Svenska monitoren., 1905-09-15
BANKIRENs HEN.
LIGHET.
RoMANTISK BERATTELSE
Al
MISS BRADDO3
MISS BRADDol

RoMANTIsK ~BERATTELSE

samhet at Diet lila forvaringsrummet
for sd mycket penningar.
Han o~bserverade icke att Rupert
Goodwin fran en- af hyllorna i skapet
tog en- blank dolk och gomde den
under sin rock.
Kom, - SADIE bankiren derefter
med likgiltig ton, - imam nj lemnar
delta sp0kaktiga hus maste nj Sc min
hemlighetsfulla kallare. / mitt sail
skap ar nj val icke radd for gengan-
gare2
Hvarken i ert sallskap eller en-
sam, svarade Harley leende. -
En- si0man ar aldrig radd, och pm
han an ar nagot vidskeplig, sa ar
dock fruktan en- honom frammande
kansla.
Bankiren stotte dorm upp och Diet
ofversta at en- small trappa, som forlo-
rade sig j EFT oigenomtrangligt NOR
ker, blef synligt.
bet ar saledes hair nj CONNER
edra skater, - utbrast kaptenen, =
Diet ar ju en- verklig Aladdins grottal
ia, svarade Rupert Goodwin, -
oiS nj forstar er pa antiqviteter, sa
skall vi har finna EFT rikt falt for er
vetgirighet: gamla ~silfverstakar, kan
delabrar, som prydt tudorernes taft
lar, bagare, hvilka blifvit berorde af
Cromwells tjocka lappar, tekannor
och brickor fran drottning Annas It'd
%. tag lampsn och kasta en- blick dit
ned.
Harley tog lampan och narmade sig
dorren.
N&gra ogonblick stod han tankfull
och stirrade ned idet morka hvalfvet.
Eft dystert ruml SADIE han, -
morkare am lastrummet ombord pa
EFT slaffartyg.
Just som kaptenen yttrat dessa
ord och strackte hufvudet ned mot
djupet, lyfte bankiren sin hand, hvil-
ken han hittills hallit dold under den
latta sommarkappa, som han kastat
0fver sig.
Lampskenet foil pa den blanka
dolkklingan, hvilken med blixtens
hastighet hven genom luften, for att
traffa sjomannens rygg.
Harley Westford utst0tte EFT half
qvafdt skrik och foil hufvudstupa
utfore den branta trappan.
Lampan krossades och ljudet af
kroppens tunga fall gaf mangdubbelt
exc mellan hvalfven j de underior-
diska kallrarna.
Bankiren drog alter sin arm tillba-
ka, stotte dorren till och vred nyc-
klein omkring i l&set.
NJ slipper du att oftare besvara
mig med dina tjugotusen pund, -
mumlade Rupert Goodwin mellan tam
derna och stack nyckelknippan till
sig.
Sakta och forsigtigt smog han sig
tillbaka till den bebodda delen af
huset, och andades icke fritz f0rr an
han tillast dorren till trappgangen,
som forde till den nora fygeln.
Da han drog nyckeln ur laset kom
hans dotter Julia honom till notes.
Hvar har din van blifvit af,
papa? fragade hon f0rundrad.
- Han har rest tillbaka till London.
Men pa hvad satt har han kom-
NIT ut9 Jag sag eder bada ga till
den nora fygeln. och jag har anda
sedan dess suttit har for att afvakta
din Aterkomst. Jag ar viss pa att
han icke gait hair forbi.
Bankiren drojde nagra 0gonblick
med svaret.
Hvad du ar nyfken, Julia, -
sade han slutligen. - Jag slappte
f~ramlingen ut genom den sidod0rr,
som fran den nora fygeln forer ut
till parker. Han vile nemligen ga
den kortaste wagon till stationen.
bet var en- AMMAN SAX. Men
hvad baden l att CORA j den hemska
nora fygeln2
- Jag har vigtiga dokumenter for
varade der. Ga emellertid nu tillbaka
till dit rum, Julia, dina manga fra
gor besvara mig.
Hon betraktade fadern med f0rva-
nande och oroliga blickar.
Papa, utbrast hon, - du ar
sa blek som EFT Xix; jag har aldrig
fdrr sett dig sc sa forst0rd ut. Du
brukar heller icke att So ovanligt
tilltala mig. Har nagot obehagligt
handt dig2
ia, du har ritt. Jag hade en-
mycket obehaglig SAX att uppg0ra
med denne man, men nu ar ALT ord-
nadt. Lat mig nu vara ensam, Julia,
jag har nagra bref att skrifva, imam
jag gar till sangs.
Godnatt, papa! SADIE Julia
och bojde sig fran emot honom, for
att mottaga den vanliga godnatt-