Svenska monitoren., 1905-07-14
ten ON hosten. bet dr. som en- hel
lang racka af handelser, ALT delta /
den stilla verlden | helgedomen.
kIosterro.

Om en- kOTI tlu kulue lnSrlu ga III
| tr~adgarden, hon beundrade de stora
som de invandrande BRO
derna fran Clara Wallis fort med sig
till Alvastra, och derifran hade de
kommit till Vreta. De voro nu smart
h~undraariga, och deras frukt beredde
systrarna stor nytta bade som farsk
och torkad.
Tank ON jag finge STAMINA har
och Sc dessa trad blomma, menade
Ingrid, der hon stod och sag uppat EFT
trad, som reste sig h0gt och strackte
sina grenar langt omkring sig.
En- tjanande syster kom nu och an
malte att en- familiaris fran Alvastra
wore der medf0rande EFT ra jamie an
nat villebrad. Han bad afven ON orlof
att Sc abbedissan. Donna gick in, men
SADIE till sin syster att hon gerna kun
de STAMINA ute annu nagot, ON hon sa
onskade, och sande sedan Boel ut till
henne. Ingrid drojde derf0r, sag mot
den bla himmeln, betraktade kajorna
pa kyrkans TAX och roade sig med att
.taga upp sno / handen och lata den
smalta der.
Efter en- stund forefoll dock k0lden
alltfor bitande, och Boel manade att
de skulle ga in. Da de hunnit till
klo~sterdorren, sande Ingrid Boel att
Sc efter, ON de sma systrarna slutat
sin larostund. En- familiaris kom /
detsamma ut genom abbedissans d0rr
och drog skyndsamt kufveln oliver slit
hufvud. bet skedde dock icke skynd-
SAINT nog, Ingrid igenkande Esbjorn.
AR du familiaris | Alvastra? ut
brast hon. Har du lemnat din herres
tjanst?
- Jag har sedan barndomen blifvit
uppfostrad af den helige Nicolaus, alb
boten | Alvastra, svarade han med en-
bugning, och min here sander mig
ofta | sina arenden an hit, an dit. Men
Diet glader mig att Sc eder har sa ater-
stalld. Min here, den helige abboten,
undrade, ON han horde sanda en- lake.
kunnig broder till Vreta for at. for
soka bota eder med bon och handlers
palaggande.
- Sag din here. den helige abbo-
ten, syarade Ingrid, att jag dr. mycket
battre genom min SISTERS ward och
genom den ljufliga s~tillheten | helge-
domen, och tanker jag mig smart kun
ma lemna denna fristad, ansk0nt Diet
faller mig tungt fore.
Jag skall saga min here delta,
genmalte svennen, han bad att I skull
len spisa kott obekymrad ON att fastan
ingar, och jag har fort med mig di-
spens for eder fran den helige abboten
| Alvastra.
Han bugade sig och %skyndade bort.
Ingrid tradde in till sin syster. Den
ma f0rde fingret till sina lappar och
skakade slit hufvud.
- M har du varit ute ALT for LANCE,
sade hon, du horde icke stannat ute
sa lange.
All, jag dr. frisk nu, svarade Ing
rid nagot otaligt.
Och will gerna atervanda till vi
by? undrade Karin.
Nej, nej, icke dit! utbrast hennes
syster med hapnad.
- Jag haller fore att Diet annu kan
tofva nagot med den saken, smalog
a~bbedissan. Du far blifva starkare
forst. On du orkade, skulle du ia
folja mig till en- sjuk qvinna i hjone-
garden, fortfor hon.
bet orkar jag visst, menade Ing
rid.
Abbedissan sag lange forskande pa
sin syster, sd d hon:
- Jag tror, vi tofva annu nagot.
Du ar en- riktig tyrann, Karin,
b0rjade Ingrid till halften leende, till
halften harmsen.
Da ar jag sasom jag Dor vara,
gaf Karin till svar och smalog dervid.
Sa kysste hon sin syster pa pannan
och gick in till k0ket. Der tick hon
af de systrar som for veckan hade mat
tillredningen ON handler nagot stekt
fisk och en- flaska mjod jamie br0d.
Alt delta }ade hon i en- korg, svepte
sin kappa omkring sig, drog kufveln
Oliver slit hufvud och lemnade klostret.
Da klosterporten tillslutits, stod pri-
orinnan vid portvakterskans sida.
Den v0rdiga modern abbedissan
aktar icke n0digt att taga nagon med
sig, da hon gar ut, hviskade hon till
portvakterskan.
Hvarf0r skulle hon Diet? sporde
portvakterskan. Hon gick blott till
den gamla sjuka Helena i hjonegarden,
och den lila korg med matvaror som
hon medforde a icke tung.
Visserligen, svarade priorinnan,
hon iakttager icke alltid sed och bruk,
som af gammalt radt har | klostret.
Abbedissan ar mycket ung, hon borde
soka rad hos dem, som arc aldre babe
l klostret och till aren. Den saliga
vordade moder Gertrud skulle icke
hafva gait sa till vaga SON denna.
- Den gamla, saliga moder Gertrud