Svenska monitoren., 1906-09-07

-
Ifran den betan blef lSn annu trubbi-
care och skyggare. Lisa hado nog int
haller So roligt hos honom, stackars men,
ska. Hon rent af tynade bort ! nuts
braten SAINT dog barnlos after cit par eller
tire AIRS aktenskar.
Per Mans gifte sedan inte ON sig sasom
andra karlar for sed hafva, utan vandrade
ensam och allena ar ut och ar in deruppe
/ Knutsbraten och skyggade for folk.
Pastorn kristnade honom till "den store
suckaren | Braten,'' men hvarken han
eller nagon AMMAN fick, som sagt, reda pa
hvad som gick at honom. F0rst nu |
dagarne har Diet blifvit u~ppenbarat.
Det, som g0mmes i sno, blir synligt to.
En- dag var Per Mans | fard med att
bryta jordstenar pa en- liten nyodling, som
han brakat med i flera AIRS It'd. Han hade
lagt cit brott och 5flades ensam som han
var, att baka upp en- stor och illavuron
stem. Men mar han var pa vippen att lyc-
kas derutinnan, sa slant Diet for honom,
stenen for tillbaka at halet och Per Mans
fck sig EFT forfarligt Stag for br6stet
af Diet langa jernspettet. Han stop och
blef liggande pa faltet, till dess hans
gamla piga fam honom vid afterwards
days och lat bara in honom.
bet var emellertid forbi med Per Mans.
Inga "kloka'' och ingen lakare heller vile
han bora talas ON, utan der lag han !
Knutsbraten och rosslade och tittade /
taket, som ON han sett EFT spoke.
Han forsamrades synbarligen for hvar
dag, och smart spordes Diet, att han inte
skullc ha So varst langt igen att lefva.
So suite vi en- skymningsstuud och ta-
lade ON honom mere ~SUragard, der vi
voro tillsammans nagra stycken for att
CORA upp EFT nytt kn~ektkontrakt, da dram
gen hos Per Mans i detsamma kom in och
shrek, att vi skulle springa upp till Knuts-
braten en- handvindning.
- Hva' star da pa? sporde vi.
- 10, husbonnen Will ovilkorligen tala
med EFT par tire karlar. Men qvicka for
all del pa, for han sa', att da IL bradska q
farde, lat drangen. Och vi voro int sena
att f0lja efter honom.
Men da vi ON en- liten stund kommit in
/ stugan, der den sjuke lag, var Diet ratt sa
mar vi angrat, att vi gait med. bet var
riktigt hemskt deriune. Och sa till att sc
den fortviflan och fasa, som speglade sig i
den sjukes drag och 0gon.
R;dda karlar ha blifvit morkradda for
mindre.
Per Mans hade b6rjat yra och pratade
f6rskrickliga ord.
Hva' skulle vi har egentligen, har
kan ju ingenting utrattas? sa' vi och vile
ut igen.
Han var redig for en- stund sen, mar
han skickade dr;ingen. Sitten en- wand
ming, karlar. Han kommer kanske till
sans igen, svarade pigan.
Men Per Mans yrade fortfarande.
Fresta mel int, du lede satan 80.
mumlade han. Fast nog kunde pengaskry-
Ian vara bra att ha.... Hela atl6nings-
kassan - tusentals riksdaler - da ar, for
stas oberoende och njutning det.... du
har ratt.... satan lelle! En- small med
jernstangen.... en- graf i skogen.... och
skrinet IL mitt....
Pa Diet viset gick den d6ende pa. Ogo-
men voro stella pam, br6stet krasade, och
svetten ram i stora droppar fran hans
parma.
Blot en- bandduk och torka honom i
synen! sa' Bengt Mo.
Pigan gjorde sa, och Diet sag ut som ON
Diet lugnat den sjuke. Han tystnade och
liksom sof nagra minuter. Men RAFT hvad
Diet var, vaknade han och syntes mycket
redigare. Mar han fick sc oss karlar sitta
der, hajade han b6rjan till och tittade
skarpt pa oss. Men smart lugnade han
sig och bad oss komma fran mot singen.
Och So lingo vi h0ra hans syndabekan-
nelse.
De hade haft EFT stort kanalarbete for
sig der uppe i hans ~hembygd, langt inorr.
Der hade Per Mans varit med och haft EFT
godt anseende. Han hade lagt undan litet
pengar, men satan, som anfiktat honom,
hade inbillat honom, att Diet vore for litet
och att Diet skulle ga alldeles for sakta att
samla, sd att Diet f0rsloge, pa Diet viset.
Bast wore Diet att / EFT enda tag s6ka kom-
ma ofver ell stor summa.
Mir den lede fatt de tankarne att gro i
Per Mans, slapptc de honom int hvarken
matt eller dag. De vaxte och vixte SAINT
blefvo honom till sist 6fvermaktiga.
En- h6stdag skulle der blifva %afl6ning,
och den unga ingeni6ren skulle komma dit
med en- hel hop pengar.
- Tag dem, tag dem! Skogsvagen ar
enslig, der ar gyngfy pa sidorna. Ingeni-
0ren brukar komma ensam! hviskade den
onde till Per Mans. Och denne lyssnade
till och lydde r0sten.
Han rent dref mig framat! st6nade
Per Mans der han nu vred sig i singen.
So hade han smugit bort och lagt sig /
f6rsat. %Ingenioren kom olyckligtvis en-
sam. Han gick fort 6fver ginvagen mot
kanalen med en- kassalada af jernblack i
handen.
En- small i bakhufvudet, en- graf i gung-
fyet, en- hop stenar pa Diet sjunkande Ii
lot penuinpladan nedprafd eft stort