Svenska monitoren., 1906-01-26

nan, sedan i1spektcrea ater f0Tsyun-
nit.
Men dugt.g - minnes du int,
farmor. hur missbelaten du var med
Bergstrom for att han icke var ute
med folket sd mycket, som du arsag
~nodvandigt.
- 4 10, men ALT Dor ske ned malta
att prec.s ga SOM arbctara...
Tia har ~prlnciper, och han f0ijer
dem, Diet ar manliGt, det ar stort, far.
NOR.
Dagarna giago. Fr5ken C~lementine.
som f0rut "hangt rasan" sa ~bestandigt
Gfver boken, att g~refvlnnan befarat att
sommarhvilan icke slulle bill nason
hyila, fattades af en- plotslig lust att
strcfva ute | skog och mark. Ofta folj-
de hon ~inspektoren, mar han siulle 20
Tetaga en- langre prcmenad TIL nagon
at utgardarna, eller kunde hon sitta
pa dikesrenen langa stunder medan
han deltog i arbetet pa faltet. Hus-
hallerskan kom icke, och han fortfor
att alta hes g~refvinnan, men denna
knotade icke derofyer. Hon hade rant
sig vid hans kacka, frimodiga upptra-
dande och blef upplifvad af hans glada.
lifliga samtal. Med sin erfarenhet
kom hon ocksa ganska smart under
fund med, att han var en- skicklig jord-
brukare och f0rvaltade egendomen pa
basta satt. Xndtligen kom hushaIler-
skan, men nu var han So van vid att
ga ut och in hur han behagade hos
grefyinnan, att afbrottet icke blef sa
stort, och oftast intog han anda midda-
garna hos henne.
Men sa b0rjade Clementine Sc ned-
slagen och sorgsen ut. Hennes prone
nader %upph0rde och hennes glada
skratt genlj0d icke som f0rr i umme1
Grefvinnan borjade forsta, hur de- var
fatt, och mystic belatet for sig sielf. De
tro, att jag ar gammal - men de skola
Sc, att jag f0rstar babe ungdom och
tiden - den nivellerande tiGen. ON
sopar bort ALT - b0rd, standsskiInad
- hon suckade djupt. - For trettio ar
sedan skulle jag ha fasat for tanken
att en- G-hjelm skulle gait in pa att
bli en- fru Adamson men nu tusen
ganger hellre det an den valsignade
platsen och framtidsutsigten. De vaga
icke f0rtro sig at mig de tro, att
jag skall motsatta mig deras lycka -
men jag skall f0rekomma dem.
Och sa en- dag, mar Clementine satt
pa verandan med grubblande min och
~fOrsjunken i dup tystnad, som ofta
handle nu for tiden, gick grefvinnan till
henne, smekte ONT hennes kind och
hviskade:
- Var icke ledsen, liten, tank icke
pa mig eller namnet. Nj ma gerna bli
EFT par.
- HviIka vi? fragade Clementine
best0rt.
- I~nspektoren och du. Nina gamla
Ggon arc icke alldeles blinda annu.
- Men han will ej ha mig!
Han hvad sager du, flicka?
- Han will ha Rosalie...
- Da ar Diet derf0r hon sagt upp
tjcnsten till h0sten.
- Nej da, hon will icke ha honom.
En- omedyeten tilfredsstallelse sk6nj-
des i Clementines r0st. - Hon will in
te binda sig har mere pa b~ondlandet.
s8ger hon. - Hon skall till Stockholm:
hcnnes bror har skaffat henne plats pa
EFT Store KATE. Der skalI hon komma
sig upp, fortjena pengar, bi sjelfstan-
dig, oberoende.
Grefvinnan stod slagen af hapnad of
yer dessa nyheter. Men sa tyckte hon,
att de vackra 0gon, som sage upp pa
henne, b0rjade fyllas af tarar Hon
tryckte fIickans krusiga hufvud mot
slit br0st och hviskade:
- Stackars mitt barn!
NeJ, farmor. Clementine
sprang upp, och, ehuru 0gonen verk-
ligen voro fulla af tarar, hade hon
dock en- kack uppsyn, mar hon ~fortfor:
Beklaga mig icke - denna tidens flic-
kor arc icke som din lids ungdom-De
kunde s0rja sig till dods af f0rsmadd.
karlek - vi finna var frost i ar
bette och s0ka EFT falt for var verk.-
samhet.
- Du kanske finner en-
Eft f0raktfullt leende krusade flic.
kans lappar.
Afven / d e fallet arc vi olika.
For dig erkanner jag gerna, att jag
med glade blifvit AdamsOns maka
och egnat honom mitt lif, ON - ON sd
varit amnadt - och att den kansia,
han ingifvit. ar den enda for lifvet -
men mitt lif ar icke sk0fladt for
det- friheten har slit stOra varde
- kanske ar den hOgre an ALT. -- Jag
reser i host till Upsala. tager filosofie
kandidaten - och sedan star lifvet OPP
pet for mig men en- AMMAN man -.
a ldrig-
Med fasta steg och uppratt hufvud
gick hon Oliver verandan och upp pa
slit rum.
Grefvinnan sj0nk forvirrad ned pa
en- stol. Hon hade syart att reda ALA