Svenska monitoren., 1905-06-30
(. sd du talar, Kalle! stammade

Sa du talar. Kalle! stammade
Ingeborg och krop intill mel.
Kalle lade ner fiolen / graset, stod-
de armbagarne mot sina KHAN och lu-
tade hufvudet mot ~handerna:
bet var var en- gang, trodde jag,
for mel ocksa. Hon kom hit till den
ma STAN och satt har hos mig manga,
manga qvallar och pratade och qvitt-
rade och log. Hon var | b0rjan som
en- larka, hon var som an melodi, som
en- himlaton. sa rem, sa klar och sd hog
och skar. Och jag lyddes och Diet kan
des sd godt. Hela verlden var, tyckte
jag, sa fargrik, sd skon och ALA man.
niskor sa CODA och stora. Och Diet
sang inom mig ocksa / de vardagarne
sa lustigt, sasom walls och polka och
jag vile bara dansa ofver vagarna. Jag
trodde att Diet alltid skulle bli sa, att
det var karlek i henne som i mel och
att vi int skulle oskara och flacka
denna karlek med hvardagsprat ON ut
komst och bergning och ON vara
~verldsliga medel och ON hemmansbruk
och kor och vurningar.
Sa kom jag en- sadan har qvall som
denna hit ner till svangen vid an, der
jag brukade traffa henne. Hon satt
har pa stenen, men Diet satt en- AMMAN
polk bredvid henne. bet a da Diet
underliga susandet | hufvudet kom of.
yer mig, som aldrig slappt mel sen och
som ar svarast ON vararne. Jag horde
henne qvittra, att han gerna skulle
f0lja med honom och flytta till honom
och blifva hans.
- Men ar Diet ingenting mellan Kalle
Ii Prestabacken och del? Folk sager
sa, horde jag honom fraga. Och hon
svarade:
- Han har aldrig talat ON sadant.
Han har bara spelat pa sin fiol for
mel, och sjungit latar och talat ON
hur vacker jag ar och hur sk0n verl-
den ar och ON att jag ar en- larka, en-
vindflakt, en- ros eller en solstrale, som
ger lif, eller en- stjarna som lyser, och
att han will vara min eviga speleman.
Men ON gifte har han aldrig namt EFT
ord.
Tank i ALA fall ON han inbillar
sci nagot och gar och blir o~lycklig,
mumlade pojken, som skulle raknas
att vara min van.
= All, int! Han vile ju endast
vara min speleman. Diet kan han ju
ia bli fast du ar min man, skrattade
hon och sd kysstes de.
Sen horde Jag inte mer. fortfor
Kalle. Men ifran den stunden blef all.
ting sd konstigt for mig. bet blef fult
Ii verlden, all fogelsang later som uf.
valat, vindens sus sasom brak och va.
gems sqvalp son hangrin. Jag far
aldrig den staining pa fiolen som jag
hade forut. Hennes tai forderfvade
nina oronhinnor. Och derfor later
hennes spelmansmusik pa Diet har vi,
set, grinade han och tvingade ur sin
fiol en- hop konstiga toner som lato likt
d0rrskran. Sa blodet nastan isades
mel och Ingeborg och vi borjade dra
oss bort. Mar vi kommo utom h0rhall
for hans slitande sorgelat, sa Inge.
borg:
= Kan en- karl bli sa forryckt for
karleks skull. Jag trodde aldrig att
de kunde ia Diet sa djupt.
Da drog jag in henne under en- lind
och kysste henne.
ON du ginge bort ifran mel och
foljde en- AMMAN, sa blefve jag mycke'
mycke' galnare an Kalle. Jag hangde
mel | allen eller drankte mel / An eller
sprangde mel / luften med en- dynamit.
patron, sa jag och kysste henne igen.
Ma, da ar Diet val ~ingenting annat
att CORA for mel an att ga med del
och bli hos del till evig It'd! log Inge.
borg.
Tror nj att jag kan lita pa henne?
Eller skall ock jag en- qvall bli befun.
men sasom en- 0fvergifven och franfal-
len man pa en- spelesten / en- jakla.
svang? Thure s,