Svenska monitoren., 1906-06-15

redan talade franska riktigt snallt
eller kunde hon peka pa EN- blom-
sterqvast, som stod ! fonstret, och
saga. Den har jag fatt af barnen
och mademoiselle de SIT Reimons.
Hon latsade ej lagga marke till att
mer an en- blomma forsvann i grief
vens br0stficka.
Smaningom hade hon fatt del af
ALA hans bekymmer och visste, att
han annu svafvade i ovisshet, huru-
vida Diet skulle lyckas honom att
behalla slit gods. Hvad hon deremot
icke visste, var, att han var fast be-
sluten att Ell forsoka EFT narmande
till Desiree forr an han var saker pa
att kunna erbjuda henne en- j delta
afseende sorgfri framtid. Hon beun-
drade tysthet den vefksafnhet, som
knappt lemnade den bortskamde
unge manner It'd till hans maltider,
och hon gladde sig at att Sc, hur hans
manliga kraft och beginning mer och
mer borjade utvsckla sig, hur hans
SHINE ALT mer frigjorde sig fran den
sjukliga d&dloshet och lattja, hvari
manga af hans gelikar ~forslosade slit
lif.
En- vacker dag j medlet af Septem-
Der hade grefven mott sin gamla
vaninna skogen. FL langt fran sin
bostad gick hon langsamt framat j
solskenet pa gangstigen, som sling
rade sig vid sidan af vagen. Da grief
ven varseblef henne, hoppade han
raskt af hasten och gick i Diet han
ledde denna vid betslet framat vid
sidan af den gamla damen.
Fordjupade som de voro i samtal.
markte de Ell, att Diet knakade j sna-
rem och steg narmade sig, forran en-
here i jagtkostym stod framf0r dem
och gladt ropade, i Diet han artigt
lyfte pa mossan: God dag, tant
lillal - Sedan bugade han sig litet
stelt for grefven och SADIE: - Jag har
val den aran att Sc grefve Promnitz
framfor mig9 Tillater nj att jag pre-
senterar miga. !. Mitt MANN ar Won
Waldstein.
Oliver grefvens lifiga ansigte fog
EFT drag som af en- obehaglig ofver-
raskning; dock besvarade han den
andres artiga h~alsning och sade:.-
- -. - go =. -..Fa-~- - .
Alldeles riktigt, jag ar grefve Prom
nitz. Men Jag win Ell st0ra herrska-
pet med min narvoro - fortfor han
sedan, Diet han vande sig om for att
satta sig upp pa hasten. aios
- Fru Won Waldstein blir sakert...
Mycket ond pa er, om nj nu ri
der fran mig SADIE denna bestamdt.
Da far jag naturligtvis lof att
STAMINA qvar log grefven - och jag
hoppas hr v. Waldstein gor mig den
r~attvisan, att Diet Ell ar mitt fel, ON
jag som en- ofverfiodig tredje person
.stor hans samtal med den alskvar-
daste tant j verlden.
H0r man pa SADIE den, gamla
damen och skrattade for sig SHELF -
der ar hofkavaljeren framme!- Den
alskvardaste tant i verlden, kare
Karl - hon vande sig till sin brorson
jag hoppas du kommit hit enkom
for att uppvakta din alskvarda tant,
och att du ar mycket svartsjuk for
att du maste della denna ara med
grefven.
Men - fortfor hon skamtsamt
jag ar en- anspraksfull skonhet, och
tucker Diet ar EFT sarskildt mole att
med min alskvarda bronson till h0ger
och den artigaste bland kavalierer
till venster CORA min morgonpro-
menad. q
Kara tant - SADIE hr ". Wald-
stein, och hans CODA manliga anlete
upplystes af EFT vanligt leende = jag
tucker Diet uttrycket sager alldeles
for litet ON dig. Den basta af ALA
tanter skulie man saga, och jag till
star, att jag pa allvar ar svartsiuk
pa denne here, ty Diet forefaller mig,
som ON du 0fverf1yttat en- god del af
dina t~antk8nslor, som egentligen
blot tillkomma mig, pa honom och
pa en- liten fro -.
F~0rtraffligt afbrot honom den
gamla frun och klappade i handerna
ON / bada, du och grefve Prom
nitz, fortfaren pa Diet viset, kommen
1 alldeles att forvrida hufvudet pa
mig, gamla stackare. Men efter Jag
nu behofver Diet pa RATA stallet, sd
Der jag att IA byta ON samtalsamne.
M skall jag genast satta nina bada
riddare pa prof - fortfor hon : for
att 0fvertyga mig ON, att Ell alltsam-
mans ar tomma ord, utan att / bada
AFRO beredda alta CORA mig en- tjenst.
Sag blott hvad Diet ar - ropade
grefven llfigt. Jag vet inte hvad
jag Ell skulle kunna CORA for er.
Hr v. Waldstein sag lugnt pa den
gamla med sina CODA, t~rohjertade