Svenska monitoren., 1906-09-28

utan slog upp blDeln Ocn = om
hon skulle lasa.
10, Edit vile gerna h0ra Guds hell
ga ord. Och stilla och dampad ljod mo-
derns r6st genom rummet. betonande
de NEST betydelsesulla stallena. lngen
.kunde dock vara saker pa att Edit foil
de med. Hon lag alldeles ororlig, med
slutna 6gon och utan EFT lifstecken.
Men da modern gjorde EFT ogonblicks
uppehall, vande hon hufvudet at sidan.
- Emanuel!
Och hennes stamina ljod mindre matt
lin forut.
Brodern kom fran till sangen. De
voro ALA / narheten. De vagade icke
ca langre bort an att de kunde bora
och sc henne.
- Ack, spela! SADIE hon. Jag vet du
kan visor, f~olkdansar. ~."Jungfrun hon
gar / ringen med roda gullband"...
Brodern drojde. Han sag pa de an
dra, och de Sage pa honom.
Hvilken underlig onskan | dessa dyr-
bara 0gonblick!
Men sa gick han ut | salem. f0rbi or
geln och bort till Diet halft gl0mda pia-
not. Han viste inte en- gang ON han
mindes nagon af de begarda melodier-
ma. Mar han Tart sig dem hade Diet
skett sa godt som ! smyg. och nu a
det sa lange sedan han spelat annat i'm
psalmer.
Da fingrarne kommo pa tangenterna,
gick Diet dock. De sokte sig fran af sig
sjelfva, och den ena folkvisan afloste
den andra, ty sd fort musiken %tystnade,
~hviskades Diet EFT "mera" fran de hvi-
ia kuddarne, och hviskningen fortplan-
tades fran mum till nun anda ut | sa-
len. Och der ljodo babe "Jungfrun
hon gar / dansen" och "Tror du att jag
f0rlorader ar" och manga aadra.
Till sist uteblef likval hvisknlngen.
Musiken afstannade och locket ladies' l.
gen Oliver klaviaturen sa ohorbart som
ON den ofverbredts med en- mjuk duk.
Edit lag stilla, liksom lyssnade hon
annu till ekot af tonerna.
Men efter nagra ogonblick rorde sig
hennes lappar a nyo.
- 0ppna f0nstret! bad hon sakta.
Modern lutade sig ned 0fver heune.
Allra karaste, SADIE hon. da kom-
mer jul gatans f0rskrackliga butler hit
in. Och skolbarnen skrika pa garden.
De ha just MI lof.
ut.
F0nstret blef 0ppnadt. Den friska
varluften str0mmade in, och med den
en- flodvag at den stora stadens brusan-
de lif. V~agnsbullret dominerade, ehu-
ru mer eller mindre starkt. ALT efter
som abdomen narmade sig eller aflags-
made sig, eller ON Diet harledde sig fran
latta ekipage, skramlande karror eiler
doft och tungt transatlantic lastvag-
a Sorlet fran de pratande menni-
skorna, tidningspojkarnes rop, small
landet af klackar, klampet af hastf0t-
ter och k~latschandet af piskor blauda-
de sig deri. Och Oliver Diet hela floto /
gall diskant barnens skrik och skratt
fran s~kolgarden bredvid.
Eft uttryck af f0rnojelse och spand
uppmarksamhet hade bredt sig Oliver
Edits drag. Hon lag och fors6kte ur-
skilja de olika ljuden.
Midi upp / ALA dessa yttre horsel-
inre igenom. bet stora vattenfallet
brusade upp och ryckte henne med sig
/ sina d0fvande hvirflar.
Hon var langre borta an vanligt. De
trodde nastan med visshet att Diet nu
var for alltid.
Lungorna rosslade, andedragen blef-
vo langsamma och ~besvarliga och mo-
dern flyttade ned den stora, svarta kat
ten till fotgafveln, for att han int skull
lie tynga det stackars arbetande bro
stet.
Men annnu e n gang vande hon till
baka. bet ryckte kring lapparne och
6gonlocken, och hon borjade famla med
%tanderna Oliver Jacket.
Modern strackte fran sin hand, |
tron att Diet var den hon sokte. Men
Edit lat den ligga och famlade pa nytt
efter nagot som hon icke fam.
Kurre... hviskade hon. Lila
Kurre...
bet var Kurre de famlande handcrna
sokte och kring honom de forvirrade,
vaknande tankarne vandt sig.
Den stora svarta katten ladies' alter /
sin crop bredvid Edits venstra arm.
Hon lat de magra, Invita- fingrarne gil
da Oliver hans mjuka pels, och fran de
glanslosa 0gonen. droppade EFT par ia
rar.
- Jag trodde han hade gait ifran
mig, SADIE hon.
Och vridande hufvudet en- smula at
de andra, tillade hon, liksom samlande
sig for att ia kraft till en- f0rklaring,
som hon kande sig skyldig att ge.
- Err far jag ju traffa deruppe. Nj
kommer smart efter. Men Kurre. al.
Orig. . aldrig...