Svenska monitoren., 1905-03-03

ON liuset genom att saga sig att hon
skulle bli Matsuda Isamis hustru, hui
rudan lagen an wore, ty hon hade lof-
vat evig trofasthet at sin verklige man,
och barnet var den forenande lanken
dem. Medan hon nu dag for
dag angsligt vantade pa att den stund
skulle komma da Matsuda Isami skulle
fordra uppfyllandet af hennes l0fte,
EFT lofte som hon icke vagade bryta,
ON hon vile behalla slit barn, kommo
hennes mans lardomar tillbaka till
henne i en- flod af minnen. Nu andt-
ligen visste hon att hon trodde pa den
kristna religionen, och denna religion
d0mde henne som brottsling. Hon
fors0kte icke att rattfardiga sina hand
lingar genom sina lidanden. bet fanns
intet rattfardigande | hans religion.
Hans sista ord till henne hade varit:
Var standaktig / din tro! Val trofast
mot mig saval som mot dig sjalf, al
skade! Jag kommer tillbaka." Men
hur hade han hallit slit l0fte till hen
ne? Icke EFT enda ord eller tecken
hade hon fatt fran honom sedan hans
afresa. On han hade skrifvit till hen
ne, maste Diet stora vattnet, som skill
de dem at, ha uppslukat hans BRET.
Hon hade nu ingenting qvar utom bar
net, och for dess skull vile hon salja
sig och bli Matsuda Isamis hustru.
Kap. XIV.
Talamod ar icke alltid en- varaktig
dyed. Richard Varleys hade for lange
sedan tagit slut. Under sin vantan pa
bref fran Azalea med en- tillit som
blot of~vertraffades af en- enda borta
i Japan - hade hans vistelse / Anne
rika blifvit honom outhardlig.
Forst hade han trott att de uteblifna
svaren pa hans egna BRET berodde pa
nagot misstag som hon begatt vid a
dresserandet af dem till honom. Han
paminde sig att hon, mar han Tart hen
ne att skrifva hans address,, oupph0rligt
hade glomt bort antingen namnet pa
staden eller staten. Hon a alldeles
saker pa att ALA manniskor | Forenta
Staterna maste kama honom. Men
da tiden skred fran, forstod han att
delta icke kunde vara skalet. Fast
han / sina bref tydligt skrifvit adres-
sen och entraget bedt henne att genast
svara, hade han likval Ell fatt EFT ord
fran henne. Och mar han tankte pa
hennes tillstand, blef han annu oroli.
gare.
Da han slutligen icke stod ut att
vanta langre, utan, lemnande sina plig'
ter ofullbordade, ~inskeppade sig pa EFT
fartyg till Japan, var han EFT rof for
den storsta angest och oro. Tank ON
nagot hade handt henne! Kanske hon
varit sjuk, kanske barnet kommit fol
tidigt och hon varit for hjalplos och
svag att skrifva! Huru of0rlatligt
tanklos han varit, som icke gjort upI
med en- tredje person att gifva honom
underrattelser ON henne! Men al
hvem skulle han ha kunnat begara en-
sadan tjanst? Han tankte pa hennes
ensamma stallning sedan hon blifvit
hans hustru och pa hennes 0fverdrifna
och h~alsstarriga radsla for Diet okanda
landet, som formatt henne att STAMINA
i Japan. Och han ofvervaldigades af
gramelse och anger 0fver att han hade
lemnat henne alls. Hans plats var
hos henne. Hans forsta pligt a mot
henne! Hans fora resonnemang hade
varit felaktigt. Slit tjanande af Her.
rem kunde han ha fullgjort battre an
pa Diet satt han hade Walt.
Full af dystra, angestfulla aningar
och plagad af samvetsqval, atervande
Richard Varley till Japan. l feber.
aktig otalighet skyndade han fran To-
kio till den lila staden Sanio. Resan
var oandlig - ou~thardlig! For f6rsta
gangen / slit lf a den saktmodige
Richard Varley nerves och utt0mde
slit missn8je Oliver ALA som b~etjanade
honom. De NEST snabblopande hastar
kr0po fran! Deras akdon voro gamla
och trasiga. Konduktorerna pa de us
la bantagen voro ansvariga for tagets
snigelartade framfart. Nagon maste
ha skulden. Ingenting a som Diet
skulle vara. Storsta delen af sin resa
tillryggalade han for 0frigt med den
langsamma kurumman. Ibland, mar
han Ell kunde utharda langre, kunde
han hoppa ur kurumman och springa
fore. Hvart steg, hvart 0gonblick som
forde honom narmare till Azalea Okla
de blot hans onda aningar. bet kun
de Ell sta val till med henne! Nagot
f~orfarligt maste ha handt henne. Hvad
Diet var, vagade han icke f0restalla
sig.
Mar han andtligen matt staden, droj-
de han icke en- minut, utan skyndade,
utan att lagga marke till folket, som
nyfiket betraktade honom, till Diet stall
lie der hans hem hade staff.
Den syn som motto honom vid franz
komsten kom honom att rygga balkan