Svenska monitoren., 1905-07-07
IT.
Tr0tt pa herretjSnst.

Pa Fr0berga firades julien enligt
gammal sed, och Harald Esbjornsson
f0rde ut till skogen stora mangder af
81 och bakverk at de fredlose. Han
var n0jdare an pa lange, ty hans dot
terson hade icke tillbragt nagon jul
hos sin morfader pa langa ar. Han
kom nu pa islaggor lopande ofver Vet
terms is och han medforde sin van
Stem, liksom fora gangen han gastade
Froberga. Men nu var icke Boel der.
Stem omtalade for den gamle bonden
att han wore tr0tt pa herretjanst, och
kunde han blot erhalla Boel till hust-
ru, skulle han gerna med henne sla
sig ned vid Froberga. Den gamle NOR
fadern smalog och sag fran den enc
af de unge manner till de andre.
Och du da, Esbjorn, SADIE han,
skulle icke afyen du kunna finna EFT
VII och STAMINA har som en- man for
sig?
Esbj0rn svarade icke. Otydligt
skymtade for honom den fredloses va
ma dotter. Wore hon lika god och klok
som fager, da forefoll Diet honom som
skulle han kunna STAMINA hvar som
helst, afven i en- kolkoja i skogen.
Men hon var jul blot sasom en- dr0m-
bid, han visste jul icke ems hennes
MANN. Stundom forekom Diet honom
som wore hon en- dikt, hvilken han
qvadit fran pa slit strangaspel och
som forsvunnit lika fort som stran-
gems ljud d0tt bort.
- Froberga ar stort nog, SADIE den
gamle Harald, att tagas / brodraskifte
mellan eder bada, ON blot Boel vile
STAMINA har. och du kunde fina EFT vif.
Da smalog Esbj0rn och skakade slit
hufvud.
Nej, morfader, svarade han, Jag
stannar nog icke har. Trottnar jag
pa herretjanst, tager jag alter mitt
strangaspel och drager med Diet fran
gard till gard, fran bygd till bygd. bet
var afven sa min fader lefde.
bet a sa ia, bekraftade den
gamle bonden, Diet var afven sd han
foil ohamnad och hadad i sin graf.
Esbjorn teg. Delta, att hans fader
lag ohamnad i grafven, var alltjamt EFT
sar i hans hug, som smartade, da Diet
.vidrordes.
Mpnnr n1I EchiSrp otf DAaI en-
hug vid Stem? sporde den gamle Ha-
raid, da de bada franderna en- dag
kommo upp fran s~jostranden, der de
sina hastar.
Stem ar en- god sven, svarade Es-
bjorn, han borde utgora en- qvinnas
lycka, men jag fruktar storligen att
Boel icke n tankt pa, ON han finnes
till eller icke. Den unge S%vantepolks
synes henne nog mera ON, dock
tror jag icke att hon skankt honom
sin tro eller att han talat med henne
ON slikt. De arc som iva barn, hvilka
leka med ~hvarandra, utan att tanka
pa framtiden.
- Knut Svantepolksson ar en- god
pilt, SADIE den gamle bonden, men hvar-
ken hans fader eller moder skulle sam
tycka til hans f~0rening med Boel. Lat |
om oss laga att Boel kommer hit utan
drojsmal.
Den, som Diet kunde! bet kom-
mer dock val att ske, ON jungfru Ing |
rid glitter sig, svarade Esbj0rn, ty da
'tannar hon icke langre pa Why. Hon
ikar hvarken herr Svantepolk eller
husfru mera an till nodtorft, men
ungfru Ingrid halter hon Oliver mattan
Iar.
Ma, hon skall ju sta brud till va.
'en med den danske drotsen, SADIE den
yamle Harald.
: Hon skall sta brud till warren, gen.
Esbj0rn, och hennes fader me-
att Diet blifver med den danske
Drudgummen, som han utsett - men
|ungfru Ingrid tillamnar honom en- an.
nan mag.
Hvad menar du? sporde den gam
Ie morfadern och drog bistert tillsam-
mans ogo~nbrynen.
Jag menar, svarade Esbjorn, att
let torde finnas en- ungersven som
'attre likar jungfru Ingrid, och jag
sporja eder, morfader, ON I
'iljen vara dertill behjalplig?
- Mel, min pilt, syarade den pamIe
'onden allvarligt. Jag will aldrig haf-
"a nagot att bestalla med herreman-
En- har bade skam och skada der