St. Paul tidende. [volume] (St. Paul, Minn.) 1902-1928, 1905-03-03
HiStOrien ON en- MOder.
AZ H. c. ANDERSEN.

saa bedr@vet, saa bange for, at Diet skulde do.
Det var saa blegt, de smaa Djne havde lukket
sig, Diet trak saa sagte Vejret, og imellem med
ct dybt Drag, ligesom ON Diet sukkede; og Mo-
deren saa endnu mere sorrigfuld paa den lille
Sjel.
Da bankede Diet paa D@ren, og der kom Ell fat
tig, gammel Mand, sv@bt ligesom i ct stort He
stedakken, for Diet warmer, og' Diet trengte han
til, Diet var 10 kold Winter; alting udenfor laa
med Is og Sne, og Vinden blaste, saa at Diet skar
i Ansigtet.
Og da den gamle Mand rystede af Kulde, og
Diet lille Barn SOW ct Djeblik, gik Moderen hen og
satte Ql i ell lille Potte ind Kakkelovnen, at
Diet kunde varmes til ham; og den gamle Mand
sad og vuggede, og Moderen satte sig paa Stolen
tact we'd ham, saa paa sit syge Barn, der trak Vel
ret saa dybt, og lqftede den lille Hand.
"Tror du like nok, at jeg beholder ham?'
sagde hun, "Vor HERE vii like tage ham fra
>mig!"
Og den gamle Mand. Diet var OGDEN SEW. han
nikkede saa underligt, Diet kunde lige saa godt
betyde ia, som mel. Og Moderen saa ned sit
Skj@d, og Taarerne lob hende over Kinderne;-
hendes Hoved blew saa tungt, i treNaetter ogDage
havde hun like lukket sine Djne, og MI SOW hun,
men kun ct Djeblik, saa for hun op og rystede
at Kulde: "Hvad er Diet !" sagde hun og saa til
allie Slider; men den gamle Mand var borte, og
hendes lille Barn var borte, han lavde taget Diet
med sig; og henne i Krogen sr1urrede og snurrede
Diet gamle Ur, Diet store Blylod lob lige ned til
Gulvet, bum! og saa stod ogsaa Uret stille.
Men den stakkels Moder lob nd af Huset og
raabte paa sit Barn.
Derude midi i Sheen, sad en- Kone i lange,
sorte Kleder, og hun sagde: OGDEN har veret
indie din Stue, jeg saa, han skyndte sig bort med
dit lille Barn; han gaar starkere til end Vinden,
han bringer aldrig tilbage, hvad han tog!"
"Sig mig blot, hvad Vel han gik!' sagde Mo-
deren, sig mig Vejen, og jeg skal fnde ham!'
"Jeg we'd dem" sagde Konen i de sorte Kla-
der, men for jeg siger den, maa du f@rst synge
mig allie de Wiser, du har sunget for dit Barn;
Jeg holder at dem, jeg har hort dem for, jeg er
Natten, jeg saa Dine Taarer, medens du sang
dem.''
"Jeg vii synge dem allie, alle!!' sagde Mode
rem, men stands mig like, at jeg kan naa ham,
at jeg kan fnde NIT Barn."
Men Natten var STUN og stille, da vred Mode
rem sine Haender, sang og grsd, og der var mango
Wiser, men endnu Aere Taarer og saa sagde Nat
ten: "Gaa til h@jre ind den m@rke Granskov,
der saa jeg OGDEN tage Vel med dit lille Barn"
Dybt indie i Skoven krydsede Vejene sig, og
hun vidste like lenger, hvor hun skulde gaa; da
stod der en- Tornebusk, der var hverken Blad
eller Blomst paa den, Diet var 10 ogsaa i den kolde
V'ntertid, og der hang Isslag paa Grenene.
"Har du like set OGDEN gaa forbi med init
lille Barn."
"Jo!' sagde Tornebusken, "men jeg siger dig
like, hvilken Vel han toy, uden at du f6rst vii
varme mig op we'd dit Hjarte; jeg fryser ihjel,
jeg bliver til bare Is"
Og hun trykkede Tornebusken til sit Bryst,
saa fast, for at den ret kunde opvarmes, og Tor
meme gik lige ind hendes KIDD, og hendes Blod
f@d i store Draaber, men Tornebusken ski6d fri
ske gr@nne Blade, og der kom Blomster paa i den
kolde<Vinternat saa var1nt var der we'd en- bedrd-
vet Moders Hjerte; og Tornebusken sagde
hende Vejen, som hun skulde gaa.
"Da kom hun til en- stor SD, hvor der hverken
var SIKH eller Bad. S@en var like frossen nok
til, at den kunde bare hende, og heller like aaben
og Law nok til, at hun kunde wade igjennem, og
over MATTE hun, Wide hun fnde sit Barn; saa
lagde hun sig ned for at drikke S@en nd, og Diet
var 10 umuligt for ct Menneske; men~den be-
dr@vede Moder tenkte, at der dog kunde ske ct
Mirakel. -
"Nej, Diet gaar aldrig!" sagde S@en, "lad os to
heller Sc at b1ive enige! jeg holder at at samle
paa Perler, og dine Djne er de to k%lareste, jeg
har set vii du grede dem I'D til mig, saa skal leg
b@re dig over til Diet store Drivh,,s, hvor OGDEN
Dor og passer Blomster og Tracer; hver af dem
er ct Menneskelivp
"Oh, hvad giver jeg like for at komme til
init Barn!' sagde den forgradte Moder, og hun
grad endnu mere, og hendes pjne sank ned paa
Havsens Bund og bleve to kostbare Perler men
S@en ]6ftede hende, som ON hun sad i en- Gynge,
og hun f&j j en- Svingning til Kysten paa den
anden Side, hvor der stod ct milebredt, underligt
Illus; man vidste like, ON Diet var ct Bierg med
Skov og Huler, eller ON Diet var t@1mret op, men
den stakkels Moder kunde like Sc Diet, hun havde