Svenska monitoren., 1906-09-28

EduIiu Sheu blOu.
- Jpsa, du kom anda, liten, SADIE en-
dup rost bredvid henne. Var icke
radd for mig!
Jag will aterlemna era pengar;
mortar har forbjudit mig att behalla
dem.
Tyst! Tyst! Och behalf SIAN
ten!
Efter en- paus talade han alter, mer
hans rost lat anstrangd och sSal,de;
Diet var som ON den f6rlorat slit dup.
Barn, kommer du ihag din far?
- Min far? Kande nj >honom?
ia, Diet gjorde jag!
Eft hest TORT skratt foljde orden.
- Beratta mig nagot ON honom. Ar
han - ar han som vi trott - dod?
- Tysti
Hans hand som stracktes ut for att
hejda hennes ord darrade markbart.
Hon vantade att han alter skulle bor-
ia tala.
Slutligen beherskade han sig och sa-
de med lag rost:
Tag den har skinnpasen, den Or
fran din fader. ia, han ar dod - do
dad for nagra ar sedan vid grufvorna.
M6rdad af sin basta van for delta u.s.
la guild! All, Gud! Kan jag aldrig ma
gonsin utplana flacken?
En- pase gled genom Gretnas hand
ned pa marken, och framlingen for
swami. Flickan stod lange under e.
| kens skugga och tankte pa hvad som
handt, och tydligt som en- blixt sag och
forstod hon ALT.
Uslingen, som glfsit henne myntet,
var faderns mordare.
Med foten ber6rde hon pasen pa
marken - den inneh0ll pengar nog for
m%orfadern och henne att lefvs bekym,
| mersfria dagar, -.
En- lining for igenom heea hennes
kropp.
Det ar pengar for min fairs blod!
Jag win fcke behalla dems
Hon tog upp p&sen och holl den
sn0ret, gfc& ut pa brons mar hon kom'
nit midi pa den, h0ll hon pasen Diver
racket, och EFT plaskande h0rdes.
Eft saglsamt plaskande ljud - Ell
massa glittrande ringur syntes pa vat
tenytan, som ON de Hnat sin guldglans
fran den g0mda metallen i pasen.
Sonmaren syann fort och vintern
hade redan kommh. Den gamle sko,
malaErens lifsgnistt ~slocknade en- mu-
len Decemberdag, och han begrufs an,
der Enon pa den gamla kyrkogarden-
Den ensamma Gretna bar sin sore
tapIert, fastan hon smart nog maste
lenrna hemmet, hvilket hade varit hen,
mes sskydd ALT sedan hennes tidigaste
barndom - och nu skulle hon ut
ver1den och ga okanda oden tfli notes
En- dag efter begrafningen stod hon
midi | rummet ibhand morfadens verk
tyg och h0gar at lader. Hon sag pa
verktygen och smekte dem omit och
tankte pa den gamla kara handen som
arbetat och strifvat for henne. Sor.
gen Ofveryaldigade henne och hon
brast tut 1 en- strom af tarar och djupa
~snyftningar.
Sn6n knarrade der ute under hasti
ga steg, som narmade sig stugan> D0rr
klockan ringde 1 den gamla batiken
och en- ung man tra&de In. Gretna tor
kade hastigt sina tSTar och gick dit
- Gretna! Gretna! utropade han
uppr0rd. Sc hvilket fynd jag gjort!
Du kan n0g knappast tro Diet! Men sc
mar!
Han lade en- lerig klump bredvid
hennes fotter, och / Diet Stamina hordes
EFT klingande ljud som at METAL, och
EN- massa guldslantar ruIlade ut pa
goifvet.
- Hvad dr. delta? Tala ON for mig.
Jasper, hvar har du fatt delta?
- Jag har fat Diet pa EFT h0gst egen-
domligt satt. Tidigt / morse tog jag
nina fiskredskap och gick ned till flo
den for att fiska gadda. Jag hogg EFT
hal 1 isen vid den gamla bron och
sankte metrefvarne. Efter att f0rgsf-
yes under en- hel timmes It'd ha vantat
pa napp besl0t Jag att taga upp refvar-
ne En- af dem kandes tung, och jag
gissade att nagonting fran botten hade
kommit pa kroken Och pa kro-
ken hangde den guldpase, Gretna, som
du ser har framfor dig!
Gretna kande genast igen pasen, som
hon hade kastat 1 floden for EFT par
manader sedan. Aterseendet fyllde
hennes slime med fasa. Men Diet oak.
tadt behofde icke Jasper ia reda pa
dess historic! bet kunde ju icke ara
nagot ondt / att han beh0ll den!
- Du ar tyst, Gretna! Glads du ic-
Ike med mig?
- 10, Jasper!
- bet ar ocksa nagonting annat,
Gretna, som jag will saga dig! Jag har
lange alskat dig och hoppats att IA dig
till hustru. M tyckes tiden vara in
ne; du ar eIisam 1 verlden sedan din
mortar, min gamle mastare, gait BORT.