Svenska monitoren., 1906-08-31
Elefanter.

fastan traden skankte skydd mot So
langre man kom in | skogen. Sasom
North formodat, lag sion eller rattare
kAllan, till hvilken de skulle, mycket
langre bort, an man sagt, och st. Maur
bad sa ofta ON nagra droppar konjak,
att North till slut maste forbjuda all
AMMAN dryck an vatten.
Under wagon hade de skjutit atskil-
liga %rapph0ns och en- antilop. bet var
de kallan, hvilken de trodde skola loo
ka bade elefanter och lejon till plat
sen.
Att Diet var EFT af dem mycket be-
sokt stale, dit de kommo for att dric-
ka, markte man genast, ty rundt ON
kring kallan var marker up%prifven
och betackt med grenar och afbrutna
trad, som staff forstorarne / wagon.
0fverallt var graset afbetadt. bet tyck-
ties nastan, som ON elefanterna plojt
dem med sina snablar.
Elefanterna arc nograknade pa hvad
de alta och utsoka alltid at sig de ba-
sta och friskaste l0fven och plantorna,
pa en- kort It'd upprifvande en- stor
skogstrakt, hvilken de sedan for flere
ar 0fverge, tills den alter hinner spira
upp.
bet var alldeles morkt, da a upp-
nadde kallan efter att ha stannat pa
wagon och att for att slippa CORA upp
cid, ty elefanterna marka ALA ovan
liga syner och ljud.
Den djupaste, NEST imponerande
stillhet radde.
Jag tror int Diet firms nagon ele-
FAINT pa mindre an femtio mills afstand,
mumlade st. Maur forargad. Nj kan
val bora, mar de nalkas.
De CORA sa markvardigt litet bull
Ter, mar de ga. Deras fotter arc mjuka
och svampaktiga, och de valja sar-
skildt mjuka och grasbevuxna stallen
att satta foten pa. De arc kanske /
denna stund langt borta, men jag ar
fullkomligt viss pa att nagra af dem
skola vara har i dagbrackningen eller
f0rut en- sadan har warm och tori matt
for att dricka ur kallan. Lat oss nu ga
till hvila. Ghamba och Kapain skola
ia tura ON att halla vakt hela natten.
- Eft fasligt dystert stale! sade
Forester, med rysning blickande sig
omkring.
Han kande sig sa underligt hemsk
till mods vid tanken pa att vara / en-
Wild skog och helt och ballet i Norths
valid.
Ju mel fortrolig han blef med den
beryktade elefantjagaren, dess mer Of
vertygad blef han ON att North och
Godfrey Lisle var en- och samma per-
son. Han hyste en- ~besynnerlig, of0r-
klarlig fruktan for honom. Har, i en-
vildmark, der inga lagar %funnos, kun
de North. till f0ljd af sin bekantskap
med infodingarnes spTak och slit stO-
ra infytande Oliver dem, CORA nastan
ALT hvad han vile.
st. Maur var naStan STUN af trOtt-
het och 0fveranstrangning. Han SOM
made smart, likasa North. Forester var
den siste, som 0fverlemnade sig at
s0mnens hvila.
En- gra dagger i%ntrangde genom de Of
versta tradgrenarna, da Forester yak
made vid att nagon sakta vidrorde
hans axel, och hans 0ron ~uppsnappade
EFT ~plaskande ljud.
- Hvad. 49,? utbrast han h0gt.
- Tst! hviskade North. Tala sakta!
Sc. der! Till venster!
Forester blockade dit och sprang
upp utan att CORA minsta butler. Han
sag iva valdiga e%lefanter, hvilka Sage
ut som stOra torn, der de stodo i watt
net, som de drogO in / sina snablar och
sedan l&ngsamt %sprutade ut pa hvar
andra.
S8tt handen for st. Maurs nun,
mar nj vacker honom, hviskade North.
ON han talar h0gt, arc vi forlorade.
Forester sm0g sig pa ia fran till
Tom, der han lag och vackte honOm,
iakttagande varningen.
- Tanker du qvafva mig, din f0rb..
Othello, mumlade st. Maur.
- Tyst. sager jag. Elefanter! hvi-
skade Forester ifrigt.
- Nej... verkligen! Min b0ssa! -
Han kralade sig upp pa beAen sa tyst
som m0jligt.
Ghamba stack st. Maurs b0ssa /
hans hand. Babe Forester och North
hade sina bredvid sig.
- De wanda sidan hitat. Kan ej vara
battre. Sigta pa.
Imam North hunnit afsluta menin-
gen skot st. Maur och traffade den
mindre af de ofantliga djuren 1 hufvu-
det. Elefanten utstotte EFT hogt skrik,
och bada djuren %forsvunno l olika rikt-
ningar. .