Svenska monitoren., 1906-09-07


Diet ordentligt Iiapnade Oliver huru tiden
den gar, da rams aldste son, den 26-arige
notarien, kom och talade ON, att han ne
re ! den lila ~smastaden, der han hade
piats som yngsta, betalande bitrade hos
en- l~andtdomare, vunnit en- h~jertans kar.
Men min kare Alfred, Diet dr6jer lam
ge imam du kan f~6rsorja en- hustru, SADIE
hofrattsradet betanksamt.
Konsul Ljungmark, min Elins far,
Dir en- rik man och hon dr. enda barnet.
- Och Diet dr. en- god fami!j?
- H6gt aktad och ansedd. Konsuln ar
EN- rutinerad affarsman, styf communal
karl och vice ordf6rande i stadsfullmagti-
ge. Vid nyaret skaffade han mig sekre-
teriatet der; sexhundra kronor.
- Hvad ar ko"sulinnan Todd for nagot?
Anderson, papa, SADIE notarien med
kladsam enkelhet.
Jasa; ia, Gud vilsigne dig, min gosse!
Straxt derpa maste hofrdttsradet till
Karlstad for giktens skull, och alden
stund han da kom helt nara Nalk6ping,
der Alfreds Misunderstanding och konsul
Ljungmark bodde, So besl0t man att pas
sa pa att eklatera f0rlofningen / If0rbi-
farten.
Hofrattsradet ber6rdes ytterst angenjmt
af konsulns hallning och stora artighet
redan vid motel mere vid jernvJgsstatio-
men. FL mindre af det Ljungmarkska hem
NETS solida elegans, som var uagot extra
till att nu vara i Nalk6ping.
Men da han f6restaldes for fru konsul-
imam, tycktes den fine sallskapsmannen
besyarad af nagot, som nistan narmade
sig tafatthet, och der blef en- of0rklarligt
tryckt staining vid Diet splendida fru-
kostbordet midi under de ungas saliga,
men f0ga ordrika hanf0relse.
bet var mycket underligt af hOfrattsra-
Diet, for 81 den ko%nsulinnan, hon var vac
ker, alsklig och god, Nalk0pings tongif-
vande fru och dess societets stolthet.
ON aftonen ute palandtstallet, mar kon-
suln gait att %telefonera, och de unga svar-
made mere vid s~tranden, tog hon hofratts-
radets arm och f0rde honom in i den svala
parker. So slappte hon den. stannade och
sag med EFT litet stolt leende upp i hans
ansigte.
Ar int lifvet underligt, Arvid?
-Jo.... ganska.. Diet will saga myc-
ket. . Och min n8diga Hanna har inte /
sina minnen funnit nagot hinder for de
ungas.... HIM.. Jag q min sida visste
| jul inte....
Mel, naturligtvis. Hanna Anderson
var ju int sa latt att f0lja i lifyet, som
Arvid Lejonklo. Jag visste ju hVem Diet
var jag i dag skulle m6ta. Men ON Aryid
vetat, hvems dotter Elm var, skulle Ar
vid da lika %gerna....
Han afbr0t henne ifrigt med att lifigt
fora hennes hand till sina lappar och saga
- Naturligtvis skulle jag mo9erns i'd
la och fasta karaktar funnit den basta ga
ranti for att Elm skulle bereda min sons
lycka.
Konsulinnan ratade pa sig och der sk0t
som en- blixt ur de vackra, bla 0gonen da
hon SADIE:
Och jag, Arvid? Hvilken garanti
har jag, att Diet lattsinne, som Sa mar hade
blifvit min ofard, 81 gait i arr, och, trots
de bindande band, fadern ej vile bara,
Cenom sonen kan bi mitt barns?
Hofrattsradet bojde hufvudet och teg.
Han sag pa den dyrbara william och landau
utanf0r dess ~stallbyggnad. Han tankte
pa Diet praktiga hemmet / staden, pa kon,
sulns prydliga kassaskap och tillkaunagif,
ma afsigt, att ''trygga nagon del at form0,
genheten mot ALA eventualiteter." Och
sa tjinkte han pa huru olika skyddad ung,
mon UT EFT sadant hem ar mot den lila
"butiksrattan'', pa hvars frihetstimmes
Stag mannen vanta utanf0r pa trottoiren,
och pa huru olika straffet faller for Ell
svek mot dem bada.
Och So b0jde han hufvudet annu dju,
pare, och mar han ater h0jde Diet, var det
med rodnad pa skrumpen kind och skygg
het I blicken. Sa tryckte han hennes
hand och SADIE 6dmjukt:
Hanna, jag ar radd for att ON nagrs
materiella garantier gifvas / den saken, ST
m8ste de ocksa komma fran Films hem
fran dig.
SIGURD.