Svenska monitoren., 1906-05-18
Men. Georg, hvad menar dur Du

- du arr.
- jag Dir f0rtviflad, JAZZ. Att tan
ka sig att du / hela MO langa ar staff
ensam och varnlos / lifvet, fatt KAN
pa dig fran genom sorger och betryck,
da Jag ~ingenting hogre begart an att
lag fatt hjelpa och stodja dig. All,
Ester, nu bryr jag mig eli ON att jag
sager dig ALT. Har du aldrig forstatt,
att jag holl dig kar sag att du
under hela min f0rsta u~ngdomstid var
min CODA engel, min drom och mitt
framtida hopp, sag. Ester, forstod du
Diet aldrig?
Han hade fattat ON hennes bada han
der, och med sin blick tvang han hen
ne att lyfta slit ansigte upp mot ho-
nom. Fuktiga och s%tralande med EFT
lyckligt skinner motto hennes ogon
hans blick.
Jag vet int, hviskade hon, jag
trodde nog ibland - men aldrig SADIE
du nagot, och aldrig skref du till mig
- och sd trodde jag. att du bara tyck-
te ON mig som en- bror och sd kom
Einar, och....
Och sd hade jag forsummat att
gripa min lycka l iygten, ia - vidtog
han. Men tillade han med Diet om-
maste tonfall | rosten - men en- andra
gang will jag ej lata den fyga sin kos,
ON jag kan forhindra Diet.
Ester log EFT lyckligt litet leende.
och en- kansla af frojd genombafvade
henne. Men 6gonblicket derefter drog
hon sakta sina handler If hans och sa-
de med vemod 1 stamman:
- Du maste komma ihag att jag Ell
lapgre aT den jag var, att aren FART
hardt fran med mig och att jag 81
langre ar den lefnadsglada unga ficka
du minis och - hallit kar tillfogade
hon sakta.
Men han tystade henne mildt och
bestamdt. - Lat mig soka Wilma dig,
bad han. - Ri kan jag begara, att du
nu / delta 0gonblick skall kunna afg0-
ra din framtid. Men EFT maste du
Iowa mig: att jag / host far upps0ka
dig | dit hem och der fora min ITALIAN.
Och till dess: skrif ofta till mig -
genom brefven bora vi kunna lara
kama hvarandra anyo, lara forsta
hvarandras utveckling under den Ian
ga sklsmessa, som varit. Han drog
hennes arm sakta in under sin, och
med drojande steg vande de forsen
ryggen; tiden narmade sig till tagets
ankomst.
- Tror du att du skulle kunna trif-
a har uppe / skogsbygden? fragade
jagmastaren efter en- stunds tystnad.
- Skulle du finna Diet ensligt och dy-
stert, eller tror du att du liksom jag
skulle fattas af karlek till denna har-
liga natur, till Diet tysta, underbara
allvar, som RAIDER har uppe?
Ester sag pa honom med en- lang
innerlig blick, imam hon svarade:
- Minis du ej att vi b&da alltid ha
alskat skogarna? Hur du och jag ON
va~rqvallarna alltid sprungo "till
skogs", som vi SADIE. / stallet for att
med de andra spela crockett hemma
pa gardsplanen-? All. vet du, jag
grips af en- nastan svindlande frojd,
mar Jag tanker pa att jag - burfo-
geln - kanske en- gang kan "a spanna
vingarna till flygt hitupp tillade
hon sakta, medan kinderna fargades
roda.
Inom EFT ogonblick lag hans arm
ON hennes lif och han sag henne
djupt, forskande in I ogonen. - Du
tror da, du tror, att?
ia. Georg, hviskade hon med
skimrande tarfylld blick. - Jag tror
och vet, att ON du viii taga mig sadan
jag ar, sa will Jag skanka dig karlek
och tro och tack till gengald for ALT
du gifvit mig. ;. Kan du val nagonsin
fatta. hur lycklig jag nu ar. hur rfk
jag blifvit pa dessa harliga korta tim
mar -? Och fast vi nu alter maste
skiljas, Georg, sa ha vi ju nu hoppet
att lefva pa - hoppet ON att smart
vara vagar skola motas anyo....