Svenska monitoren., 1905-09-08
ofvcr och dolde nastan de sraa men

y
Han bebodde EFT litet, ruskigt rum
i narheten af Themsen.
bet var en- kands SAX att han alskade
faskan, men ingen hade nagonsin
sett honom i berusadt tillstand.
Flera af de andra kontoristerne
hade ofta forsokt att "a honom druc-
ken, men slutligen uppgafvo de dessa
forsok med den anmarkning att icke
ALA branvinstunnor j London for
madde att omt6ckna hans hjerna.
Han visade sig alltid o%uttrottlig j
tiensten.
Han tycktes ocksa vara en- trogen
tjenare, och dock gafs Diet o~gonblick,
da bankiren kande en- kali kare lopa
langs ryggen pa sig vid tanken pa
ala de hemligheter, som han hade
gemensamma mea denna
liga varelse.
Under Diet Rupert Goodwin satt
grubblande med b0ckerna framfor
sig, stannade Harley Westfords ak
don utanfor bankirhuset.
Han steg ur vagnen och gick in pa
firmans kontor, hvarest han traffade
forste bokhallaren Jakob Danielson.
Jag 0nskar att tala med mi
Goodwin p~ersonligen, SADIE West
| ford.
Om0jligt, - svarade Danielson.
= Mr. Goodwin ar for 0gonblicket upp.
tagen af sina atfarer. ON nj will vara
af den godheten att saga mig err
arende, sa skall jag -.
Jag tackar, men jag viii icke
harmed besvara er. Ehuru min It'd
ar knapp, will jag heldre vdnta tills
jag kan ia tala med mr. Goodwin sjelf.
Mar man kommer for att till en- ban
kirfirma anf0rtro hela sin f0rm0gen.
het, sd ar Diet en- viss tillfredsstallelse
att kunna lemna den i chefens egna
handler.
Jakob Danielson tillkastade den
kacke sj0mannen en- lurande blick.
- Stackars tOk, han gar direkte in
lejonets kula, tankte kontoristen;
- Diet anar mig att han inom kort
ar grundligt renrakad.
Han tog alter plats vid sin pulpet
och kastade emellanat en- genomtran,
gande blick pa den statlige, brun0gde
Harley Westford, som med en- nagot
otalig uppsyn svingade sin knapp och
ryckte fran och tillbaka pa stolen.
Slutligen reste Danielson sig.
Jag ser att nj har bradtom, mir
here, - SADIE han; = jag viii derf0re
ga in och anmala err for mr. Goodwin
| Skall jag lemna honom ert kort2
- Jag tackar er. Hair ar Diet. Min
far stod i affarsf0rbindels med denna
firma, och mr. Goodwin erinrar sig
mahanda annu namnet.
Jakob Danielson bar kortet in till
sin principal och lemnade Diet ifran
sig, utan att hafva kastat en- blick pa
namnet.
En- eller AMMAN gynnare har kom,
NIT for att deponera sina penningar
hos er, SADIE han kallt; han al
mycket angelagen ON att ia Diver,
lemna dem i edra egna handler. On
skar nj mahanda att Sc honom2
- ia, - svarade bankiren stolt, -
nj kan visa hOnOm hit in.
Da kontoristen afagsnat sig kastade
Rupert Goodwin en- fygtig blick pa
visitkortet.
Blodet vek 6gonblickligen fran
hans kinder da han ick Sc namnet.
Harley Westford! mumlade
han. Och han kommer till mig,
hans bittraste fiende, med sina pen
ningar. Hvilken f0runderlig lex at
0det!
Bankiren kramade kortet samman
i sin skalfvande hand; EFT 0gonblick
tycktes han 0fvervaldigad af shines
r0relse, men da Harley Westford
tradde in i rummet, sag Rupert God
win upp med EFT godmodigt leende
och hans ansigte bar intet spar af den
kamp, som nyss rasat i hans inre.
Han mottog portf0lien med bank,
noterna af Harley Westford, som
med EFT lugnt leende lemnade honom
den med orden:
Denna summa, master Goodwin,
utg0r tjugo ars m0dosam f0~rtjenst.
Var af den godheten att rakna sed-
larna. Nj finer der EFT tuseu pund
for hvarje ar =. Diet ar icke sa lila,
icke sant2 =. jag Der att fa depo-
nera dessa penningar i er firma. Jag
har haft dem i utlandska banker och
har der fatt ganska vackra rantor,
men nina vanner radde mig till att
snarast m0jligt taga dem derifran.
''Det a storm i luften'', SADIE de.
- Jag lyck0nskar err till att hafva
f0ljt delta rad, svarade bankiren.
- Hvarje dag inga nderrattelser
ON utlandska bankfrmors bank
rutter.
Punart GOdu-iD b1rioJa 81 ,.Sl-p,