Svenska monitoren., 1905-09-08
. ia, Jakob, SADIE han slutligen,

vara kunders fortroende.
bet ar mycket mojligt, sva-
rade den tilltalade TORT; men ON
nu kaptenen aterkommer for att for
dra sina penningar tillbaka, hvad da2
Dessforinnan hoppas jag alter
sta pa sakra fotter.
ia, nj hoppasl Men tror nj Diet
verkligen2
- ia VISIT.
Hml - SADIE Jakob, nj Bigger
mycket pa framtiden.
Bankiren sankte hufvudet, dels for
att undga sin underhafvandes genom-
trangande blick, dels for att alter
hangifva sig at sina drommar.
Efter nagra minuters forlopp spratt
han haftigt till.
Mr. Goodwin, - SADIE en- stamina
vid hans sida, Jag kommer for att
bedja er vara god att aterlemna mig
nina tjugotusen pund.
Bankiren sag bestort uppoch motto
Harley Westfords lugna blick.
Han atervann hastigt sin fattning.
Min basta kapten Westford,
SADIE han, ehuru jag icke ar Diet
ringaste nervsvag, sa skramde IL
mig verkligen. Var god och ring,
Danielson, och tillsag betjenten att
tanda lampan.
Derefter vande master Goodwin sig
till sin CAST och SADIE med likgiltig
ton:
Naval, kapten Westford, hvad
forskaffar mig aran af edert besok2
Master Goodwin, - b0rjade sjo.
manner, = jag ar rattfram och will
derfore utan omsvep saga eder att
mitt arende ar att aterfordra nina
penningar.
Nj anser dem saledes icke sakra
hos mig2
Nej.
Nj har latit skramma er af EFT
eller annat falskt rykte2
- Jag vet icke ON ryktet ar falskt
eller Ell, - svarade kaptenen lugnt.
Men jag vet att jag for inhustrus
och nina barns skull will hafva full
sakerhet for nina penningar.
ia, nj skall strax ia dem till
baka, min basta kapten Westford,
nagon AMMAN sakerhet har jag icke
lust att gifva er, SADIE bankiren,
skrattande hogt. - Ursakta att jag
skrattar at er rattframhet. / sjoman
aren tappra som lejon pa 0ppen sj0,
men mar Diet CALLER penningar och
affarer, sd aren j fege som backharar.
Jag kan verkligen icke underlata att
skratta at er.
Skratta sd mycket Diet behagar
eder, mr. Goodwin, men lat mig aterfa
nina penningar.
Naturligtvis, min basta mr. West
ford, men da Jag icke gar omkring
med edra tjugotusen pund i min vast
ficka, sa torde nj vara af den godhet,
att i morgon hemta dem pa mitt
kontor.
Eft morkt moln gled Oliver sj0man-
mems 0ppna ansigte.
Mitt fartyg lyftar ankar i NOR
gon j dagbrackningen, - SADIE han
suckande.
Bankiren satt nagra ogonblick for
sjunken i tankar.
Betjenten hade annu icke tandt
lampan, derfore o~bserverade ingen
Diet djefvulskale ende, som lekte kring
Godwins lappar.
Ert manskap afvaktar naturligt-
Wis edra vidare ordres? - fragade
han slutligen.
Nej, svarade kaptenen; ON
jag icke i morgon i dagbrackningen
ininner mig ombord pa Liljedrott-
ningen, sa 0~fvertager min f0rste styr-
man, enligt nina ordres, min post
som skeppare.
Tvenne ~betjenter kommo nu in med
illus.
Danielson, SADIE bankiren.
vandande sig till denne med EFT
hyckladt ~godmodigt leende, tror
nj att Diet ar m0jligt att ma till static
men fore b~antagets afgang? Hvarom
icke, sa kan nj saga till stallbetienin-
gen att spanna for min vagn.
Harley Westford hade emellertid
blifvit staende ororlig och tankfull.
Jag har annu icke fatt besked
rorande nina penningar, mr. Goodwin,
SADIE han nagot otaligt; nj torde
erinra er att delta ar en- SAX, SON for
mig ar af storsta vigt, afven ON nj
kanske anser den vara en- bagatell.
ON nj will trada in j mitt biblio-
TEX for nagra sekunder, kapten West
ford, sa skall jag sedan med MOLE sta
till Ell tjenst, svarade bankiren. -
Jag har endast nagra ia ord att forst
tala med min forste kontorist.
En- betjent intradde och anmalde
att wagner vantade.
- Visa denne here in i biblioteket
och tnO oft par Inns mod de- L.