Svenska monitoren., 1906-03-09
Hon gat honom en- tackOam blick.
- Men nj self d&2

ser till att ej eden slocknar, svarade
han.
bet vile hon dock icke veta af,
utan yrkade bestamdt pa, att begge
skulle satta sig sida vid sida a badden
och pa dot viset tillbringa natten.
Dervid blef Diet afven. Hon somnade
smart, och ! nasta ogonblick sj0nk
hennes hufvud ned mot hans axel.
Asian rullade fortfarande 0fver
bergen, regnet smattrade mot taket
och da och da kom en- vindstot. som
skakade huset. Efter midnatt tyst-
made dock mullrandet, och man
horde endast regnets plaskande.
Mar morgonen borjade CRY. steg
den unge manner forsigtigt upp for
att tanda cid / spiseln. Hur varsamt
han an lutat fickans hufvud mot
vaggen. vaknade hon genast, och ON
en- qvart ick hon kaffet fardigt.
Aldrig hade Diet smakat honom battre
am nu.
Mar han en- stund derefter gick ut i
dorren, sag han med en- blandning af
fortret och belatenhet, att den upp-
bl0tta marker tycktes CORA Diet om0j-
ligt for dem att komma nagon vag.
Hvad j all verlden skola vi taga
oss till7 hviskade den unga damen,
som smugit sig efter honom.
= bet aterstar nog ingenting annat
an att STAMINA qvar, svarade han.
Karlarne der inne ha atminstone MI
sofvit ruset af sig, och saledes blir
Diet i ALA handelser mindre otrefiigt
an i gar.
Men, min Gud, jag maste ned!
utbrast hon. Mrs Surrey skulle bli
utom sig, ON jag Ell kommer tillbaka
dag.
- Ma, a nu icke sa angslig, SADIE
han lugnande. Jag skall Sc till, hvad
som kan g0ras.
Dermed ropade han pa hennes
f0rare och fragade denne. ON han
vile bara ned damen. Manner sag
forbluffad pa honom.
Bara henne, och Diet i sadant
vaglaga Nej, here, Diet ar stort
omojligt.
All, helper jag till, sa gar Diet
nog. vi ia iva stranger och fasta en-
stol vid dem. Du har bakifran och
jag framtill, sa att nastan hela tying
den faller pa mig. Ar du med ON
det2 Du far femtio gulden for be-
svHret.
F0rarens 0gon lyste, och han gick
in pa forslaget.
Da han aflagsnade sig for att CORA
ALT i ordning, lade fickan handen pa
Willis arm.
- bet gar Ell an, att nj underkastar
er sd oerh0rda strapatser for min
skull, invande hon bekymrad. Nj
skulle ofveranstranga er, och hur
tacksam jag AN ar, maste jag.
Nj will ju n0dvandigt ned, och
hvad aterstar val da annat0 inf0ll
han leende. Cor er for resten inga
onodiga bekymmer. Han foraren
krafter tillrackligt, sa har jag Diet
ocksA. Lat oss nu blot bryta upp,
imam de andra komma att CORA sig
lustiga pa var bekostnad.
Man begaf sig i vag. Hur ljuf an
bordan forefoll den unge manner,
blef den ganska pakostande i lang
den. Emellertid kommo de lyckligt
ned till vardshuset.
Dermed vardt Diet dock ingen
hvila. Mrs Surrey hade redan aftonen
forut atervandt till byn here i dalen,
och Diet aterstod intet annat an att
fortsatta marschen. Ehuru vRgen
nu var nagot mindre besvarlig, maste
de redan uttrottade bararne anstranga
sig till Diet yttersta for att ma fran.
Flickans tacksamhet mot den self
uppoffrande unge herrn gick ocksa
djupare an hon kunde visa.
Sa mycket mera stormande gaf
den aldre damen luft at slit 0fver-
fulla hjerta, mar de andtligen anlande
till turisthotellet i byn. Hon hade
vid sin aterkomst hit sokt satta folk
i r0relse for att bista hennes nod
stalda kamrat; men trots den utlof-
wade bel0ningen kunde ingen besluta
sig for att ge sig at i ovadret, och
den stackars menniskan f0rklarade
nu, att hon Ell onskade sin varsta
OWN en- sa angestfull matt, som den
hon haft att utsta har.
Will sof i fera timmar som EFT
murmeldjur, men blef ocksa dermed
fullkomligt uppkryad. Nasta for
midday skickade han slit kort in till
damerna och a1ade EFT besok. Den
unga flickan kom honom till notes
med an fortjusande rodnad pa kin
derna, och hennes 0gon SADIE honom
mera i'm hon uttalade med lapparne.
Fran denna stund visste han, att
hennes hjerta tillh0rde honom.
For 0frigt erfor han nu, att Cesa-
.r;,n DraY,a nnn,nnt Ia 1oSn ,.,,..l-