Svenska monitoren., 1906-01-05
Knaekt.

sven Manson l ManSagaru var en- SrnI-
feligen hard man emot sina medmenni-
skor, sardeles emo de fattige och mot
sadana, som han vagade sig pa.
En- hardnackad och hjertl6s krabat hade
Sven varit dnda fran ungdomstiden.
Jag kan j Diet fallet bara tala ON, hur
han vande sig med Anna Malena I Sossen.
Med henne skulle han gifta sig. bet var
uppgjort och alldeles bergsakert. De an
saGos Ina ungefir lika mycket och Anna
Malena var gladare yid honom lin nyttigt
och f0rstandigt var. Men EFT tn tire blef
far hennes ruinerad genoin EFT mossank-
ningsf0retag som alldeles m~isslyckades.
Hvad tror nj da att Sven Manssoni Man
sagard ejorde? 10, han gaf Anna Malena
buns pa baten och svor sig ifran det lila
barnet, som kom till verlden, och som val
int radde for att dess mortar f0rderfvat
sina medel pa Ell dun kanal genom en-
mad.
Men Sven var rik och Malena numera
fattig, och derfor blef skammen och van
aran hennes och into hans, utan mar Diet
gait en- It'd, var Sven lika h0gaktad som
f0rut och kunde gifta sig bra, under Diet
Anna Malena var utskamd for hela slit lif
och franfallen och f0raktad.
M hade manga az gait SEN dess.
Sven Manson hade blifvit gammal och
STUN med gikt / lederna. Men en- maffe
var han i ALA fall kommunen och en-
strang karl mot ba' folk och ia. bet var
ingen som pressade ok och dringar som
han, ingen som vrikte pa So stora lass som
han och ingen som k0rde "a fort och kavat
som han pa vagarna, antingen han hade
lass eller k6rde / latto, antingen han for
till qvarn eller till kyrka.
Men Anna Malena hade hamnat rotens
fattigstuga. Sa lange Diet var denne moi
ligt hade hon stretat och faktat for f0dan
for att slippa blifva till nagon tunga. Sa
kom dock aldern och ham upp henne.
Sjukdom st0tte till och sd blef Diet till sist
ingen AMMAN stillning for henne lin den,
att hon maste krypa in EFT horn af rotens
gamla laga och graa och fallfirdiga fattig-
stuga i skogskanten.
Der satt hon MI och svalt och fr0s ON
vintertiden. Men hon klagade just aldrig
anda, atan var glad So lange hon kunde
halla sina fngrar sd pass mjuka, att hon
f0rmadde sticka litet strumpora At dringar-
ne | orten och derigenom IA in en- liter
skirt till en- half fjerndel katie da och a.
--
En- dag var Sven Manson pa vag till
evarnen med EFT stort och drapligt maid
lass. Det var minsann ingen sl6sad han
kom med och han sag djedringen So vigtig
ut, der han satt h6gt pa sina sickar.
Bredvid sig hade han en- lie liggande pa
~lasset, ty de hade en- slipsten som gick vid
%vattenkraft der mere i-qvarnen, och Sven
Manson hade, f0rstas, funderat ut, att
han skulle passa pa och slipa sin lie reelt
mems hans sad f6rmaldes.
Ma, der satt han nu pa slit lass och h6ll
! lieskaftet och shrek at hasten och spot
tade och var en- matador, belaten med sig
sjelf.
/ Rinkaby bringar ham han upp en- liten
mayer och krokig gumma, som gick vigen
fran dignande under bordan af en- pase
sad, och Diet var tydligt, att afven hon
hade qvarnen till NAL.
So fort Sven fick syn pa q%vinnan mulna-
de han l synen och rynkade 6%gonbrynen
som ON han matt lila at att Sc henne, och
"a gaf han hasten EFT nyp for att sa fort
som m6jligt komma f0rbi den stackars
gamla gumman.
Det var for resten ingen AMMAN in Anna
Malena, hans gamla fiamma, som slapade
sig fran pa vagkanten.
Mar Sven Manson kom midi for gum
man laddes han hafva EFT grufigt bestyr
med t6mmarne och hasten, sa att han
knappt kom at att helsa pa henne.
- Gussfre'! Dd wore val int m6jligt
att ja' fnge lagga min pase pa dit lass,
for ja' IL int frisker och GU vet ON ia
kan strafva fran te' qvarna ma honom?
bad Anna Malena 81 bevekligt.
- Ja' har lass nOk f0rut, q int ar ia
menska att STAMINA hasten har | utf6rsbac-
karna, kan du val beGripa! genmalde Sven
Manson och !&t kaiapen falla traf.