Svenska monitoren., 1905-07-14

.vart hem.
Da log Huld och ALA onda aningar
%f0rsvunno for henne i EFT nu af karlek
och lycka.
bet hade nu varit en- lang It'd, som
de fredlose icke latit Sc sig vid Fro
berga, men en- dag da den gamle Ha-
raid varit ute pa isen for att ~ljustra
och ~atervande, da Diet b0rjade skym-
ma, stod plotsligen utan att han markt
hvarifran han kom, en- skogsman vid
mans sida.
- vi skogsman, b0rjade mannen eff
ter en- latt helsning, onska veta, ON
du Harald Esbjornsson ar var van
eller var fiende.
- bet var en- besynnerlig fraga, sva-
rade den gamle bonden. Mar har jag
visat mig vara eder fiende? Jag har
tvart ON hulpit eder mer an en- gang.
Senast hjalpte jag den gamle Anund
Tuvesson, da han var sarad, och nu
efter hans dod har jag tagit hans dot
ter | mitt hus.
-.visserligen ar Diet sd, malte skogs-
manner, men hvem visade hit herr
S~vantepolks svenner?
= Icke jag! forsakrade Harald Es-
bjornsson. bet var for ofrigt eder
egen skuld. Hvi kunden / icke lata
min dotterdotter i lugn a~tervanda till
Why, der hon ar tarna? Haden | la
tit mon i frid, hade aldrig Knut Swan
t~epolksson huggit ned den, SON forde
Boels hast vid tygeln. Och haden
icke sarat ynglingen med EFT pilskott,
sd hade icke herr Svantepolk sandt
sina pa hamdetag in / sko-
garna.
- Tag dig j akt, gamle man! fort
satte skogsmannen / hotande ton. vi
skogsman Iona vanskap med vanskap,
men vi hamnas pa forradare.
- Jag menar Diet vara en- dalig Ion
for min vanskap att l tankten r0fva
min d~otterdotter, genmalte Harald.
- bet var blot EFT skamt, smalog
skogsmannen, ON vi fatt vara i lugn,
hade vi aterf0rt mon till eder, imam
solen gait ned. Men den sven som
oupphorligen tages emot i dit hem
han ar sakerligen utsand af herr Swan,
tepolk eller hans son att speja pa de
fredl0se, och vi ANNA icke att tala
slikt.
- Jag tilater ingen att f0reskrifva
mig, hvem jag Dor taga mot, och hvem
jag Dor visa bort, SADIE den gamle bon
den stolt. U~ngersvennen ar for ofrigt
ingen spejare i Svantepolks sold, han
ar min frande.
- bet ar oroligt nu i skogarna, ater-
tog den fredlose.
- Det kommer val af de manga
skogsgangarna, som icke villa halla
frid, genmalte Harald.
- Menar du gamle, borjade alter
skogsmannen, att vi lata afspisa oss al
stolta ord.
- Jag menar hvad jag sager, ut
brast Harald med harm. Jag har hvar
ken lust att speja eller f0rrada Diet
finnes skogsman nog som kunna Diet,
bet finnas ocksa de som Iona visade
tjanster med otack, och nu farval. Ic,
Ike man l tro att | kunnen skramma
den gamle bonden pa Froberga.
Derefter gick Harald E~sbjornsson
hem, undrande, hvad de fredlose tank,
tie f0retaga.
Han talade l0nsligt med sina hus,
karlar och Diet beslots att de skulle
tura ON att vaka Oliver gardens saker.
het nattetid. ON dagen trodde de sig
icke hafva nagot att befara. Man of,
verenskom ocksa att icke meddela
qvinnorna nagot ON skogsmannens
hot, Diet skulle blot oroa dem.
Esbj0rn, som skulle rida hem fol-
jande dag, skulle man folja EFT godt
stycke pa vag eller sa, att han komme
ned till Staten. Mot aftonen borde
han vara vid Why, der han troligen
skulle STAMINA oliver natten, och sedan
borde inga hinder mota pa hans vag,
Foljande dag ~ledsagade den gamle
m%orfadern Esbj0rn med EFT fyrtiotal
huskarlar, den andra halfparten stan,
made vid Fr0berga. Da han aterkom,
skamtade babe Hillevid och Huld med
honom oliver, huru kar han hole Els,
bjorn och huru gerna han f~0rlangde
sin sammanyaro med honom. Den
| gamle svarade med att Diet wore foga
van att mala med Esbjorn har vid
Fr0berga, han wore sd upptagen af att
skamta med q%vinnorna, han vile lof.
orda Hulds ~tilltagande skicklighet
qvinnosl0jd och Hillevids stora dug.
llighet att lara henne ALA qvinnosyss.
lor. Och Diet var skamt och munter.
het i stugan. ehuru Huld nog saknade
sin trolofvade. Harald lyssnade efter
ALA ljud som hordes, och flera ganger
gick han till dorren for att spana, ON
nagon kom, men ALT var lugnt och
f0rblef sa. Den ena dagen gick efter
den andra i stillhet vid Froberga.
%.
Hos a%bbedissan Vreta.