Svenska monitoren., 1906-04-20
Fanrilsen Gag pa klockan och bleli.

rlcl ocn del Dayei3ka lnfanter1rege-
mentet. Raskt till arbetet, vi maste
f0rhindra en- fruktansvard olycka.
Och SON lejon st6rtade de tappra
gossarne till arbe:et. "Ryck = rycl;.'
lat Diet fran dem. Med gev~arskolfvar-
ne skulle hindret ryckas bort - mimi.
terna f6refollo dem som sekunder.
"Ryck, ryck!"
- Framat, framat, befalde fanriken
och lade sig pa marken for att med
sina svaga kroppskrafter forsoka CORA
det om0jliga.
Och "ryck, ryck!" En- sida var fri
For Jesu skull. framat!
"Ryck, ryck, ryck, ryck!"
Jagarne famtade, de satte till sina
sista krafter for att afiagsna Diet
brottsliga hindret.
M horde man taget dana Oliver den
stora bron vid Vionville. Xnnu en- IL
ten skog skilde detsamma fran dess
ode.
"Ryck, ryck!"
Fingrarne sarades af den frusna
marker. Annu ire tum af den farliga
skenan lag war pa sparet.
For Jesu skull! Ryck. ryck!
Hugg i, pojkar! Ryck, ryck!
Nu blefvo locomotives lyktor syn
liga / skogsbrynet. Hogst tusen me.
tiers vag annu.
"Ryck, ryck,"
ALT narmare kommo eld0gonen.
Marken b0rjade dana, skenorna STUN.
ga.
= Knnu EFT ryck, for Guds SKULL
! nasta ogonblick rusade Diet af iva
tunga bergslokomotiv dragna, nastar
andl0sa taget forbi, utan att nagon pa
detsamma hade en- aiming ON den fara,
som Diet undsluppit.
Bed0fvade af lufttrycket, utma1tade
af den omenskliga anstrangningen sto-
do de tappra gossarne yid sidan och
stirrade efter andlantarnans r0da ljus,
som forsvann i dimman i f~jerran. De
handling, men nu, mar faran var Oliver,
nu f0rst darrade de for densammas
storlek.
Fran himmelen dansade annu ALT
jemt fiockarne ned och h0ljde modern
jorden i en- sn0ig kladning.
= Ma, gossar, framat, befalde fanri-
ken, fattad af en- lycklig i~ngifvelse.
Faran ar ~0fvervunnen - lat oss nu
finna de man, som frambesvurit den
Stamina. Den f0rsta snon ar den basta
sparhunden. vi skola finna dem.
Eft kraftigt "hurra" belonade denna
befallning och nu borjade efterforsk,
ningen.
Den blef icke svar.
" Ganska smart fam en- af jagarne fot-
spar, som Ell kunde harrora fran preu-
s~isk-bayerska militarst0fiar.
De f0rde mat faltet till en- bond
gard.
Bravo, min gosse. sade fanriken,
jag ser, att du i din hemort varit an
tingen jagare eller tjufskytt.
- bet senare har jag varit, menade
jagaren blygsamt. Jag vet blot ALT
for val hur man kommer en- raj pa
sp8ren.
- St6rt. -,-r,loAa fsr~.tcr. ~ca M
framat.
NJ kom 0det de unga krigarne till
help. Manen, som dolt sig sd lange,
br0t genom molnen och belyste deras
vag.
Jagaren, "sparfinnaren", gick f0rut
och bakom honom hela korporalskapet
med fardigt gevar i handen.
Val en- half timma sprang sparfin-
naren mat faltet, da gjorde han plots.
ligen halt framf0r en- bondgard.
- Har arc de, herr fanrik, SADIE han,
hvad befaller nj?
- Huset skall omringas, innevanar-
ne hemtas ut! l0d svaret. Jagarne
h0llo rad och de voro smart eniga. Tret-
ito man omringade bo%ndgarden och
femton begarde intrade.
Husets d0rr var open.
- Eft daligt omen, menade sergeant
Meyer.
Fanrik, var f0rsigtig!
Firms har inget illus? fragade
denne nagot orolig.
- ia, illus firms har. herr fanrik. En-
af jagarne drog EFT illus ur fickan -
delta tandes och med hjelp af dess
lyskraft skred mar till understanding
af huset.
bet drojde icke lange imam man
traffade pa EFT rum, 1 hvilket man Ia,
&C sofvande.
De b~etraktades under tystnad.
- bet ar de, SADIE fanriken. Ser nj
de farska sn0sparen pa fotterna?
Och verkligen der suite annu de
sista resterna af den f0rsta sn0n.
Man skred genast till deras hakt.
ming.
Del var byns MARIE, hans svager cch
iva vanner.
Men fanriken var en- forsigtig man. |
han h0ll en- grundlig misunderstanding
och da fanns manga iera bevis pa de
-