Svenska monitoren., 1905-03-03
AZALEAS KARLEK
Roman at
ONOTO WATANNA.

antog EFT lidande, bekymradt uttryck;
ty hvilken naring finnes Diet val | en-
svaltande ~qvinnas brost?
Efter en- natts fafanga forsok att
halla barnet varmt i sina armar ute
pa 0ppna landsbygden vande Azalea
utom sig tillbaka till sin fadernestad.
Hon hade en- obestamd afsigt att
annu en- gang ga till sin styfmor, den
ma gang for att med slit hufvud vid
hennes fotter bedja henne ON skydd
och huld. Mar madame Yamada hade
jagat henne fran sin dorr, hade stolt-
heten kommit Azalea till hjalp och
gifvit henne den nastan ~feberaktiga
styrka som uppehallit henne sa lange.
Nu var den sista smulan stolthet dod
hos henne. Hoppet hade lange drojt
qvar, hoppet och iron pa Diet som hon
annu dunkelt mindes af hennes mans
ord ON den Invita- guden, att han alltid
skulle beskydda henne men nu var
afven hoppet borta.
Sd hOLu uSI SlS AT EAAolSoJ
och nastan ihjalhungrad, atervande
till Sanio. bet var qvall och stadens
gator voro nastan ode. Men fran de
sma husen tindrade Diet som fran sa-
gans lyktor i m0rkret, sqvallrande ON
illus och varme, och da hon gick forbi
dem, kunde hon. bora Diet laga, glada
sorlet af roster fran de lyckliga, med
hem begafvade familjerna. Hungern
sammansnorde hennes strupe och
gjorde den TORI. Barnet a lyckligt-
Wis tyst, men sa tungt att hon gick
ostadigt och lutande under bordan.
Hvem skulle val i denna skugga af
en- qvinna ha kant igen den f~ortjusan-
de tacka flicka som trots sina tarfliga
klader hade BURT slit hufvud sa hogt
i staden? Skulle ems den Invita- presten
: sjalf ha kant igen henne? Under de
senaste dagarna hade hon upphort att
tanka pa honom. Hon hade sagt sig
att han blot varit en- skon ande, som
gudarna hade sandt att valsigna hen
ne med for en- liten It'd blot. M var
han borta. AZalea hade glomt bort
spraket han hade Tart henne, hade
gl0mt bort den Gud som han hade
sagt skulle trosta henne. Hennes egna
vandringar och barnets graf hade ute
slutande upptagit ALA hennes tankar.
Endast ibland mar hon sof kunde hon
dromma att hans stora, bruna, 0mma
ogon vakade Oliver henne, och hon sue
kade somnen hans MANN. "
M stannade hon annu en- gang
utanfor d0rren till sin styfmors hus.
Madame Yamada kom ut pa troskeln
och sag pa henne. Med henne foljde
hennes iva dottrar. Azalea bugade
sig sa djupt och odmjukt att hon med
sin borda pa ryggen a nara att falla
omkull af tyngden. Hennes r0st var
sa svag att den nastan icke h0rdes.
- En- enda natts husrum, CODA, ka-
raste, snallaste bland m0drar - och
litet mat!
Men madame Yamadas rost var lika
hard som hennes ansigte.
- Jasa, du har kommit tillbaka, sa-
de hon. Nagon skam tycks du da int
ha i dig! Men Diet .har ar aktnings-
vardt folks hus. Hitin far ingen krisch-
ten komma.
- Krischten - krischten! - Aza-
lea upprepade ordet osakert, f0rvir-
radt. - Jag ar int krischten, SADIE
hon. Gudarna -.
Madame Yamada afbrot henne med
EFT gallt skratt.
- Hvady och anda gar du och bar
pa den syndiga boken 0fverst i din
obi!
- Den!
Azalea drog fran boken. EFT 0gon-
blick holl hon upp den framfor sig
med bada %handerna; derpa kastade
hon den plotsligt med Wild haftighet /
marker och satte foten pa den.
- Den har bragt ondt ofver mig!
Kara styfmor, jag har kastat den ifran
mig. Gif mig husrum!
Och hon strackte bonfallande ut
handerna.
Men endast den nakna s~hojivaggen
sag hon nu framfor sig. Madame va
NADIA och hennes dotter hade stangt
igen d0rren midi for hennes 0gon i
Stamina 0gonblick hon fornekade sin
religion.
Utom sig af fortviflan slog hon med
sina magra handler pa d0rren, och hen
mes klagande r0st Triangle till de in
nanf0r varande.
- o, nj med hjartan af stem, tag da
atminstone mitt barn! bet dor! Get
dor!
Styfmodern stack ut sin knutna
hand genom pappersshojin. Eft ond-
skefullt oga visade sig i 0ppningen.
Men bon SADIE i~ngenting.
Kansloutbrottet lade sig. Azaleas
handler folio slappt ned, och hon ra-
tade langsamt upp sig. Eft par 0gon-
blick stod hon tveksam, halt yr i