Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-10-01

da straks bringe ham alt, hyad han forlangte, og Grun-
den adlyde ham alting, uden mindste Muk. Det var Diet
verste, mente Hans. Herskabet selv var det meget nemt at
komme I'D af Diet med. Mar Postmesteren skeldte og
smeldte som en- rem Djevel, saa var han Grunden aller-
morsomst saa skulde man tie bonn stille eller sige: ,ja,
Hr. Postmaster Diet synes jeg akkurat ogsaap' saa smart
den brave Mand var tract af at skende, var han gerne saa
from som ct Lam, og man kunde faa det med ham, som
man Wide. Madamen var Godheden se1v, forsikkrede
Hans. Mar man kun gjorde sin Corning villig og or
denlig og saa en- Gang imellem rosie hendes Mand og
kaldte ham den allerfrommeste Husbond Verden, saa var
der ingenting i Vejen med hende. Pigerne fix ogsaa ct
godt Skudsmaal af Hans, iser Sidse Kokkepige. Man
matte kun altid Sc midt til dem, klappe dem al H6visk-
he'd we'd passende L~sjligheder og hjelpe dem med at
bare Wand og Brende til K9kken og Vaskerhus. Men,
- gentog Hans, da han f6rste Aften slukkede Praasen i
Diet felles Sovekammer og trak sin rode Hue ned over
0rene for at sove = ,men, som jeg siger dig, lille Antoni
tag dig Agt med Hr. Siversenl han er, mellen os sagt,
en- Lurendrejer, og jeg er bange, Diet gaar gait til sidst
med vor code, gamle Bulderbasse, hvis han like smart faar
0jnene op og jaeger den Hundsvot afFuldmegtig Fan
den Void"
,Gudbevare's, Hans hvad ondt gqr han dar'
spurgte Anton.
,Derom kan vi snake en- anden Gang NJ vii jeg
sovel p var Hans's Svar, som smart bekreftedes af en-
stark Snorken.
Anton laa lenge vaagen og tenkte pa allie de En-
bedsnligter, han nu havde at opfyde, og iser paa dsnne
Hr. Siverssn, som nok var en- CAVITY, og som han skuIde
lystre i alt. M stod Fuldm@gtigens Ansigt f6rst net le-
vende for ham. We'd Optrinet med Bri1erne havde den
store Postmesters Skikkelse og forferdelige RGst aldeles
opfyldt ham med Forbavselse NJ traadte den sprinkle
Fuldmegtigs guile, forsvirede Ansigt og listende Bev@-
geIser sig som ct falt Damonbillede ind hans Forestil-
linger. Han dromte den hele Nat ON ct Uhyrc med guile
Haarb6rster, ligsom Fuldmegtigen, men med ct Katteho-
we'd og en- S~nogekrop. Han syntes, dstte Uhyre snoede
sig omkring ham og st9dte en- Pibe, som han MATTE
dandse efter.
ON Morgenen var han tidlig paa Ferde og Arbejde
med S~kobgrsten. Brevposten kom og blew bes9rget. Hans
pix forste Gang med Diet nye Postbud Byen og viste
ham, hvor allie de Folk boede, han havde Breve til. Regn-
skabet paa Kontoret kom Drengen godt I'D af. Ait gk
fortraffeligt. En- Gang hver anden ener treble Time
hgrte han rigtignok en- forferdelig Larm i Huset: Diet
var ct Tordenbrag af Postmesterens Opbrusning, med
hans sadvanlige Forbandelser over Fruentimmerne, som
formodentlig var ligesaa u~skyldige som sidst. Ingen brSd
sig derom, og Anton like heller, saa smart han blew Edt
want dertil. Hr. Siversens f~rygteige Pibe, som Drengen
NEST gruede for og bestandig lyttede efte, hsrte han
hverken denne eller de nermest ~f6lgende Dage, og han
begyndte at tabe noget af sin forudfattede Cru for denne
Lyd. Paa Kontoret var der stille, undtagen naar Post
mesteren skulde skrive sit Navn eller af nogen anden
Grund var til Stede. Han holdt da GENE eft forferdeligt
Hus, naar nogen kom for slide med ct Brew, eller glemte
at luke D6ren, eller beholdtHattenp aa, eller bragte Bre-
We med utydelige Udskrifter men her syntes den lar
mende gamle kun at buldre, naar han f9lte Trang til en-
Udgydelse, som han ~savnedeAnledning til hos sin sagtmo-
dige Kone. Som oftest var Hr. Siversel enc paa Konto-
ret, og han var kun grow mod Bender og ~Fattigfolk, men
derimod yderst hpflig og believer mod fornemme og vel
kledte Personer.
Denne Forskel i ~Fuldmegtigens Adferd kunde Hans
Litsenbroder allermindst Tide, og han talte derom til An
ton en- af deres neste fortrolige Aftentimer. nSel der
pa kender jeg Lurendrejeren p sagde han ,hvor-
for Poker er han like grow mod allie, som vor brave
~Postmester2 Diet er sin Orden = Diet h9rer til paa ct
rigtigt Postkontor. Jeg har kendt tire Postmestere og seks
Fuldmegtige de tyve Aar, jeg kSrte med Postsekken;
de skaldte og brummede allesammen som rene Djevle,
pa hvem der blot stalk Nesen linden for Kontord9ren, og
Diet uden Personsanseelse, hvorvel jeg aldrig har hgrt no
gen med saa dygtig en- R6st som vor gamle. Han er en-
Karl, som Diet er vard at here paa. Den Del af Embedet
forstaar han til Gavns og vovede nogen at sige ham
imod, saa skulde du h6re ham, Antonl saa er Diet, som
Himmel og lord skulde fade sammen. Men Diet vover
heller ingen mer hele Byen. vi havde engang, da jg
var Dreng her, en- gammel Kernekarl af en- Doktor; han
spillede Kort med vor Postmaster hver Aften han var
ogsaa Poker til Karl. Naar han skulde djavles, kom han
med sit: Hol mix derD9jfell for han var enHolsterner, og
saa slog han gerne baade Borde og Stole Stykker. Mar
de to kom til at trettes ON Kejseren al, Tyrkiet eller den
ne Napoleon, der Wide sluge hee Verden, saa vaar Diet