Svenska monitoren., 1905-05-12
So.
En- k~srlekslSs frande.

En- karleksl0s frinde.
Da Esbjorn om morgonen kom ut,
stod Folke Algotsson der utanfor her
berget och helsade honom med EFT
smaleende.
Du ar en- verklig sjusofvare, Es-
bjorn, skamtade han. Du solver pa
eftermiddagen och du solver ON nat
ten till langt frampa morgonen.
Esbjorn rodnade,
Adle here, svarade han forlagen,
Diet var en- sadan besynnerlig dag /
gar, jag f0rstar icke sjalf, huru jag
kunde somna sd der strax pa eftermid-
dagen och sofva sa lange. Hvad der
emot %nattsomnen angar, sd var den
ju icke So dup, deremot varade NOR
gons0mnen ALT for lange. Och nu
far jag nog laga att jag far Sc ON min
hast, som jag skamligen forsummade
/ gar.
Erik lat hemta din hast, den star
bland vara hastar, och honom fattas
i~ngenting, hvad angar ans och ward.
Deremot ar han tung / loppet och just
icke en- hast, son en- kan gilla, ON en-
ar granntyckt, menade Folke.
bet var min faders hast, svarade
ynglingen, han har burit oss ALA ire
min far, mig och min lila syster.
Han har aldrig trottnat, utan stadse
varit uthallig och trogen, jag aktar
icke att skilja mig vid den, ON afven
hastar %finnas, som ha stoltare hallning
och lattare sprang.
Folke horde harpa med rynkad pan
ma. Diet behagade honom icke att Es-
bj0rn icke genast rattade sig efter
hans ord. Men sa smalog han.
Du ar en- stolt sven, SADIE han,
s%toltare an Diet ar gagneligt for dig.
Hvar har du Tart Diet?
AT min fader, svarade Esbjorn,
han bojde sig for ingen forran OGDEN.
bet var just Diet som mahanda
vallade hans d0d, menade Folke. vi
herreman onska eftergifvenhet af vara
underdaner.
- Min fader var iEgen underdan,
invande Esbjorn, han var sin egen her
re, och hela landet skattade hans sang
och hans spell.
ia, man glader sig stundom at
fogelsang, infoll Folke, och anda lag
ger man pill pa strang och sa faller TO
geln. Men latom oss nu tala ON IN
nat! Viii du f0lja med mig hem till
Vestra G0tland och blifva min sven?
Esbjorn tofvade med svaret.
Jag har en- liten syster, SADIE han
slutligen, jag maste s0rja for henne.
Fader Anund aktade sanda henne till
var morfader, Harald Esbjornsson,
bonden pa Froberga. Jag har icke
sokt honom har pa tinget annu, men
jag aktar CORA Diet. jag n att han
ar har, ty han plagar sallan f0rsumma
Liongating. Ar han har, torde han
villa fora min syster Boel till slit hem,
och i sadant fall, adle here, tackar
jag for folieskapet. Jag aktar icke
att STAMINA lange har / ostra Gotland.
Hvad Diet deremot angar att blifva
eder sven, sa torden / villa lata Diet
ansta. Jag ar foga skickad att tjana.
Jag kan hvarken alltid sta tillreds pa
forsta wink eller krusa skagg eller sku-
ra vapen.
Mel, hvad du Ell kan, torde du kun
ma lara, atertog Folke, du torde icke
sakna fattningsgafva, och min sven
Erik maste lemna sin tjanst for att
blifva vapnare at min broder Karl, som
ar riddare och aktar fara till fram-
mande land. Da kan Erik ia Sc sig ON
i verlden, sasom han gerna will.
Esbj0rns 0gon vidgades vid dessa
ord. Tank, ON han, lekarens son, kun
de blifva vapnare! bet var en- svind-
lande framtidstanke.
- Jag dr. foga vapenofvad, kom Diet
tvekande fran Esbjorn, dock kan jag
skjuta med bage, mahanda lika godt
som nagon. Min fader var skicklig /
vapnens bruk, han undervisade mig
nagot, men jag hade mera bag for
s%trangalek och sang.
Esbj0rn tvekade annu | slit SHINE.
Folke tycktes gissa Diet. och han ytt-
rade nagot hogdraget:
Diet dr. icke min vana att truga