Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-10-08

019s h8oA J6 VI NAD'tN
Vr6vl here merl Du oliver her, som sagt, og g6r ~npjagtig,
som jeg har befaletl DIET er kun for en- sikkerheds skyld,
og for at ingen skal sige, jeg har forsent noget. Sc der,
lille Antonl' - t~ilfojede han mildere Tone, da Dren-
gen saa noget modfalden I'd = der har jeg en- Markets.
gave til dig lad mig nu Sc, du er fink og aarvaagenf p
Dermed rakte han Drengen en- lille Harmonicaflpjte. =
Sc den kan du f1pjte i, naar du like har andet at be-
stille, og naar du like f~orstyrrer nogcn dermedl Jeg
har nok h6rt, du af og til bleser paa en- Barnefl6jte for
Hans men denne er dog bedre, den kan enhver blase
lige godt paa."
,,saa er der da ingen Konst derip sagde Anton.
= ,Jeg kender nok den Slags. Prestens Sgn hayde saa-
dan en-. De lyder meget k6nt, og jeg siger mango TAX,
Hr. siversenl men Lises Hyldefl6jte kan man spille
Kempeviser paa"
,,Hgrl sig mig, Antonf' spurg,c nu %Fuldmegti-
gen ~pludselig, idet han bladede en- Brevtaske = ,du har
vel lert at skrive2'
AT skrive % = gentog Anton noget forskrakket =
,jo Diet har jeg %rigtignok lart; men Diet er kun daarligt"
ia, saa skal jeg nok lnre dig at skrive en- smuk Kon-
torhaand. Lad mig en- Gang Sc set dig hen og afskriv
mig blot disse tire LINER p Han lagde en- lille Seddel paa
Bordet t%iligemed ct hvidt Blad, dyppede en- Pen og CAV
ham,.
Anton satte sig og stirrede paa den underlige For
skrift. Det var en- Vognmands-R egning til Postkontoret
for Ekstra- Befordringer til Ageposten Diet sidste Kvar-
tai den var kyitteret, og Vognmandens Nayn stod der
under men Anton kendte Hr. Siyersens Haandskrift fra
Postbogen. Han forstod dog like ret 1ndholdet; men
der kom en- flor Angst over ham. oNej, saa pant kan
jeg like skrive, Hr. Fuldmegtigf' : sagde han hastig og
kastede Pennen.
,,Det behgves heller like Skriy kun saa godt, du
KAN Jeg vii kun vide, hvor vidt du er kommen."
.Pennen duer ikkef' sagde Anton og greb en-
P~ennekniy.
,saa kan du faa en- anden : Sc der har du en- Staal-
penn
,,Auf'- raabte nu Anton : der skar jg min Fin
ger slemt paa Pennekniven l-Jeg maa I'D og faa en- Klud
oml' Dermed var han ude af Dgren, linden Hr. Siversen
kunde forhindre Diet.
,Du kommer paa 0jeblikket %tilbager' raabte
Fuldmegtigen med bydende Stemme og CAV Agt paa ham
Diet aabne Vindue.
Efter ct Par Minutter kom Anton ogsaa s~pringende
tilbage med en- stor Klud ON Fingeren. Han 6mmede sig
en- Del og paastod, Diet var ham umuligt at holde paa
en- Pen.
,Dumme Klods p udbred Siversen og gemte den
lille Forskrift. ,Hvem CAV dig den store Klud til saa
lille en- Rift7'
,,sidse Kokkepige' .yarede Anton.
Men jeg saa 10, du lob over til Hans Brendehuset.
ia, der stod hun just for at hente Brende'
,ySagde du dem, at jeg skulde nd, og du skulde pas
Sc paa Kassen Nat?' spurgte Fuloinegtigen med ct
lurende Blk.
,Det MATTE 10 set ingen vide" svarede Anton =
,naar Diet kom I'D, Wide 10 ingen vere bange for at bryde
ind"
,Godtl du er en- fornuftig Dreng' sagde nu ST
versen og greb sin Hat. ,,Se! der staar min Aftensmad
Den kan du spise, og oliver du sevnig, kan du legge dig
paa min Seng Lys og Svovlstikker STAIR her" Derpaa
gk han med sine lydlsse Trim og snoedc sig I'D af Dpren
Anton gjorde ct lystigt Hop, da han var enc, og re,
den store Klud af sin Finger. bet b~egyndte at mprkne
Han gk til Vinduet og saa ned Garden. Det var paa
andet Stokvark, og ingen kunde komme derop uden Stige
M lagde han Marke til, at der m~anglede en- Rude. Del
knasede som Glas under hans Fodder, og han saa, Ruder
laa knust pa Gulvet og var paa den enc Side overklistret
med graat Papir. NJ saa han ogsaa, at der ingen Krogt
var paa vinduet, og der laa en- lang Stge Garden OF
mod Havestakittet. Han satte en- Bog for Diet aabne Ru
dehul og brakkede ct Sgm nd af Veggen. bet slog har
ind Karmen foran Bogen. En- Knibtang, han ~tilligemec
ct Brakjern havde fundet pa Bordet, kom ham ret tilpas
Krogene satte han godt pa og bandit dem fast med Sell
garn.
Efterat han saaledes havde befastet sig fra denne 81
de, tandte han Lys og unders9gte n9je. Der var kun der
eneste Indgang, den, som forte til Kontoret. Han aabnedt
Doren og saa sig med Lyset ON Kontoret. Der var int
i vejen med Vinduerne. Han greb Deren til Daglig
stuen den var LAS, og Npglen sad paa den modsattt
Side. Han Wide aabne D9ren til Gangen; den var luke
Ii Iaas af Fuldmagtigen, og N6glen var borte. M sas