Svenska monitoren., 1905-10-13
Modershjertat.
BIid ur Ilfvst.

den Invita- baden stod 4 ena langvag.
gen.
En- doftande bukett af blekgula ro-
sor och svarta penseer stod pa matt
duksbordet, och 1 f0nstret bredde EFT
par lummiga morkgrona azaleor ut ST.
ma kronor.
Men den sjuka pa den Invita- baden
hade int 6ga for hvarken solen eller
blommorna.
Hon lag blek och stilla - hvit som
en- sn0droppe- bruten | f0rtid, och de
stora m0rkbla ogonen foljde oafvRndt
barnet, som stod vid hennes sida och
jollrade. Det a en- liten vacker Cos
Sc pa fem ar, hvilkens glada leende
och stralande ogon voro mer an sol
och blommor for den unga modern pa
~sjukbadden.
Sjuksk0terskan gick stilla derinne
och sysslade, byte ON vatten pa blom-
NORMA och gaf den unga frun sin me-
dicin.
- Gossen trottar val int? fragade
hon orolig och tradde narmare bad
den.
0, mel, lat honom vara! Hvem
vet hur LANCE jag far ha honom hos
mig, ropade den sjuka och grep med
de smala genomskinliga handerna fatt
j gossen, liksom wore hen radd att man
skulle taga honom ifran henne.
| morgon ska vi resa hem. papa
och jag. Papa kommer hit och hem
tar mig, SADIE gossen och forde sin lila
hand smeksamt ofver moderns kind.
Hvad sager du, lille Sven? Har
papa sagt att du skall resa hem med
honom?
ia, Diet will papa.
Far du int vara hos m
langre? fragade den sjuka och stora
klara tarar stego upp 4 hennes ogon.
Mel, Diet far jag int. Jag skall
resa med papa.
Min Gud! Min Gud! ropade den
sjuka och brast / en- fortvihad graf.
Jag far inte ha mitt barn hos mig.
Skoterskan skyndade till, forskrackt
och bekymrad, skot undan gossen och
gaf den sjuka rogifvande pulver.
detsamma knackade Diet hardt och
kraftigt pa d0rren, och strax derefter
stod en- hogvaxt, m~edelalders man med
breda skuldror och EFT befallande an
sigte l sjukrummet.
God midday. helsade han. Ma,
hur ar Diet med sjuklingen | dag?
- Diet har varit ganska t~illfredsstal-
lande tills for en- kort stund sen. sva-
rade sk6terskan, som stodie den sju-
kas skalfvande lemmar.
- Hur ar Diet dA fatt? Har Diet be-
gatts nagon oforsigtighet? fragade
han strangt, och gick med tunga steg
fran till sjukbadden.
Sven sade att du skulle ia ho-
non med dig hem, hyiskade den sjuka.
- Naturligtvis tanker Jag det, sva-
rade manner kyligt, och slog sig ned
pa den lediga stolen inyid sangen.
Lat mig behalla honom! Lat mig
behalla honom annu EFT par dagar!
bad den sjuka med sammanknappta
handler och stirrande. fortvifiad blick.
- Du vet ju att jag vid skilsmessan
tilld0mdes ratten att ha barnet och
int du, SADIE han hardt och b~efallan-
de, och tillade: Nina vanner och gran
mar derhemma tyckte jag var mer an
liberal, som h6rsammade dit tele-
gram och gjorde mig den kostnaden
och besvaret att resa hit ned till dig
med gossen.
- Doktorn trodde jag skulle do,och
Jag vile ia asked at mitt barn, hvi-
skade hon fiamtande.
- Ack, nu ar ju faran Oliver och nu
har jag hvarken It'd eller iust att stan
ma har langre.
Men gossen, gossen, mumlade den
sjuka.
- Gossen reser med mig. Jag kan
inte vara utan gossen. bet ar ju Diet
enda jag har.
- An jag da? An jag da? Hvad har
jag? hviskade den sjuka och tararne
strommade utfor hennes kinder. Du
jagade mig ifran dit hem utan skai.
Skal, skal? Hade jag Ell fullgoda
skal kanske, utropade han haftigt.
= Mel, Diet var blott den ofornufti-
caste svartsjuka och den NEST brutala
despotism.
- Jasa, du alskade honom da int
- han, den unge iakaren?
- 10, jag alskade honom. hviskade
hon stilla, och EFT skinner bredde sig
Oliver de regelbundna. fina bleka dra-
gen. och jag alskar honom annu. men.
kom ihag, Georg. Diet q blot 1 nina
tankar, l nina dr6mmar jag tillbad ho-
nom. Aldrig EFT ord. en- handling har
Jag att f0rebra mig. Jag har sagt dig
ALT. Du vet jag kan fcke ljuga. Jag
erkanner mitt Eel. Jag aIskar honom,
jag kan icke hjelpa Diet, o, min Gud!
Manner vid hennes sida har blifvit
dodsblek. hans breda kraftiga hand
knot sig krampaktigt omkring jern-
stolpen pa sanger och hans blick blef
sa underligt stel och kali.
- Jasa, SADIE han kort och kallt och