Svenska monitoren., 1906-07-13
lemnade ,frsn sig den, som fyllt tom

rummet 1 hans sial efter hans forsta
bittra ungdomsforlust, och att han som
fosterfar icke langre hade nagon raft
till Diet barn, hyiIket andtligen ater-
funnits af sina lagliga foraldrar.
Hade Anna varit enka och ensam.
skulle Peter till ingen varelse pa jor-
den hellre velat aterlemna sin skatt;
men nu stod vid hennes sida denne Ju-
das, som en- gang forradt slit eget
barn, men Diet oaktadt kunde mar som
helst CORA sin fadersmyndighet alter
gallande.
Mar han nu omstandligen sasom aho
rarinnan onskade Diet, fortaljt huru
han upptackt ,nemfort och med gum
man Bomans help omhuldat den diver
gifne: da sjonk modern alldeles Diver
valdigad at sin starka sinnesr0relse
ned pa sina khan framfor den man hon
svikit, och tryckte hans hand - imam
Peter ham forhindra Diet till sina
lappar och sina tarstr0mmande ogon.
Derpa stortade hon ut till gumman b.
man och foil pa Stamina satt pa sina
khan framfor henne. Den af sin tack
samhetskansla 0fvervaldigade kvin.
nan formadde endast framstamma en-
staka, obegripliga ord, bland hvilka
gumman dock fornam nagra halfkvaf-
da: tack! tack"
Den gamla reste henne upp och bad
henne sansa sig.
jag har bara gjort min plikt som
kristen. Men 81 der star stora gossen
min, den rara menniskan, han har ar
betat for iva / manga ar, fdr att Diet
skulle racka till for lillgossen och hans
kostsamma studeringar. Men kara,
kara - Jag vet icKe hur jag ska kalla
- kara.
- Arna K~arlsdotter. Kalla mig sa,
jag viii icke ha nagot annat MANN,
~upplysts den tacksamma modern.
- Kara Anna! matte det nu bara /
Herrans MANN vara Diet rata barnet.
- bet kan, det far icke vara nagon
AMMAN gosse an min! jublade den Of
v~erlyckliga, forgatande ALA sina sor-
ger, och kastarde spanande blickar
rundt omkring sig. Men sag, hvar fins
han? HIr ser han ut MI for tiden?
Ack, han var en- sa vacker gosse som
stygg och lytt, sa ar han dock mitt
barn, Diet enda jag pa hela jorden har
kvar och af hela hjertat halter kart.
Peter stod de: med tarskymda O.
gon, mar ban asag och ah6rde den mo-
derliga oeundran; han borjade efter-
sinna, att hans agen h~angifvenhet for
gossen dock / grunden var en- sorts
pockande pa ta~cksamhetens gengald
for ALA de uppoffringar han gjort, den
omhet han visat. Men ALT delta efter-
sinnande oaktadt, kande han med sig,
att han skulle BIZ alldeles forkrossad
af sorg den dag, da josef icke mera
fumes / hans narhet, eller da Niklas
Nord, fadern, som redan forut en- gang
bestulit honom pa lifvets lycka, skulle
uppenbara sig for att ocksa rofva fran
honom den lemnade aterstoden.
Hvar finnes han? Hvar finnes
han? sporde Anna anyo med o0nfallan
de stamina.
- Har 1 huset, en- trappa ner! sva,
rade Peter langsamt.
Modern tycktes villa flyga till ut
gangsdorren fran koket.
- Men stor aonom icke annu. Han
har viktiga ting att grunda pa. ON
en- vecka ar han - will Gud - vslbe'
stald student, betonade Peter.
- Student. nviskade Anna och
sj0nk under EFT ieende af nastan Oliver.
jordisk salighet ned pa kistan bredvid
dorren.
Hon hade iu offrat sig self och hela
slit Ifs lycka f0r fafangan att bli hui.
stru till en- ]sjoGapten i stallet for en-
arbetare; hon hade ju tusen ganget
pa Diet bittraste angrat, att hon slapp,
te slit barn ifran sig, for att egnas at
Diet / hennes ogon sa simpla skoma'
karyrket. Bland de ~glansande solsi,
dorna af AmeriEa-resan lockade ocks8
den, att derute samla torm0genhet nog
stor, for att i framtiden lata den ende
sonen studera TIL prest - / allmogens
ogon den vordnadsvardaste och ansed-
daste af ALA Observation-Disclosures. Self
var Anna en- ~ljuss0kande och vetgirig
kvinna, sem fran Diet aflagsna landet
bland pr0fninga:nes tornen samlade
atminstone en- och AMMAN kunskapens
blomma. Huru stor blef derfor icke
hennes f0rtjusnl2g, da Peter. som
under sin berattelse blygsamt fortegat
sina uppoffringar, for att lata Josef ia
en- vardad skoluppfostran, plotsligen
nu lat undfalla sig Diet betydelsefulla
ordet student, hvilket ~afsl0jade hela
Diet ragade mattet af hans adelmod.
ON en- blick, som innebar en- mo-
ders NEST gl0dande t~acksamhet, pa ma
got satt kan till fullo uppskattas, sa
mottog Peter nu den skonaste Ion,
som nagonsin en- d0dlig kan undfa at
en- imam.
ON Anna egt tusende If, skulle non