Svenska monitoren., 1905-08-11

M
tillbaka / mindre skrattlysten STAN
ming, hvarpa l0jtnanten alter riktade
sin uppmarksamhet pa barnet.
Bar mel Diet | sjukhytten och bed
doktorn Sc till Diet! Stackars liten!
Du ar val halfdod af svalt. Men -
hvad ar det egentligen man gifver sa-
dana smakrak?
- Mjolk, herr lojtnant. Barnet har
for resten en- mjolkflaska bunden pa
sig. Men ursakta, Diet ar visst ingen
liten figur - att donna af kladerna
tror jag nog att Diet ar en- flicka, herr
loitnant!
Lifvet gick anyo sin vanliga gang
ombord pa orlogsmannen. The hor-
rible" angade | ito mills omkrets ON
kring den plats, der man funnit ba-
ten, och fortsatte derpa sin kurs. Men
imam en- half timme forflutit. hade
lojtnanten bland den 500 man starka
besattningen fatt namnet "Dadda."
Mar vi saga att lifvet gick sin van
liga gang, ma dock delta icke fattas
bokstafligen. Barnets ankomst hade
namligen vandt upp och ned pa ALT.
Doktorn aflade rapport till chefen
att den ende o~fverlefvande fran "Za-
mora var en- liten flicka, ungefar iva
ar gammal, som, efter hvad Diet tyck-
ties, icke tagit minsta skada af resan
/ den oppna baten. Han hade 0fver-
lemnat barnet / IN af sjukvadarnes
handler; denne var sjalf familjefader
och hade nu intet annat att CORA an
att taga hand ON den lila.
Sjukvardaren var en- stolt mar den
dagen, och Diet varf, som uppdragits
at honom, visade sig vara en- god in
komstkalla for honom. Kadetter och
sekundlojtnanter stucko smaslantar
till honom for att ia lof att halla den
lila EFT 0gonblick, och hans promenad
bort till skansen var EFT verkligt tri-
umftag, ty fran ALA hall kommo IN
bud ON EFT obegransadt qvantum to-
bak och andra harliga gafvor.
Stora, bruna nafyar rotade omkring
i sj0manskistorna for att hitta nagot,
som kunde roa den lila, och imam
lang It'd forflutit, egde hon en- samling
af de praktigaste smasaker fran nara
nog hvarenda hufvudstad pa jorden
Der funnos perlemorsarbeten, KAT
~ferprydnader fran Sydafrika, konst-
gjorda blommor fran Rio, underliga
elfenbenssaker fran Japan, konfekt i
sadan mangd att Diet var t~illrackligt
att CORA barnet sjukt for EFT helt ar,
ia, till och med en- docka, som en- liten
flicka glomt qvar under EFT besok ON
bord.
Fore solnedgangen a den lila flic-
kan presenterad for chefen, och ryk-
tet visste fortalja att denne skrackin-
jagande Northumberland hade lett och
klappat henne pa kinder. Stamina af-
ton var den lillas herravalde pa h. ma
jestats skepp THE horrible en- af-
gjord SAX
| den lila sanger, som var impro-
viserad ! en- kladkorg, lag den y her
skarinnan. l narheten satt fartygets
officiele chef i hela sin i~mponerande
ensamhet. Han hade forsokt lagga
patience for att ia tiden att ga; ty
befalhafvaren pa EFT engelskt krigs-
fartyg ar nastan lika ensam som for
brytaren i sin cell. Han kan inbjuda
oficerarne till midday; men EFT f0rsok
fran deras sida att underhalla honom
sKulle vara EFT brott mot disciplinen.
bet ar EFT otillfredsstallande lif
delta bar, suckade chefen. Med hen
ne till hustru hade jag nu varit lycklig
familjefader - i stallet for en- gammal
.ensam ungkarl.
Chefens vackra, manliga ansigte la
de sig / djupa week vid tanken pa ALT,
som kunde hafva varit annorlunda.
Hans monolog afbrots af EFT latt
stoj; Diet var nagon som rorde vid por-
~tieren, som hangde framf0r dorren.
Tittut! yttrade en- liten barnr0st,
och EFT muntert skratt foljde derpa.
Kaptenens ansigte uppklarrade.
Men ar Diet du! utbrast han. Jag
skulle nog villa veta, hur du kommit
forbi ~skyltvakten, min unga fr0ken?
Men den unga froken svarade icke;
hon gick bort till bordet, svepte EFT
horn af b%ordduken omkrlng sig och sa-
de anyo: "Tittut!'
- Kom till mig, du lila, lockade
chefen. Och den der lila lydde, lade
sig ned och kr0p pa ALA fyra bort till
honom.
- bet a en- liten snail flicka. SADIE
han och tog upp henne pa sina armar.
bet var en- sallsam kansla son genom-
bafvade honom, da Diet lila, Ijuslocki-
ga hufyudet lade sig till hvila pa hans
axel.
Viii du gifva mig en- kyss? fraga-
de han mildt. En- kind So fin och len
som silke berorde hans. Han tog fran
slit ur, och Diet lila barnhufvudet luta-
de sig f0rtroligt in mot kaptenens stall
gra har, medan de bada betraktade
den underliga tingesten. Men sa blef