Svenska monitoren., 1905-01-06
IVA MAN
Roman at Ida Begged


olSI sOhl' AAoSNNS
du gjort!
Men hans trots 0~fverrostade dem.
Hvarfor kom hon hit! Jag a skyldig
min NOR Diet jag gjort!
Han kastade sig pa en- stol och dol
de ansigtet i sina handler. Han vile
tanka pa sin NOR, framkalla hennes
ansigte lefvande och klart for sig.
Och han sag Diet i dess bleka,
ljusa farger och med dess milda ut
tryck. Liksom nastan alltid i lifvet
var Diet afven nu fridfullt och lugnt.
Eft leende liksom gled 0fver Diet, och
~lapparna .oppnade sig till omma ord.
Hartard lyssnade med ALA simmer
tillbaka in i Diet forflutna. bet var
som ON han f0rnam hennes ord. Som
en- notwithstanding lj0d tydligt i hans
ora: Tack, lack - kara Alexandra!
Hartard sprang upp. Hans PARMA
var k%allsvettig. Fortviflan betog ho-
nom.
Da 0ppnades d0rren, och med rask,
otvungen gang kommo de bada lakar-
ne ut.
Sa kommer man Ell ut fran en- do
ende.
Hartard vande sin blick mot dem.
Han kunde icke rora sig. Han stod
som ON han vantade pa en- lif och dod
afg0rande dom.
Saval doktor Herding, den magre,
spenslige ~pedanten, son doktor Lisser,
den muntre, beskaftige huslakaren
och vannen, nickade at honom med
Stamina uttryck. Endast med den skill
MAIDEN att listers verkade stralande
och Herdings matt och jamnt lug
nande.
vi ha fatt armen i led igen nu
och anlagt EFT fast f0rband ON den,
SADIE Lisser, som kande sig som den
narmaste har att tala. Hvarken nag
ra inre skador eller n8gon ~hjarnskak-
ming foreligga. | sa fall skulle upp-
kastningar for lange sedan ha upp-
staff. Och af medvetsl0sheten firms
inte EFT spar qvar. Han ger forstan-
Olga svar. Men matt ar han, mycket
matt. Hvad han beh0fver ar hvila.
Eft par dagar eller sa. Mar en- sd stor
manniska som han gor EFT sadant fall,
uppstar en- nervskakning bara derige-
nom. Men for Diet hjalper s0mn. |
morgon f0rmiddag kommer jag igen.
Skuile i ALA fall mot formodan upp-
kastningar intrada, sa ge honom in af
Diet jag har skrifvit. Det firms val ma
gon som rider till staden med Diet ge-
mast, eller hur?
- ia, SADIE Hartard, nastan ur stand
at ia orden Oliver sina lappar; ia -
jag skall saga till ON Diet.
Med tunga steg gick han genom mat
salem ut i kontoret.
De bada lakarne sage f0rvanade eff
ter honom.
-Hvafalls? - Det der sag int ut
som glade, hviskade Herding.
Lisser. tycktes litet ~forlagen. Mel,
Diet sag verkligen int ut sol glade.
Men han hade ingen lust att medgifva
Diet.
= Hvad tanker nj pa! svarade han.
bet ar jul EFT rent af rorande forhal-
lande mellan far och son.
- Tia - hvem kan titta in | man
niskorna! Kanske trodde han for en-
stund sedan att han skulle bIi here
har. De sta ju i ALA fall litet / wagon
for hvarandra, pastas Diet.
Dumheter -. SADIE Lisser. Jag
kaner jul till alltihop babe manni-
skorna och forhallandena. Diet raider
den allra skonaste harmoni emellan
dem.
Hartard kom tillbaka.
- Baum rider med receptet till sta
den och apoteket, SADIE han.
Bra! - Och nj vakar? Eller
Dora Diet wore kanske annu battre.
= jag skall vaka resten af natten,
SADIE Hartard uttrycksl0st.
Lisser sag pa slit ur.
- Klockan ar redan half fyra. ia
- god matt da!!
- Tack, nina herrar!
Hartard f0ljde dem eli till dorren.
Han vagade icke. Alexandra kunde
vara derute.
Han tyckte att han eli skulle ha ut
hardat att Sc henne sta der mork och
tyst / natten -. Han gick in till sin
far.
Sangen stod i skuggan. Bakom
baden pa EFT litet bord stod en- lam
pa, kastande slit sken Oliver den h0ga
sanggafveln.
Albrekt rorde sig icke.
Hartard satte sig pa schaslongen
midi emot och stirrade pa den bleka,
.or0rliga fadern.
Han kande sig olycklig och f0rtvif-
lad. Fran sin hoga flygt p p i smar-
tans, sorgens och hatets patetiska hoj-
der hade han plotsligt fallit ned till
den plata verkligheten.
Han hade lefvat sig in i slutets fasa,
/ sialfmordets ohygglighet. Nh stod