Svenska monitoren., 1905-12-08
Hur de flnQO hVdrdnn',

NAhhhh
Guds fire., Sven Magnis! Jasa.
du ar ute och gar 1 qvallningen!
Hvart ska du stecka l vag som langst,
ass jag far fraga? Och Karl Johan |
Kvighult, som lag pa slit ena kna ute
pa g~ardsplanen och brynade sin lie,
slappte ner sannan | brynbaljan, reste
sig langsamt, forbade af sin naive pa
bakbyxorna och rackte den derpa at
Sven Magnis.
- 10, vi d. gunas, kaffelosa hemma
1 Hokas, och sd tankte jag ga hit och
fraga. ON du will lagga sallskap, sd
kora vi In till stan 1 morn med hvar
slit lass we'd, som vi kunna wanda |
pengar och k0pa hem lite hvad som be-
hofs. Allting tryter for en- under va
rem, mar en- inte har It'd och stunder
att vanka in och kopa grejer. Men
jag tucker att da' alltid ar liksom lite
troggare och tref1igare, mar en- ar EFT
a stycken | folje till STAN.
- Vesst da, vesst da! Och mar jag
grunnar sa RAFT efter, sa ar jag ba'
pengalos och snusalos och brannvins-
los, sd jag blir tvungen folja ma. Da'
va bra att du st0tte pa mel!
- Ma, da a. vi ofverens och &c oss
al 1 ottan. vi motas vid vagskalet
som vanligt. Sen "a vi sc hvad vi kan
hitta pa for n6jsamt 1 STAN, ON vi
salja veden formanligt. Men hva' ar
da for en- attanalning, som sjonger sa
besatt till slit balgaspel mere / din
tappa? sa' Sven Magnis och borjade
gapa och lyssna.
- Ali, da a. sd ynkeligt. Da a. min
drangaslank, som har blett rifven /
vettet uta karlek i var. Han bara gar
och diktar och dronar och satter ihop
rim, som stodenten / Skallebo sen
passar ihop at'en. H0r sa'na galen-
skaper! Da a. sa att en- AMMAN kan
grata at'et. Da a. vesst den der Maja
1 Rydhemmet, som forderfvat pojken,
och aldrig blir Diet val folk af honom
mer har 1 tiden, suckade Karl Johan.
Men nerifran den lummiga tappan
sjong drangen med klar rost:
"Du min nejlika rod, du HAMMER sa val
Hur Diet brinner mitt blod, hur han
fiammar min sjal,
Hur | langtan jag skriar dit MANN.
Du ar drottning / tranande drommar-
mas slott,
Du ar rafiande ljuf som EFT akten-
skapsbrott
Och en- afgrund af lust ar din famn."
- Da var f~0rskrackligt, ryste Sven
Magnis.
- ia, ia, da ar den storsta hadelse
och synd, som tankas kan. Men han
far ursaktas, for han ar galen och den
elemenskade stodenten eggar upp ho-
nom.
Och drangen sjong mems gubbarne
bafvade:
'Lilla Maja, Diet skalfver / sjal och 1
kropp!
Will du trampa och qvafva ALT spi-
rande hopp?
Och dock hvilka frojder vi iva
Skulle rofva fran lifvet! Kom, Maia,
min mo,
Lat oss kyssas och alska och DONNA
och do
Uti varnatt, mar vakorna sla!
Ty Diet kommer en- It'd, da var span
stiga kraft
.Borjat mattas och DONNA och adror-
mas saft
Skall fortorka 1 kylande host.
Lat oss famna hvarann' medan pulsar-
ma sla;
Smart sa skrumpnar din kind och min
hjassa blir gra,
Och der lager sig Is 1 vart brost."
- Hin matte ia stodentn0tet, som
helper honom vranga ihop den syn
dasmorjan, grymtade Karl Johan. Men
drangen sj0ng:
"Du skall angra en- gang, att du flyd-
de min glod
Och forsakade bagarn, som karlek dig
bjod
! din unga och sjudande var.
Lat mig blifva din brudgum 1 qvallen
sd skar,
Kom och gif dig at mig mellan tut
vorna har
Bak' de tysta och skymmande smart"
- ivy tusingen, EFT SAINT elande!
Wore han min drang, vankade han
smorj. Och du, Karl Johan, dr. int
forsvarad, ON du int klar honom och
soker IA vettet till ratta 1 honom. Du
ska veta att husbonden d. 1 foraldrars
stad och stale. Sa stod da atminstone
I den katekes jag Taste i min ungdom.
Kla honom, da a. din plekt och skyl-
dighet! Eller a. da int sa? vande
sig Sven Magnis till Britta, Karl Jo-
hans hustru, som 1 detsamma kom ut
till karlarne pa garden.
Men Britta bara hanlog.
- Karl Johan ar EFT blindstyre, som