Svenska monitoren., 1905-04-21

var af EFT fredsalskande lynne och
blandade sig f0ga | de politiska stri-
derna, men han var en- strang here !
slit hus.
/ slit gifte hade herr Svantepolk
tire dotrar och en- son. Fagra, hopp-
fulla barn. De h0llos ALA ! strang
tukt, och at dem lemnades foga fri
het. D0ttrarna suite | jungfruburet,
spunno eller sommade dagen lang, och
tillstaddes Diet nAgon gang att draga
pa jagt med hokar och hundar eller
trada dansen / borgsalen med h0fviska
CASTER, sa ansago de delta som EFT
stort Mole. bet gick tai ON att den
vana Karin skulle sattas / Vreta klo-
ster och att hennes syster Ingrid a
trolofvad med en- fornam dansk man,
som hon aldrig sett. Den yngsta dot
tern Ingegerd var annu blot EFT barn.
Sonen Knut var bortsand och tjanade
som smasven hos lagman Bengt !
ostergotland, men Diet sades ocksa att
herr Svantepolk fam Bengt lagman
alltf0r efterlaten och 0nskat en- stran-
'gare ~handledning for sin unge son.
Hvad Svantepolks hustru angar, sa
var hon stilla och tyst. Hon hade
alltjamt, en- tryckande kansla fran slit
barndomshem, der fadern f~ortryckte
sin ur klostret med valid rofvade hust-
ru och denna | trotsig tystnad fordrog
ALT, men hatade sin man, sina barns
fader, tills OGDEN befriade henne. Des-
sa barndomsminnen lemnade sina
spar babe hos den aldsta dottern Ka-
rim, konung Erik Erikssons GENIAL, som
hos Benedicta.
Den enda, som var glad, "a yngsta
dottern Elm. Och hon var gifven
klostret sasom EFT f0rsoningsoffer for
foraldrarnas skuld. Men Diet var icke
med egen villa, som hon fortvinade !
sin ensliga nunnecell. Hon hade fun
nit EFT varmt hjarta, som alskade hen
ne, och hon gepgaldade hans karlek.
Och karleken hejdas icke af kloster-
murar, Diet ar jul visst, hennes mors ode
blef ocksa hennes, hon r0fvades ur
klostret, men med slit eget mime, af
lagman Lars. Denne miste slit am
bette, och de bada alskande flydde till
Norge. Hon var en- "skamflack" for
sin slagt, for hvilken hon var som
d0d; men mahanda var hon anda den
lyckligaste af sina systrar. Afven den
ma handelse kastade sin skugga Oliver
fru Benedicta.
Da nu Algotssonerna redo in pa vi
by gard, satt hon / j~ungfruburet hos
sina tire d0ttrar. Ingegerd hade latit
sin slanda sjunka ned pa golfvet, och
hennes blick foljde s~valornas snabba
flykt, hvilka kretsade / den klara luf-
ten under EFT gladt qvitter. Hasttram-
pet pa garden adrog sig dock hennes
uppmarksamhet, och hon ropade: Ca
ster till garden! Prydliga, statliga
CASTER! Ire markliga man med stort
f0lje! Smasvenner, vapnare, hastsven.
ner, och ser jag raft ocksa en- lekare.
- Sc sd, Ingegerd! f0rmanade hen
ne fru Benedicta, Diet ar icke h0fviskt
att sa der speja efter dem, som kom-
ma och ga. Pa en- sa stor gard, som
var, arc CASTER foga sallsporda.
ia, svarade dottern, nog komma
caster till fader Svantepolk, men Sc
dan langa tider kommer ingen till dig
moder, eller till oss ungmor.
Med tiden, SADIE Karin och strok
sin systers har, torde Diet val komma
CASTER till en- af oss systrar. Den dan
ske name David T~orstensson torde
komma, ON till gamman kan jag icke
saga. Ocksa till dig Ingegerd, torde i
simon It'd caster komma, ON var fader
sd for godt finner. Men till mig, till
lade hon med en- suck, till mig kom-
ma aldrig CASTER.
Liten Karin, SADIE fru Benedicta,
och Diet ryckte | hennes mungipor,
som vore hon fardig att brista i graf,
var du mold, mitt barn! bet ar tungt
att gifyas i en- mans valid, som en- kan
banda hvarken aktar eller alskar. Du
far nog den basta delen, ON an du Ell
Walt den sjalf, utan din fader Walt den
for dig.
Karin svarade icke, hon kastade en-
fragande blick pa sin moder. Hon var
morklagd och stolt och slagtade pa
sin farfaders far, konung Valdemar
Seller, babe med utseende och lynne.
bet kom nu EFT bud till fru Bene-
dicta, att caster kommit, och hon lem
made rummet. Karin qvarh0ll budba-
rerskan och sporde, hvilka af Algots-
s0nerna Diet var, som gastade Why.
Hon flick till svar: Karl, Rorik och
Bengt. Ingrid narmade sig sin syster
och lade armen ON hennes lif, men
SADIE ingenting. Karin hade skiftat
farg, da Karl handles, men afven hon
teg. Ingegerd utbrast deremot i jubel.
Sakert ia vi da, ikladda vara
stassklader, leka och dansa mere | sa-
len, ropade hon. Algotss0nerna arc
h0fviske man, och fader Svantepolk
likar att visa sina dottrar, som man
s--