Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-11-24

. 1DS'N fS O'HCtN - 49, jill h1H
~frygtede efer undsaa sig for nogen som helst wiring al
Begejstring og warm F9else, hvorved Holdning og Ii
geyagt kunde komme / Fare.
Uagtet hans inderligste Liv var knyttet til hans Dat
ter, hayde hun dog nesten aldrig modtaget ct Kertegn al
ham eller hort ct fit udtalt Hereford af hans Leber
Hun havde en- nesten ubegrendset Hrbgdighed for Rig.
tigheden hans DONNIE og Meninger men han ytrede
sig aldrig ON andet, end hvad der laa linden for Grensen
af Diet klart begribelige. Alt, hvad der kunde kaldes My
sterier Aandens Verden, bortfjernede han enhver Sam
tale som foruroligende og nnsten ~usommeligt Diet dame
deselskab. Hans faderligeK erlighed sluttedeD atterens sig
Udvikling og den nesten ridderlig h9flige E~ftergiven.
he'd, hvormed han behandlede hende som voksen. M, da
han skulde sige hende Farvel saa godt som for bestandig
: thi de g~ensidige Bes9g i Fremtiden Wide kun blive
sjeldne og korte : f9lte han sig langt heftigere bev9get,
end han Wide tilstaa sig SEW eller lade nogen marke.
Han red l%angsomt og lod sit lidet begivenhedsrige
Leynetsl9b rule sig forbi. Han saa sig som den omhyg
gelig o%pdragne Dreng af Middelstanden, der gik med
artig Beskedenhed med sine Flittighedsbelenninger og
fortreffeligt anbefalende Karakterbgger gennem Skoleli.
vet. Han saa sig agtet som den flittige Student, den vel
.begavede unge Mand, der passede ethyert dannet Sci.
skab. Han saa sig gaa heldigt frem fra Trim til Trim paa
Embedsstigen til sit nerverende Standpunkt, der sand
synlig kun havde nogle faa Titelgrader tilbage til Kulmi.
nation. Sev hans Forlovelse og Bryllup gjorde ingen be-
tydelig Forandring den Overenskomstens Mekanisme,
han fra sin Barndom var indsnerpet i. Han havde veret
forelsket i den passende Grad, der kunde forenes med
den code Tone og den tarvelige Genkerlighed, han troede
at fnde. Han havde levet ct saakaldet lykkeligt Egte-
skabsliv ii Aar, gjort ct passende Antal Selskaber ON
Aaret og var nu den velhavende Enkemand, der strengt
iagttog sine Embedspligter, forte ct anstandigt Illus og
nod almindelig Aptelse. Han MATTE Drise sin Ivkke me-
stem alt og fslte sig dog saa fattig, saa forladt, saa
haabl6s og tom paa al Livsfylde, at han like turde tenke
derpaa med sin hele Sjel af Frygt for at tabe den Lige-
vegt og Diet Herred6mme over sig selv, hvori han satte
sin eneste Stolthed. Desuagtet fandt han en- Slags Til
fredsstillelse j, naar han var enc, at narme sig til Diet
yderste Punkt hans Selvbeskuelse og stille sig paa Ran
den af den uendelige Tomheds Afgrund, for dog, med
en- Slags Hgflighed mod sig selv, at lade Tanker glide
forbi og smile rolig over sin Selvbeherskelse og Afsigelse
af al h9jere Lyksalighed.
| en- aadan Stemning naaede han den saakaldte Mol
leskov-H6j, hvor han neste Dag paa Embedsvegne skull
de we're til Stede we'd en- Henrettelse. Her skulde han op.
lese Dedsdommen for Mikkel Kveler paa Retterstedet
Synet af Galgebakken med Diet oprejste Skafot, han nu
red tact forbi, rev hans Tanker bort fra Billedet az hans
eget Liv til Forestillingen ON, hvorledes Diet MATTE Sc
nd en- saadan Forbryders Sjel som den forstokkede Nor
ders. Ligesom han med en- Wis moralsk Tryghedsfglelse
forfulgte denne Tanke, sprang hansHest ~pludselig tlSi-
de og blew sky. bet var m9rkt, og der var intet at Sc
pa Vejen men han troede at have hort en- Lyd som af ct
dybt, hjerteskerende Suk. ,,Er der nogen?' - raabte
han h9jt med kraftig Stemme og tvang Hesten til at gaa
langsomt. Der paafulgte intet Svar, og han fortsatte sit
Ridt gennem Skoven. ,Rolig, gamler y sagde han og
%klappede den fnysende Hest paa Halsen ,passer Diet
sig for dig at have Syner vii du vide mer, end vi, ON Diet
usynlige2 Pas dit Embedel mar du har udtjent, faar du
Naadsensfoder = som jeg eller en- Kulge bag 0ret.
Saa err alting forbi. HIM ia, Diet store intet er der 10 intet
at frygte."
bet var, som han greb sig i, at Diet Grunden like var
til Hesten, men til sit eget Indre, han talte, og han blew
ligesom forlegen for sig selv. Sligo Udbrud af merke ell
Ter bitre Tanker ansaa han Diet for upassende at foruro-
lige sig selv og andre med.
Efter ct Par Timers Ridt standsede han we'd M9lle.
skov- Kroen, hvor alt forud var bestilt til den lille enlige
Bryl1upsfest. bet var saaledes foranstaltet efter Brude-
parrots 0nsker, tvartimod Faderens Anskuelse af Diet pas,
sende we'd slig L~ejlighed.
| Kro-Deren blev han modtaget af Diet lykkelige Bru-
depar. Magister Ster holdt sin Brud fast we'd Haanden
og gk intet Skridt uden at drage hende med sig. Han var
inderlig lykkelig over at kunne fejre sit Bryllup paa ct
Sted, hyor der hyerken var Naboer eller Genboer, hvor in.
gen n~ysgerrige Dine foruroligede ham, og hvor han like
naste Dag skulde modtage en- l~igegyldig eller smaalig
opmarksom Herskare med allie de intetsigende Lyk9nsk,
ct Hop og Wide gerne gnide sine Hander, som han j
lignende Stemninger plejede, hvis han like derived skulde
slippe den lille, nydelige Hand, han holdt saa fast paa.