Svenska monitoren., 1906-03-23

oiNSI HOHOm, och nan HduS cb Manila
0fver br0stet annu sedan han kommit
| sang, som ON nagon dragit EFT rep
hardt at.
Jan Isaksson hade forr varit en- fiji
tig kyrkobesolSare. Bron, an och kyr-
kan horde samman med gastgifvare-
garden till hans forsta lifsintryck. Hair
hade hela hans lif forflutit. En- gang
skulle han som ALA andra fardas fran
ofver bron for sista gangen och ia en-
graf pa andra sidan an under de h0ga
lindarna. Den tanken satt i och holl
honom / en- viss respekt. Nagot flick
man midi / ALT bestyr for delta jordi-
ska tanka pa sin fattiga sjal, och iva
timmar yeckan / Guds hus - kanske
Diet kunde hjelpa en- Diver Diet varsta,
mar ems tur var kommen. Och Jan
Isaksson gick i kyrkan och horde pre-
stems stillsamma ~utlaggning af texter-
ma och sjong med / psalmerna och
kande sig liksom tryggare da inf0r
hvarje e~ventualitet.
Delta fortfor annu sedan bankrader-
ma stodo nastan tomma / Diet aldriga
templet. Sd tog Diet slut med ems.
LANCE hade frAgan ON Ell ny kyrka
dryftats inom socknen, och sist hade
den kommit fore pa stammorna. Da
made Jan Isaksson en- gang upptradt
och taladt hardt och lange emot for
slaget, och mar han standigt red upp
,S don dr,,on Ir-tnoJnn nnh "a Hat ott
kyrkan numera stod tom, medan bon
husen fylldes, flick han flera af CUB
barna pa sin sida och frAgan foil.
Fran den dagen %upphorde Jan Isaks-
sons kyrkobes0k. | stallet satt han pa
Observation-Disclosures i kammaren
innanf0r skanksalen och raknade kyrk-
folket. Hade han nagon hos sig da.
underlat han aldrig att papeka Diet
ringa antalet.
- Och vi skulle bygga en- ny kyrka
for 10000 kronor for II, Is PRISONERS
skull, kunde han da saga.
Saken var den, att han m.dt upp i
tillfredsstallelsen Oliver att en- gang
hafva varit ledande vid EFT stammobe-
slut af sadan omfattning kande EFT
behof att standigt forsvara sig. Mot
hvad visste han int riktigt SHELF. Kan
de blot att Diet var nagot, som tyst
a%nklagade och liksom hotade honom.
Starkast talade denna okanda STAN
ma, mar nagon b%egrafning f0rsiggick
borta pa kyrkogarden. bet vile int
hjelpa, att han gick undan fran fon-
street. Tydligt sag han ALT - sam
man for sig, klungan af svartkladda
menniskor, den gamle prosten med
hufvudet blottadt afven midi i vintern,
~klockaren, spinkig och bold / sin slitna
rock, och bakom Diet hela d0dgrafva-
rem och hans medhjelpare, vantande
med spadarna i hand. Och hur val
han horde sedan, afven ON h0sten, da
ans vatten kom brusande fran under
de klumpiga stenhvalfven. Klocka-
rens skrofliga stamina och prostens
darrande rost och sa de tire mullskof-
larnas ihaliga dunsande mot kistan -
intet undgick honom.
Ia huluS uSI uluSI llSd udllud dll
Jan Isaksson angrade, att han upp-
tradt sa, som han gjort, pa den der
stamman. Men sadant h6ll han for
sig sjelf. Int ems at prosten lat han
nagot undslippa sig.
Sadant kan vara tungt nog att en-
sam bara for en- ung, kraftig menniska,
men ar hon dertill gammal och bru-
ten, kan Diet rent af taga pa de ia
aterstaende krafterna.
Jan Isaksson blef samre och samre,
gramelsen och a~fvogheten slets stan.
digit i honom, och sa kom den lorna
fruktan for OGDEN ALT mera honom i
blodet.
bet a en- seq natur Jan Isaksson,
och spjernade emot gjorde han. Kom
nagon, som Diet ALT oftare hande, och
SADIE honom:
- bet var varst, hvad du tacklar af.
Jan Isaksson - da brusade han upp.
- Mig fattas ingenting. Jag har for
litet att CORA nu for tiden, sedan Diet
der fordomda hotellet skjutit i holden
mere vid stationen, Diet ar alltihop Diet.
Men till sist maste han ge sig. En-
kali Decembermorgon orkade han int
ur sanger. Mar pigan som vanligt
kom in med kaffegoken, blef hon sa
perplex, att hon nara nog tappat bric-
kan, mar husbonden sade:
- Tag ut sm0rjan, Lima, och lagg
mer we'd / ugnen!
- bet blir nog slut for Jan Isaks-
son smart, SADIE hon till d~rangpojken,
som satt och drack katie ute | k0ket.
Fran pa dagen flick Lima hemta EFT
schatull och EFT par flottiga sparbanks-
becker ur c%hiffoniern. Gastgifvaren
foljde hennes rorelser med stickande
ogon. Mar han flick Diet ~begarda, stop
pade han Diet in under hufvudkudden,
sedan han hort dorren ga / las efter
pigan.
Pa kvallen kom prosten ofver. Han
hade hort, att gastgifvaren blifvit
sjuk pa allvar, och vile CORA sig mar
mare underrattad. bet var en- valme-
nande man utan skymt az svek. Han