Svenska monitoren., 1905-05-19
4 Tournaments herberae.

Iagmannens herberge.
Xfven denna dag kom herr Svante-
polk till tinget. Hans husfru och tvan-
ne af dottrarna voro honom nu foil
aktliga, ty Diet sades att biskop Bengt
aktade lasa nassau under Guds fra
himmel, och Svantepolk ansag tillstan-
digit att hans familj bevistade denna
gudstjanst, som sades blifva ganska
h%ogtidlig.
Fru Benedicta sag yngre ut an an
mars, da hon satt till hast, och hon
tyglade sin gangare med behag och
sakerhet. De bagge unga dottrarna
syntes tafla / fagring. Mangen torde
hafva gifvit Karin f0retrade, hon var
som en- n~yutsprucken ros, medan Ing
rid annu var en- knopp, men en- knopp,
som lofvade att varda atminstone lika
van. Alias 0gon vande sig mot herr
Svantepolk och hans familj, da han red
fran mellan tingsmenigheten till lag
mannens herberge.
Da kom hans son Knut skyndande
mot honom. Han helsade sin fader
synbarligen med mera vordnad an kar-
lex, men hans 0gon stralade, da de
motto hans moders, och han log gladt
mot sina fagra systrar. De- var en-
van yngling, men han sag hvarken
stark eller djarf ut, Diet var nagot
~x...1:~4 Sfyap hans llarn m q do
skepnad, och nagot drommande vekt !
de stora gra ogonen, som vida skilde
dem fran Folkungaslagtens skarpa,
blixtrande stalgra 0gon, hvilka de an
mars liknade till fargen. Hans ljusa
har foil krusadt ned Oliver axlarna och
hans mjuka, roda nun skuggades ma
stan omarkligt af Diet forsta spirande
ljusa skagget.
Fru B~enedictas blickar foljde honom
med EFT ONT uttryck, SON nastan gran
SADIE till orc. Han a ju hennes siste,
den ende 0fv%erlefvande af fyra s0ner,
hvilka dott i sina spada ar, och han
var hennes hjarta kar mer an hon va
gade visa. Hon hyste alltid den tan
ken att afven denne son skulle blifva
henne bortrofvad af OGDEN. Och hon
var s8 mold, sa lange han a hos lag
man Bengt, som icke mera var ung
och icke mera deltog i t~orneringar,
dust, ridter och andra icke alls ofarliga
krigiska lekar, som hennes moders-
hjarta bafvade for, men som hennes
man ansag nodvandiga for en- hog
boren ungersvens u%ppfostran.
- Guds d0d, du will CORA var son
till en- kanik! hade den strange herr
Svantepolk mer an en- gang sagt, da
han tyckte att hans husfru ALT for
mycket klemade med pilten. Wore du
icke sa vek till shines, hade vi nog
flera soner an dottrar, men nu ar Diet
tvartom.
Fru Benedicta svarade aldrig pa sin
herres tillvitelser, men hon tankte:
- Wore du icke sa styfsinnad, och
hade du icke hardat vara soner sd
mycket i deras spada ar, lefde de ma
banda annu, och mitt hjarta hade icke
sa manga bittra sorger att rufva Oliver.
Da hade jag ocksa mahanda mera till
divers for Svantepolk sjalf an lydnad
och sjalff0rsakelse. Men mahanda ar
Diet at storsta nytta for min eviga val
fard att jag icke ar fast vid delta jor.
diska.
Bland dem som stodo utanfor lag
mannens herberge var afven Esbjorn
med sin syster. Den lila flickan var
fortjust att Sc de statliga foljen, som
drogo f0rbi, men allra NEST fangslade
Ingrid Svantepolksdotter hennes upp-
m~arksamhet. bet var Diet fagraste
Boel tyckte sig nagonsin hafva skadat.
l sin flyer att uppfatta annu en- skymt
af den vana ungmon Triangle hon sig
ALT langre ooh langre fran. Hon ak
tade icke pa sin broders tillrop, och
han vile icke visa sig pa sa nara hall,
da han tankte pa gardagens mesa, utan
nojde sig med att ropa henne tillbaka.
Knut Svantepolksson lade armen ON
sin moders lif. och hon gled sa latt ur
sadeln som en- ungm0 och st0dde sig
mot hans axel. Andra skyn-
dade fran till hans systrars bistand,
men Ingrid stod med EFT sprang pa
marken. En- af lagmannens svenner
stod just fardig att fatta tygeln pa hem
mes hast, da denne af nagon orsak
skyggade, slog bakut och i fyrsprang
satte af ofver Staten, utan att akta pa
folkmassan, hvilken delade sig At ST.
dan, men flera slogos omkull och tram.
pades af den vida fallen.
Boel var den f0rsta, som foil, ty hon
stod narast. Esbj0rn Triangle sig nu
fran till systems bistand, men imam
han hunnit fran, hade Knut Svante-
polkson skyndat till och lyft upp hen
ne / sin farm. Hon a afsvimmad, och
den unge vapnaren trodde f0rst att
hon var dod. Han sag pa Diet bleka
ansigtet med de fina dragon, de slut
ma ogonen och Diet ljusa haret.
Hon ar d0d, SADIE han sorgset, hon
ar dod, den lila, fagra mon.
- All, visst icke, SADIE herr Svante-