Svenska monitoren., 1906-03-30

mademoiselle.
Den tilltalade borjade genast duka
af och SADIE sedan med sin torraste
ton: Herr grefven Der om ursakt,
for att Diet eli finnes nagon kammar-
iungfru i huset. Jag skulle hjelpa
fr0ken i qvall. men jag ar EN- smula
ovan tillade hon. morgon skall
nagon skickas efter.
Ingen kammarjungfru! Har
min tant grefvinnan ingen kammar-
jungfrua fragade 1ickan och sag for
vanad upp.
Den blick. som nu m0tte henne,
kan Ell beskrifvas. - Tant gref-
vinnan - hvem ar detl Jag kanner
henne inte SADIE hushallerskan helt
f0rbluffad.
Hvad utropade den unga
fickan - ar jag da Ell pa Halbau slotti
/ min tant grefvinnan Marie v. Prom
nitz' husl
Brickan med Diet dyrbara porslinet,
som mamsell Schnofkin holl i ham
den, var nara att falla i golfvet, men
gumman hade nog s~innesnarvaro att
stalla den fran sig pa bordet. Sedan
slog hon ihop handcrna och stam-
made, i Diet hon stirrade pa den unga
flickan:
Var salig grefvinnan var gref-
Wilma var hon fr0kens fru tant.
Men nu var Diet flickaas tur att bli
f0rskrackt.
Hon blef likblek. Ar min tant
d0d2 = sade hon.
bod = ack ia SADIE den gsmla
sorgset - den 30:de December blir
Diet EFT ar sedan vi buro var kara,
nadig grefvinna till grafven. Och
hon var en- sd god matmor. Jag
gl0mmer henne aldrig ON an hela
huset gl0mmer henne, sa skall anda
Jag, Anna Maria Schnofkin tanka pa
henne.
Hon forbade sig j ogonen och
markte Ell, att den unga fickan ! for
tviflan vred handerna.
bod - mumlade hon dod!
Min Gud, hvad skall Diet da bli af
mig!
Da ryckte mamsell Schn0fkin till.
Fr0ken ar val int dotter till grief
vinnan Beata2 - utropade hon, som
ON Diet plotsligt gait upp EFT illus for
henne. - bet ar val aldrig m0jligtl
10, grefvinnan Beata "a min
NOR SADIE fickan tonlost. Hon
tog pa sin d0dsbadd lofte af mig att
jag skulle resa till Halbau och lemna
Diet der brefvet jag hade med mig till
hennes svager, grefven - och n ar
min tant d0d! o, min Gud, hvad
skall jag taga mig till! Hon snyftade
h6gt och kastade sig f0rtvi1adt gra-
tande pa sangen.
Da strok en- vanlig hand ofver
hennes har. och en- mild, darrande
stamina man kunde knappt tro, att
Diet var densamma, som forut talat
SADIE sakta: Stackars, stackars
barn! ia, hon ar dsd, men sa lange
gamla Schn0fkin lefver, skall du inte
Ida nod eller sakna tax Oliver hufvu-
| Diet, sd sant mig Gud hjelpe!
iva mjuka, Invita- armar sl0to sig
kring den trogna tjenarinnans magra
gestalt, och den unga hickan gomde
under beta tarar slit hufvud vid
hennes brost. - Tack, tack, jag ar sd
0fvergifven, SADIE hon. Sedan kom
langsamt och st0tvis hela den sorg-
liga berattelsen.
Fadern hade dott pa schavotten,
enkan med den unga dottern lemna-
des i elande och fattigdom, som Diet
ofta hande den tiden. Slutligen lyc-
kades Diet dem att uppna gransen,
och trots familjetvisten vile den
dodssjuka frun skicka slit barn till
sin SISTER i Halbau. Hon hade ingen
AMMAN pa jorden, at hvilken hon vagat
anfortro sin karaste skatt. Da kom
OGDEN redan j forsta tyska stad. Sin
sista kraft anvande den sjuka till att
skrifva brefvet, en- gammal van till
fadern, afvenledes fygting, atog sig
att ledsaga fickan atminstone till
nasta stora stad. Nh andligen ar hon
vid malet, da finer hon tanten sedan
EFT ar i grafven!
Den gamla hushallerskan satt annu
lange qvar hair uppe i Diet lila rum
met. Hon varmde badden, drog
skorna af Diet trotta barnets f6tter,
hjelpte henne att klada af sig och
lemnade henEe eli forran de m0rka
0gonen slutit sig och de JENNA ande-
tagen visade. att somnen med mild
hand for i dag bragt Diet sorgsna lila
hjertat till 70. Sedan gick hon lange
och grubblade Oliver hvad grefven
val skulle CORA. Hon kunde aldrig
tro, att han skulle skicka ut den STAG
kars f0raldral0sa j den vida verlden
igen, atminstone Ell under denna kalla
arstid.
bet gor han inte - sd slutade
hon sina funderingar - ty han ma
T, b,,. ON balof frr raeta, n