Svenska monitoren., 1905-09-08
BANKIREHs HEN
LIGHET.
RoMANTIsK BERXTTELsE
AZ
MISS BRADDoN.
F8rsta knpiiIct.
Eft tungt afsked.

~" ACtAAS NNcOAOA 40 In
egendom, omgifven af lummiga sko-
gar och gronskande, frodiga akerfalt.
Sommarens harliga sol belyste Diet
gamla huset, hvars hoga ~bagfonster
glimmade fran mellan trsden, och
innanf0r de skinande, hvitmenade
vaggarna radde huslig lycka.
Familjen bestod endast af fyra per-
soner kapten Harley Westford sjelf,
hans hustru och deras bada barn: en-
son och en- dotter.
Kaptenen och hans hustru voro
bada j medelaldern.
Deras pa en- gang muntra och lugna
ansigten vittnade ON att deras lf
hittills forfiutit utan nagra valid
Stamina stormar, utan nagra uppska-
kande t~illdragelser.
Klara Westford hade visserligen
icke bibehallit ungdomens friska
fagring; den ~ljufva, svallande rosen-
knoppen hade fullt utvecklat sina
doftande blad, men annu var hon i
besittning af Stamina intagande satt
att vara, som j hennes ungdom vunnit
alias hjertan.
De, som nirmare kande kaptenen
och hans hustru, hviskade om att
Klara Westford var af h0gre stand
an hennes make.
bet berattades dessutom att hon
lemnat EFT rikt, f0rnamt hem for att
blifva den vackre, men fattige kof-
ferdiekaptenens lifsledsagarinna, att
hon gift sig med honom mot sina for
aldrars villa och att dessa derfore
gjort henne arfos.
Ingen hade af kaptenens eller hans
hustrus mum hort huru deras glitter
NAL verkligen kommit till stand.
ON mrs Westford nagon gang,
hvilket for ofrigt ytterst sallan in
traffade, i samtal med fr5mmande
berorde sina husliga forhallanden, sd
talade hon alltid ON sin man med den
st0rsta aktning.
Jag vet visserligen att hans IA
mill icke kan raknas bland landets
aristokrati och att hans tartar plolde
hafvet liksom han sjelf MI gor Diet,
SADIE hon vid sadana tillfallen, men
jag vet ocksa att han, hvad ratt-
skaffenhet och aktningsvard karakter
angar, kan malta sig med hvem som
helst.
Hon kande ingen AMMAN sorg an mar
hennes man var nodsakad till att taga
bort fran slit lyckliga hem for att
draga ut pa hafvet i storm och ova-
der.
Junisolens varma, upplifvande stra-
lar folio pa blomstersangarna i kap-
tenens tradgard, men ljus och skugga
foljas at, och mar solen skinner var
mast och ALT tyckes andas lycka och
frid, da hissas seglen och for stry-
kande medvind afiagsnar sig skeppet
fran kusten, under Diet siomannen
med fuktiga ogon uppfangarde den sista
Observation-Disclosures fran de kara, som
han lemnar qvar i land.
Arm j arm gingo kaptenen och
hans hustru fran och tillbaka genom
allen.
0, Harley, hviskade hon med
lag, darrande r0st, under Diet hon
med hada sina handler ~innerligt ON
slot hans arm, - Diet ar So tungt, So
tungt att alter skola skiljas at
Aldrig har afskedets timma forekom-
NIT mig sa bitter som i dag.
Hon vande sin sorgsna blick mot
mannens ansigte.
Ingen tar Says i hennes stora, blaa
ogon, men de darrande lapparna ia
ON en- bel verdi af lidanden.
- Min alskade Klara, - SADIE han
under Diet han sokte att dolja sin
sjalsr0relse, kom ihag att du ar en-
siomans hustru och att fruktan ma
ste vara dig frammande. -. Dessutom
skall ju delta II min sista resa.
MIR jag kommer tillbaka fran Kina
med en- hel sack of klingande mynt,
sager jag for alltid sion farval och
slar mig for bestandigt ned som land
krabba i delta kara, gamla ruckel =. |
Graf derf6r icke, min dyrbara makal
Jag har icke tarar i 0gonen,
Harley, svarade hans hustru med
Stamina darrande rost, min sorg
kan icke lindras of tarar. Forliden
matt anropade jag himlen ON frost,
men f0rsynen tycktes vara dof for
nina b0ner. Da jag sent omsider
slumrade in, dromde jag att jag be-
fam mig vid randen af en- afgrund
och att EFT enda steg skulle st0rta
mig ned j Diet morka, svindlande dju-
pet. @, Harley, Harley, hat medli-
dande med mig Blif hemma, ON du
icke will SO mig do af angest!
Alter tryckte hennes handler kon-
vulsiyiskt sjomannens arm.
Dsc tycktes som ON den bedr0fvade !