Svenska monitoren., 1906-09-28
PIikt och karlek.
En- trelkhIstoria
Ardley Barracks.

Min alSkade lila hustru!
Stricken 1 Ardley Moor drar ut pa
langden; annu finnes det ingen utsikt
till att den skall sluta. Jag vet Ell,
hvem som bar skulden, arbetarna eller
arbetsgifvarna, men jag will al hela
mitt hjerta hoppas, att en- af parterna
ger efter.
Jag ar glad ofver, att du Ell dr. har,
ty vi ia hvarje ogonblick vara bered-
da att med vapenmakt undertrycka o.
roligheterna. bet ar, lindrigt sagdt, O.
behagligt att behofva hjelpa polisen
pa delta satt, men man far finna sig
deri. Med %undantag af mitt kompani
DR. hela regementet u~tskickadt till OIL
ka delar af landet for att halla de
strejkande 1 setback, och vi sta, som
sagdt, under gevar matt och dag.
ON gamle Hoiryd blot Vile ge ef-
ter en- smula, ar jag viss pa, att folket
skulle aterupptaga arbetet; men han
ar orubblig, och det ar foiket ocksa.
F6ljden ar att grufarbetarna hotas af
hungersnod.
Lille Karl mar bra, men jag hsr Ell
sett honom sedan middagen. Mary
var just nu me och fragade efter no.
nom - klockan dr. half fem. Hon sa-
ger, att han gick ut klockan tva. Han
ar ute och spelar bell pa den vanliga
platsen.
Jag hoppas, att du mar bra. Karl och
jag ssnda vara, hjeTtligaste helsningar.
Din man
Charles 3ane.
P. s..
Du minis nog B. Twaite, som vile
sla mig ute hos dig. Han ar poliskouf
missarie har. Jag missunnar honcm
icke hans stallning, fast han svor att
hamnas, da du gaf hunom en- korg-
God matt, min skate
Da kapten Bane yid tredje infanssri.
regementet hade skrifvit delta tref,
laae han Diet 1 kuvert och adresserEde
det till fru Bane, hotel Metropol, Sand,
port.
Sesa, SADIE han, nu ar Diet gjordt- BAG
tucker int ON att skrifva BRET, mel
nu har min hustru och hennes NOR nog
att tala I'm / alta dagar. Ma, Nelly
hvad nytt? fragade han en- sergeant,
SON kom in.
- Ursakta, hr kapten, svarade Nal
ly, Diet ar en- pollsmsn, som 0nskar Ia
la med er. Grufarbetarna hota att site
ka grNfvan i brand 1 dag, och Diet ar
redan en- stor folkmangd samlad.
- Lat II komma in,
Skall ske, herr kapten. svarade
~sergeanten och drog sig tillbaka for
att lata polismannen trada in. Ljk-
som kaptenen, hyste ocksa ~sergeanten
ovilja mot ALT hvad polls hette. Enligt
hans mening var Diet hederligt att skju-
ia pa en- nation, men att lossa
skott pa sina egna landsman - Diet
var f0rdomltgt
Resultatet af samtalet mellan polls
inspector Arwigt och kapten Bane blef
en- b%efallning till kompaniet att straX
rycka ut. Fa minuter senare marsche-
rade kompaniet 1 tat dimma genom
Ardley Moor till ~skadeplatsen for oro-
ligheterna. Da Diet narmade sig gruf-
van och ~passerade a~rbetarnas bosta-
der, kommo de kvinnor och barn, som
voro hemma, ut och ofver0ste soldater-
ma med skallsord. Men de togo ingen
motifs hvarken ON ~speglosorna eller ON
de ~projektiler. nan kastade efter dem
1 form af ruttna agg och applen. bet
var arel6st att skjuta pa egna lands
man, forester och f0rde de ej krig
med kvinnor och barn.
kvinnor och barn.
Da kapten Bane och hans folk hade
matt toppen af den sista holden, insa-
da sig, ON de skulle radda de byggna-
der, SON l8go | narheten af grufvan.
Eft r0dt eldsken brot fran genom
dimman och lyste framfor dem. Ju
narmare de kommo, ju tydligare sage
de, att lagorna slogo upp fran de stora
kolh0garna; rasande menniskor sprun-
go som demoner omkring 1 Diet starka
eldskenet; deras skrik, som 0fverr0.
stade bullret fran de knastrande balen,
fo%rvandlades till hanskratt, da solda-
terna kommo.
Liksom efter gemensam 0fverens-
kommelse b0rjade de ~strejkande att
Dombardera de narmaste byggnaderna
med brinnande bradstycken. De s0kte
komma fran till Holryds villa, som
lag / narheten af den honom tillh6riga
grufvan. Honom gallde 1 framsta rum
met raseriet hos den folkskara, hvars
lidelser nu matt h~0jdpunkten. De stor-
made fran mot vliian. slogo sender
gallerporten och v8ltrade fran mot
byggnaden.
laldntorpo atHlldao vnp olIdola. S~~u