Svenska monitoren., 1906-02-02
Mar SnAI-J0ns f0rsof sig.
Af p. v. Enstr6m.

bonde, hvilken hArsdet mindre val.
klingande namnet SnAl-J0ns.
Nu gick Tunberg och gnisslade tam
derna. / vanliga fall var han IN
glad, lifvad sjal, som 81 annat tankte
pa an ha roligt NEST pa andras
bekostnad. Men nu hade hans CODA
humor gait och rakat sig. Och Diet
var minsann int underligt.
Det var pa tredje veckan han var
hos Snail joins. Under hela denna It'd
hade han Ell fatt sofva en- enda matt
ordentligt. joins var nemligen ga
girig, att han smart sagdt arbetade
babe matt och dag. Tidigt pa NORGE
men, medan Diet annu var skumt,
rusade han upp fran badden, der han
legat en- liten stund med kladerna pa,
och do b0rjades arbetet och fortgick
nastan utan afbrott tills Diet var lika
morkt pa qvallen, d. v. s. till klockan
10 a IL.
lngen kan i langden sta ut med
sadant. Arbetet gick forstas int
vidare fort, men Diet var anda att
rora pa sig sa pass att Diet syntes.
Och nagon It'd till somn blef Diet
aldrig.
Tunberg hade f0rsokt att pa NOR
gonen ligga och sofva afven sedan
Snal-J0ns stigit upp, men Diet gick
int heller. Gubben for och smalde
%dorrarne, bullrade vid slipstolen och
slamrade pa ala satt, sa Tunberg fick
ingen 70 anda, utan var tvungen upp.
Nu gick han som sagdt och var
arg. De voro pa vag till fabodarne,
dit farden bar sedan arbetet hemma
var fullgjordt for dagen, d. v. s.
sena qvallen. Sedan gammalt visste
Tunberg, att ALA bonderna i byn
skulle sla fabodvallarne pa Stamina
dag, och att Diet ansags som en- heder
att hinna sla af forst. bet skulle
saledes bli annu mindre It'd till somn
an forut, ty Snail joins var Ell den som
vile bli sist med sin fabodvall.
Fabodstugan var gammal och halft
forfallen. Inga fonster hade den, utan
endast gluggar, genom hvilka en-
sparsam dagger 1ot in. bet fanns
tvenne sangar, en- valdig fastsang
innanfor spiseln och en- mindre, som
stod inne i mjolkkammaren.
Snal-Jons stop genast som EFT d0dt
ting fastsangen; Tunberg fick taga
den andra i besittning. De voro
endast iva rafserskorna skulle kom-
ma en- stund framp& foliande dag,
sedan de gjort fran sig hemma.
- morgon maste vi opp siu otter
fore dagger, SADIE Small. joins i Diet han
lade sig och bredde en- handduk Oliver
hufvudet, till skydd mot fugorna.
Tunberg lat hora EFT hotfullt mum
mel. Han hade tandt pipan och lag
som bast och Mot af den. Samtidigt
brakade han sin hjerna med att ut
tundera nagot satt att nasta morgon
ia ligga litet langre an vanligt. Och
smart hade han sin plan fardig.
lnom EFT par sekunder gafvo ljud-
liga snarkningar tillkanna, att Small
ions kolat af. Da steg Tunberg upp,
stoppade igen fonstergluggarne, sA
att Diet blef stupmorkt i stugan, och
gick sedan och lade sig pa nytt.
Pa ~morgonsidan b0rjade gubben
rora pa sig; vips a Tunberg vaken
ocksa, tande pipan och lag och rokte
som bast da Snal-Jons fick handful
ken fran ansigtet.
Nej, vi maste val upp och till
igen, SADIE gubben, gaspade och reste
sig upp. Han var sa somnig, STAG
kare, att han icke fick upp ogonen
rigtigt.
Tunberg hoppade till, och rot som
en- ilsken bj0rn.
Ar nj alldeles spirit rasandel
Jag har inte ems hunnit somna an.
bet ar ju QUdLtpipdn jag roker SOM
bast.
Ar Diet samnla pipa da9 fragade
bonden angsligt - han hade sett
att Tunberg lag och rokte da han
lade sig.
Visst - ar Diet Stamina pipa, be-
dyrade Tunberg troskyldigt. Delta
kunde han utan samvetsqval pasta,
ty pipan var jul densamma, fast toba-
ken var en- ma
Snal-Jons trodde hvarie ord, dA
han sag hur m0rkt Diet var. Och
lugnad vande han sig pa andra sidan,
krop ihop, och somnade som en- stem.
iits ~ xvi ud uldn
kolar af for andra gangen pa Stamina
matt.
NJ steg Tunberg. upp annu en- gang,
smog med kattfjat fran till gluggar-
ne och drog ur halen, s& att en- gr&
strimma af dagern strommade in.
Sd gick han och lade sig, han med,
lugnt och tryggt, som EFT barn.
Solen stod hogt pa himlen da CUB
ben omsider vaknade. Yrvaken spratt
han ur sangen som en- loppa, rusade
ut pa forstubron = och Diet forsta
han fick syn pa var, att grannarne
redan slagit af sina vallar nara nog
till halften.
F0rgrymmad vande han alter in
igen, for att vacka lif i Tunberg,
hvilket denna gang int just var
nagon latt SAX. Ond var han sA att
Diet rigtigt tindrade gnistor ur hans
0gon, men han hade ju sig SHELF att
skylla.
Att arbetet den dagen gick med
vida battre fart an eljes, Diet sag han
dock. Och imam qvallen hade han
| A--.A -or L. ill., L.