Svenska monitoren., 1905-12-01
Tragediennen.
AT /. n. Rosny.
(ofversattning.)

"Nej, Bonaparte var int grym, ON
han ocksa icke hade nagot sardeles till
divers for medlidandet', sade den gam
le grefve d'Ambreuse. Han benada-
de gerna, sarskildt da han blef alls-
maktig och uppoffrade aldrig, tror jag,
MACON menniska vid de kanslor af upp-
svallande grymhet, som sa ofta upp-
trada hos menniskor af hans art. Den
fysiska smartan rorde honom icke; e.
huru han egde EFT temligen lifligt TEN
permanent, a han dock icke egentli-
ligen nerves, ty han arbetade med stor-
sta sinneslugn under dodsskrik lik-
som under kvinnoskratt. ON han be-
stamt en- menniskas d0d, sa kunde
man icke hoppas att genom klagan ell
Ter tarar rora honom, ON han icke
self spelade for sig EFT slags medlid-
samhetens komedi. Argument gjorde
cit vida djupare intryck pa honom, ON
man vordnadsfullt, men dock klart och
bestamdt framlade dem.
ON han nagon gang lat sig r0ras af
medlidande lag alltid / offrens eller de
skyldigas stonande nagot visst kome-
diartadt! Smartan eller fasan mAste
ga 1 skola hos en- tragisk talang och
sd att saga konstnarligt sattas / seen.
Jag har / Diet afseendet sjelf haft en-
intressant erfarenhet.
Jag tjenade da for tiden under den
Hrade prinsen af Condo, som ALA hjer-
tan slogo till notes, atminstone ALA
som rordes af konungahusets lycka.
Han behagade anfortro at mig att
hemligen forhandla med iva %generaler
! den italienska armen, hvilka, att do
ma at de utforliga rapporterna, trott-
nat pa att tjena under demagogien och
Foro fullkomligt benagna att alter van
da sig till den legitima regeringen. for
ntsatt att man visade sig tillmotesga-
eide / fraga ON den titel, grad och
notwithstanding, som motsvarade de-
ras f0rtjenster.
Omstandigheterna tycktes forst gym
ma min mission. De bada g~eneralerna
bekande sig till prinsens Asikter och
goro f0rtjusta Oliver de fordelar, man
erbjod dem.
Jag gladde mig redan at min lycka,
da en- alton en- officer intrangde 1 min
bostad med en- pluton ~grenadierer, tog
/ beslag min correspondents och forde
mig till Napoleon.
Generalen gick otalig fran och till.
baka i slit rum. Han var da for tiden
lika mayer och liflig som en- vildkatt,
hyn var gul som citron, de ostadiga
6gonen gra, och hans satt att tala karft
och hardt, dock kunde han, mar han sd
vile, tala 0fverraskande mildt. Han
latsade vara ond, men jag markte, att
han var lugn och heslutsam. Han be-
gynte CORA mig hastiga fragor, hvilka
till en- del tycktes vara ganska oofver-
lagda; men l ~sjelfva verket var hans
f0rh0r fran b6rjan till slut beraknadt
och ytterst %skickligt. Delta oaktadt
pressade han ur mig blot hvad han
senom de bada generalernas forraderi
redan visste och utbrast slutligen:
"Inom tjugofyra timmar ar nj dod.
Blot en- viktig b~ekannelse kan radda
eY."
Han lat fora bort mig, och jag trodde
mig for alltid skid fran menniskor.
Jag will icke s0ka inbilla er, att jag
tfllbrakte en- lugn matt. Jag alskade
lifyet; Jag var ung. Karleken, n0jet
och afventyret egde for mig en- ais
maktig trollkraft, och jag kunde vid
tanken pa, att sex fot jord dagen der
pa skulle betacka all grefve dam
breuses f0rhoppningar, icke sofva EFT
bgonblick.
jag uppsteg utmattad och elandig
och sokte mekaniskt alta EFT stycke
brod, som fangvaktaren gifvit mig.
Hur stor blef eli min 6fverraskning,
do Jag ] delta brod fam en- bit paper,
Nam inassSA lessa ord: Cor eE IfqE.