Svenska monitoren., 1905-04-21
81.
Ut / vida verIden.

Under tiden fardades Esbjorn Axes
son omkring i landet. Han var full af
tillf0rsigt, han skulle nog kunna for
varfva sig rykte och egodelar, lika val
som hans fader gjort. Hans hast bar
honom ut / vida verlden, liksom den
forut BURT hans fader, och han red
raskt framat genom de tata skogarna,
der backen sjong sin varsang och de
nylofvade bj0rkarnas ljusa gronska ut
gjorde en- behagfull motsats till barr
tradens morkare farg. Har och der
lago sma sjoar / de tata skogarna,
lugna speglar for himmel och stran-
der. Der lekte fisken i vattenbrynet,
och | vassen snattrade anderna. bet
var varmt / luften, och da och da af-
brot en- fogels qvitter eller gokens ga
lande den radande tystnaden.
Esbjorn amnade sig till 0sterg0t-
lands lagman Bengt for att af honom
begara hjalp mot sin faders mordare.
Han tankte nog icke sd mycket pa att
denne var en- man af vapen och hans
fader en- ringa lekare och kande icke
lagen, men han hade hort att konung
Magnus med stranghet holl pa att en-
hvar, afven den ringe, skyddades af
lagen.
Smaningom ofverfolls dock ynglin-
gen af en- kansla af ensamhet och
svarmod. Skogens sus forefoll honom
dystert, och foglarnas sanger maktade
Ell upplifva honom; han stamde upp en-
lustig visa, men da ekot svarade ho-
NOM, tystnade han. bet var icke godt
att rida allena i skogarna. Sa tyckte
han sig hora ljudet af trafvande ha-
star. Han stannade och lyddes. Mel,
nu var ALT alter tyst, och han fortsatte
sin vag, hans gangare var trott och
han red blot i skridt.
Men nu h0rdes alter hasttraf. Han
misstog sig icke denna gang. Det
kom ALT narmare, och smart skymtade
han mellan skogens trad en- brokig
ohdld. rIdLuoL lSuO ud6ld ASu ud5di
bevapnade man, som tycktes var tia
mare, derpa kommo tire statliga ryttare
i lysande dragter. De redo eldiga sprin-
care med praktiga schabrak och hade
glansande vapen. Efter dem kommo
alter nagra tjanare.
Esbjorn f0rde sin hast at sidan sa
mycket han kunde och helsade hof-
viskt de forbiridande. Men da de FART
forbi honom, narmade han sig en- af
de eftersta tjanarna och sporde, ON
Diet vore honom tillstadt att folja dem
genom skogen.
- Hvad menar du, Stem? sporde den
tilltalade sin narmaste man. Skulle
vi kunna lata ynglingen folja oss utan
att sp0rja herr Karl?
Den, som blifvit kallad Stem, sva-
rade blot med en- skakning pa hufvu-
Diet, och den f0rste red fran till den
enc af herrarna, aftog sirligt sin hiatt
och sporde, om Diet wore den adle
herrn emot att en- fattig yngling finge
rida i deras sallskap genom skogen.
Hvem ar Diet? fragade en- af de
yngre ryttarna medan den ~tillfragade
vande sin hast och spande sin skarpa
blick i Esbjorn.
- SAX Stamina, hvem Diet ar, SADIE
han med EFT smaleende. Lat honom
f0lja med! bet torde finnas stigman
och fredl0sa har / skogen, som kunde
0fverfalla en- ensam man, men i vart
sallskap ar han trygg.
Han vande alter hasten och red
framat utan att tilltala Esbjorn. Den
ne tyckte att den adle herrn sag dy-
ster och stolt ut, de andra iva der
emot tycktes vara mera muntra och
glada. ALA ire vor for 0frigt man
af EFT statligt utseende och med for
mama later.
Esbjorn f0ljde en- stund under tyst-
mad, men sa narmade han sig alter till
den tjanaren, som han forst tiiiiaiat,
och SADIE: