Sludder, VartP % = raabte hendes Danser hun
fejler ingenting. Sc til, han parker sig eller jeg slniderj
ham selv paa D9renr p
,Hvad = brSlte den tykke Vart yvil nogen ka
ste mig paa D9ren nit eget Hus?"
Der blew nu en- forferdelig Larm. Dansen hsrte op
Nogle tog Vertens, andre Danserens PART, og smart var
der ct ~frygteligt Slagsrnaal. Damerne skreg og tog Flug
ten. Den besvimede Dame var kommen OPP, hun ~flygtede
ogsaa forskrakket og ravede mod D9ren. Ingen bekym
rede sig mer ON hende. Men Anton sprang nu ned at
sit Stillads og ilede hende til Hjelp. Hun klyngede sig
til hans Arm. Red migl red mig, dejige, unge Men
nesker ? = sagde hun og han fulgte hende bort fra
den kvalme, lamende Kampplads.
Anton var noget Or Hovedet at den hede Punch
Han var saa fortumlet over alt dette, at han like selv ret
vidste, hvor han var, for han befandt sig paa Gaden med
sin befriede Dame under Armen.
i bet var da forskrakkeligt p = sagde han. ,Er
Diet nu bedre med Dem, Jomfru2 bet var visit like allie
sammen rare Mennesker = og GLADDEN. havde endnu like
gjort dem lykkelige og CODE
,Sliddersladder, min Smut ' sagde Damen. =
,Du var rigtignok Diet eneste pene Mandfolk blandt allie
de S~vinepelse' =
Medens Anton hsjig undrede sig over hendes raa,
lallende Stemme og plumpe Udtryk, faldt den gamle
HERES forunderlige Advarsel ham ind og forfardede
ham. AK sig mig, %JomfruF' spurgte han de er
dog vel like en- -Vampyr"
,Hvad er Diet for Sludder, min Smut? - vii du vere
grow eller vittig? Fanden skal vere din V a m yri bet
er sagtens noget rart detP'
Diet samme skraaede der en- HERE, med Hatten dybt
ned 0inene, over til dem fra Diet modsatte Fortov. ,,Er
Diet dig, Pimpe-C athrine? p = sagde han = ,Jhvad er Diet
for en- Fles, du der har kapret7 Kom heller med migP
.Du er en- lakker Kings 7 = hviskede Antons Dame
ham 0ret. ,,Jeg kunde have Lyst til at spise dig OPP
Med disse Ord satte hun sine Tender saa fast mod hans
Kind, at Diet smertede. = ,Men nu kan du gaa ad Hell
vede til p' raabte hun og 10.
Diet samme felte Anton sin Arm befriet fra den
svere, svinglende Dame, der ret var bleven ham uhyg
pelig. Hun hilsede ham med ct spodsk Kinks og tumlede
bort med sin eldre Bekendt.
,Akp'- sukkede Anton hun var dog nok sa
dan en- men hvad er da en- Vampyr2- hun var vst
drunken og hun var 10 dog en- Dame = hun var k9n
- hun var meget kSn men Diet var dog ct hesligi
! Male, hun havde."
Han betankte sig hu paa, ON han skulde gaa lige
hjem eler Sc at faa Hr. Skade med sig fra Balsalen. Dal
han kom der forbi, tonede Dansemusikken der igen men
lige som han nermede sig D9ren, st9dte han paa en- lille
Mand, som med forrevne Kleder og starkt opsvulmet
Ansigt ravede frem og nar havde lebet ham omkuld med
en- Fiolinkasse, han bar under Armen.
sEr Diet dig lille Ven?' sagde en- v%elbekendt, men
lallende Stemme. Ter Diet dig, der tranger til en- Ven
: on Alderdomsst0tte? - Tag mig under Armen Ak,