Svenska monitoren., 1906-10-05
skall saga er, warrior jag 6nskat ia

- Jag begar intet fortroende | ut
byte, utbrast Madeleine; men nj skall
ia veta ALT hvad jag vet. Hon teg EFT
0gonblick, ~0fvervaldigad af tanken pa
att Diet afg0rande 0gonblicket i hennes
lif nu a inne, da ALT mahanda skulle
bi klart emellan dem. ON hon Ell viii
lie omtala, hvem han var, sd skulle hon
Ell vara nog taktl0s att saga, att hon
kant igen honom.
- Presenter af Diet halsbandet har
varit den vigtigaste handelsen | mitt
lif, b0rjade hon med en- drommande
blick; som ON hon sk&dat langt tillba-
ka | forntiden. Jag var pa besok hos
min syster - min halfsyster SON
ar nastan lika gammal som John. Hon
skulle satta mig | en- pension; men
som hon ar den snallaste menniska i
verlden, flick jag f0rst STAMINA en- It'd
och hvila mig hos henne. Under den ii
den intraffade min f~odelsedag. Min
syster, som var enka, hade manga van
ner och bekanta, bland dem en- ing
here af fornam bord, som hon tyckte
mycket ON. ALA gjorde Diet. Han var
sa glad, vanlig och ung.... angdomlig
mensr jag. Han brukade leka med
mig, som ON han varit en- gosse. Jag
var EFT blygt landtbarn, som ingen
brydde sig ON mer an Kitty -. min
syster vile jag saga. Pa min f0delse-
dag kommo nagra barn for att leka
med mig. Gossarne kommo i slagsmal,
och jag blef radd. Midi under slags-
malet kom min SISTERS van in och sat-
te mig pa slit kna. Sedan tog han
upp EFT fortjusande etui ur fickan och
visade mig det der halsbandet, som
han knappte ON min halls, %sagande,
att jag var en- liten snail flicka eller
nagot lika vanligt, och jag k&nde mig
sa lycklig, fortfor Madeleine med ogo-
men fasta pa mattan och skiftande
farg pa EFT plagsamt satt.
North lyssnade med hela sin sjal i
blicken.
- Och hvad bette den trefiige unge
manner? fragade han med dampad
r0st.
- Godfrey Lisle, svarade Madeleine
nastan hviskande, men tydligt andock,
ifrig att ia veta, hur North skulle ia
Diet eller ON han skulle yppa hvem
han var.
- Och nj! utbrast han, lutande sig
fran. Min Gud, kan nj verkligen vara
den lila sofa Sissy, Diet alskliga bar
net! Jag trodde Ell hon hade nagot
annat MANN an Sissy. Ack, hur tyd-
ligt paminner jag mig icke den f6rtju-
sande lila fickan! Men jag kan Ell Sc
nagon likhet mellan henne och er. -
Madeleine smalog skalmaktigt. Nej,
jag kan int saga nagra artigheter till
en- sd gammal kar van som nj ar, fort
for han litet haftigt. Sag mig.
men Diet ar om0jligt, att nj kunnat
kama igen mig. Manga ar af EFT af-
v~entyrligt lif bland vildar maste ha
forandrat mig till oigenkannlighet. Nj
har ej kunnat kama igen mig.
- F0rsta dagen nj kom upp pa We
randan vackte err blick, er rost min
n~yfikenhet. Imam vi skildes at pa
qvallen, var jag nastan saker pa att
Diet var nj; och imam en- vecka gait,
hade jag riktigt svart att tvinga nina
lappar att utsaga ert nya ann
Hon teg pl0tsligt.
- Kom hit! utbrast North, och lat
mig knappa pa er h~alsbandet.
Madeleine lade sig pa kna bredvid
honom, och sedan han knappt laset pa
~halsbandet, tryckte han till hennes
hapnad en- latt kyss pa hennes parma.
bet ar EFT farval till min barn
domsvan, SADIE han. Skall den unga
qvinnan ocksa bli min van? Gift mig
Diet loftet, Madeleine! Jag kan int
nu kalla er froken Erie.
- Ack nej, SADIE hon. 1 Diet hon steg
upp och med klappande hjerta ater-
vande till sin plats. Sd gamla vanner
som vi maste lagga bort titlarna, men
jag -. nj maste lita pa mig. - Hon
rodnade alter. - Sa LANCE nj behagar
vara North, skall jag hvarken till an
dra eller er shelf ge or nagot annat
MANN. eller ems i nina tankar kalla
er nagot annat, pa Diet att jag Ell af
misstag ma saga ert rata MANN.
- Jag skulle kunna anfortro er mitt
lif, min ljufva van. Nj kan Ell ana,
hvilken frojd det ar att traffa pa ma
gon, infor hvilken jag andtligen kan
vara mig SHELF. For narmaste tiden
skall jag fortfarande vara Graham
North; men jag maste f6rs0ka att dra
mig ur denna falska s~tallning. bet ar
en- f0delsedag for mig ocksa, Made
leine. Fran denna dag skall jag bi
en- ny menniska.
- Nj ar alltfor uppr0rd och het. jag
onskar nastan, att jag aldrig begagnat
mitt halsband.
- Sa far nj icke saga, mir kara
van. Delta har varit den lyckligaste
dag jag pa ito ar upplefvat. TICKER
nj ej, att jag blifvit fasligt gammal?
Madeleine skrattade.
- Jag tror ej, att nj h6r till den sor-
tens man, som tidigt aldras, SADIE hon.
r-.4. -. -S-1k 49,. &c.,, NJ,