Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-11-12
En- Gang hver anden Manned modtog Anton GENE

og Diet var altid H9jtidsdage for ham. Lille Lise spurgte
han da altid til og fix Hilsener fra men han saa hende
nu aldrig. De gamle Prestefolk, hun var hos, gjorde
like lange Rejser, og hun var bleven dem saa ker, at de
aldrig kunde afse hende. Eft Bes9g med Hr. Ster, Fry
ken Mine og hendes Fader til de gamle, code Stare,
hsrte til de sknne Planer, som altid strandede paa Ad-
~junktens eller B~yfogdens Forretninger.
. Siden Anton havde faaet den smukke Fl9jte af Fry
ken Mine, sggte han ofte Ensomhed for at 6e sig paa
den. De vistnok forvirrede Toneforbindelser, han da
frembragte, havde ct Try1leri for ham selv, som han like
vidste, ON noget andet Menneske Wide have nogen Snelse
ON. Derom bekymrede han sig like heller lang It'd,
Det var ham nok at give sine d%r9mmende Stemninger
Luft for sig selv. bet var ham da tidt, som hans inderste
Vesen opl9ste sig og sammensmeltede med de Toner,
han udaandede, og han s~vgmmede i en- Str9m af Liys-
billeder ON en- Verden og en- Fremtid, han like kendte.
De Billeder, der altid da skgnnest foresvevede ham, hay-
de nesten allie Hensyn til ct k~vindeligt Vesen, hvori der
blandede sig Track af alt, hyad hans Hjerte hang we'd,
fra hans blege, stille Moder til Mosteren, lille Lise og
Fr9ken Mine, hvis yndige Vesen og helt udviklede Skpn-
hedsformer dog altid traadte i Forgrunden, uden at han
klart var sig Diet bevidst.
Efter at han lenge saaledes havde gent paa sine
Observation-Disclosures, som han kun havde betroet til Ha-
vet, Skoven og en- gammel Kampegrav paa Marker bag
B~yfogdens Have, f9lte han dog til sidst en- stor og stedse
voksende Trang til en- fortrolig. Den etlige Hans Lit
senbroder, pa hvis Bryllup Anton hayde danset, kom nu
kun til K~9bstaden, naar han med sin nye Fjelevogn og
de to smaaHeste k6rte medFragtgods. Han br6d sig heller
like ON anden Musk end den, der kunde synges til ener
danses efter. Nogen fortrolig Ven havde Anton like
fundet blandt Byens Ungdom han holdt sig NEST til de
eldre; men hverken den strenge, alvorlige Byfoged, der
tog sig faderlig af ham, eller den velvillige Lerer, Magi-
ster Star, turde han betro sig til, med hvad han like
ILoJa+ vJa1;ra Ord for nap hon a11arbalct Wilde have
udgydt sit Hjerte for gennem Flgjten, var Fr6ken Mine
men dertil havde han aldrig D~ristighed. Han Wide for
gaa af Skam og Sorg, mente han, hvis hun fandt Diet barn
agtigt eller smilte derad. Endelig besluttede han at ind
vie sin underlige Musiklerer, Hr. skade, sin Hemme-
lighed. Han matte dog vel kunne sige ham, ON der var
noget smukt deri.
Anton plejede kun ON Morgenen at modtage Under
Wishing hos Stadsmusikanten NJ kom han til ham en-
Aften en- spendt, forvirret Tilstand og med sin Flajte
Lommen. bet var fgrst August. Klokken var over
otte. Tusm6rket var forbi. Han fandt Stadsmusikan-
tens skeve, fattige Dor tillukt men han saa, der var
lLys, og han herte Fiolinen skrige og hvine, som allie
IStrengene skulde syringe. Han tog Mod til sig og ban
lkede paa. Han bankede mango Gange ~forgeves. Fioli-
men hvinede fort. Han hgrte en- b~rummende Sang dertil,
lblandet med Tale. Han vovede endelig at banke paa
Ruden. Rullegardinet blew draget lidt til Side, og Hr.
lSkades ildrsde Ansigt kom til Syne. rHerskabet ser in
gen andre denne Time end den store Skade !" raabte
han med straalende Djne. : ,,Naal er Diet dig, lille Ven2
: tilfgjede han og nikkede ,gak til D9ren dal'
Gaded9ren blew nu aabnet, og Anton traadte ind i
Diet lille Hammer, han saa ofte havde set ON Morgenen i
den uhyggeligste Uorden med den uredte Seng og Diet
gamle, st9vede Bord, med Stumper af Lys og Sm9rre-
br0d mellem Noderne. NJ var der anderledes stadse-
ligt. Sengen var redt, og Gulvet syntes fejet. Der stod
intet Vaskefad mellem Tefler og StSvleknagt paa Gull
vet. Det ormstukne Fyrrebord med de tire Ben var pry-
Diet med to hele Spedelys Flaskehalse, og mellem de
gamle smudsige Noder stod. der kun en- skaaret Taller
ken med Ost og Brgd og ct stort, d%ampende Olkrus, hvor-
fra en- stark Punschdunst udduftede. De to ledel9se
Lederstole var ryddet, og Stedet for Uldstr9mper og
gamle Kledningsstykker var der til hans Forundring OPP
stillet ct Par store Dukker, en- mandlig og en- ~kvindelig
siddende Sitting, begge med Kaaber af en- fordum
rgd Vest og med Guldpapirskroner paa de skrekkelige
Matchmaker Hoveder.
,Buk, lille Venl dybt, dybtr r = sagde Hr. Skade
med usikker Stemme og ct hoist lyksaligt Ansigt, medens
hans Gang ogsaa rsbede nogen Usikkerhed - ,,du er we'd
Howell bet er hos de brasilianske Majesteter" = hvi-
skede han - de forstaar like Dansk, men Musk. Du
err den verdensbersmte SHADES Elev og code Ven. Du
fglger kun med for at bere hans Nodestol. bet er den
lenge lovede Kammerkoncert, jg nyder den Made at
give for Majestaterne. Dirk lidt af Kruset, lille VenF
- tnf9jede han endnu sagtere = log vr like altfor
undseligi tenk paa, Diet er dog kun Menneskerl Dirk,
lille Knudsenl men lad like Kejseren Sc Diet. Han lider
paa rakte han Anton Diet bag Dukkernes Stole. yCanfa-