Svenska monitoren., 1905-03-31

var en- DICK. hdr sloS lduer Anuuu
| sig ned, han var trott af den langa
ridten och stodde ryggen mot trad
| stammen. Han ofverlade for sig sjalf
huru han skulle lagga sina ord, da han
skulle bedja ON sin unge m~edbroders
bistand. Name han var en- sadan ze-
lot, som skulle fordoma Anund och
vagra honom slit bistand, den gamle
kande honom sa foga. Han 0nskade
a slit hjarta att Olofs fo~retradare an
nu varit vid lif. Han hade som Anund
varit gift, men var enkling, da denne
tvangs att 0fvergifva sin hustru. Han
skulle val f6rstatt honom; men ON
han lefvat, sd var han annu mindre
skrifkunnig an fader Anund sj6lf. Han
kunde Ell heller lasa, men kyrkb0nerna
och NASSAU kunde han utantill, och
ALA helfga ting gomde han troget i
mime. Han var en- god man, en- var
dig prest.
Upptagen af dessa tankar markte
fader Anund icke att den unge pre-
lsten flera ganger tilltalat honom. Slut
ligen sporde han vanligt, ON icke den
gamle vile hvila och slumra nagra
ogonblick.
- l sen trott ut, vordade fader, sa-
de han. Wagon ar lang, hvilen eder
pa min badd, imam | intagen var enkla
maltid! Sedan hinnen l nog att med
della mig, hvad SON fort er hit, ty jag
menar att icke blot eder 0nskan att
traffa en- medbroder kommit eder att
foretaga en- sa m0dosam fard.
Den gamle preston jakade forlaget
till broder Olofs anbud. Han var icke
sd tr0tt, han tarfvade mera att tanka
an att sofva. Men i ALA fall gjorde.
Diet honom tillfredsstalld att bida ma
got, imam han talade ON slit arende.
De gingo derfor alter in, den gamle
tankte dock dervid, att huru lange han
an grunnade Oliver Diet, som horde sa-
gas, skulle han, da dertill komme, all
It'd kama sig lika oviss och tvekande.
Emellertid lat broder Olof CORA i
ordning sin badd at gasten och forde
honom in / slit sofrum. bet var en-
AMMAN badd, an fader Anund a van
vim. Mjuka dynor, stoppade med dun,
emottogo hans trotta lekamen. Eft
hyende lag under hans hufvud och Of
yer honom bredde warden en- konstrikt
vafd va. Derpa gick han ut och till
slot sakta d0rren.
Fader Anund hade Ell amnat sofva,
han skulle jul blot tanka, men anda
Mot han af den mjuka badden, och
hans 0gon foljde med valbehag Diet
vackra monstret, som slingrade sig Of
yer ryan med dess val afpassade far
ger. Och slutligen vaggades hans oro-
liga tankar till TO och han slumrade in.
Han kunde icke hafva sofvit lange,
da han vaknade. Ute i stugan h0rdes
~hviskande roster, den ena rosten var
den unge prestens, den andra tillh0rde
en- qvinna. bet var nog den gamla
hushallerskan. Men sa horde fader
Anund tydligt ljudet af en- kyss, han
satte sig forundrad upp i badden. Sc
sa, liten Anna! horde han Olof saga.
Lat let nuN vara nog och ga nu till dina
sysslor! Jag menar, han icke ar kom-
men for att forska efter, huru vi lefva,
men i ALA fall kan du jul halla dig I'M
dan, tills han ar borta. Han t0fvar
nog icke LANCE har.
Och alter horde Anund, huru de iva
derute smektes. Han kande sig for
sin del lugnad, ehuru Diet var EFT brott
mot renlefnaden. Den unge broder
Olof blef liksom mera verklig manni-
ska derigenom. M trodde den gamle
Anund att han skulle f6rsta honom
battre och vara mera benagen att BIZ
sta honom, och slutligen skulle han
med mera lugn kunna anf0rtro Boel /
hans ward. Han gjorde EFT latt butler
derinne | sofrummet. Utanf0r h6rdes
snabba fotsteg och strax derpa en- d0rr,
som %0ppnades och tillslots. Sedan in
tradde broder Olof.
Han hade EFT smaleende pa lapparna
och sporde ON den vordade fader A
nund nu wore uthvilad och ON han
skulle villa intaga en- enkel maltid.
Anund tackade sin ward, som forst
bjod honom vatten till h~andtvagning
och EFT handklade &C hsedan f0rde ho-
nom ut i stugan, der EFT bord stod pryd-
ligt dukadt med en- fransad duk och
br0d af flere Stag. Sa bar den gamla
qvinnan in maten = SUDDEN svinrygg
med rofvor och sodet till, vidare stekt
fisk och slutligen klenaten. Babe oil
och mjod bjods till maten. Den unga
qvinnan, hvars rost fader Anund hort,
visade sig icke. De bada presterna
lato sig maten val smaka, och da de
slutat sin maltid, maten var utburen
och de tvagit sina handler, borjade ia
der Anund:
= bet har burits mig for, SADIE han
och knappte sina handler tillsammans,
att jag horde tanka pa min hadanfard.
Jag ar en- gammal man, som icke torde
hafva manga dagar olefvandes.