Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-09-10
4
ANDET KAPITEL.

Anton havde neppe 1 sin nye Kledning kort efter
sin Moster, foradt Lysthuset, hvor han havde lade sin
pudserlige Gammelmands-D ragt ligge, fSr lille Lise stak
sit Lokkehoved ind ad Havehusd6ren og kukkede.
,,Hvor er du, Anton ?" sagde Barnet ovil du
lege Skull med mig7 leg skal nok hitte dig" Hun title
de under Speg og Latter allie Kroge mellem en- Del
Skramleri, her var hensat, og kr6b til sidst ind ct lille,
mgrkt Lukaf, der blev brugt til Gemmested for Havered-
skaber, og som ret syntes indrettet til at lege Skull i Men
ligesom hun Wide nd igen af Diet m9rke Hui, trak hun for
skrakket sit lille Hoved tilbage we'd Synet af en- lang,
smudsig Karl, der med stor Hast kastede nogle forrevne
Platter af sig og ifgrte sig de Kleder, der laa paa en-
Stol. Lise dukkede sig ned blandt nogle MATTER og vove-
de neppe at drage Aande. Hun hgrte nu en- Lyd ligesom
af en- Riven eller Ellen paa Jern, og Diet varede lenge. Der
kom ogsaa nogle afbrudte Ord til hendes Dren, som
af en- dempet Banden med en- hes, raa Stemme. Hun fol
tie en- u~maadelig Angst og var nar we'd at skrige; men
hun foldede sine Hander og bad sagte sin Aftenhtn, me-
dens hun ganske stille sad og grad i Diet morke HUI.
Endelig opherte den ~uhyggelige Lyd, og der blew
ikastet noget ind til hende, der faldt blsdt som en- Bylt;
men bagefter flsj der noget haardt ind til hende os ramte
hendes Pande saa ~voldsomt, at hun sank bedpvet tibage
og table Bevidstheden.
Imidlertid var Diet blevet Aften. Der var tendt Iys
i Mollerhuset, hvor man nu we'd ct tidligt og festligt At
tensmaaltid Wide give Konfirmanden og hans Frender
| ETSIdIIlUR U Z nllQOdSoilddlllN3 Wv 0Nh 106 A~'NS
savnet.
Molleren, der var den erlige J6rgen Hensekrem-
mers Velynder og forrige Husbond, hayde med megen
Vardighed taget Plads sin Husfaderstol for Enden af
Bordet og havde til Ere for sine Caster if9rt sig en- gr6n
Frakke. Han havde med Belevenhed taget Karen we'd
Haanden og f6rt hende til Sede we'd sin hpjre Side, me-
dens han havde opfordret sin beskedne Klient, H6nse-
~krammeren, til at sidde ,jevne vor Moer", den ganle,
trinde Husmoder.
Saavel Huset som diets Behave og allie Omgivelser
rebede Velstand og gammeldags ~Javnhed. Begge de god
lIdende Mellerfolk var smaa, p9lsetrinde Skikkelser med
aabne, godmodige Ansigter, runde, rynkede Kinder og
tynde, graa Haar under Kallot og Hue. De var begge
langt over de tredsinstyve Aar og havde mistet deres
eneste Barn i Vuggen. De gamles stsrste F~ornSjelse var
at Sc ~hengivne Mennesker we'd deres Bord, helst Folk at
rinpe Kaar, som we'd Forskud eller andre Velgerninger
felte sig ct visit Observation-Disclosures til dem. AT
sligo Klientfamilier var JSrgen Hensekrammers den NEST
begunstigede.
,,Denne Gang skal du gore god Handel hos mig, JSr-
gen !" - sagde Mslleren med ct lunt Smil. nDu skal
faa fyrretyve Par Fjarkre, baade Hons og Ender, og
Diet forstaaer fig allie saa fede som MSllerhens." Den
ne sin sedvanlige Spsg l~edsagede han med en- hjertelig
Latter.
Ia, Diet er ct sandt gammelt Ord, mat som en- MSl-
Ilerhene ' - bemarkede J6rgen. = Med Diet meget AT
fald af Korn og Gryn fra Msllen kunde han gerne fede
en- SHE'S Stude, Faer Jepp
,Nej, ~Jsrgenr' - afbrsd Melleren ham og 10, saa
hans Dine randi ,paa at fede Stude forstaar du dig