Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-12-10

'N - H~o III AhN AoNo fhihol6A OB LplI ia iSiAuCs
klokkerene, ~uskyldige Barnestemme, naar hun stod med
simple Bon, hvormed Maaltidet her efter gammel Skk
~begyndte og sluttedes. l Barnets Mund havde de guide
lige Ord ham intet fromladende og usandt, som ellers
Diet daglige Lv og we'd v~erdslige Foretagender / vor gen
nemreflekterte Bevidstheds- lid. Hvor Diet, saaledes som
her, naturlig smeltede sammen med EN- forsvunden lids
alders a~rverdige Levninger, fandt han den fromme Skik
meget smuk og sin Orden. Den gamle Provst havde
med sine Fedres, ligesom fra Diet sekstende Aarhundrede
nedarvede, Synsmaade af Diet kirkelige og statsborgerlige
Liv, dog intet af den Skarphed og afg6rende Myndigheds-
tone, som var Kyng sa a~nstSdelig. Som Sgnnens Svi-
gerfader og hadret Cast blew den retsindige Lovens og
Rettens Mand behandlet ligesaa opmerksomt som hjerte-
ligt, og intet af de Punkter blev Samtalen bergrt, hvor-
ON man vidste. at de MATTE have aldeles modsatte An
skuelser.
Til Valentines Forundring foreslog hendes Fader
hende ON Eftermiddagen mod al Sedvane en- Spadseretur
i Mark og Skov og udbad sig den lille Lse til Vejviser-
indie. Med sin Batter under Armen og Diet nydelige Barn
we'd Haanden, gk han nu saa munter og meddelende incl
lem DEM, som Vilhelmine aldrig for havde set ham. Lise
~sladdrede straks fortrolig; hun fortalte ham ON sin Fa-
ders H9nsegaard og sine Eventyrlege med Anton, og
han hsrte med stor ~Fornsjelse paa hende. Hun fandt
serdeles Behag hans Uniform og spurgte, ON Anton
aldrig kunde komme saa vidt Verden, at han blew Ju-
stitsraad og kunde Sc saa ~kongelig I'D.
,Det Slags Herlighed tror jeg like just Diet er, han
svarmer for, min lille Piger' - svarede Kyng, og ct An
strsg af den gamle, kolde Alvor kom pludselig tilbage i
hans Ansigt. ,Du er lykkelig, lille Liser tilfsjede
han ,,hvis du aldrig faar stsrre Fordringer til Lykken
i Verden, end en- tom Titel og en- rsd Kjole kan tilfreds-
stille."
Diet forstaar jeg set ikkep = sagde Lise -,hvor-
for ser du nu saa surt og snakker saa ~kedeligt, Justits-
raad1 er Diet like p~regtigt at v9re saadant ct stort, for
nemt Mennese1 Jeg har aldrig set en- Justitsraad for! og
we'd du hvad? - Dersom du like havde den Dusk graa
Haar og de tire Rynker midi din Pande ia, saa tror
jeg visit, du saa endnu ~pragtigere nd end Anton, den
Dag, han havde staaet paa Kirkegulvet, og han sad paa
Hsnseburet paa Faders Vogn, som paa en- Trone, med
den rode Vest og de guile BukserF'
,Du overdriver dine Komplimenter, min lille PigeP
= svarede Byfogden og 10 ret godmodig. ,Saa kender
du ogsaa den Hedersdragt, jg Lar haft saa meget Bry-
deri med, og som ner havde kostet min brave Hr. Svi-
gerssn Livet i Carr - Dog, tysi lad os like tale der
ON p : afbred han sig ~pludseig. .Det kan skade din
Mands verdighed, min Batter" sagde han alvorlig
med lavere Stemme til vilhelmine = ,hvis den fatale
Historic kommer I'D blandt hans Menighed, linden han
.har befestet sig dens Agtelse."
Man talte nu ON andre Ting, og Lise kunde med allie
sine Spergsmaal like faa mer at vide ON, hvorledes en-
TOO vest " e I fdI Bult huHdC fo1N oN AoN'6N
for nogens Liv.
Denne Dag hsrte vilhelmine for fsrste Gang nogle
uforbeholdne, hjertelige Ord af sin Fader ON, hvor enligt
Diet Wide blive for ham nu, han daglig MATTE savne
hende. Hun syntes nu fsrst at Sc, hvad hun hidtil kun
we'd mango Slutninger var kommen til at antage, at Fade
rem SIX julte en- stark Feelse under de tSrre, vedtagne
Former, hvori han a~lmindelig ytrede sig. Hun markede
Diet ogsaa paa hans taste Haandtryk og saa Diet hans
Blk, da han denne Days Aften sagde hende Godnat.
Hun fslte sig ubeskrivelig lykkelig derover og vovede
ferste Gang at give sit Hjerte Luft we'd inderlig at ON
favne sin Fader, hun nu fsrst syntes helt at beside.
Den lille Lise, som Diet ,,store, fornemme Menneske'
.havde givet sig saa meget af med, Wide nu ogsaa wise
ham sin Hengivenhed. ,,Du er en- rar Mand, Justits-
raadp - sagde hun og nejede nok saa net ,naar du
kun aldrig vii Sc surt, og du saa vii sige mig, hvordan
Antons redeVest og guleSkindbuLser, somTyven stJaf'-
Tvs, tvs, Barn. - afbr9d han hende. nJeg
1har 10 sagt dig, Diet er noget, du like skal snake ON
Du er ellers en- fortreffelig Pige, og jeg holder meget
af dig"
Hun synger ganske kont med os gamle. bet maa
De dog hsrep p sagde Provsten. ,Vilhelmine hjel-
per os nokr
Paa hans Anmodning aabnedes Diet gamle Klaver. =
Vilhelmines Pianoforte var like kommet endnu. bet
tarvelige Instrument fra Acknowledgements frem-
bragte dog endnu smukke Toner under Valentines I'D
~tryksfulde Berering, og hun valgte, hvad hun yidste, de
gamle og Lise plejede at synge sammen.
Thaarups og Schulzes: u 0sten sslvblaa Dagen
smiler' tonede nu smukt og rent den halvdunkle Pre-
.aooorJeet,,a mad flara harm0picke Cfpmmer SaaVel