Svenska monitoren., 1906-04-13

onkel skall CORA slit basta for att sa
smart som mojligt befria mig fran
denna o~behagliga stallning.
Menar nj, att jag sa smart som
mojligt skall resa bort2 fragade
han nu j sin ordning och sag henne
leende i ogonen.
Nei, int Diet, men stammade
hon f0rlagen. Naja, hi forstar
mig noG afbrot hon sig hastigt och
kastade hufvudet Ell smula at sidan.
Hvad parker ar vacker SADIE hon
sedan for att &c samtalet en- n
vandning. ON sommaren maste
hair vara f0rtjusande.
Jag hoppas nj kommer hit nagon
gang och sielf ser hur Diet ar SADIE
han leende.
bet vet jag Ell svarade hon.
De gingo nu TAFT forbi vaxthuset.
Men Desiree mademoiselle
Dhsirse, nj maste lofvamiga att komma
igen, = SADIE han bevekande.
Jag ar ju qvar hair an sa lange
SADIE hon med EFT skalmskt leende.
Sedan stannade hon, tryckte pannan
mot fonstret pa vaxthuset och ut
brast: Nej, sa fortjusande der
inne finnas redan dominance kame-
lior!
Har nj Ell lust att ga in och sc
dem pa narmare hall? = fragade
grefven hastigt.
10, ON jag far, jag tycker sa
mycket ON blommor!
ON nj far! bet skulle CORA mig
EFT stort MOLE. Sedan er tants d0d
intresserar sig ingen for tradgards-
m~astarens arbete.
Han oppnade glasd0rren till vaxt-
husets midtelbyggnad, SON bildade
EFT slags hall eller tradgardssalong.
Praktiga, runda orangetrad stora,
drifna kopparkrukor med familjens
vapen, bildade har och der grupper
och lofsalen tillsammans med lagre
lager och m~yrtentrad, och deremellan
voro tradgardsmobler uppstalda. /
midten ~plaskade en- liten springbrunn
j en- bassin, kantad med musslor.
Sa vackert, utbrast Desiree.
Har kan man inbilla sig att Diet ar
seminar.
ON Diet kan o er, SADIE grief
ven, skall jag sc er nyckeln hit,
sa kan nj ga in mar nj har lust och
behofver Ell frukta att bli stord. Hair
residerar min gamla Wildner, - fort
for han, Diet ar en- trogen sjal, no.
nom kan jag lita pa.
Pa bada sidor ON hallen forde
glasdorrar till vaxthusets olikaiaf-
delningar, den uppvarmda och den
oeldade. Desiree undersokte bada
och sprang med barnslig fortjusning
fran den ena blomman till den andra
som en- liten fjaril och mandates
deras doft utan att ge aktpasinfolje-
slagare, som Ell tog sina ogon fran
henne. Slutligen stannade hon franz
for en praktfull, rod kamelia och slog
ihop handerna af fortjusning. Nej,
hvad den ar vacker, -utropade hon,
vet nj, mon oncle, hair ar alldeles
hSrligt.
Han gick leende fran till henne,
tog en- pennknif ur fickan och skar af
flera af de vackraste blommorna, som
han sedan rackte henne.
Tack, tusen tack, - utropade
hon. De komma att ia sig fortju-
sande ut bredvid nina murgr0nsran-
kor 80, hvad Jag ar glad!
Uppfyll nu till beloning en- be-
garan af mig, SADIE han - och stick
den har i ert har - han rackte henne
en- stor, morkrod blomma.
Kapuschongen, som hon dragit Of
yer hufvudet till skydd mot kolden,
hade fallit ned, och de morka loo
karna folio fritz fran kring Diet alsk-
liga ansigtet. Rodnande villfor hon
hans bon, utan att sjelf ha en- aiming
ON, hur den roda blomman hoide
hennes egendomliga skonhet. Men
blot EFT ogonblick lat hon den sitta
qvar; sedan tog hon bort den och
drog alter upp kapuschongen.
Jag kan int bara blommor -
SADIE hon jag har ju sorg.
ALT solsken hade vikit fran hennes
rorliga ansigte, hon lindade varsamt
in blommorna j SIN nasduk och gick
mot d0rren. Grefven foljde henne.
Da de voro ute, gjorde hon en- dup
nigning och SADIE med Ell skalmsk
blick under hufvan: - Jag far tacka
hr grefven for den stora ara han visat
stackars lila mamsell Schnofkin.
Odmjuka tjenarinna.
- Anej - SADIE g~refven skrattande
= lila mamsell, Diet var Ell meningen.
Nh befaller Jag henne att komma
med mig. Da jag sa lange for hennes
skull varit i vaxthuset, far hon lof att
folja mig till oknen pa en- stund. bet
ar ingen afrikansk oxen - fortfor