Svenska monitoren., 1906-08-10

W
da jag Ell hade nagonting sarskildt
for mig, begaf mig j vag till Wimble-
don inom en- timmas f0rlopp. Jag
| lat anmdla mig hos don Santos, som
med sin vanliga vardighet och rid
derlighet tog emot mig.
bet var riktigt roligt att ia Sc
doktor Cato, SADIE han. Jag skulle
just satta mig ned och skrifva till er.
-Hvad da ON? fragade jag.
= 10, jag tankte mig till sjukklub-
bens hem nasta vecka. Langt fran
frisk ar jag nu igen, och somliga af
nina gamla sjukdomsf0rebud hafva
installt sig. Chetwynd hade EFT sa-
dant lugnande in~fytande Oliver mig
= hans demanding verkade ytterst
~valgorande pa mig. Kan nj taga mig
in nasta vecka3
Med mole, svarade jag, ehuru
Diet gor mig ondt att h0ra att nj Ell ar
frisk.
- bet har kommit smygande 0fver
mig, men Chetwynd skall nog smart
CORA mig kry igen. Men nj self ser
Ell riktigt "kurant" ut, doktor Cato.
Nj ser angslig ut och har tagit er
stackars Ingrams bortgang for nara.
bet gar aldrig an. A propos, hur ar
Diet, har man lyckats ia nagot jus i
den saken sedan jag sist sag err
Icke en- enda strale, svarade jag.
Nej, Diet ar nog EFT. af dessa my
s~terier, SADIE han tankfullt, EFT af
dessa mysterier, som f0rst pa dome
dag finna sin l0sning. Men hr doktor,
eftersom jag nu verkligen en- gang
fatt er hit, maste Fl alta midday med
mig.
En- stund 0fverlade jag med mig
sjelf men besl0t sa att antaga inbjud-
ningen. Don Santos ringde och gaf
order at betjenten. Icke langt der
efter befunno vi oss sittande vid EFT
litet af1angt bord i stora matsalen.
Under Diet vi forplagade oss, 'f0rde
min ward ordet med mycket behag
och latthet. Forvisso var han en-
intressant person; hans vetande, isyn-
nerhet inom konstens omrade var
stort.
Middagen varade Oliver en- timma,
och jag hade derunder nastan gl0mt
mrs Ingram, hennes besynnerliga
drom, hennes of0rklarliga misstan-
kar. Babe drom och misstanksam-
het vacktes dock till lif, da don Santos
med upprymd stamina SADIE:
Vadret ar ju sa vackert i qvall
- skola vi Ell ga upp och r0ka en-
cigar pa verandan?
Pa verandan? utropade jag ofri-
villigt.
ia, har jag Ell visat er den2 bet
ar en- af ACKNOWLEDGEMENTS har i hui
set, skall nj ia Sc. bet ar helt och
ballet min egen ide. Afven da Diet ar
som allra varmast kan man alltid ia
litet l~uftvexling der; jag brukar ock-
sa alltid r0ka min sista cigarr der,
imam jag gar till hvila. Men kom
nu med.
Medan han annu talade f0rde han
mig uppf0r trappan, 0ppnade en- d0rr
pa andra botten alldeles som mrs
Ingram beskrifvit Diet, och vi stego
ut pa en- rymlig veranda. Mar jag
sag mig omkring kunde jag Ell af-
halla mig fran att rycka till af for
waning. Den var omgifven af en-
stor balustrad, pa hvilken de jern-
CALLER hvilade, som omgafvo veran-
dan. Jag %upptackte genast fera af
de vanliga hvilstolarne och en- del
sma runda bord. Qvallen var warm
och illus, och jag satte mig ned i en-
Lvilstol, tandande en- cigar. bet
Enndgick mig icke att min ward var
tyst och franvarande.
Da kom en- hastig ingifvelse Oliver
mig.
- Jag kan tala ON for err, SADIE jag
och h0ll blicken stadigt fast pa no.
nom under Diet jag talade, att jag i
dag hade EFT hes0k af mycket ODE
haglig beskatfenhet.
-Saa, inf0ll han.
bet var med ingen mer och ingen
mindre AN mrs Ingram, MOI TIL den
sa sorgligt omkomne unge John. Hon
berattade for mig en- dr0m hon haft:
hennes eon och nj skulle nemligen
hafva suttit har pa denna balkong.
- Ack, SADIE han otaligt, vi voro
aldrig har tillsammans. fastan jag
tiera ganger tankt bjuda honom qvar
pa midday. Pa den sorgliga ~aftonen
vantade jag lange pa honom, men
han kom ju aldrig fran. Jag kunde
aldrig CORA mig klart f0r hans ute
blifvande.
Spanjoren talade lagt, med mycken
sorgbundenhet tonen.
Jag will uppriktigt saga er en-
SAX, don Santos. Nj ursaktar mig
nog min nargangenhet, men nj vet
sakert icke att mrs Ingram ar en-
| Nl,nNn11nI nDl-o SNpnn lS,,J> - 900