Danskeren. [volume] (Neenah, Wis.) 1892-1920, 1909-12-31

allie nyere Sprog. Naar han tog en- Bog I'D af der
Hyde, faldt der undertiden t0rre Blomsterblade nd al
den. Han fandt en- helHylde fluid af teoretiskeSkrifte on
Tonekunsten, fra Sulzer og Abbed Vogler til de aller
nyeste. Han stirrede paa de ubekendte Bogtitler med er
Hrb9dighed, som de var hemmelige Guder. Han kon
til den historiske Hyde, hvor han fandt Bekendte SAKE
og Snorre blandt de ham fremmede greske og latinsk'
Forfattere. Endelig standsede han we'd Ell Hyde, son
var skjult med ct gr6nt Forheng. Han drog Diet til Sid,
og studsede we'd Synet af ct D9dningehoved og en- stor
glimrende Paafuglehale. B~oghylden indeboldt de be
r6mteste Komponisters, Digteres og andre Kunstneres
Levnetsbeskrivelse med mango fremstikkende Bogmar
ker, der dels bestod af Laurberblade, dels af nogle smaa
nydelige Fjer, der syntes at ligne dem Paafuglehalen
Han opslog nogle af de saaledes ~betegnede Steder B9
gerne og satte sig straks til at lase. Han havde dog end
nu ingen Ro paa sig han havde endnu like set helt
den rige Bogskat. Han saa en- hel Hyde med Reisebe
skryelser. mango af dem var der Bemerkninger med
Blyant. Her var en- stor Mengde Haandb6ger de for
s~kelligeste Fag, saa vel som Ordb6ger og alt, hvad mar
beh9vede til at vare sin egen Lerer. Paa en- Hyde med
Opbyggelsesskrifte stod en- smukt indbunden Bibel
Spidsen. | den var der kun ct eneste Merke at Sc. An
ton tog den ned og laste Diet %betegnede og indstr6gnt
Sted. bet var Diet ham fra hans Lerebog velbekendte
,,S9ger ferst Guds Rige og hans Meteorological, saa ska
ogsaa alt Diet andet blive eder til Delp' Anton saa langt
alvorlig derpaa. Tiden lob hastig for ham, medens har
gk fra B9gerne til Instrumenterne og ofte pr9vede de-
lille Piano, som han fors9gte at stemme. Endelig fgltt
han sig hgj Grad sulten. Han var want til at spise It'd
Zig til midday. Hvad It'd Diet var paa Dagen, vidste har
dog like; thi Lommeur var en- Overdaadighed, han end
nu like kendte. Han hjalp sig dog nogenlunde med sir
landlige Kundskab til Solens Shilling og kom temmelit
rigtig henved K1. fire ned til Middagsbordet efter Pro
fessorens Indbydelse.
Han havde denne Gang ringet paa K9kkend9ren ol
blew af en- gammel Pige fort ind en- Spisestue, hvor de-
kun var dekket til to Personer. | Sideverelset herte har
nogen tale h9jt.
,Er her fremmede7 % = spurgte han den gaml,
Pige.
Mel" svarede hun = ,det er kun Professoren
der snakker med sig selv.'
Undertiden hprtes der nogle Lob paa Flygelet og Ell
h6j Latter. Da Klokken var slaaet Fire paa Taffeluret
traadte Professoren ind Spisestuen.
,Nul Diet kan jeg Tide, Antonr p = sagde han med e.
muntert Smil : ~yn6jagtig maa man vere Forretnings
sager. Jeg er her altid paa Minutten : at sige, naal
jeg like just er indie noget."
MEN da var De dog visit indie noget nu" sagdt
Anton = yjeg herte Dem baade tale, spille og lie"
ia saa hvad sagde jeg da2 : du lagde vel Ore
til NSglehullet?"
,,Fyl neip' = svarede Anton med en- kek, former
met Mine ,jeg lurer like"
,,Om F~orladelse, Deres Majestetp' sagde PROBES
soren og bukkede dybt = ,det var vistnok ogsaa under
Hsjstsammes Verdighed. Men hvis De nu allernaadigs
befaler, gaar vi til Taffelsl"
,,Jeg kan dog nu like spise' = svarede Anton og
var bleven blodr9d.
,,Hvad skal Diet betyde, Majestat2 er jeg falden
Unaade?
Ak kareste Professor dyrebare Mester p nd
jeg er meget dun = jeg er ogsaa nu grumme sulten
men jeg kan like spise Diet bitterste, naar De g6r MAJ
ad mig.
,,Nu, saa ger jeg like Mar ad dig, sa lenge du kar
faa en- Mundfuld nedl Sat dig og KLEIN paal Saf
lange vi spiser, kan du gore Mar adj mig Diet giver mil
just Appetit".
Saavel Antons pludselige Forknyttelse som den For
smart vige for den tillidsfulde Trohjertethed, hvormec
han saa gerne betroede sig til hvem han ansaa for SIM
Venner. Han syntes at f~orudsatte en- ganske serdele
Velvillie og Deltagelse for alt, hvad der angik ham, no
enhver, der saa venlig paa ham, og dette havde strak
varet Tilfaldet med den gamle Professor.
,,Hvor vii den code Madam Madsen like glede sig
= udbred Anton, da han var bleven met og havde druk
klemme min Hand, naar jeg nu Aften forteller hend
ON Dem, gamle, bergmte Professor, som allie Folk ken
der, og hvor herligt jeg faar Diet her hos DEM Hun e.
Stand til at komme selv herop en- Dag til Demp'
ia saal kan jeg vente en- saadan IreP sagd'
Professoren med sit ironiske Smil = ,,hvem er oilers der
rode Madam Madsen. der saaledes kruger Godtfolk: