Svenska monitoren., 1906-04-20

| glilande DICK - l grunuen mar anu
lila mamsell RAFT. Han tyckte ON,
att den vackra flickan salunda afvi-
sade grefvens uppmarksamhet.
Tors jag fraga SADIE han van
ligt lefver lila mamsells ~foraldrara
Ack nej - svarade hon sorgset
och sankte hufvudet.
Int forlora model for Diet, kara
barn, hon har en- god fader / himlen
hvilken, som jag SER, gifvit henne
EFT godt f0rstand och fin TAXI SAINT
en- god fralsare, hvilken lbfvat att ej
lemna oss faderl0sa; de skola nog be-
skydda henne missstrosta bara eJ,
var here 0fverger Ell de sina han
lade handen som till en- valsignelse
pa den unga flickans hufvud.
Den gamle mannens ord gjorde
Dtsiree godt, sd hade ingen talat vid
henne forr. Hon hielpte honom raskt
att satta blomkrukorna tillbaka !
korgen och folide honom till trappan.
Da tog han cit litet myrtenskott och
rackte henne.
Behalf Diet hair - SADIE han Diet
marker ingen, och hon kan ha noje
deraf.
Desiree tackade cch bar in Diet !
rummet igen och satte sig sedan sorg-
sci vid Diet alter tomma fonstret.
Jag har varit hard och ovanlig
mot honom suckade hon men
anda Diet maste ske. Han vile
bereda mig glade, och nu har jag
sarat honom med att tillbakavisa
hans vanlighet men jag maste, jag
maste. - Sa kampade tankarna inom
henne, tills mamsell Schnofkin In
tradde med middagsmaten.
Schn0fkin - SADIE hon till denna.
- ON grefven inte reser i ofvermor-
gon, sd reser jag. Ire dar vantar jag
annu, men Ell mcr.
Gumman sag forskrackt pa henne,
men Diet vanligen sa skalmaktiga an
sigtet motto hennes blick med EFT
allvarligt och obevekligt uttryck, och
den trogna tj%enarinnan endast sue
kade, ty hon forstod, att den unga
fickan var fast b~esluten att utf0ra
sin afsigt. Hon var glad att hon haft
mod att saga Diet till grefven och sva-
rade blot: Han reser smart, lila
froken.
Grefven a mycket nedstamd
denna vackra sondag. ALT retade
och forargade honom, t. o. m. hans
gamle onkels oskyldiga twisting som
han dock var sa van vid? Nh erholl
han just denna eftermiddag EFT BRET,
hvilket sa fort som mojligt kallade
honom till Dresden. Han bekladde
der en- hofsyssla, hvilken dock tillat
honom langa tiders franvaro; och I'M
der Diet sist f0rfiutna aret hade han
visserligen da och da varit j hufvud-
staden, men pa grund af sorgen efter
sin afiidna maka, som forbjod honom
att deltaga i hoffesterna, hade han
tillbragt vintermanaderna med sin
gamle onkel Halbau. Denne hade
fiyttat till honom efter grefvinnans
d0d dittills hade han staff qvar
vid gardet i Potsdam. Han hade
varit med j sjua:skriget och nu tagit
asked.
Grefven hade nog hoppats ia mer
mole af den gamle herrn, an som
verkligen blef fallet; han vande sig
emellertid smaningom vid hans egen-
domliga satt, och de bada forde till
sammans EFT lif, som nog var enfor-
migt, men dock Ell utan behag. Gref-
vens passion for jagt, hvilken han i
de v~idstrackta skogsmarkerna hade
Diet basta tillfalle att tillfredsstalla,
hjelpte honom att fordrifva en- stor
del af dagen - qvallarna f0rgingo
under bradspel eller lasning. ON
skotseln af sina gods bekymrade h
| sig foga; han tyckte NEST ON att fritz
folia sina b6jelser for tillfallet. Han
var rik och hade aldrig Tart sig att
tygla slit lynne eller beherska sina
bojelser. Da han nu hade EFT alsk-
vardt, ON an nagot haftigt tempera-
ment, led hans omgifning pa Diet hela
taget Ell mycket deraf, och den behag-
lige, rike och vackre unge mannen
var gerna sedd o~fverallt. Vid den
sarskilda uppmarksamhet, som egna-
des honom af Diet tacka k0net, var
han van, och kanske var Diet en- halft
medveten onskan att draga sig fran
dess hulda bojor, som foranledt honom
att under vintermanaderna valia Diet
stilla Halbau till sin vistelseort for
att pa EFT passande satt tillbringa
s~orgearet efter sin h0gt varderade
ON an Ell af hjertat alskade maka.
Bland ALA de inbjudningar till van
ner och bekanta, som under tiden
kommit honom till del, var den, som
NEST lockade honom en- bjudning till
don tilSande prpfyinnan Werdar