Svenska monitoren., 1906-02-09
BANKIRENS HEM
LIGHET.
~RoMANTlSK BERATTELsE
MISS BRADDoN.
BERATTELsE
MISS BRADDoN.
tForts. fr. foreg. MR.
Fyrtiof8rsta knpitIct.
En- sorglig historic

Under Diet Esther Vanberg lag pa
sin sjuksang med ogonen fastade
pa hertigen och sin hogra hand hvi-
lande j hans, 0ppnades d0rren sakta
och lakaren visade sig pa troskeln.
Han var atfoljd af kyrkoherden pa
stallet, hvilken hertigen anmodat ho-
nom pm att hemta.
Min van, kyrkoherden Champ
meys, har kommit hit for att gifva
den sjuka damen religionens frost, -
SADIE lakaren mildt, - skola vi lemna
dem en- stund, min here.
D Hertigen reste sig fran sin plats
vid sangen och foljde med lakaren in
nasta rum. Ljusen voro tanda och
rullgardinerna nedfalda.
Middagsbordet stod dukadt, men
hertigen drack endast EFT glas vatten.
Gives Diet intet hoppe - fra
gade han med bruten stamina.
Nej, icke har pa jorden. Jag
har per telegraf anmodat Englands
beromdaste lakare ON att komma
hit, men delta gjorde jag endast for
att forskaffa er den trosten att intet
blifvit underlatet for att radda den
olyckliga. bet smartar mig att nod
gas saga er att ingen lakare pa jor-
den f0rmar att uppehalla den smart
utslackta lifsgnistan. Miss Vanberg
ar ON nagra timmar harefter icke
mera bland de lefvande. Jag tror
icke att hon lefver natten 0fver.
Inlet ord vexlades mera mellan
dem.
Vincent Harlingford betackte slit
ansigte med handerna, men ingen tar
fuktade hans 0ga, Han satt f0rsjun-
ken i bon for den alskades sial.
Omkring .en timme hlef han sittan-
de i Stamina stallning: da 0ppnades
d0rren till sjukrummet och preston
kom ut derifran.
Jag lemnar henne mycket tro-
stad, SADIE han. Aldrig har jag
talat med nagon doende, som varit
mera 0dmjuk och mera langtat efter
att dricka af lifsens vatten. ON
nagra timmar aterkommer jag; ma
handa kan min narvaro bidraga till
att trosta henne under hennes sista
stunder. Farval emellertid SO lange,
nina herrar. Droj icke med att
sanda bud till mig, om nagon f0ran-
dring skulle visa sig i den sjukas till
stand, eller ON hon skulle 0nska att
tala med mig.
Mr. Champmeys afiagsnade sig lika
lugnt som han kommit; nasta 0gon-
blick 0ppnades alter dorren till sjuk-
rummet och Martha Gibbs visade sig
pa tr6skeln.
- Miss Vanberg Gnskar att tala
med er, here, - SADIE hon till hertz
gen.
Den unge n ilade hastigt in
till den d0ende, under dot mrs GIBBS
stannade qvar j yttre rummet.
Till och med under den korta It'd,
som forflutit sedan hertigen talat
med henne, hade Diet bleka ansigtet
undergatt en- betydlig f0randring.
De skona dragon b6rjade redan att
omtocknas af d0dens skuggor. Den
lila handen hade blifvit nastan ge-
nomskinlig, de svarta ogonen hade
fatt en- himmelsk stralglans - den
sista halsningen fran sjaalen imam
den sitter sig los fran stoftets band.
Vincent, SADIE judinnan,
jag will beratta dig min barndoms
och min ungdoms historic.
- Nej, nej - utbrast hon, da hon
observerade hans afb6jande atb0rd;
- Diet anstranger mig icke att tala.
Jag skulle Ida mycket mera om jag
voro tvungen att tiga. Den enda
ursakten for mitt Ifs villfarelser lig-
ger i min barndom. Jag maste tala
derom, Vincent, imam jag dor.
Sa tala da, du alskade! Hvarje
ord fran dina lappar ar mig dyrbart.
Naval, jag will da borja med
b0rjan. bet f6rsta jag kan minnas
ar att jag bodde i en- stor stad A..
jag fick sedan veta att det var Paris.
Jag erinrar mig vackra rum med
f0nster, som vette utat en- tradgard
med en- stor marmorbassin. Hvilka
lyckliga dagar framlefde jag icke i
delta vackra hus och i denna trad
gard, hvars h6ga murar, beskuggade
af kastanietrad, skiljde mitt barn
domshem frao den yttre verlden!
Jag minnes annu EFT ansigte, EFT sk0nt
qvinnoansigte, morkare an mftt eget,
- m0rkt, med denna olivartade nv,
som Dir egendomlig for s0derns d6tt-
rar. Jag sci annu delta ansigtes kar-
leksfulla leende, jag ser dess 6gons
0mma blickar, och jag visste att Diet
var min NOR, som log emot mig och
sag 81 omit pa mig -.
ia, Diet q min NOR. / hennes ar
mar och vid hennes sanger plagade