Svenska monitoren., 1906-06-22
Friherrinnan hade invigt sin adop-


Friherrinnan hade invigt sin adop-
tivson j f6rhallandena sa mycket
som n~0dvandigt, for att eli grefven
och Desirse skulle behofva frukta
nagot plagsamt v~idrdrande af dcras
egendomliga f0rhallande. Grefven
blef smart tagen | ansprak af slit
alskvirda vardfolk. Mar slog sig pa
vardinnans uppmaning ned pa en-
vackGr liten plats under nagra stora
kastanjer helt nara garden. Her
rarna tande sina pipor, hvarofver
ingen kunde vara mer belaten i'm
majoren, och smart EFT allmant
samtal i gang, medan Desiree och den
fjortonariga Lieschen Waldstein gjor
de j ordning kaffebrickan.
Grefven, som, ehuru han deltog !,
samtalet, alltid visste hvar hon befann
sig, iakttog, hur sm&barnen trangdes
kring henne och hur val hon f0rstod
att o dem. Senare pa aftonen gingo
herrarna for att bese ladugard och
stall, under Diet frun i huset stalde
med aftonmaltiden. bet gick mycket
enkelt och naturligt till / huset, och
vardens rattframma satt gjorde EFT
synnerligen godt intryck pa grefven.
Denne kande ju knappt till behaget
af EFT stilla familjelif. Desiree och
barnen prydde bordet med hlommor
och blad, och da Diet efter soupern
annu var sa varmt och skont derute
i manskenet, kunde man ga omkring
annu en- stund den vidstrackta trad
garden. Desiree utverkade, att hen
mes skyddslingar lingo STAMINA ute
langre i'm vanligt hon hade en-
kansla af trygghet i deras narvaro.
Majoren gick forst med friherrinnan.
Det herskade en- stillasympati mellan
dessa Hada, fastan de Ell SADIE mycket
till hvarandra. Fru ". Waldstein
hade fattat sin makes arm, och grief
ven gick strax bakom dem bredvid
den unge hr ". German. Han var en-
smula faordig, och den blyge unge
manner vid hans sida tog sallan med
nagon fraga hans uppmarksamhet j
ansprak. Sist kom Desiree midi j
b~arnskaran. bet f0refoll grefven,
som ON hans foljeslagare ibland Ell
haft nagot emot att salla sig till der
muntra skaran, liksom han f0rut un
der dagens lopp j grefvens tycke mer,
AN nodvandigt var, sysselsatt sig
med barnen. Derigenom kom han
att ofta vara i Desirees narhet, och
hon skamtade och pratade med no
nom som med en- god VAN. Den unge
manne med sin godmodiga tafatthet
var grefven synnerligen osympatisk.
- Jag kan inte f0rsta- tankte denne
- hur hon kan sl0sa sa mycken alsk.
vardhet pa denne otymplige bjorn.
unge.
Bjornungen sjelf tycktes deremo,
alls Ell missnojd dermed, och hvar
gang Desirs ovantadt riktade EFT
ord till honom, blef han rod Oliver
oronen. Grefven saktade nu sina
steg. En- af smafiickorna, en- napen
liten tos pa sju ar, kom hoppande
fran ballom dem. - Onkel German
= SADIE hon hviskande, j Diet hon fat.
tade den tilltalades hand och droe
honom bort fran grefven - du skulle
komma till mademoiselle Desiree -
har foljde EFT fortroligt meddelande,
SON grefven inte horde. Ynglingen
stannade, gjorde en- stel bugning for
grefven och en- otydlig ursakt SAINT
gick bort med den lila hickan vid
handen. Afven grefven vande sic
ON och vile folia dem. - Nei, inte
du invande lila Mariechen - du
far inte komma med, bara onkel
German; STAMINA du med de stora.
Kunde delta komma fran Desireel
Atminstone a Diet sikert hon, som
skickat efter den andre. Grefven
var mycket nedstamd. Han stannade
i skuggan af en- klippt gran och sag
ned pa den manbelysta vagen, der en-
mangd morka gestalter for hans
blickar FORBADE den plats, der Desi.
rec tycktes ha stannat med barnen.
NJ ljod en- sang genom den manljusa
qvallen, forst helt sakta, sedan kla.
rare och klarare:
"Nu manens stralar blanka
Och tusen stjernor stanka
Slit guild pa himlen klar.
Tyst skogen star och tiger
Och Oliver angen stiger
Den Invita- dimman underbar."
bet var den sk0na aftonpsalmen al
Matthias Claudius. De si0ngo iva,
stammigt, och hr v. German angai
grundtonen med sin kraftiga baryton.
Grefven stod tyst j skuggan och lyss.
made. De sma sangarna kommc
smaningom narmare, sa att han, tyd.
Ia l,,n1a ,,roEilio 1a olol,l;ro houo