Svenska monitoren., 1905-06-23


'uling -. sa simpeli Jag tyckte. han
nagot ON Illus och frihets
Mycket riktigt bekraftade korpen.
nan bemodar sig att vacka grundl0sa
forhoppningar i unga fogelhjartan.
Lika klandervardt som vansin-
nigt!
Nj har alldeles raft, herr gehei-
merad. lat den gamle sparfven alter
bora sig, Diet ar fullkomligt va~nsinnigt.
Friheten, som ar nagot sd obestamdt
och sa att saga obegripligt -.
Men ON jag inte misstar mig har
nj ocksa en- gang sjungit en- lofsang
till dess ara?
Krah -, kraxade plotsligt kra-
kan.
Sparfven blef med ems forlagen.
Jo, jag har verkligen en- gang
prisat den, herr geheimerad, men Diet
a sd att saga /. under f0rmildran-
de omstandigheter -.
Jasa... pa hvad satt da?
bet var en- eftermiddag, herr ge-
heimerad. under inflytande af... Diet
viii saga, i nagot upprymd sinnesstam-
ming. Och jag prisade den med for
behalf, herr geheimerad.
Hur menar nj?
- Jag SADIE bara helt sakta: lefve
friheten! och tillade genast med hog
r0st: sa tillvida som lagen tillater
Diet.
Domherren sag fragande pa korpen.
Det ar riktigt. herr geheimerad,
svarade denne.
- Jag ar en- hofsparf, herr geheime-
rad, och kan icke tillata mig att in
taga nagon ~allvarlig staining till dem
ma fraga, helt enkelt derf0r att den
icke ar afsedd att afhandlas inom det-
ia fack, der jag har den aran att tia
ma staten -.
- Krah, kraxade krakan. Hon in
stammer alltid, - / hvad, gor henne
detsamma.
Men ute pa gatan sjunga varbackar-
ne en- sakta sang ON strommen, ! hvil-
ken de vid slutet af slit lopp flyta ut:
Snabba, breda vagor taga mildt
oss upp, sluta oss 1 famnen, bara oss
sa langt - langt / hafvet ut.
SoIens beta stralar lyfta oss till
himlen, och fran himlen komma alter
vi till jorden, bringa nattens dagg,
vinterns Invita- flingor, svala
|regn.
Men den praktfulla varsolen blickar
leende ned fran den klara himlen, le-
ende, likt en- Gud, som ar full af kar-
lex, full at glodande atra att skapa.
Pa grenarne af en- gammal lind i
EFT horn af rtadgarden sitter en- skara
gr0nsiskor, och en- af dem sjunger in
spireradt for kamraterna en- sang, som
han hort nagonstades, sangen ON
stormfogeln.
Diver hafvets gr&a yta DRIVER
blasten molnen samman. Under mol
men jagar dristigt stormens fogel fran
likt blixten.
An vid wagons kan han %snuddar med
sin VINCE, an likt pilen svingar han
sig upp till molnen. Hogt han skriar,
och | vida skriet klingar Diet som ju-
bel gallt.
All hans langtan efter stormen ar
| delta skri, Diet ljuder segervisst och
vredeskraftigt. flamande af maktig
gl0d.
Masarne for stormen bafva, hit och
dit de flaxa, st0na, villa 1 sin angest
dolja sig langst ner / hafvets dup.
Lommen klagar radd for askan
ej han kanner lefnadskampens vida
lust.
Dunn och tjock, pingvinen CONNER
angsligt sig | klippans skrefva /. En-
dast stormens stolta fogel syafvar Of
yer skumgra hafvet, oforfarad, kack
och fri!
Allt1amt svartare blir molnen, ALT
jamt djupare de sanka sig mot hafvet.
och emot den hvirfla vagor, brusande,
1 dams.
Asian mullrar, hafvet fraser, mol
men lyfta vagorna till sig och slunga
dem | raseri mot klippan, der de kros-
sas, splittras sender till smaragdgront
Skriande far stormens fogel, snabb
som blixten, latt som pilen, genom
bruset, och pa vingen bar han b0lians
Invita- skum.
Som en- stormens svarta ande fran
han jagar, skrattar, snyftar, Ter
a danet, snyftar hogt af segerfrojd,
Ty askans vida vrede sparar han
dess vanmakt redan, ty han vet. att
icke alltid skola molnen dolja solen,
Blasten %tjuter, askan mullrar
Som | blaa lagor flamma molnen If.
yer hafvets afgrund. Blixtar rinsla
ormar lika utaf cid, till dess de slock.
ma uti vattnets dunkla dup.
Hej, nu nalkas stormen. br6der, En-
sekund, och han ar har!
Diver hat, som vredgadt svallar. ee-
1om blixtarne, som liunea ski,tar