Svenska monitoren., 1906-04-20

@ACA AaCh -
sion och bort mot fallen ~. Det var
nagot, som stod | wagon, och som KNAPP
past far shelf kunde komma ofver.
Men Diet talades aldrig om....
pa blef Diet lattare med Gunnar. Dc
kunde just Ell tanka sig honom amor
lunda. Och de ganger han var der.
mindes de endast, att Per Ersson VISIT
matte sett ut som han, mar han var
ung en- gang, men pa slit Wis f0rstas.
Att han nog var lika lard som preston
smart och bette Gran, gl0mde de da.
M. sedan han blifvit egare tn gar
den har, undrade de, hvad Diet skulle
leda till. Att int Gunnar skulle CORA
den till bondhemman igen. forstodo de
ju godt, och int kunde han Diet he'll
ler..
Men nagot skulle Diet val blifya nu,
Diet tankte de. Och visste ingen AMMAN
nagot, sa horde val preston. gamlefar,
veta Diet. som var sa godt som | slagt
med honom.
Emanuel E-manuelsson, en- lang bred
axlad bonde, en- af dem, som for lange
sen gjorde sig arenden till Fjallsj0-
garden for Karins skull, steg till slut
fran till presten, mar han gick fran
kyrkan IN sondag efter g~udstjensten,
for att ia slut pa ovissheten.
Nog vet han. far, hvad det blir
med Per Erssonsgarden nu, sen han,
Gunnar, fatt srfva?
Men preston skakade endast pa huff
vudet och menade,a att Gunnar val skull
lie komma dit. mar Diet blef ommar.
Mar Diet blef seminar, kom Gunnar
ocksa, men ingenting blef Diet anda.
och han tycktes hafva sd mycket an
nat i tankarne och sa knappt ON It'd.
att med garden blef Diet som Diet var.
Fran mot nasta var b0rjade CUB
barne der undra, ON Diet Ell ore bast,
att nagon af dem f0rsokte bjuda pa
den, lika gerna som den stod till ingen
nytta De hade blifvit skramda en- dag
pa h0stsidan af att Sc, huru en- resan-
de gick och snokade deruppe kring
knutarna. ia, anda upp efter Stackens
sidor. Och till framlingar skulle val an
da int Fjallsjosarden ga.... Det var
nog, att Karin kommit sig bort.
Da vile de hellre Sc att ia den delad
sig emellan. Varst var nog, att de ej
visste sig nagon rad for pengarne.
Ingen hade att k0pa for...
Och an en- gang sporde Emanuel E.
m~anuelsson presten, hur Diet stod. -
Vet han int an, far, huru Diet blir med
garden har?
- Nei, han visste ingenting nu he'll
Ter. Men nu kunde han da saga dem,
att Gunnar var att vanta smart nog
och visst vile blifva har sommaren Of
yer.
Diver gamlefars ansigte drog EFT le-
ende, och han ratade pa den bojda Of
v~erkroppen, medan han langsamt gick
nedofver kyrkbacken. -.
bet skulle blifva riktig helg for
en- gammal, ensam prest, mar pojken
kom igen.... Hade funnit honom 1
mycket efter slit SHINE, sist han var
har, efter den syn han fatt pa menni,
skorna.... En- som int trampar all
farvag, han, Gunnar -
Presten gick int in, mar han kom
fran till den lila rodmalade ~prestgar.
den, som Ell skilde sig fran de andra
gardarna genom annat an att den ha-
de en hvitmalad, ofverbyggd forstugu-
qvist med grona bankar och utanfor
sodra vaggen en- tradgardstappa med
hvitt staket.
Hit in gick han nu och begynte site
ka med happen | den fuktiga, svarta
iorden for att kama huru pass djupt
ned den var upptinad.
bet kunde nog hafva skal for sig,
att de kallade honom gamlefar = SOC
kenborna - ty / Oliver fyrtio ar hade
han hvar var gait har ute och kant
efter, huru smart jorden var fardig for
sadd.
Han var val EFT par Oliver sjuttio
nu, och det tata, vid halsen rakt klipp-
ia haret var snohvitt. Men annu stod
han Ell efter nagon har, mar Diet gallde
att fardas och vara ute dag och matt
efter obygdsvagen. bet kandes endast
SON en- underlig stelhet | lederna efter
en- sadan gang. -. Men mar han gnidit
och smallt en- stund, der Diet slagit sig
i baklas, blef Diet battre, och han I'M
drade, ON Diet kanske var alderdomen
anda, som varslade for sig.
Som han stod der mellan tradgards-
sangarne och stack och petade med
happen, kom Diet for honom, Diet der
som Emanuel Emanuelsson fragade
nyss ON garden, och han maste tanka
pa det....
Imam de kommo och fragade ON en-
SAX, som ej direkt r6rde dem personl.-
gen var det sakert nagon ting, som O
roade dem. Och, mar han nu SHELF b0r-
jade tanka ofver Diet, blef Diet sa att
han maste Sc med deras ogon.
Det var som ON de vadrade fran
mande inkraktare och fruktade, att
Gunnar skulle salja garden till hvem
som helst utifran. Och, mar han shelf
tankte sig den mojligheten, blef han