Svenska monitoren., 1905-06-02

| att fa varma sig vid var ED. Tidtals
| ljuder / den ALMANAC b6ljeleksharmo-
! MEN en- h0gre och skalmsk illistig ton
- Diet dir en- vag som vagat sig narma-
re oss an, de andra. Rahim har redan
| forliknat v8gorna vid qvinnor och
| misstankt dem for att vara besjalade
af onskan att omfamna och kyssa oss.
Han ligger med brostet | sander och
hufvudet vandt mot hafvet och ser
tankfullt ut / Diet dunkla fjarran, st0dd
\ pa arbagarna och med hufvudet | ham
derna. Hans lurfviga farskinnsm0ssa
har skrunnit ned i nacken, och hats
vinden svalkar hans h0ga parma, full
af fina rynkor. Han ~filosoferar utan
| att fraga efter, ON jag h0r honom ell
! Ter Ell, och utan att fasta den minsta
/! uppmarksamhet vid mig, som ON han
| talade med hafvet:
Den gudfruktige kommer till pa
radiset. Men den, som Ell tjanar Gud
| och profeten? Kanske han firms ! Diet
der skummet?... Och de der silver
flackarna pa vattnet -. kanske firms
han i dem? Hvem vet?
bet m0rka vidfamnande hafvet illus
mar, flackvis framtrada pa hafvets VITA
manens vardsl0st utkastade ljusfl0den.
Manen har redan glidit fran 0fver de
naggade bergstopparna och utgjuter
tankfull slit illus / hafvet, som sakta
bafvar den till notes.
Rahim! -. Beratta for mig en-
saga Der jag den gamle.
Hvarfor? fragar Rahim, utan
att Wanda sig ON emot mig.
For 70 skull! Jag tucker ON di,
ma sagor.
Jag har redan berattat ALA for
dig Jag kanner eli flera.
Han viii att jag skall be honom. jag
| Der.
Will du, fsa skall jag qvada for
dig en- sang? = samtycker Rahim.
Jag viii bora den gamla sanger, och
han citerar sorgbundet sin sang, So
kande bibehalla sangens egendomliga
steppmelodi och fruktansyardt for,
vrangande de ryska orden;
Bland hoga bergen sig Snoken lade
/ fuktig hala, och sammanringlad han
sag mot hafvet.
Men hogt pa himlen soien lyste, och
bergen andades qvalm mot molnen,
och mere b%ranningen br0t mot kip
pan. Langs halans botten i skum och
skymning N back mot hafvet sig s0k-
tie fran Oliver glatta stenar.
Och hvit af fragga och Wild och
maktig den skar sig vag och sprang
ut i hafvet med ~vredgadt harskri.
Och ned i halan, der Snoken lagt
sig, fran skyn foil falken med brostet
sargadt och blod pa fjadrar ~.
Med k%nifskarpt anskri han foil till
jorden och stotte brostet | fafang vre.
de mot harda stenen.
Forfarad Snoken slank hastigt un.
dan, men smart f6rstod han att fogelns
lf i sekunder taljdes.
Och fran den krop till den fallne
fogeln, sag den | ogat och hvaste han.
fullt:
Jag tror du ligger ~sjalataget?
RAFT sd, jag dor! - SADIE Falken
rossligt med suck ur hjartat. = Men
harligt flog jag! -. Jag hammer lyc
kan!... Jag tappert kampat, 49,. jag
skadat himlen Du ser den aldrig
som jag, du arme!
I All, hvad ar himlen? Eft DDS.
ligt tomrum! -. Der kryper ingen
Men har ar harligt -. och varmt och
fuktigt!
Sa syarar Snoken den fra fogeln
och Ter london at Falkens griller.
Han tankte: 'kryp eller svafva, slu.
tet blir dock detsamma till stoft
blir ALT, och till jord bli ALA -.
Men Falken djarfye sig plotsligt re-
ste EFT grand fran jorden och sag ON.
kring sig i dunkla halan.
Igenom klippan den gra drop watt
net, och Diet var qvaft i den m0rka ha.
Ian och stank af rota.
Och Falken ropte med We och van.
da, med samlad styrka:
- o, ON blot en- gang jag himlen
hume! -. Jag slote ovan till blodigt
brost och... han finge gerna mitt
hjartblod dricka!
Men Smoker tankte: "F0rvisso ar
Diet i himlen harligt anda att lefva, da
sa han st0nar!"
Till fra fogeln han derf0r SADIE:
= Sok slapa fran dig dit ut till ram
den och kasta ned dig. Mahanda vim
garna an dig bara, och kanske maktar
du svafva fran genom vida rymden.
bet skalf i Falken - EFT dampadt
skri, och han nadde randen, med k1or-
ma kl0sande hala hallen.
Vid halans rand han sin vinge SPAN
ner, och brostet vidgas och 0gat flam-
mar och ned den tumlar.
Likt stenen st0rtande ned for kip