Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-12-31
SYVENDE KAPITEL.

Anton sa sig ON Diet store, ~smagfuldt indrettede
verelse, hvor alting havde Hentydning til Musikken,
medens tn1ige en- Wis skgdesles Uorden umiskendelig rS-
bede Kunstnerens enlige Stand.
,Set dig, Anton og lad mig faa rigtig Sammenhang
i dit Eventyr f' = sagde Professoren og lukkede sit Fly
gel. ,Vampyren har ganske rigtig haft fat pa dig og
begyndt at spise dig op Diet ser jeg nok paa din Kind
men vi har ct aarvaagent Politi, ser du sligo hannibal
ske Gastebud taales like her ON Formiddagen'
bet var Aftes, hun bed - bemerkede Anton =
u Dag talte hun kun derom. Men jeg weed nok, Diet
var taabeligt og barnagtigt af mig %altsammen, og jeg
skammer mig saa grumme meget over"
bet skal du like = bet g9r like din Verdenskund-
skab, men desmere din Fantasi og din barnlige Natur
Are. leg byttede gerne med dig, hvad Diet angaar' -
tilfejede han ~pludseig m9rk -,fantasere lidt kan jeg
dog endnu = og Vampyrer kan jg desvarre ogsaa Sc =
ON Just like med dine 0jne men Barnligheden har jeg
kun Karrikaturen af. - H9rp' vedblev han efter ct
lille Uphold og aabnede Instrumental igen. : ,,Jeg skal
spille noget for dig sig mig saa, hvad du forstaar
derafr'
Han satte sig nu til Diet store Flygel og lod Fingerne
syeve hen over Tangenterne, medens han lukkede sine
dybt indfaldne Dine. Undertiden aabnede han dem,
ligesom drgmmende, og stirrede paa ct I Portrait, der hang
over Instrumental. bet f~orestillede en- ung Dame med
ct forunderligt dejligt Ansigt, men med ct Blk de sor-
Ie, llululuc VJHC, ucl dsh ho6St Az y
t~rakkende, men dog nesten uhyggeligt. Hun bar en-
Dragt, der vidnede ON en- forsvunden It'd.
Anton havde sat sig pa Kanten af en- Stol og var
lutter Ore. Han fulgte med Henrykkelse de milde, for
aarslyse DrSmmerier, der Begyndelsen var de fremher-
skende han studsede we'd deres Overgang til Diet dunkle
hemmelighedsfulde Diet Wide og senderrivende, der smart
fix en- f~rygtelig Overvegt. Han f9lte sig engstet og
uhyggelig til Mode. Han vekslede Farve og for OPP fra
Stolen. Men nu opleste Diet sSnderrivende sig dybe,
magtige Koraltoner. bet blew ~h9jtideligt og hejeste
Grad oploftende. Anton foldede sine Hender og hen
smeltede Andagt. Men ~pludselig gk Musikken over
i en- besynderlig v~rengende Tone,og Diet hele endtes med
en- Springdans i den allerlaveste Fjalebodstil.
Professoren rejste sig hastig og lukkede instrument
tet. M. ial like sandt? Diet sidste var Diet bedsteP =
sagde han: - DE var frsk og livigt Diet var LIVER
Zen kedelig Idyl eler fortvivlet Romantik eller heldSret
Salyelse, men rigtig sund Sp9g og Kommers - like
sandt?'
bet fsrste syntes mig var saa dejligt" sagde An
ton bet var ligesom jeg var ct Land, hvor der var
fuldt af Blomster og smaa Born, der legede med Engle.
bet andet var som en- afEyentyr-M aries allerforunderligste
Historier ON en- deilig foYtryllet Prinsesse, som der kom-
mer en- Ridder og befrier, og som slider Paa Hesten med
ham Maaneskin, medens han rider over Fjelde og
Wide Bjergstrsmme, og Troldene oliver til Stem; men
saa blev Diet til en- gruelig spsgelseshistorie, hvor Kirken
er fuld af d5de, og hvor der sidder fale Kvinder paa
Kirkegaarden og ader Lg og Diet blev jeg ganske
bange for. Bet, der saa kom, var dog visit Diet allerher-
ligste. bet var, som hele Verden var EN- hsj, pragtig
Kirke og Stjernerne var Lysene den, og vor HERE selv
kom ned til os med allie de salige og v~elsignede os. -
Men Diet, der kom allersidst"
,,Nu jal Diet var Rosinen Pelse- Enden like
sandt1 bet var dejligt ~folkeligt, som paa en- Danse-
bod. bet kunde dit store Geni, Hr. Skade, vel nappe
gore bedre' -