Svenska monitoren., 1906-01-12
IRA honom vardig en- qvinnas kkr-

Eft lust leende gled ofver Julia
Godwins ansigte och on god ande
tycktes tillhviska henne: Julia, du
vet ocksa att han alskar dig!"g
Som dagger bortdunstar for SOL
stralarna. sd f6rsvann ur den unga
fickans sjal hvarje m0rk tanke for
ofvertygelsen ON att hon var alskad.
Men i nasta ogonblick fyldes alter
hennes sjal med bekymmer. Den
Rlskade var sjuk, hans lif svafvade i
fara, mahanda skulle han ryckas
bort af en- tidig dod.
Julia kastade ifr&n sig boken, pa
hvars innehall hon ~f0rgafves s0kt att
rigta sin uppmarksamhet, och lem
made rummet for att ga doktorn till
notes. Hon gick langsamt fran och
tillbaka pa gangstigen utanfor huset.
Esomoftast mandrake hennes blickar
upp mot fonstret i Diet rum, der hon
visste att Lionel lag pa ~sjuksangen.
Mrs Melville kom ut fran matsalen
och f0ljde Julia pa hennes rastlosa
vandring upp och ned i alleen. Hen
mes narvaro a Julia i h0gsta grad
obehaglig, ty hon kande sig ais icke
hugad att besvara ALA hennes trakiga
anmarkningar. Men enkan var icke
sa latt att bli af med. Med en- forva-
nande tungfardighet fortsatte hon
sina f0rsok att ia EFT samtal j gang,
och hon tycktes hafva fullt och fast
beslutat att icke vika en- handsbredd
fran den unga damens sida.
Adtligen rullade lakarens vagn in
genom alleen och stannade vid husets
portal.
Julia ilade honom till notes.
Basta doktor Grange, SADIE
hon, - jag beder er entraget ON att
saga mig he!a sanningen betraffande
patientens ~befinnande, ty om ringaste
fara ar for handen, sa will jag 0gon-
blickligen skrifva till min far.
Hennes tai och athafvor voro sd
fullstandigt lugna, att lakaren icke
fattade den af1agsnaste misstanke
ON hennes kanslors veSkliga beskaf-
fenhet.
- Nj har raft, min nadiga froken,
svarade han, ON nagon fara ar
pa farde, sa maste mr. Goodwin strax
blifva underrattad derom. l ALA
handelser skall intet alfalfa mig fran
att saga eder sanningen, sd smart jag
sett patienten.
Han tradde in i huset.
Julia fortfor att promenera utan-
for, bestandigt atf0ljd af mrs Mel
vile.
Lakaren var icke lange borta och
dock f0rekom hans franvaro Julia
Goodwin sa lang som IN evighet.
Hvarje ogonblick inbillade hon sig
att hon horde hans fotsteg i forstu-
gan; hvarje 0gonblick vantade hon
att Sc honom trada ut genom d0rren.
Slutligen kom han. Han sag myc-
ket allvarsam ut, och Julia begrep
strax att mrs Beckson icke gjort sig
skyldig till ofverdrift, da hon berat-
tat ON Lionel Wiltons sjukdom.
Ar han mycket sjuk2- fragade
hon.
- ia, min basta miss Goodwin, hans
tillst&nd ar verkligen egnadt att
vacka allvarsamma farhagor. San
nolikt har han, genom att oforsigtigt
blottstalla sig for kold och regn, adra-
git sig en- mycket elakartad giktfe-
Der; dessutom tyckes han Ida af
hjerninfammation som foljts af en-
eller AMMAN haftig s~jalsrorelse. Jag
vet icke hvad orsaken hartill kan
hafva varit, men VISIT ar att hans
sjukdom ar af en- ganska farlig be-
skaffenhet. Jag fruktar for att
tjenstfolket uppskramt hans fantasi
med spokhistorier ON den nora fly
geln at denna villa, ty i yrseln fanti-
serar han oupphorligt ON EFT mord,
som han pastar blifvit beganget i en-
af kallrarna under de obebodda rum
men der.
H0gst besynnerligtl - utbrast
Julia. - Jag trodde att mr. Wilton
var alltfor upplyst till. att kunna
fasta nagon betydelse vid dylika dar-
aktiga sagor.
Basta miss Goodwin, vidskepelse
later mycket val forena sig med kun
skaper och bildning.
Nj anser saledes att jag Dor
skrifva till min far och underratta
honom ON denna sorgliga tilldra-
gelse2
ia, Diet ar ~tvifvelsutan n0dvan-
digit.
- M&handa 0nskar nj att radg0ra
med en- AMMAN lakarel Viii nj att jag
skal anmoda min far ON att taga en-
sadan med sig fran London9
- Nej, froken, Diet beh0fves icke.
Val ar sjukdomen farlig, men den ar
icke ny for mig i min mangariga
~