Svenska monitoren., 1906-02-02


en- ~medel&lders qvinna med EFT akt-
ningsvardt utseende. Hon horde till
tjenstpersonalen i hotellet, hade kon-
ditionerat j fera enskilda familjer
och var kand som en- palitlig sjuk-
skoterska. Hennes MANN var Martha
: Gibbs; hon sag ut till att vara ON
kring fyrtiofem ar gammal.
Lakaren 0ppnade dorren och mrs
Gibbs gick in till den sjuka. Derefter
tillslots dorren alter och hertigen af
Harlingford fortsatte sin rastlosa
gang fran och tlllbaka i rummet.
Hvad tiden forefoll honom langl
Och dock foil Diet icke den unge
adelsmannen EFT enda ogonblick in
att kasta blicken ut genom fonstret,
for att betrakta det underskona
landskapet, som lag glodande i alton
solens CLANS. Hans ogon lyftes icke
fran ~golfmattan under Diet han N
drade fran och tillbaka, austrian
gande sina spanda 6rhinnor for att
u~ppfanga nagot ljud af rosten fran
rummet innanfor understundom
full af hopp, understundom full af
fortvi6an, men aldrig sokande b0nens
trlEk
Ack dee var lange sedan b0nens
ord kommit Oliver hans lappar.
Hans vida, utsvafvande lif, hans
umgange med man, som drefvo gack
med och hanade religionen och ALT
heligt, hade latit hans fel och dar-
skaper sla standigt djupare r0tter
inom honom. NJ h6jdes samvetets
anklagande rost ur djupet af hans
brost, steg som en- hotande gengan-
gare upp ur sin graf, och han kande
sig icke vara ward himmelens delta
gande i den olycka, som krossat
hans hjerta.
Hvad ar viii f0rfarligare an OGDEN
ansigte mot ansigte med en- lattsinnig
menniska!
Slutligen 0ppnades d6rren till Diet
rum, i hvilket Esther lag, och laka-
rem tradde ut. En- enda blick pa
hans ansigte SADIE hertigen att mr.
CRANKY hade sorgliga underrattelser
att meddela honom. Han ilade emot
doktorn och grep hans arm.i
bet ar varre an jag trodde, -
utbrast han, - jag laser Diet i ert an
sigte. Miss Vanbergs tillstand ar
h0gst farligt.
- ia, mycket farligt.
- Hon blir mahanda en- krymp-
ling for alltid.
Lakaren skakade ~bedr0fvad pa
hufvudet.; .
o, min Gud! utropade hertigen
fortviiad, - Diet ar da nagot annu
varre! Hon blir kanske lam och
oform0gen att rora sig under hela
slit aterstaende lif? Men hvad betty
der val det2 Jag skall bara henne
pa nina armar och hon skall aldrig
erfara sin hjelplosa belagenhet -.
o, mr., sa tala da for Guds skull,
men tala tydligt och sag mig hela
den ~f0rfarliga sanningen!
Den unge adlingens blickar hvilade
genomtrangande pa lakarens ansigte.
Jag f0rstar, - SADIE han, nj
kan icke gifva mig nagot hopp alls.
Hon ar -.
Han f0rmadde icke att s1uta me-
ningen. Han afbr0t sig sjelf, kuf-
wade sina valdsamma snyftningar
och viskade derefter med hes r0st:
- vi maste skiljas fran hvarandra!
Pa jorden, ers harlighet! Men
latom oss hoppas att l alter motas i
himlen.
En- rysning genombafvade hertigen
da han horde dessa ord. Ack, han
visste blot alltf0r val att judinnans
lif icke varit egnadt att skaffa henne
intrade i ~ljusets boningar. Hon hade
lefvat den ena dagen efter den andra
som en- fullkomlig ~hedning, hon hade
hvarken tillbedt Gud i slit folks
synagoga eller sokt de kristnas tenn
pei, och nu, da d0dens skuggor lag
rade sig kring hans afgud, nu
kande Vincent, hertigen af Harling-
ford, att hans starka arm icke al
stark nog till att halla den qvinna,
som han alskade, borta fran afgrun-
dens rand, att ALA hans rikedomar
icke rackte till att frik0pa henne fran
Diet eviga f0rderfvet.
- Min Gud, stammade han, -
delta Stag ar alltfor tungt, Och dock
ar Diet endast en- rattfardig veder-
gallning for mitt fafanga och latt-
sinniga ~lefverne . Men hontycktes
jul vara endast obetydligt skadad!
Ack mel, nadig here, svarade
lakaren allvarsamt, - dessa Stamina
symptomer, som lugnade err, oroade
mig i aldra h6gsta grad. Att hon
icke kande den aldra minsta smarta,
utan endast en- f%ullstindig kanslol0s-
het i ALA lemmar, delta SADIE mig
ALT