Svenska monitoren., 1905-09-15

HN " 1Cu Val AAEe
mumlade han, och dock kallar
man hamden ijuf. / manga ar har
jag torstat efter hamnd och nu har
jag slutligen fatt till botten t0mma
hamndens bagare. Jag ar hamnad,
Klara Ponsonby, hamnad! Du skall
aldrig mera aterse den man, som du
foredragit framfor mig.
Han stack handen in under rocken
och framdrog en- lang spanish dolk.
Halften af den blanka klingan var
rod af blod.
Hans blodi- mumlade Rupert
Goodwin. - Denne man har jag hatat
i tjugo ar och i dag sag jag honom
for forsta gangen imitt hf. Odets
Vulgar arc forundransvardai
Han reste sig upp ocn gick bort till
EFT gammalt med elfenben inlagdt
skap af ebenholz, drog ut en- lada och
lade dolken ned deri.
Ingen utan Jag anar hemligheten
med denna las, SADIE han, j Diet han
alter tillaste skapet. - bet vapen, som
blef Harley Westfords bane, ar har
val forvaradt.
Efter en- paus fortsatte han sin
dystra monolog.
bet vapen, som blef hans bane!
Kan jag vara saker pa att han ar
d6d9... Bah, min dolk traffade sa-
kert, och dertill kommer fallet utf0re
den branta trappan. bet kan icke
vara nagot tvifvel ON hans dod. Och
afven ON han skulle 0fverlefva dolk-
stoten och fallet, sa maste han dock
omkomma af f~orblodning, af k0ld, af
hunger.
Eft demoniskt uttryck gled 0fver
forbrytarens ansigte.
Och de tjugotusen punden AFRO
nina utropade han triumferande.
Nina :. for alltid. Denna summa
skall alter bringa min vacklande kre-
dit pa fasta f0tter; nya spekulationer
skola atergifva mig min formogenhet:
jag skall ofvervinna ALA svarigheter,
liksom jag i alton f0rstatt att ma mitt
NAL Hvarfore rysa vid delta
minne2 En- kraftfull st0t och ALT var
gjordt. Denne mans lif hade dock
icke blifvit lAngvarigt. Sannolikt
hade han forr eller senare funnit sin
graf vagorna. bet ar ju sj0mannens
vanliga lott. Hvad har val verlden
f0rlorat i honom2 Den har en- sjoman
mindre, men har derfore ingen brist
pa sadana. Jag viii icke lAta denna
gerning tynga pa mitt samvete.
Men trots hans forsok att lugna slit
uppr0rda SHINE lyckades Diet honom
icke att tysta samvetets anklagande
rost eller att gifva slit yttre den pre-
gel af nonchalans, som mars ut
markte honom.
Det ar som om en- bel verdi skulle
tynga pa mitt br0st, - suckade han,
men denna svaghet ar sannolikt en-
dast ofvergaende. Jag ar en- man och
jag skall qvafva den. Jag har lefvat
lander, der den ena menniskan utan
att kama ringaste samvetsskrupler
ber0fvade den andra lifvet. Och
hvarfore skulle jag angra att med
nagra manader eller ar hafva forkor-
tat denne oforskamde sjomans lif9
Hvarfore kom han hit och forolam-
pade mig i mitt eget hus2 Han hade
hort att jag a ruinerad, SADIE han,
och hans sunda forstand horde da
hafva sagt honom, att en- fortvi1ad
nan ar i stand till ALT!
Med korslagda och med huff
vudet sankt mot br0stet gick banki-
rem fran och tillbaka j Diet stora rum
met.
Pl0tsligen stannade han och EFT
uttryck af angslan och f~orskrackelse
gled Oliver hans ansigte.
= Qvittot! - utropade han. Vid
afgrundens ALA magter! Qvittot for
de tjugotusen pundenl.. ON delta
paper skulle komma i andra handler!
Med rynkad parma stod han nagra
ogonblick stilla och stirrade morkt
framf0r sig.
Nej, Diet ar om0jiigt. Manner
bar Diet naturllgtvis pa sig och Diet ar
air nu, liksom han sjelf for alltid be-
grafvet j det m0rka hvalfvet.
Men nasta 0gonblick erinrade han
sig ytterrocken hvilken Harley West
ford lemnat efter sig j salongen.
ON han handelsevis lagt qvittot
/ en- af rockfickorna! - tankte han
under Diet han stod ororlig midi i
rummet.
Efter en- kort tvekan tog han EFT
illus, lemnade rummet och gick alter
ned i den stora salongen, der han
sammantraffat med Harley Westford.
Lamporna voro slackta.
Jakob Danielson hade lemnat rum
met. Kaptenens Track hangde annu
qvar pa stolkarmen.
Runart Godmip ,,pJornko