Svenska monitoren., 1905-03-10

Okido-sama, nakadon, satt | medium
kad stallning beqvamt pa sina halar
och at slit varma ris med fisk, mar
Richard Marley kom till hans hus.
Under prestens bortovaro hade Oki-
do tydligen haft lyckan med sig. Hans
hus var nytt. hans tjanare manga och
slafviskt underdaniga. Den som skyn-
dade att 0ppna pa prestens knackning
i~genkande honom icke i den regniga
qvallens dunkel. Han sag blot att Diet
var en- barbar, och som han kande till
sin husbondes yrke, trodde han att Diet
var en- mojlig kund.
Varley visades in i gastrummet.
Strax derpa kom Okido in, fet och ski
nande, under Diet han belefvadt tor
kade rissmulorna fran sina tjocka lap
par med baksidan af sin hand. Han
bugade sig klumpigt for hvart steg han
tog fran mot preston, men mar nan
slutligen lyfte upp hufvudet och sag
hyem hans CAST var, ryckte han till
sa aft ofverrraskning att han foil ON
kull och darrande af radsla blef qvar-
liggande pa g~olfyet. ogonblickllgen
kande Marley sig ofvertygad ON att
han hade reda pa ALT ON hans hustru'
bvar hon fanns och hvilket forfarllgt
6de som maste ha handt henne.
Min hustru! Nj vet hVar non
firms?
Err hustru! stammade den al fruK-
tan hopkrupne Okido. Hvad var hen-
mes arade man, nadig here?
bet vet nj. Svara genast!
Nj misstar er, nadig here. jag
vet inte hvem h0gtarades hustru ar
Titan ~skonsamhet grep Variey no
nom i axlarna och ruskade hottuiit
den darrande stackaren.
Nj skall svara pa min fraga, LOT
star nj, shrek han.
Nakodan boYjade gnalla, lade armen
1fver sina ogon och sag sig torstulet
omkring efter nagon utvag at und-
komma.
Han var en- stackars fattig, oskyldig
man Int kunde val den nadige herrn
villa CORA honom nagot ondt?
- Fort! Jag vantar.
Ack, jag kanner sd manga, pep
nakodan. Hur skall jag kunna pamin-
ma mig Just en- sarskild qvinna bland
dem ALA!
Nj behofver inte pamina er. Nj vet
redan hvem jag talar m
Hon var visst lang och mayer 1
ansigtet, sag? fragade han med EFT Tor
s0k att smale.
Marley svarade med att taga EFT ia
stare grepp i mannens krage och kora
sina knogar hardt i nacken pa honom
Oxide kr0p radd ifran den Invite
mannen sa langt han kunde. Han var
saker pa att hans hand slog hardt:
Ack mel, hon var tjock och fet -
ia VISIT. tjock och fet! SADIE han efter
EFT %ogonblick.
- Sesa, nu ar Diet nog!
Nakodan sjonk ned till preston fot-
ter och slog slit hufvud i golfvet under
forsok att skaka af handen ON sin
halls.
- Hor pa, SADIE Richard Marley!
Jag ger err fem minuters betanketid.
Har nj int svarat mar den tiden ar
ute, sa
Den nadige herrn will val int sla
en- stackars manniska heller? 0, nej,
nej!
- Den nadige herrn skall sparka lf
och anda ur er
Mel, mel! - Okido kastade en-
angslig blick pa Varleys stoflar. -
Jag skall tala sanning. Sakert:
Vid dessa ord glomde Varley for EFT
0gonblick sin f0rsigtighet och slappte
efter taget kring mannens halls. l
detsamma var Okido fri. Och han ha-
de icke endast glidit ur prestens
grepp, utan afyen som genom trolleri
forsvunnit genom vaggen, mot hvilken
han suttit tryckt.
Richard Varley a ensam. Han
gick fran den n och till den andra
af de fyra shojivaggarna, stotte upp
dem ALA och f~ortsatte sin vag in i de
inre rummen. Tjanarna flydde for no
nom med vindens hastighet och for
svunno lika tyst och snabbt som deras
here. Slutligen stod han pa d0rrtrap-
pan. Han gick langsamt ut pa gatan.
Da horde han slit namn ropas.
- Nadig here! Nadig here!
Han vande sig hastigt ON och varse-
blef Matsu, som ~skyndade efter no.
nom.
- Matsu!
Hennes mann lj0d son EFT skri fran
hans lappar, och han sprang emot hen
ne.
Matsu! Du! Din matmor -
fort, hur - hvar ar hon?
Hennes ogon veko undan for hans
blick. Doljande slit ansigte bakom den
vida armen, stod hon som en- for
kroppsligad bid af sorgen.
Marley stirrade forskrackt pa henne.