Svenska monitoren., 1906-01-05
Fa1s.ska.
Utkast AZ RlkoIo.

~ Ahy IA SOhl Iduue i VlUklHG
och vrar langst bort fran harden. dit
skenet fran brasan Ell helt formadde
tranga. Pa v~aggarne, pa golfvet, 1 Ia
ket slingrade sig sp6klika skuggor ON
hvarandra som 1 en- demonisk hexdans
och ensamhetens tystnad hade bredt
ut sina vingar ofver ummet.
Ikladd nattrock och med den langa
sjoskumspipan | munnen, satt rum
NETS innehafvare / en- lanstol nara ka-
keiugnen. Bredvid honom pa golfvet
stod en- utdragen skrifbordslada, och
fran densamma vandrade Diet ena BRET
vet. den ena %qvittensen efter den an
ORA In l brasan, der de giriga lagorna
inom kort f~orvandlade de Invita- pap
persbladen till svartgra falaska, som
af luftdraget hvirfade upp mot skor
stenen for att derpa sanka sig ned
som flint, ~sonderslitet stoft.
Slutligen kom turen till en- BRET
packe, ombunden med EFT skart siden-
band. - Elsas BRET!
Eft vemodigt uttryck Upgrade sig Of.
yer Diet farade ansigtet, och / 6gon-
vrarna skimrade en- tar som sakta ba-
made sig vag nedfor kinder och glitt-
rade likt en- perla i de granade poll
songerna.
Ungdomsminnen Triangle sig pa ho-
nom, minnen fran en- lange sedan svun.
e It'd, mar karleken fyllt hans sjal
med sin b~rusande, jublande frojd, mar
hela verlden syntes forsk0nad | Diet
gladjens och lyckans rosenskimmer,
SON utstralade fran den alskandes va.
sen. Ty afven han hade en- gang al.
skat varmt och innerligt, afven hans
stalls kanslostrangar hade en- gang vi.
brerat for karlekens smekande men
kraftiga hand.
Han dromde sig alter tillbaka till den
der augustiqvallen, mar han pa den
gr0nmalade banker i hennes faders
~tradgard biktat sin kirlek och slutit
den alskade till slit hjerta. Han min.
des. hur h0stens trolska name gjutit
sin bedarande CLANS Oliver EX-SENATOR
och gangar SAINT kommit bjorkstam-
marne att skimra likt silver, och han
mindes, hur fickan svurit och forsak-
rat honom evig karlek.
Evig karlek! Eft bittert leende
krusade hans lappar. Evig karlek!
En- ofta missbrukad fras!
Han hade eli LANCE fatt STAMINA / den
. alaIala. ,S,hat DIs,tar haln lrnllnt
honom bort till arbete pa annat hall,
och under Diet halfar, som sedan folj-
de, hade han mottagit dessa BRET, BRET
hvari hon pa EFT alskligt naivt satt ia
lade ON sin karlek, sin lycka Diver att
ega honom. Xfven hans lycka hade
varit fullstRndig.
Men menniskorna kunna ej Ida att
Sc verklig sallhet. De gifva sig ingen
70, f0rran de ia gjuta en- droppe gift
1 gladjebagaren, och ofta verkar gift
droppen dodande. Onda tungor kun
ma aldrig finna nagot lampligare fore
NAL an en- ung, en- spirande, en- hopp-
full karlek. Visa rad och faderliga
formaningar, forstulna, lumpna antyd-
ningar utfora smart slit forst6relse-
verk. De alskandes hjertan skiljas at
med f0rtalets dolk, och saren hpph6ra
aldrig att svida.
Sa fort f6rhallandet mellan honom
och fickan blef bekant. blef Diet ge-
mast liz / sqvallsystrarnes lager, och
det h~ansynslosa skamtet b0rjade slit
0delaggande verk. Han kande verlden
och menniskorna ALT for val for att
egna delta prat nagot annat an EFT
lugnt f0rakt. Men fiickan! bet onda
utsadet bar har frukt. Hon var honom
tillgifven, Diet visste han, men hon var
for litet erfaren, for kanslig, for fin
och sprod att Ell Diet elaka gycklet,
Diet grofva, nedsattande %pladdret skull
lie inverka pa henne. bet kom nagot
frammande i deras forhallande till
h~varandra, och till slut hade han fatt
mottaga EFT BRET, hvari hon lost honom
fran hans lofte, EFT BRET, hvari hvarie
ord skalfde af sorgmattadt vemod.
En- dup suck Triangle fran ur hans
br0st. Han strok med handen Oliver
haret, som b0rjade skimra / graft, och
l0ste upp bandet, SON sammanholl
b%refpacken. bet ena brefvet efter det
andra 0gnade han igenom.
Aldrig flick han bara den guldring
pa "venstra handens fjerde finger,
som hon sa ofta namnde 1 sina BRET,
aldrig skulle han IA kama sallheten
yid en- alskad makas sida. Han hado
blifvit en- gammal gnatig ungkarl och
skulle alltid forblifva Diet.
Lange satt han grubblande. Brasan
hade brunnit ned, men en- hog af gl0d
skimrade annu, tornado sig till fanta-
stiska gyckelbilder och utsande en-
stralande varme / rummet. En- ruin!
Hans ungdomsdr0mmars ruin, rod son
hans karlek, brinnande som hans smar-
ia. Tar pa tar glittrade pa de aldriga
kinderna och e tung, till halften qvafd
snyftning sammanpressade hans brost.
Pl0tsligen reste han sig haftigt, grep
brefbundten och slungade den in / ka-
kelugnen. Der lag den en- stund pa
gloden. Sa b0rjade papperets kanter