Svenska monitoren., 1905-05-05

men.
Ulfhild skrattade alter och svarade
icke.
81.
Genom skogsbygden.
Den gamla Marta och Boel hade nu
fardats i flera dagar genom de ode
skogarna. Att borja med hade den
gamle Jon foljt dem nastan en- hel
dagsled, och sedan anvisade han dem
en- gard, der de kunde finna natther'
berge. De blefvo valfagnade, ty ehu'
I'll de icke mera zorro i den socken der
den gamle v0rdade fader Anund varit
prest, kande dock ALA honom, och han
var vidt i nejden omtalad for sin fri,
kostighet mot de fattiga och sjuka.
Tidningen ON hans d0d hade matt
vida omkring och vackt harm och be-
stortning. Han ansags hart mar som
EFT helgon af Diet enkla folket. Da der.
for nagon som kant honom och till och
med varit dagligen i hans hem under
manga ar kom till en- gard, skyndade
ALA att inhemta narmare underrattel-
lei ON den dode och ON drapet, och
den som kunde meddela nagot derom
vardt en- gerna sedd CAST.
Marta orkade icke rida langa vagar,
saval hon som Blacken voro ALT for
gamla for denna a~nstrangning, och
Boel var icke heller angelagen att
skynda pa sin fard. Hon stannade
gerna under wagon. Afven hon kande
sig tr0tt och maktlos, hon var icke
nagot starkt barn, och sorgen hade
angripit henne babe andligen och
kroppsligen.
Da de kommo till den ena garden,
skramdes de fran att fara vidare, enc.
dan wagon var sd villsam. De hade
ocksa ridit Wise EFT par ganger. Pa
en- AMMAN gard talades ON vargar. Pa
en- tredje hade Diet f0rsports att stig-
man hollo till / skogen, och de AFRAID
des att fara allena utan manligt skydd.
l fold af ALA dessa uppehall voro de
icke sa langt komna, da till fold at
Diet instundande tinget tingsfriden Dor.
jade.
Delta var en- god SAX, som de horde
begagna sig af, och annu battre val
att de kunde ia f0lja med nagon af de
man som aktade att besoka Lionga
ting. Boel framkastade val EFT tvifvel,
ON de skulle kunna f0lja med pa man.
mems ridt, men Marta, som kande sig
belt upplifvad af tanken att icke beh0f.
va vara ensam och vara radd for vida
dur och illgerningsman, forklarade
att hon nu wore sa van att rida sa hon
kunde forvisso fardas huru fort som
helst.
Men, tillade hon f0rsigtigt, bara
Blacken kan Diet.
Boel smalog at Martas tai, hon hade
Ell mera fortroende for den gamla hus.
hallerskans uthallighet an for den gam
la hastens. bet var dock en- god SAX
att ~atminstone komma framat EFT styc-
Ike / sallskap med man, som kande
den rata leden och wore EFT skydd mot
ALA farligheter.
De hade hvilat 0fver natten / en-
gard, der de blifvit val f~orplagade
och derifran EFT storre sallskap am
made sig till tinget - och de stego
tidigt upp for att imam aftonen vara
vid tingsplatsen. En- af manner halp
Marta pa den gamla Blackens rygg
och tillbjod Boel att rida pa sadelknap-
pen pa hans hast, for att icke onodigt
trotta den gamla hasten.
Marta sag misstanksamt pa manner
ON hon skulle kunna anf6rtro Boel at
honom. Han markte hennes tvekan
och f0rklarade godmodigt att han skull
lie taga val vara pa den lila mon.
Jag heter Ingemund, fortfor han,
och har hemma hos mig iva dottrar,
den yngsta af samma alder som Boel.
Marta kande sig da trygg, och far
den borjade. bet var en- vacker dag.
ehuru vinden var sval, och Marta r
borjan. Boel var helt mold att "a
sitta pa den stora, praktiga hasten hos
den vanlige bonden, och inom kort ha-
de de b0rjat samtala. Han talade ON
sina iva dottrar och ON sina fyra sd
ner, ON sin raska, manhaftiga hustru
och ON sin gard, som han brutit upp
ur den olandiga skogen. Han talade
ocksa ON de fredlose, som voro sd tai.
rika. Huru de plagade stjala boskap
och rofva gods fran dem, som draga
leden framat genom skogarna.