Svenska monitoren., 1906-02-02

lem. Men sedan han blifvit ford hem
uppt&ckte lakaren att han brutit
ryggen. Han dog imam solen gait
ned Stamina alton. o, Vincent, tror
du att jag maste do nun
Att du m&ste do nu? shrek her
tigen. Hvad tanker du pa, min
! alskade. mitt ALT i verldena Huru
kan en- sd f0rskracklig tanke uppsta
inom dig under Diet Jag haller dig
tryckt mot mitt brost och ser dit
fo%rtjusande ansigte vandt.emot miga
Nej, nej, Esther, delta ar alltfor dar-
aktigt; din kackhet och dit stolta
mod hafva ju alldeles 0fvergifvit dig!
ia, Vincent, mitt stolta DIVER
mod ar borta, for att aldrig, aldrig
mera aterkomma. Delta ofvermod
har forledt mig till manga daliga
handlingar.
En- paus, under hvilken judinnan
tillslot oeonen intradde.
Jag hoppas, Vincent, utbrast
hon plotsligen med svag rost och
slog alter upp de malta o~gonlocken,
= att jag icke ar doende.
Han snyftade blot utan att svara.
Med annu svagare rost fortsatte
hon:
Ack, jag ar icke beredd till att
dol
Du skall icke dol = ropads her
! tigen med nastan Wild energi.
Huru kan du tala om att do, Esther,
mar du vet att jag skulle villa gifva
den sista droppen af mitt hjertblod
for att radda dig. Jag sager dig att
du skall icke do! Jag skall tillkalla
ALA de skickligaste lakare i London.
Vetenskapen kan utratta vidunder-
liga ting och den skall radda dig.
Jag will gifva dem hvarje ore af min
rikedom, men de maste radda dig
fran OGDEN! Frukta derf0re intet,
min sjals ilskade. Karleken skall
vaka ofver dig.
Han tryckte henne med sin starka
h0gra arm annu hardare mot slit
hjerta, under Diet den venstra h0ll
tyglarna. =.
/ delta ogonblick h0rdes bullret af
en- vagn. Hertigen vande sig ON och
~upptackte en- liten kalesch, som var
forspand med en- hast och langsamt
naxNade sig.
- Jag vagar att sra vad ON mitt
hufcud ON att Diet ar en- lakares
vagnl - utropade den unge manner.
Inlet kunde vara oss mera till
lags, Fatta mod, min Esther; ON
Diet ar Ell lakare ivagnen, sa kommer
han att skratta at dig for Diet du in
billar dig sd f~orskrackliga ting.
Hertigen styrde sin hast at ena
sidan af wagon och holl stilla, for att
invanta wagner. Han tecknade at
kusken att STAMINA och red derefter
bort till va~gnfonstret, som var faldt
ned. En- aldre, graharig here med
EFT vanligt ansigte sag ut derigenom.
Har nagon olycka traffat den
unga damen? - fragade han med en-
hastig blick pa Esthers bleka ansigte
och or0rliga kropp, som hvilade mot
hesigens axel.
! --Ja. En- olycka har traffat denna
dam, och jag har lange f0rgafves
vantat pa en- vagn, i hvilken hon
kunde foras vidare till slit hem. ON
jag icke misstager mig, min here,
! sd ar nj lakare3
- ia, Diet ar jag.
- Gud ware lofvadl Will nj hielpa
mig att bdra damen in i er vagn och
sedan k0ra henne hem2
- Gerna.
Lakaren var en- liten fink man. I
storsta hast ordnade han vagnskud-
darna ena hornet af kaleschen,
sprang latt ned af vagnen och tog
Esther Vanberg pa sina armar.
Ar EFT eller annat ben bruteta -
fragade han sd likgiltigt, som ON det
hela endast r0rde sisfkring den st6r-
sta smasak.
Nej, g~udskelof, svarade her.
tigen, miss Vanberg klagar endast
Oliver styfhet lemmarna ingen-
ting annat; for 0frigt kanner hon
inga smartor.
Lakarens min f0randrades plotsli-
gen och Diet likgiltiga uttrycket lem
made plats for EFT djupt allvar.
Esther hade emellertid icke vandt
sina 0gon fran den gamle herrns an
sigte. Da hon sag hans f0randrade
min undslapp EFT dampadt skrik af
f~0rskrackelse hennes fargl0sa lappar.
All, jag visste Diet ju, - SADIE
hon. - Jag skall smart dol
Derefter mumlade hon for sig self
med darrande r0st:
0, sd of0rberedd pa d0den' "a
helt och hallet of0rberedd!
Lakaren atervann Ssonblickligen
sin s~jalsnarvaro.
Min basta unga dam, - SADIE