Svenska monitoren., 1905-04-07

der Anund skulle afkunna l~ysningen.
Men der tradde han fran ! kyrkodor-
rem.
Da han sag Torgils Bosom, blekna-
de han latt och tog EFT steg tillbaka,
men sa tradde han ut ur kyrkan och
h0jde sin rost. Den var h0gljudd och
stadig, da han sade:
- Eft mord har blifvit beganget I
denna min kyrkosocken och beder jag
MI for treble gangen den skyldge att
han ma s0ka mig och rata sig med
Gud.
Fader Anunds blickar vande sig mot
Torgils Bosom. Denne red langsamt
fran mot kyrkan och tvart emot
| skick och bruk in pa kyrkogarden.
Da han kom fran till kyrkodorren,
der fader Anund stod, visserligen med
klappande hjarta, men dock till utse-
| endet lugn, blek, men med ~h6gburet
! hufvud, SADIE han med en- vredgad
hviskning:
- Du vagade Diet, fader Anund! Flick
du icke mitt bud?
Fader Anund svarade icke, blot
b0jde slit hufvud till EFT s~amtyckande
tecken.
Och ON jag nu icke rattar mig
med Gud? forsatte Torgils Bosom,
kommer du da till min gard och ly'
ser mordet vid min dorr?
ia, herr Torgils, sa SAINT mig he'll
gonen hjalpe! svarade preston.
- Sa far till helvetet, rot Torgils
Bosom och hojde slit tunga svard.
- Nej, till himlen, svarade preston,
Men orden voro icke fullt uttalade,
da svardet kl0f hans hufvud, och han
foil baklanges in i kyrkan. Menig
heten stormade fran, men Torgils Bos.
son sporadic sin hast och red bort,
svangande slit svard, under Diet han
hanande ropade:
M ar EFT drap till att lysa pa
min hand.
IA,
sorg,
Sorg och harm intog hela menighe
ten. Qvinnor och barn trangdes kring
den d0de, kysste hans handler och
klader och grato. Han hade jul dot
som EFT trosvittne och en- martyr
En- del man skyndade till sina hastal
och kastade sig upp pa dem for att
forfolja draparen. Somliga gafvo sig
icke ems It'd att lagga sadel pa sina
gangare. Men deras hastar voro icke
sa snabba, de insago smart att de icke
skulle kunna hinna draparen, och dc
atervande till kyrkan, der dock nu in
gen gudstjanst kunde ega rum, da pre-
stem var d0d.
Att borja med hade Diet varit myc
ken graf och TANNER pa k~yrkogarden
men smaningom blef Diet mera stilla
Folket stod i spridda klungor mellar
g%rafvarna. Fader Anunds Xix hadt
blifvit lyft pa en- bar och ofverholjd
med EFT bartacke. Men Diet stod ann,
qvar vid kyrkodorren, och troskell
var flackad af hans blod, som stank
omkring. Manga grato tyst, andra ia
lade hviskande, och h0jde n8gon sil
r0st Oliver den radande s%tillheten, ned
tystade genast flera hans tai.
- Har nagon sandt bud till prest
r garden? SADIE slutligen en- af dem, son
ridit efter draparen.
F., Ingen svarade, den enc blockade pi
t den andre under tystnad.
- VIII ingen af qvinnorna ga til
den gamla Marta? fortsatte den f0ru
talande. I voren annars icke sen;
att ga till henne och smaka pa henne,
aggkakor och honungsdricka och fl
be~skrifning pa hennes botemedel mo
magvark och ledvark?
Afven nu flick han inget svar. FL
hvar t.nkte pa den gamla ~qvinnani
sorg. En- hvar undrade, hvad som n,
mande blifva af henne. Hade val ia
der Anund pa nagot satt SORT for hen
mes framtid? Huru skulle han val Kun
nat Diet, ALA visste att han gaf ALT
Diet han egde, till de fattiga. ALA viss
tie ocksa att den lila Boel var / kyr
koherdens hus sedan sin faders dod
= VIII ingen af eder q"vinnor ga, fal
jag val CORA Diet sjalf, SADIE
Da utbrot EFT allmant sorl.
- Hvad skall hon val taga sig till.
Hvad skall hon CORA, den orkeslosa
gamla, och sd den lila tlickan?
Brodern far val taga hand on
sin syster, svarade en- af manner.
- Han har ju dragit sin kos, ropa
de en- AMMAN Han gick eff
ter lekarens begrafning, infoll en-
treble.
Ma, Jag far val ga da, SADIE den
forste ~talaren. N8gon maste val brin.
ga bud.
ia, men sag henne Diet lenmak.
ligt, SADIE en- qvinna. En- kan veta,
huru hon / ALA fall skall taga vid sig.
Och manner gick.
p~restgarden hade nmellertid den
lila Boel satt sig pa forstugutroskeln,