Svenska monitoren., 1906-12-14
A~rftagerskan.

gammal, blef jag efter en- ovanlig upp-
standelse hemma, trots nina protester,
midi i beta August ikladd en- svart
att min gamle onkel dott, och att jag
var arftagerska till bortAt 200, 900 kro-
nor. Denna un~derrattelse gjorde den
gangen foga intryck pa mig, och fastan
min franska guvernant sedermera vid
hvarje liten forseelse a min sida var
nande och forebraende erinrade mig
ON Diet faktum, att jag a IN "arfta-
gerska", sa tankte jag foga eller intet
derpa, f6rr an jag pa min adertonde
fodelsedag kallades till min formynda-
re for att ia bora min onkels tesla
mente upplasas.
Delta gaf mig atskilligt att tanka
pa. Doktor Marrowfat's ansikte =
jag ser det framf0r mig an i dag, me-
dan jag skrifver delta >. tycktes med
ems fruktansvardt, mar han for mig
upplaste testamentets fasansfulla in
nehall. AT detsamma framgick, att
min far och min onkel, ehuru broder,
hade kifvats och tvistat hela lifyet l.
genom, och att Diet enda, / afseende
hvarpa de stamt ofverens, hade varit
familjen Vavasours ara och anseende.
| EFT ~ogonblick af likstammighet hade
de beslutit att, "%alldenstund och eme-
min kusin Edgar, men f0rmogenheten
och e~gendomarne mig, vi bada, for
att dessa senare skulle behallas inom
slakten, skulle inga giftermal med
hvarandra. Och till yttermera visso
bestamde ~dokumentet, att den part,
som 0fvertradde dessa stadganden,
skulle blifya helt och ballet beroende
af den andra i fraga ON sin utkomst!
Tiden gick. Den unge manner, min
kusin, som %uppvaxte i modernas fodel-
sestad Paris, skulle inom kort fylla slit
tjuguforsta ar, och pa sin myndighets-
dag egde han att besluta, huruvida han
vile uppfylla testamentets f0reskrif-
ter eller Ell. Efter min villa fragade
hidi IN oilo- man huuC uloCII gil
man - och dertill en- man med en-
klingande titel - at mig; jag egde
blot att "taga' honom och vara tack
sam till pa kopet.
bet var just pa den tiden af aret,
da han, efter hvad jag hort, plagade
aflagga slit vanliga bes0k / London hos
min gudmor. Kunde jag icke skriftli-
gen bedja henne att lata mig, som dit
tills aldrig varit utom Shetland, sam
tidigt helsa pa henne i%nkognito? Sagdt
och gjordt! Panen sattes genast i
verket och inom en- vecka befann jag
mig pa Vale Royal, men utan ekipage,
hastar och t~jenare, efter ALT att donna
en- flicka utan nagra slags ansprak ell
Ter 'f0rhoppningar", / egenskap en-
dast af en- aflagsen slaktinge.
Jag minnes val, huru mitt hjerta
klappade, mar jag for f0rsta gangen
skulle ia Sc den man, som man utsett
till att blifva min f0ljeslagare genom
lifvet. Och jag skall aldrig glomma,
huru 0fverraskad jag blef, mar en- blek,
vacker, nagot tillbakadragen men i al
10 "gentlemannalik" ung man blef 70.
restald for mig, i stallet for den Of
vermodige, h0gdragne och lattsinnige
unge man, som jag hade vantat att fin
ma.
Dagarne gingO. H%andelsen f6rde oss
ofta tillsammans och klokheten b0rja-
de hviska: "Du hade gjort bast i att
STAMINA kvar der hemma i Shetland!
Och dock Grojde jag kvar tills en-
alton, da jag under EFT samtal med
honom f0rklarat, att jag aldrig ansett
penningar och lycka sasom liktydiga
ord, och att jag trodde det man mycket
val kunde vara "lycklig" med blot ma
gra tundra kronor ON aret, han plots
ligt och alldeles %of0rberedt fragade
mig:
- Skulle nj verkiigen kunna under
sadana vilkor lefva lycklig - tillsam-
mans med mig? Nj kanner kanske,
fortsatte han med osaker r0st, mitt o.
lyckliga ode, men vet kanhanda iCke,
att jag oaterkalleligen beslutit afsta
fran f~orbindelsen med froken Vava-
sour? Nil. Nj svarar mig ej....?
Himmelen ensam vet, hvilket svar
jag vile gifva honom. Jag sansade
mig likval och svarade:
- jag kan ingenting svara, f0rr an
nj i egen person har forklarat ert be-
slut for froken Vavasour. Ingenting -
rakt ingenting!
- Men hvarf0r? bet ar ju en- af-
gjord SAX, och jag kan sa val forestalla
mig henae - hennes satt, asikter och
nor en- puckelryggig klastrumpa
med gr0na glasogon....
- Puckelryggig?
ia, sedan barndomen. Men nj
rodnar. Kanske nj kanner henne?
- ia, mycket val. Hon ar min basta
vaninna.
= tuSan!
Svar icke utan h0r pa. hvad
jag har att saga er. Sc f0rst er kusin.
Nj skall finua att nj misstagit er /
| frAn, an, hnn-n ooh mod hAnnac