Svenska monitoren., 1905-04-07
En- Lekare
elIer
STRINGALEk OCH VAPENMAkT.
Historisk roman at
M athiIda l. b c 9.


ia, kare fader Anund, svarade
Marta, jag ar icke nagon helig qvin-
ma. Jag har varit brud at iva jordi-
ska man, den enc foil i striden mot
Knut den LANCE, och den andre var jul
eder ladugardskarl Pafvel. Men en-
sam har jag atminstone haft den ST.
ste, Diet ar jag saker ON. Och fyra
barn har jag fodt till verlden, men
dem har Herren Gud atertagit till sig,
mig till stor sorg. S8ledes finnen |
val att jag icke ka nvara sasom de he
liga, men Boel skall jag taga vara pa.
Jag skall fora henne till moderneslag-
ten, ON Diet sa ar eder villa. Men ar
Diet sa att hon icke far Diet godt der,
tager jag henne alter med mig. Ma
banda will den ada fru Ulfhild taga
henne till sig som smatarna.
- Fru Ulfhild, som drap hennes IA
der! utbrast fader Anund.
= Mel. Diet var hennes here gen
malte Marta.
De tn arc EFT, svarade preston.
bet vet jag icke, ON jag will vid-
ga, invande den gamla t~janarinnan.
- | hviKet fall som helst, SADIE ia
der Anund med eftertryck, sa onskar
jag icke att Boel komme i Diet huset.
Forst8r du, Marta?
ia, jag forstar och jag skall lydia,
svarade hon, men jag hoppas anda att
l lefven mig ut, kare fader Anund.
Jag kan icke lefva, sedan | aren dod.
= Dessutom skulle du jul hafva min
graverksfodrade kordhumla, SADIE pre-
stem med EFT smaleende.
- ia, den tycken l Diet vara nagot
att lefva for, den ar tradsliten pa Of
vertyget och trasig pa bramet; men |
ALA fall ar den warm och kostlig att
bara och bruka vintertiden, och | sko-
len hafva tack, kare v0rdade fader.
= Mitt gods ligger i kistan under
sanger, fortfor Anund, och det ar
min villa att du genast jag ar d0d ia
ger fran silfret och CONNER Diet. bet
ar mitt eget gods, men Diet kunde latt
blifva %f0rblandadt med kyrkans ego
delar. Tag ocksa val vara pa AXE
Estridssons e~fterlemnade gripar, de
tillhora barnen - Diet ar gafvor, som
han fatt for sin sang och slit stranga'
spell. For sin graf i kyrkan har han
galdat med en- gyllene kedja, som sit
ter ON halsen pa Mater dolorosa, och
dessutom tire guldstycken, hvilka jag
i klockarens O.. kyrkogommarens (kyr
kovardens) harvard lade i skApet
sakristian. Jag hade amnat anvands
dem till EFT ciborium (forvaringskar
for Diet vigda brodet), ON jag finge
lefva.
- Visst fan l lefva, kare fader, sade
Marta med of~vertygelse.
Den gamle preston skakade pa huff
vudet. Har du val forstatt nina ord
Marta? SADIE han. Tag vara pa ALT
som tillhor Boel, ware sig arr eftel
hennes fader Axe eller efter mig! Mel
efter mig ar Diet icke arr, Diet ar en-
gafva med warm hand. Kom ihag Diet
ON nagon skulle villa utstracka sina
handler efter godset!
Hvem skulle villa taga Diet oskyl
Olga barnets del? sporde Marta.
Jag har varit mycket fakunnig
kara Marta. Jag vile CORA mitt tesla,
mente, och jag bad en- ambetsbrodeI
att bista mig.
Var Diet derfor l warren borta hels
dagen / gar? sporde Marta.
Husbonden nickade.
- / warren val hos den unge prester
Olof? fortfor Marta. ALA helgon, We
ten | icke, hurudan han ar? Sa owe
tande gudsmannen arc ON ~hvarandra!
Hela nejden vet att fader Olof ar en-
sadan man SON f0rnoter sina dagar
frasseri och sina natter / sk0rlefnad
Och dessutom ar han en- girig och Ii
stig puke, som will tillegna sig hvad
honom icke tillkommer.
- Marta, Marta! Hur kan du tala
sa ON en- gudsman, en- prest? sade
fader Anund. Men han tankte pa den
rikliga maltiden, som han blifvit blu,
den, Diet starka 0let, den mjuka bad.
den och slutligen liten Anna. Helgo.
men ware dig .nadig, du har en- klaffare-
tunga,
= Och helgonen ware eder nadig. ia.
der Anund! Dem kannen ! battre an
de syndiga m~anniskorna. Och mar en-
sager sanningen, Dor man icke beskyl-
las for att tale med klaffaretunga, sya-
rade Marta nagot skarpt. Men warren
blot lugn; da jag vet, hvem jag har
att CORA med, skall jag nog taga vara
pa, hvad / u%ppdragit mig och vakta
babe Boels och edra ~egodelar.
Marta lemnade sin husbonde bedr0f-
vad oliver hans ord och orolig | sinnet.
Men da dagarna gingo. utan att fader
Anund syntes sjuk, lugnade hen sig.
Sa kom sondagen.
13.
Den sista gudstjsnsten.
Fader Anund steg tidiet INN Hon