Svenska monitoren., 1906-02-09
KarIeken lpphor aldrig.
Berattelse af o. F. BOningsen.


Han hade lofvat skrifva, sa smart
han kom fran; och nu m&ste han val
for lange sedan vara der, i Amerika.
Eft par manader hade ju gait - men
anda intet BRET. ON han Ell hade lof-
vat Diet sa sakert, ON han Ell hade haft
henne sa k&r, wore ALT f0rklarligt;
men han hade sagt: 'Stina, du ska
int grata. Jag skall skrifva till dig,
sa smart jag kommer Oliver hafvet, och
sd smart jag fatt arbete, skall du
komma efter Oliver till Amerika".
ia, han var ailtid sa praktisk, Jo-
han, och Stina var alldeles saker pa
att han en- gang skulle bli rik, och da
skulle hon vara hos honom, och d& -
da Men han hade ju Ell en- gang
skrifvit annu.
- Stina, SADIE Per - Diet var Johans
Sdre bror - da han motto henne
mere vid stranden, du, Diet ser sa be-
synnerligt ut Oliver vattnet. Du tror
val aldrig att han skall komma till
baka?
Nej, svarade hon och rodnade.
Och sa fragade hon:
Per, har annu intet bref kommit2
Nej, SADIE han, men han kunde
Ell Sc henne i 0gonen, ty EFT bref hade
kommit, och deri stod Diet, att fairly
get gait under och att Johan
drunknat.
Han vautar val kanske, tills han
fatt arbete, menade Stina.
- Han kanhanda Ell behofver nagot
mer, SADIE Per, och tankte nu saga
henne att Johan var dod men da han
sag in i hennes af gladt hopp stra-
lande 0gon, kunde han Ell ia orden
0fver lapparna, utan ~tillfogade blot:
han har nog NJ fatt arbete.
- ia, nickade Stina. Och brefvet
ar nog pa vag nu.
Per steg ned sin bat, Stina gick
hem, men maste dock annu en- gang
kasta en- blick ut Oliver hafvet. bet
lag der sd fridfullt, som hade Diet
gl0mt ALA stormar, som upprort dess
vita, gl0mt ALA de offer, som hvilade i
dess dup.
Per alskade fickan. Stina hade
som barn suit i hans kna, och MI a
hon fullvuxen; han var nu for gam
NAL for henne. Hans bror, som var
elfva ar yngre, passade battre for
Stina. Men nu var han jul dod!-
Men hon alskade jul honom annu och
sa lange hon alskade Johan, kunde
hon naturligtvis Ell alska honom, den
allvarlige, femton ar aldre mannen!
Men ON hon finge veta att Johan
wore dod, skulle hon da kunna tycka
ON honom9 ia, Diet hade han nog
tankt i gar, da brefvet kom, och sa
hade han for afsigt att saga henne,
att mar nu Johan "a d0d, skulle hon
blifva hans, Pers hustru.
Men Diet gick naturligtvis Ell an att
saga dessa bada saker pa en- gang;
hon skulle nog da Ell bry sig alls ON
honom.
Per tankte hit och dit, men kunde
Ell komma till nagon klarhet; alltid
kom nagot men, alltid sag hon pa
honom med sina hoppfulla 0gon, och
han kunde Ell saga henne att Johan
var d0d.
Han iakttog henne ofta pa stran-
den, alltid pa Stamina plats, och alltid
sag hon ut Oliver hafvet.
- Du, Per, SADIE en- alton hans MOI
till honom, ON du Ell vagar saga henne
Diet, sd ska jag CORA Diet.
- Nej NOR; vi ska vanta.
ia, men nu har du vintat i tire
manader, och Diet ar ju winter nu.
- Nej, NOR, jag will Ell krossa hen
mes hopp, och du far Diet ej heller,
Modern svarade ej; hon kande sin
son, han var ga lik fadern. Da hade
hennes Johan varit nagot helt annat.
Sa snail och medg0rlig och glad. Ack,
Johan! Men grata kunde hon 81 lam
gre, tararna voro for lange sedan slut.
Och da alter an manad gait, lag
marker tackt af sn0. En- isig nordan
svepte Sfver de kala hedarne, tj0to
! omkring knutarne, sopade sn0n fran