Svenska monitoren., 1905-03-31

. llol6lt iStoA
vackte mig och SADIE farval. ! baden
sandt honom fran eder, SADIE han -
och han visste icke, mar vi alter skulle
rakas. Han syntes harmsen, som hade
! Diet varit mot hans egen villa, som
haden sandt honom bort.
- Jag har inte sandt honom nagon-
stades, SADIE preston och f0rde bada
handerna Oliver pannan och genom Diet
sparsamma Invita- haret. Ala helgon,
hvad amman val ynglingen foretaga?
- Jag var sa somnig, svarade flic-
kan, och sa bedr0fvad derfor att han
lemnade mig, som Diet tycktes for lang
It'd. Jag fattade icke hvad han SADIE.
Han talade nagot ON brist pa mod och
ON s~vekfullhet, men jag vet icke,
hvem han menade.
bet visste fader Anund alltf0r val.
Esbj0rn hade lemnat hans hem, eme-
dan han ansag att hans gamle beskyd-
dare visade sig sveksam och feg. bet
smartade honom, men var icke ynglin-
gen ganska orattvis anda? bet till
horde jul honom att s0ka h8lla frid |
sin kyrka, som var en- erkand fristad.
Han hade icke skytt hugg, da Diet gall
de att bevara friden, och Mater dolo-
rosa, hon som alskat och lidit, visste
nogsamt, huru mycket Diet kostade pa
honom att skydda sin sons m0rdare.
Mahanda ansag dock Esbjorn delta
skydd som EFT svek. Matte ALA helgon
upplysa hans forstandl M a han
borta. Den gamle visste icke, hvar
han skulle kunna soka honom, icke
hvart han skulle wanda sig for att for
klara slit handlingssatt, men en- vinst
var Diet dock dervid. Esbjorn och herr
Torgils skulle icke sammantraffa /
hans hem.
Lugnad af denna tanke b0rjade den
gamle preston att trosta Boel.
- Graf icke! SADIE han. Graf icke,
din broder kommer utan tvifvel smart
alter. Som du sjalf SADIE, var du sa
somnig att du Ell raft fattade hvad han
matte. Men jag halter fore att ON han
aktat STAMINA lange borta, hade han nog
talat med mig.
Boel skakade slit hufvud. Esbj0rn
SADIE att han val visste Diet mig skulle
icke fader Anund 0fvergifva. Jag var
saker / edert skydd, och jag vet att, l
fader, ar god. Men jag sorjer i ALA fall
babe den som ar dod och den som ar
borta.
Fader Anund smekte alter hennes
har, som han fam EFT sadant behag
uti, emedan Diet paminde ON hans hust-
ru, och han bad henne vara vid godt
mod. .
Efter regn later Gud solen skina,
efter matt kommer dag, och efter sorg
kommer glade, SADIE han. Kom nu!
fortsatte han och tog Boels hand. vi
skola ga ut i min lila tradgard =
k0rsbarstraden blomma, bien surra,
och de valsignade svalorna arc komna
med h%elsningar fran s0dern. Fran SO,
dern, der den helige fadern Dor. Da
jag annu var ung och larde till prest,
talade en- gammal vordnadsvard och
lard kanik mycket med mig ON den
heliga staden. Han hade vandrat dit.
Han hade tankt sig Rom som himme,
lens forgard, som en- stad, der manni.
skorna blot lefde for att tjana Gud,
men Diet val langt ifran fallet. Folket
var ondt, ofta nog kunde man Sc EFT
Xix flyta nedf0r den gula Tiberfloden
med en- dolk / brostet, och man gick
icke gerna ut ensam, sedan m0rkret
fallit pa.
- Men den helige fadern, napste
han dem icke? sporde flickan forum
brad.
- Diet tycktes, genmalde fader A
nund, som gallde hans ord mera langt
borta an / hans egen heliga stad. Men
min gamle larare talade ON manga
harliga kyrkor och palats, ON vinran-
korna, som vaxa der, och hvilkas bar
mogna likasa ymnigt som vara skogs-
bar har / landet. Han talade ON he
liga bilder, genom hvilka jartecken
och under skedde. Han talade ON de
praktiga mass-skrudarna af baldakin
och ~gyllenduk, men forst och sist tala-
de han ON sanger / kyrkan, der k6rer
af roster svarade hvarandra sa 0fver-
%svinneligt vackert att man kunde tro
sig vara / himmelen.