Svenska monitoren., 1906-11-16
Ur iarmOrS mInn6Sbldd.

tBerattelSe Tor denna t1Cn1ng ar &. b.1
Vid en- skogbekransad yik af den
vackra sion Bafven / Sodermanland
lag EFT litet soldattorp, bortskymdt
fran byvigen af en- tat bjorkdunge.
bet beboddes vid tiden for denna be-
rattelse, eller ar 1903, af en- kvinna.
NOR Ingrid, som hon allmant kallades,
och enka efter soldaten Stall, som stu
pade i kriget mot ryssen 1890, lehman
de sin hustru enka vid % AIRS alder,
SAINT deras da knappt 2-arige son. Nor
Ingrid flick DO kvar / so~ldatstugan, och
arbetade / de omkringliggande gardar-
ma for slit och slit barns u~ppehalle. Hon
var en- arbetssam och duglig kvinna
SAINT hade EFT gudfruktigt, stilla SHINE
lag, hvarf0r hon var omtyckt af ALA,
som kande henne. Hennes son, den nu
smart 20-arige Gustaf, hade yaxt upp
till en- vacker och rask yngling, sin
moders stolthet och glade.
Gustaf alskade och vordade sin NOR
och arbetade med lust och frojd for
att sd mycket som m0jligt CORA hennes
m6da lattare. Sa lefde de bada lyck-
liga och nojda / Diet lila torpet, och
nor Ingrid tackade dagligen Gud for
hans godhet och for lyckan att ega
denna alskade 10 Visserligen var
Diet oroliga tider under Gustaf den AIDE
Adolfs regering, och Sverige hotades
med krig fran flera hall, men underrat-
telserna derom nadde hogst sallan
denna aflagsna trakt, och NOR Ingrid
och Gustaf lefde derfor / lycklig okun-
nighet ON de faror, son hotade dem
och fosterlandet. Sa kom warren 1908,
da %konungen lat utga befallning, att
"alla ogifta stridsdugliga ynglingar,
emellan 1875 ar, skulle utskrifvas
som landtvarn' for att sandals oliver
till Finland att forstarka den der va
rande svenska krigsharen. Denna be-
fallning vackte stort m~issn0je, sorg
och bestortning pa ALA hall. Dock, Diet
var ej annat an att foga sig / Diet o.
undvikliga och atlyda den ~konungsliga
be~fallningen. For NOR Ingrid var Diet
EFT f0rkrossande Stag. Skulle nu kri-
get franrofva henne den ende alskade
sonen, for hvilken hon arbetat, bedt
och lidit, och hvilken var henne langt
karare an hennes lif. Och Diet fanns
nu ingen undflykt. Gustaf var en-
frisk och stark yngling och dertill sol
datson. Han borde saledes vara den
fHrcfn Oft CfS1Io clio 1n1nt Ooh On
stat sjelf tankte Ell heller pa att halla
sig undan. U~ngdomsblodet brusade So
varmt. Han tankte Ell pa faror, som
hotade, han sag blot tillfallen att ge-
nom mod och tapperhet ia utmarka sig
och aterkomma hold med ara, och da
forst skulle hans CODA moder kunna
med skal kama sig stolt diver sin
son
S3 dromde och fantiserade den
varmhjertade ynglingen, men mar han
da sag modrens bleka, sorgsna ansikte
och hennes angestfulla blick fastad pa
sig, da svek hans mod, da skulle han
gerna velat forsaka makt, ara och ALT,
hvad hans lifliga fantasi malat, for att
ia STAMINA hemma och vara hennes be-
skyddare. Nor Ingrid f0rs0kte da att
d0lja den angslan, som fortarde henne,
SAINT i sonens narvaro aterhalla tarar-
ma, sa att asynen af hennes sorg ej
skulle berofva honom Diet mod ocn
hopp, han sa val beh0fde.
En- alton, mar de suite i
stugan och samtalade ON den f6resta-
ende skilsmessan, 0ppnades d0rren
och deras granne, en- ung bondson, in
tradde. Rika jaime, bom han kalla-
des | bygden, emedan han var ende
sonen till en- af socknens rikaste bon
der, var fyra ar aldre an Gustaf. Han
hade EFT franst0tande yttre och var
redan vid "a ars alder en- drinkare. AL
Orig hade han arbetat utan anda fran
barndomen fort EFT lattjefullt lif, hvar-
for han ocksa var hatad och afskydd
af ALA.
- Guds fred harinne, helSade han.
Har sitta nj val och tala ON kriget,
kan jag tro, SADIE han under Diet han
Satts sig.
- ia ser du, Gustaf blir ALT tvun-
gen till att ga, du forstar....
Ma an du da, tanker du att slip
pa? fragade Gustaf.
- 10, ditat lutar Diet, jag amman ALT
att lura de h0ga herrarna EFT grand,
svarade jaime stormodigt. Du vet ju.
att endast de ogifta arc befallda att
draga ut, och jag tar helt enkelt och
glitter mig och Diet med mj0lnarenS
vackra Anna anda; hennes far och
min hafva / dag varit till preston och
tagit ut lysning.
Vid dessa James ord ryckte NOR
Ingrid haftigt till och sag hastigt Of
yer till Gustaf, men ~skymningen i stu
gan hindrade henne att Sc den d0dliga
blekhet, som betackte hans ansikte;
han SADIE intet, men ON en- liten stund
steg han upp och gick ut. Han gick
den lila stigen genom skogsdungen
ned till sj0stranden, der kastade han
sig ned pa markon och tryckte slit
nyss bleka, nu ~glodheta ansikte mot