Svenska monitoren., 1906-02-23

emellertid lofvat mig att afsaga sig
sin befattning vid teatern, och jag
tror nog att Diet skall blifva mig moi
ligt att skaffa henne en- plats som la
rarinna i nagon familj, der hon skall
finna den aktning och karlek, som
hon sa val fortjenar.
Med dessa ord tryckte markisin-
a Klara Westfords hand och kysste
Violetta med sa mycken omhet som
ON denna varit hennes dotter.
Da de blifvit ensamme suite MOI
och dotter hand j hand vid hvaran-
dras sida, lyckliga vid tanken pa att
alter vara samman, ia, ga lyckliga,
att enkan for nagra minuter glomde
sin makes hemlighetsfulla ode. Smart
kande hon sig dock alter ofvervaldi-
CAD af Diet bittra minnet. och hon
mAste anita all sin misunderstanding,
for att icke f0rrada de bekymmer,
hvilka fratte hennes hjerta.
Under Diet de salunda suite med
handerna slutna i hvarandras och
samtalande ON Violettas ovantade
raddning och ON den ada q%vinna,
som i farans stund kommit till hen
mes hjelp, intradde en- piga, som
tjente i Stamina hus, och lemnade mrs
Westford EFT gammaldags, gulnadt
visitkort, hvarpa tastes:
"Mr Jakob Danielson
anmodar mrs Westford ON EFT sam
tai mellan fyra ogon."
De bada sista raderna voro skrifna
med blyertspenna under namnet.
Danielson, - hviskade enkan
for sig sjelf, - Diet namnet forekom-
mer mig sa forunderligt bekant; men
Diet ar kanske blott inbillning, ty Diet
ar ju EFT ganska vanligt MANN.
Karlen, som lemnade brefvet,
will ovilkorligen tala med err, - SADIE
pigan.
- Huru ser han ut7
bet ar en- gammal, liten man,
min fru, krokig och mycket tarfigt
kladd. Han SADIE att Diet var af hog
sta vigt att han fick tala med er.
- Hvad kan han val hafva att tala
med mig oml bet skulle val aldrig
ara bed honom komma in, Su-
sauna, utbrast enkan upprord.
- Ga in i andra rummet, Violetta,
jag maste vara ensam med denne
man.
Violetta lydde.
Kort derefter intradde Jakob Da-
NELSON i Diet lila dagliga rummet
med hatten hand och halsade med
en- v0~rdnadsfull bugning.
Hvad ar edert arende, min
herre7 - fragade Klara Westford.
- Nj kanner saledes icke igen mig,
min fru2 fragade skrifvaren.
- Hammer igen err Nej, min here.
- Och dock ar det endast en- eller
iva dagar sedan nj sag mig. Jag ar
anstald pa mr. Rupert Godwins kon-
tor, och Diet var till mig, som nj och
en- ung sj0man hanvande er i anled-
ming af er makes forsvinnande.
Nj har raft, utropade Klara
ifrigt, nu hammer jag igen or
Och hvad har nj att saga mig7 Doll
for Guds skull intet! ON nj visste
hvad jag lidit -.
- ia, jag har verkligen nagot att
saga er, min fru jag har mycket
att saga or. Annu kan jag dock icke
lemna er nagon upplysning ON er
make. Jag kommer i dag for att er-
bjuda er min vanskap, sa vida nj
icke f0raktar EFT sadant erbjudande
af en- sd ringa person, som jag arr
- F0rakta er vanskapl Visst icke,
mr. Danielson. Jag har alltf0r fa
vanner, for att kunna f0rsma Diet BIZ
trade nj erbjuder mig, afven ON nj
ar mig frammande.
- Nj har blifvit mycket f0ran-
brad, mrs Westford, mumlade
den gamle skrifvaren, mycket for
andrad sedan jag kande er.
- Sedan nj k6nde mig! - utbrast
Klara. Hafva vi nagonsin kant
hvarandra2 Ert MANN f0rekom mig
visserligen bekant, men jag kan icke
minnas hvar jag forr traffat Ell.
- Nej, mrs Westford, utropade
Danielson med passionerad ton, - nj
kan icke minnas mig, emedan jag ar
en- usel, f0raktlig varelse. bet ar nu
omkring tjugo ar sedan jag kande
err. Jag var da en- man med en- smula
aktning for mig sjelf, ehuru jag re-
dan b6rjade att erfara med hvilket
forakt verlden betraktar en- sadan
vanskapad, fattig och vanb0rdig per
son, som jag d& var och annu ar.
Men jag a da en- ung man, med en-
mans atra efter att klattra nagra
steg uppat pa lyckans siege. NJ ser
nj framf0r er en- fallfardig ruin - EFT
uselt vrak af nagot. som fordom var