Svenska monitoren., 1905-05-19

mad. Hon dr0mmer ON den dag, da
den code Guden skall Iona Nell med
helsa. Hon kanner, att dottern haller
pa att sitta in en- sparkassa af valger-
ningar, esom en- gang maste bli ater-
galdad. Hon vet ej hur, hon endast
dr0mmer, ack, dessa drommar hafva
gifvit hennes vasen blidhet och lugn.
Da fadern kommer hem for att alta
sin midday. Diet ar bara IN kort stund,
skyndar han genast ut till Nell for att
h0ra hur Diet gar med pa~tienterna. Hon
visar dem for honom en- efter en-, hon
tar dem forsiktigt mellan sina stora
handler, han kanner dem ALA, man
marker att han ar god van med dem
Han forundrar sig ofver hur han kom-
NIT till att halla af de der sma krypen.
| dag under abtet har han kommit pa
sig med att gang pa gang undra hur
Diet gick kanariefogeln.
ON Nell visste hvad hennes siuk-
hus spelar for en b~etydande roll. Pa
Stamina gang, som Diet skanker modern
de milda drommar, som forsk0na hen
mes dagar, wicker Diet hos fadern upp-
finningsformaga och verksamhetslust.
Hans hjarna arbetar for att finna ut
medel att hjalpa Nell. Den ar aldrig
mer sl0 eller sysslol0s.
Pa hemvagen har han fatt syn pa
en- rattfalla, som lag u%tslangd pa ga
tan. Den har han genast tagit vara
pa och fragar ON Nell kan AMANDA
den. Kanske den kan CORA tjanst som
sang pa lasarettet.
Och Nell tar den / sina armar och
gar bort och CONNER den | slit for
radshus, som hon har graft ut at sig
under en- AMMAN stor stem. Diet ar myc-
ket rorande och larorikt att Sc ned /
Melis f0rradshus, att Sc dessa sma
halmbundtar, hopsamlade pa gatan,
hvaraf hon forfardigar sina burar, de-,
sa sma tygbitar, som AFRO hennes for
band, dessa sma slaggstycken, pa hvil-
ka hon samlat litet vaselin, litet pla-
ster, litet mat for foglar och moss.
Da de ALA ire, far och NOR och hon
sitta vid middagsbordet, kan Nell
knappast ia ned en- enda bit. Hon tam
ker pa k~anariefogeln, hennes hjarta
ar derute hos sjuklingen. Kanske han
dor nu, da hon har gait ifran honom.
Hvad Diet wore forfarligt ON han
skulle do, och hur skulle fru i mj0lk.
butiken kunna lefva utan sin lila TO
gel.
Melis far talar med henne. han lof-
var, att han till qvallen skall taga med
sig nagot gront till foglarna, och dess.
utom skall han komma hem sa tidigt,
att han Ran hjalpa henne att CORA en-
riktig bur af den der rattfallan.
Och modern uppmanar henne att
alta.
Men i Stamina ogonblick Nell fattar
| knit och gaffel, h0r hon utifran klar
f~ogelsang, en- lang parlande drill.
bSI al hdndIiSlOSelH Hull lSSSi
sig upp, men satter sig genast ned
igen. Blir han int bra nu. Tror int
mamma han blir bra nu? fragar hon
jublande.
Men spanningen, hvari den lila sko,
ra varelsen befann sig, har varit sd
stark att nu, da den ger med sig, bri,
ster hon i graf.
- Hvad i Guds mann ar Diet?
- Jag ar bara sa glad.
- Ma, sa ga da ut till fogeln och sc
efter ON han ar frisk.
Sa smart hon ar gangen, Sc f0rald
rarna pa hvarandra och lie i sin lycka
= bet firms int EFT lyckligare barn
| hela stan, sager fadern.
Och han har t0rhanda raft. Man
skulle nastan vara frestad att tillropa
den lila Nell: Var glad, att du blifvit
en- sjukling, var glad att verlden al
stangd for dig, sd att du blifvit kastad
tillbaka pa dig sjalf! Var glad, att
du Ell kan f0lja med den stora flocken
pa allfarsvagen, utan maste s0ka dig
fran pa bivagarna, som lopa genom
angar och hagar, och der du kan ploc
ka l~yckOkl0fver och s0tblOmSter