Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-10-15

Imidlertid var Diet blevet almindelig Sengetid. Alt
var nu stille paa Posthuset. Der ventedes ingen Post
den Nat. Porten var lukket. Den store Postmaster hav-
de lest sine Aviser, spillet Diet bestemte Antal Piquet-
partier med sin Kone og Pigerne A~nledning af Konsti-
tions-Adresserne og ct gammelt Brew fra General
Postdirectionen - forbandet Pressens Kaadhed og Grun-
den dertil F~ruentimmernes Tilverelse = SAINT kysset
sin Kone til Godnat. Han SOY nu saa godt som med Diet
heleHus efter fuldendt Dagverk.
Men Anton tenkte like paa at sove. Han havde nu
dog forligt sig med sin Nattevagtspost og fundet Diet
ganske rimeligt, at han, som Postbud, passede paa Kas-
sen, naar Fuldmegtigen var borte. Hvad han hayde OPP
daget med Ruden og Vindueskrogene, brsd han like vi
dere sit Hoved med. Den 0velse Skrivning, han var
sluppen for, havde han mere grundet paa. Han havde
dog like taget sig Verden saa nar, at han 10 med god
Evne hayde fortaret Fuldmegtigens Sm9rrebrod og
drukket en- stor Kontorkop vel tillavet TIE, der stod og
var bleven kold. For dog at have lidt Selskab sin En-
lighed var han nogle Gange sprunget OPP paa en- Stol og
havde spejlet sig Fuldmegtigens Barberspejl. Han
havde aldrig kunnet Sc sig ct Spell uden at snake med
sig selv, som med en- Del andre, og fordreje sit Ansigt !;
men naar han saa huskede paa, at Diet var ham selv, han
saa og snakkede med, blew han gerne fortradelig og
gjorde Diet styggeste Vrenge-Ansigt han var Stand til.
Efter en- saadan mimisk 0velse sad han nu med Haanden
under Kinden we'd Bordet. bah Jeg er visit stygr' -
sagde han og kneb sig lidt Kinderne ,,det kommer
af, at jeg altd er saa blegnabet og afdrig kan faa va
sket de dumme Fregner af. Men Diet kan 10 vere Diet
samme, naar jeg er god, sagde Moder. Fader sagde
10, jeg havde ct Kongerige hvert ct Ole. = Hvad
mente han med det2" - Han sprang after op paa Sto-
len og kastede ct Blk Spejlet. ia visit styg er jeg" =
mumlede han - linen 0jnene ia 0jnene er skam
pregtigef" udbrSd han og spilede dem hSjt op. =
Men var jeg bare god nokl og duede til nogett' -
tilfejede han og sprang ned. Han faldt nu hen i alvor-
lige Tanker og greb til sin Hyldeflsjte, som han altid
havde Lommen. Han satte den til Leberne og aandede
sagte den, medens han ~beyegede de smaa Fingre ret
behandigt over Hullerne. Der kom slet ingen Lyd;
men han syntes at here en- dejig Musk, hvorefter han i
sine Tanker ~bevegede sig meget yndige Stillinger, saa-
ledes som han en- Gang havde sect nogle Linedandser-
.inder paa ct Marked. Han drew Diet dog langt videre
Han dandsede like paa en- Line i ct Ridehus, men paa en-
Solstraale Luften og gennem den hele Verden. Han
blew rost og b~eklappet af allie de Mennesker, der var til
- isar af mango dejlige Piger, deriblandt ogsaa af lille
Lise og Byfogdens smukke Fr9ken Mine og til sidst
sa han Konger og Dronninger, med Kroner paa Hove
derne og store Sceptre Handerne, som de smed bort,
len, som ale bley ~hengende paa hans grsnne TrSje
for at klappe ad ham - fra deres Hander fiji der Tu-
lipaner, Papirssole og smaa Guldheste med Piber Ha-
Midi under disse ~behagelige Fantasier h9rte han Vagte-
rem raabe Elleve paa Gaden, og han ~begyndte at blive
sgvnig. Han saa langselfuld til Fuldmngtigens Seng og
puttede Flgjten Lommen. Men falder jeg saa S9vn,
og der kommer Tyve og bryder ind' tenkte han -
,,hvad skal jeg saa gore? Ak var Diet kun like Spog og
Eventyr med Lises Gudmoders Kap, saa havde jeg in
gen NOD" sagde han og tog Happen fra Kakkelovns-
krogen. ,,Kom der saa nogen og Wide brakke PENCE
kassen op - hyor skulde jg saa smsre de Tyveknegte