Svenska monitoren., 1905-07-28

warden, som var den ena at de iva
maltider, hvilka bestodos | klostret
och dertill den f0rnamsta. De systrar
som for tillfallet voro tjanande buro
in maten, f0rdelad / likaportioner -
soppa och iva ratter mat.
A~bbedissan flick framfor sig hela fat
| af mera o~msorgsfullt tillredd mat; hon
kunde della med sig af hvad hon Vile
till de systrar, som voro klena eller
hade mera behof at mat n den for
/ dem afsedda portionen. Xfven under
| denna maltid tastes, men tire ganger
under maltiden slog abbedisson ! bor-
Diet med sin knit, och ALA upplyfte sina
handler, Taste derpa ire ganger ANGLIA
helsningen och lade slutligen handler
ma | knaet till aminnelse af Jesu Chri-
sti allra beskaste verk, da hans handler
sa h~ardeligen genomslogos pa korset
med de stora stubbota jarnspikarna.
Da maltiden var slutad, samlades
0f~verlefvorna tillsammans af de tia
nande systrarna. oc hsedan satte sig
forelaserskan och de som besorjt upp-
passningen till bords. De andra syst
rarna gingo under lasandet af Mise
rere | procession till kyrkan for att
tacka for maltiden. Derifran tagade
de till Diet sa kallade auditoriet, der
abbedissan gaf dem tillateIse att sam
tala med ~hvarandra. Har intog able
dissan en- plats so mvar upph0jd, sa
att hon kunde 0fvervaka ALA systrar-
mas arbeten, och sd gick enhvar efter
en- kort stunds hvila till slit varf. En-
hvar hade slit att bestalla. En- och
AMMAN, som Diet kunde, skref, andra
Taste. En- del sydde systrarnas klader,
andra sommade och "sankte" (brode-
rade) pa a%ltarkladen och masskrudar.
Enhvar skulle hafva Diet arbete som
NEST lampade sig for henne, och Diet
tillh0rde abbedissan att tillse att sa
skedde.
Da arbetet sd forgatt langt in pa
eftermiddagen, ringdes alter till guds-
tjanst, den sa kallade aftonsangen,
som b0rjade med forlatelsestunden
Qndulgete). Systrarna ordnade sig |
iva k0rer. Den hogra k0ren Taste
forst Ave Maria och bugade sig djupt
for den andra k0ren, sagande: Forlaten
oss for Guds och hans mildaste mode-
Marias skull, ON vi bedrofvat eder med
ord eller gerningar eller med tecken
eIler med nickande, och vi forlata eder
fullkomligt gerna, ON | brutit nagot
mot oss. Sedan kom turen till venstra
koren att buga och | Stamina ordalag
begara f~0rlatelse, och d~ertefter forrat-
tades saliva a~ftonsangen.
Efter aftonsangen var Diet som Karin
plagade vandra i tradgarden eller ga
till hjonegarden. bet var blot en- kort
stund, men Karin kallade den sin egen
timme. Sa gick hon afven denna gang
med atskilliga matvaror till den sjuka
Helena i hjonegarden. Da hon gick
derifran, borjade Diet starkt skymma,
och Karin skyndade til1baka. Hon
horde nagon ga efter henne, men ak
tade icke derpa. Sa tog nagon EFT tag
/ hennes mantel. Hon stannade. Der
stod en- h0gvaxt STAKEHOLDER franz
for henne och rackte ut handen for
att tigga.
Ga med in j klostret, kare bro
der, SADIE hon. Jag har varit ! hjone-
garden, och hvad jag medf0rde ! min
korg har jag gifvit bort.
- Nog kom jag till eder for att bed
, ia, svarade svartebrodern, men icke
| ON en- allmosa.
- Heliga Guds moder, ar Diet |! ut
brast Karin, ty hon kande igen herr
Karl Algotssons rost.
~ namnen ingens MANN, borJade
han; Diet ar klokt, och | haven lart
klokskap i vreta. I hafven Diet icke
godt der, menen | att jag icke forstar
delta? Menen / att jag icke genom-
skadade priorinnans giftiga forsok att
svarta ned eder for abboten | Alvast.
ra? Ack, Karin, for den abboten till
hvilken hon da talade kan ingen svar-
ia dig. Jag onskar att de kunde Diet.
Jag 0nskar att du icke stode framfor
mig lika illus och skar som EFT helgon.
= Hyad talen l? genmalte hon.. Jag
ar visst intet helgon. Jag beder dag
ngen Gud att befria mig fran favitska
tankar, dock annu har han icke hort
mig.
Tack, Karin, for hvad du der sa-
ger! utbrast han lidelsefullt. Sa lat
mig nu bedja dig for sista gangen;
Foil din syster! %Ingenting ar lattare.
vi bringa en- helsning fran din fader
att du matte folja din syster hem.
Foil henne, och min broder Brynjolf
gor dig till min hustru, liksom han
g0r Ingrid till Folkes.
Elder hustru? svarade hon. Mig,
abbedissan / Vreta! / masten lara
klokskap, ty darskap talar ur eder
mum.
Lofven att tanka pa min bega-
ran! Jag skall bara dig pa nina han
- i.R.~k sor aIroll aldri0 Olnm-