Proletarec. [volume] (Chicago, Ill.) 1906-19??, 1909-10-05
v RUDNIkIH.
Napisal Pavel Mihalek.
(Dalje.)
w.
w..

greb.
Ma celu izprevoda veeraj ubi-
tih, XII Sc je poeasi pomikal proti
pokopaliscu, je stopal mlad elo-
vek, lepega obraza, z rdecimi brki
in s sirokorobnim klobukom ma
CLAW. Nosil je crno zastavo, oza-
Esano z zelenim vencem in siro-
kim, rdecim pajeolanom. Lahen,
precej mrzel veter sc je poigra-
val z njegovimi dolgimi kodri, XII
so mu padali globoko doll pc ee-
lu in zadaj pc tilniku.
Ia MIN je korakal star duhov-
mix S pleso, s tankimi, posivelimi
ustnicami In uk%lonjenim vratom.
Usta so mu sepetala mrtvaske
pesmi; njegov glas Sc je s%tresal,
Sc dvigal pa zopet padal ter Sc IL
gubljal V vetru. Ia MIN pa Sc je
vrstilO sest krst, belih, nepobarva-
nth In V naglici stesanih. Ia vsako
krsto pa je sla ~glasnoihteca zena
ali stara. upognjena %zenica, matt
mrtveca. Ia emo pa so lezli trije
maJhni, nezavedni otrocicki, praz-
nicno oble6eni. Vodil Jill je star
rudar V slabi opravi. Cisto ma
koncu je sla truma rudarjev S
solznimi ocmi. Ma njihovih licih
sc je bralo obup in strah.
Pocasi Sc je blizal izprevod po-
kopaliscu, pustemu in praznemu.
liz cerkvenih lin Sc je Gulo klenka-
ME zvona, spocetka precej tho,
potem glasneje in glasneje. Me
gov glas je bill mil in otozen in
spominjal ma smrt ....
Ma pokopalisGu so bill izkopali
veliko jamo. IL ME je diSalo pc
svezi zemlji. Zvonjenje je "a hip
prenehalo ,ko je duhovnik, stojee
OBJ grobu, glasno molil "Iz prsti
81 in v prt sc hos spremenill e. :"
Tedaj so zaplakala VISA srca te ne
pregledne mnozice, zaplakale so
tie utrujene, izmucene oGi =. We
ter Je odnasal solze razoranih lie
in sc obenem ustavljal mad odkri-
timi glavami. VISA mnozica Sc je
klanjala svojemu velikemu Bogu
ter v silnem trepetu prosila "a
svoJce Solnce. onemoglo in
brezmOcno, je plavalo ma nebu ter
svoj velicastni obraz obracalo cd
pokopalisGa;. orumenelo listje je
padalo 2 dreveS ter Sc pocasi in
brez suma, kakor tat, plazilo pc
tleh naprej, naprej, dokler nj o.
stale tam v parku pri svojih to-
variSih -.
Ko je minila navadna cerkvena
ceremonial, je stopil ma svezo. IL
kopano prst KoScakov Ivan, Xxi je
prieel govoriti $ toznim, toda moe
MIN glasom:
"Bratje! Prve zrtve boja nase
osvOboditve so padle. Ravnokar
smo izrocili majki zemlji Nth
trupla. Revezi so dali vse svo.je "a
mas: SvOje borno. bedno zivlienje.
Tu lei mrtev mas hrabri, pozrtvo-
valni bojevnik, brat Marian E. +"
Govornika je prekinil obupni,
zalostni vzlik zenske. XII Sc je one
svetila in zgrudila ma tia. Rudarji
so jo dvignili: bila je Ana. Ubo-
zica je villa roke V neizrecenem
trpljenju. Men obraz je bill
mrtvaSko bled, bila je bolt mrtva
nego ziva. Nesli so 10 ma stran ter
10 polozili v travo . Govornik
pa je nadaljeval:
"Bratje! Dolznost naSa je. da
postavimo spomenik TEN zrtvam
bede. zveste druzice naSega zivlje-
MIA. V naSa srca 81 zapiSimO z ne
izbrisnimi crkami Nth imena, sve-
ia in castitljiva. Zapomnimo 81, da
mas BOZ ne SINE biti preje konGan,
dokler nj poravnana velika kri-
vlca! ..."
Govornik je koncal. ZapuScene
zene In sirote pa so zaplakale
glasneje ,tozneje. Cloveski GLASGOW
so Sc meSali s petjem zvonov, XII
so glasili zadnji pozdrav.
Otto je bobnela tezka prst, pa
dajoca V jamo in ma vence 2 dehte-
cimi, svezimi rozami. Pokopalisce
sc je pocasi praznilo. Ostali so lie
sorodniki in ~prijatelji rankin.
lie gomila Mariana ie samevaIa.