Svenska monitoren., 1905-05-19
ada mot en- herreman, ifrade svante.

- On / trakten efter att en- gang ia
min syssla, masten lara oder att ALA
AFRO lika infor lagen, sade %lagmannen
med eftertryck.
| talen SON min van lagman AL
got / vestra Gotland. smalog Svante-
polk. Menen l Diet verkligen?
- Sa SAN mig Gud hjalpe, genmal-
tie lagman Bengt.
Svantepolk ryckte pa axlarna. Jag
flick nastan Stamina svar af herr Algot,
SADIE ham.
- lila wore, infoll biskopen. ON l
skullen ia nagot annat svar af en- la
gems tolk har | landet.
S%vantepolk smalog och b0rjade:
Svennen var | f0lje med Algots-
s0nerna pa Why fore tinget. Han
sjong / babe salem och borgstugan.
Jag likade honom godt. Fa kunna taft
la med honom i sangens gafva.
- v%erkligen? sporde biskopen. Da
horde han egna sig at kyrkans tjanst.
Kyrkan beh0fver sangare och har gan
ska svart att ia slit kraf uppfylldt.
- ia, han kunde val icke battre be-
CARA an att blifva kyrkosangare, me-
made S~vantepolk. Eft aktadt yrke TIL
Guds ara. Skola vi bedja lagmannen
jlata bora sin konst?
- Dertill torde han nu sakna lust'
invande fru Benedicta. Gardagen var
nog bitter for ynglingen, och denna
dag har jul hans syster drabbats al
EFT missode.
Snack! utbrast herr Svantepolk.
En- sadan der sven Dor kama sig he
brad af att ia sjunga for en- sd ansen-
Zig f0rsamling.
Eft bud sandes salunda for att till
saga Esbj0rn att komma och qvada.
Min strangalek ar icke har, sva-
rade han, ganska mold att g en- gill
tig ursakt, ty han onskade helst stan
ma / no hos Boel, ehuru hon nu SON.
nat.
- Hvar har du strangaspelet? spor-
de svennen, som medfort budet. Ga
och hemta Diet.
- Det aktar jag icke, svarade Els
bj0rn, jag har foga lust att sjunga och
will helst vara / TO.
- Herrarna lika nog lila, hvad du
der sager, ifrade
- Det bryr mig foga, svarade Els
bj0rn.
Hvar har du strangaleken? spor.
de vennen alter.
- Hos Algotssonerna, ON du andtli-
gen will veta Diet, svarade Esbjorn ota-
ligt, men jag aktar icke hemta Diet.
Med delta besked a~flagsnade sig
svennen och f0rkunnade for herrarna
att lekaren icke hade slit strangaspel
med sig och derfor icke kunde sjunga.
- Icke kunna sjunga! utbrast herr
Svantepolk. Menen l, adle herrar, att
en- ringa sangare / delta land, der jag
ar Todd, skulle vaga att gifva EFT sa-
dant svar, ON en- riddare babe honom
sjunga?
= Delta folk ar want vid frihet, sa-
de lagmannen.
- Mel, vid %sjalfsvald, vredgades hr
Svantepolk. En- sadan slyngel, som
vagrar att sjunga for hans v0rdighet
biskopen!
- Men han har ju icke sin stranga-
lex, medlade fru Benedicta.
- Sa ma han hemta det, ropade
Svantepolk.
- Gar han, menade nagon, kommer
han nog icke alter, da han icke will
sjunga.
- bet skulle han vaga! utbrast herr
Svantepolk.
- Han syntes icke vara radd / gar,
invande MACON.
bet ar jul latt att hemta stranga.
leken / hans herberge, foreslog bisko.
pen, och da gala inga ursakter.
En- stund efterat, sedan Esbj0rn
tankt sig vara qvitt ALA ansprak pa
att han skulle sjunga, kom en- sven in
med hans strangaspel i handen.
- Har ar strangaleken, SADIE han,
och Diet ar biskopens onskan att ia
h0ra dig sjunga.
- bet ar icke min 0nskan att CORA
Diet, svarade Esbj0rn, och MI vacker
du min syster, tillade han, da Boel
gjorde en- rorelse. Jag aktar STAMINA
hos henne.
Mel, ga Esbjorn! SADIE hans sy-
ster. Hvad tanker du pa, som satter
dig upp emo biskopen? Jag dromde
just ON att du sjong, och Diet ~fr0jdade
mig | dr0mmen. Ga och sung! Jag
hor roster fran Diet nargransande rum
met, da de tala. Din sang skall frojda
mitt ora, jag har sd lange uEdvarit
sanger. Sung min karaste sang, her
tig Silfverdal! Ga, broder kar, dr0j
icke langre!
Motvilligt tog Esbj0rn strangaspelet
och stamde Diet, och derpa gick han
In till Diet h~0gborna sallskapet hos lag
manner.
80.
Sangens makt.