Svenska monitoren., 1905-02-03
AZALEAS KARLEK.
Roman af
o WATANNA.
Kap. l..

s6mntunga friden. Kyrkan, ON den
kunde kallas sa, var val fylld. Santos
folk visste att den var den svalaste
tillflyktsort de kunde soka. De gingo
hur som helst ut och in / kyrkan, utan
att gifva sig min af att hvarken forsta
eller niuta af hvad som forsiggick.
bet var en- underlig forsamling, en-
som, ~ursaktligt nog, aldrig tankte pa
att instamma med den gudstjansten
f6rrattande pastorn. De kommo for
att Sc den Invita- preston, icke for att
lyssna till Diet budskap han bragte
dem, hvilket de annu Ell kunnat forsta.
Hans japanska var for korrekt. Lang
SAINT och med svarighet talad, med
den frammande indo-europeiska ac-
centen, var den ofta alldeles obegrip-
lig. Men, som sagdt. kyrkan a sval,
byfolket nyfiket och preston en- out
t0mlig kalla till undran och forva-
ming for dem. ON en- del af forsamlin-
gen vantade taligt under hela predi-
kan, var Diet icke derf0r att den ansag
Diet passande att CORA Diet, utan derfor
att den visste att Diet skulle bjudas
pa EFT annat slags Undertaking., som
den hade en- barnslig f0rn0jelse at.
Ty efter predikan slog preston igen
den stora svarta boken framf0r sig
och 0ppnade i stallet en- liten rod, ka-
stade tillbaka %hufvudet, %oppnade mum
men, upphof sin rost och sjong hogt
med en- stamina som aldrig forlorade
sin tjuskraft for hans &horare. Sa
hade han gjort fran f0rsta borjan -
anf6rt en- motstrafvig forsamling /
psalmsjungning, men fatt sjunga en-
sam anda till slutet. Ingen h~jalpande
rost tog upp omqvadet med honom, ej
heller fanns Diet nagon orgel som ac-
kompanjerade hans klara stamina. Ge-
nom de oppna f0nstren h0rdes foglar-
mas qvitter. Ibland kunde nagot litet
barn, som blef oroligt, skratta och
jollra h0gt.
Men denna sarskilda s0ndag hade
pastorn, som tycktes ovanligt glad,
snagot nytt att bjuda pa. Som ryktet
derom hade spridt sig i hela byn, var
kyrkan f0ljaktligen val bes0kt. Bak-
ON prestens lila predikstol af sandel-
ira hade en- bank placerats, pa hvilken
folket sag fem af stadens varsta gat,
pojkar sitta. F0rst voro de knappast
igenkannbara. Forut nedsmorda ]
ansigtena och h0ljda i smutsiga ira
sor, voro de nu som forvandlade, der
de suite i b%landande Invita- klader =
i Saliva verket sma masskjortor.
Med EFT stralande uttryck sag pre-
stem pa dem. Gossarna tittade tran
kilt tillbaka pa honom. Denna dag
gl0mde de kyrkobes0kande att Sc sig
omkring pa de olika foremalen af in,
tresse eller att sitta och dasa, ty alias
ogon voro fasta pa den lila raden bak,
ON presten. Mar predikan var slut,
och preston tog till den r0da psalm,
boken, stego gossarna upp, och da
han h0jde sin baryton, stamde fem
pipande och Ell alltfor samstammiga
barnroster in med honom.
Pastorns forsok att ia en- kor till
stand hade EFT ~omedelbart %resultat.
bet brot f0rsamlingens likgiltighet.
Grupper NEST af nyfikna unga
flicker = stannade war utanf0r mis-,
sionshuset efter gudstjanstens slut.
Den fran ALA hall diskuterade fragan
var de otacka, gudlosa gatungarnas
skenbara upph0jelse. Ty hur kunde
man val gissa sig till att den unge
presten, som gramde sig Oliver att
hans arbete icke tycktes bara frukt,
hade gifvit af sin egen knappa Ion for
att forma de hungrigaste stackarna !
staden att for sa och sa manga sen
yara aktningsvarda ~medborgare en-
dag i veckan? Hvad gjorde namligen
inte en- iapansk vagabond for en- sen
eller en- sot potatis? Att underkasta
sig EFT bad, taga pa sig en- rock sa
rem att han knappt, tordes rora vid
den och dessutom ha n0jet att harma
den Invite r0st = alltfor ger
ma!
Tempelklockornas dampade klang
afbr0t de ~pratande. Klockan a IL,
den It'd da gudarna voro valvilligt
stamda och for en- liten bon gafvo
dem god mat och en- utmarkt aptit.
Alltsa skingrade de sig och gingo fran
den Invite prestens tempel genom da-
len till den motsatta holden, der Diet
forgyllda Shinto-templet manade dem
att f0rratta boner, som de mekaniskt
Taste och ytligt forstodo; endast cit
0gonblick stannade de i templet med
nickande hufvuden och EFT odmjukt
nedfallande / stoftet - sd skyndade
de hem till den vantande m~iddagen.
Och sa hvarenda dag. Blot ON on
dagen, sedan den frammands presten
kommit, hade de utom dessa sina dag
liga vanor af nyfikenhet tagit sig till
att for en- gang i veckan ga till den
Invite tempel. Underliga vo-
70 i sanning de frammande djaflarnas