Svenska monitoren., 1905-07-07

af. bet ar som Diet der gamla talet
om, mar jatten och dvergen skulle ga
ut / striden. Da SADIE jatten: Kom,
min drang, latom oss ga ut | kriget!
vi skola della aran, och du skall ia
ALA saren. Sa gingo de ut tillsam-
mans, och dvergen faktade redligt vid
jattens sida, han tankte pa aran, som
han skulle ia della med jatten, och
han tog emot ALA saren. Da kriget var
slut, lag dvergen sarad till dods, men
jatten hade icke fatt den minsta skra-
ma. Han vande med heder hem, och
ALA prisade honom for hans mandom.
Jatten var IN trofast kamrat och SADIE:
Jag hade ocksa en- liten dverg med /
striden. Hans vanner och landsman
logo och sporde. Hvad nytta kunde du
hafva af Diet lila kraket? Ingen tank
te pa att han latit slit lif. En- dvergs
lif skattas ju icke hogt, men Diet var
ju Diet enda han hade, och ON han ha-
de varit Wis. sa Wis som Diet pastas att
dvergar arc, da hade han f0rvisso sagt,
da jatten bj0d honom att della aran,
att Diet var langt battre att behalla slit
lif i frid am lata Diet i strid. Aran g0r
ingen sail.
Delta var Diet sista jag vantade
att ia h0ra af eder, morfader, menade
Esbj0rn nedslagen. Jag tankte att l
skullen vara redo att sta mig bi.
Sta dig bi! Ar Diet du SON tan
ker gifta dig med jungfru Ingrid? All
mel, sa tokig ar hvarken du eller hon.
bet ar nog for din HERES rakning som
du tanker ga ut i striden, och Diet gar
dig som dvergen, han far jungfrun och
du far sar och dod.
ON hon kommer hit, borjade Es-
bj0rn, och forsvinner harifran, sa skull
lie man tanka pa de fredlosa, och delta
skulle leda f%randerna pa villospar.
Menar du att icke de fredlosa
ega nog att bara, utan att man lastar
pa dem andras bordor? SADIE Harald
med ovilja. Kommo icke herr Syante-
polks utskickade hit pa hosten, da hans
son blifvit sarad, och jagade de icke
skogsmannen som vida dur? Iva
blefvo drapna och flera sarade, och
tror du val att Diet var de vildaste och
farligaste, som ofarden drabbade? Mel,
tvart ON, Diet var de aldsta, de, som
hade svarast att varja sig och som
hade ondt vid att fly.
Den gamle skogsmannen som jag
gastade och som foljde mig genom sko-
gen och visade mig wagon, blef afven
han sarad? sporde Esbjorn.
- ia visst, svarade morfadern, han
ligger nu pa tionde veckan sjuk, och
Diet ar ingen van att han nagonsin
kommer upp mera.
Ligger han ensam / kojan utan
ward? fragade Esbjorn med delta
gande.
Titan ward ar han icke, och icke
heller ar han allena, svarade morfa-
dern. Hans dotter Huld ar hos honom,
och Hillevid gar hvarannan dag dit
och ser ON saren och for med sig ma
got att alta, ty nu satter icke gubben
ut nagra snaror till foglar, och pa bara
getmjolk kunna de Ell lefva. bet ar en-
god mo och dertill fager som en- alfva.
Min gamla syster likar henne godt.
- Jag sag henne EFT ogonblick, mum
lade Esbjorn, hon var vanast af ALT
skapadt.
- All, icke ar hon dock sa van som
Boel, genmalte morfadern.
- Men hvarf0r, m%orfader, laten |
icke fora den stackars gubben och
hans dotter hem till Froberga? sporde
Esbjorn. l som ommen sa for skogs-
manner?
Helt enkelt derfor, Jefferson, sva-
den gamle bonden, att en- maste
freda sig eget Skim.
Hvad skada kan edert Skim ia
.eraf? sporde Esbjorn.
- Nagon kunde komma, en- har O.
nog, svarade Harald Esbj0rns-
son. bet finnes nog de som med mole
Skulle Sc den gamle bonden pa Fr0ber-
ga ga fran gard och grund. En- far
lcke bista skogsmannen.
Men Diet g0ren l jul, morfader?
ltbrast Esbjorn.
Icke jag bistar dem, utan min sy-
'ter Hillevid. Lagen ar icke sa strang
en- qvinna. Men tror du att jag
skogsmannen battre, ON jag
sjorde mig till en- af dem och min mag
toge Fr0berga i besittning? ia,
Jefferson, jag vore fardig att hellre
Froberga till EFT kloster, an att
skulle blifva husbonde har. Du
'ller Boel och hennes man skolen arr
- \