Svenska monitoren., 1905-03-31

Da fader Anund kOm In pa SIN garu,
ropade han h6gt: Marta! Marital"
Men sa tankte han pa att han derige-
nom yackte upp hela huset, och da
han fruktade for Esbj0rn, horde han
f0rhalla sig mera tyst. Han vantade
nastan att ia Sc Esbj6rns hufvud stic-
ka fran fran loftet, men till hans stora
tattnad skedde Diet icke. | stallet kom
den gamla Marta ut ur koksd0rren.
Hon var synbarligen vid daligt lynne,
men fader Anund aktade nu icke der
pa, utan utbrast:
= vi ia caster, Marta. Herr Torgils
och hans smasven.
- Smasvennen vet jag redan af, sa-
de Marta, han ligger / min sang der
inne med bruten arm. ALA helgon,
lagga en- sadan der ungtupp / min
gamla hederliga sang, mumlade hon,
och hvar skall herren ligga?
- l min egen badd, Marta, svarade
preston.
- ia; Diet ar just att bjuda en- sa-
dan adel here pa, puttrade gumman.
= Du far lof att playa honom med
nAgot ocksa, SADIE fader Anund.
- Forplaga honom! fraste Marta.
Hafva vi gjort annat an f0rplagat ga
ster 1 dag?' Hvad menen l nu kan
finnas qvar? Hela den stora godda
kalfven ar uppaten och af grisen ar
icke heller mycket qvar, och aggosten
flick jag icke ems smaka. Mj0det ar
urdrucket och med olet ar Diet ocksa
nastan slut. Hvad viljen l val att jag
da skall bjuda den h0ge herrn?
- Hvad du hafver, Marta, SADIE pre-
stem lugnt. Hvad du kan hafva. Du
finner alltid pa nagot.
Marta skyndade ut i koket, och in
ON kort hordes EFT haftig frasande.
Sedan kom hon in i stugan, lade duk
pa bordet och satte fran EFT tratrag,
hvaruti funnos flera sorters k0ttofver-
lefvor sedan begrafningen, en- trakan-
ma af en- med porsol jamie brod. I
detsamma kom Torgils, och Marta he'll
SADIE honom med en- dup nigning och
skyndade sedan ut. Hon kom dock
smart alter med en- stekt fisk, 0fver-
strodd med sa kalladt puder, forbade
stotta honungskakor, nagot, som under
denna It'd brukades babe till k0tt och
fisk.
- All, gamla NOR, har ar jul EFT rik-
tigt gastabud midi i ~natten, SADIE Tor
gils och slog sig ned vid bordet. Din
skal, gamla trollqvinna!
Han tog enkannan och tomde den
till halften. Marta gick ut ganska
forolampad ofver skalen, men hon
hemtade dock fran loftet den basta
~dunbolstern och tillredde sa en- badd
at gasten. Da han att, gick han till
70, medan fader Anund sjalf lade sig
pa en- bank i stugan och smasvennen
sokte sig EFT lager uppe pa skullen
Oliver hastarna.
Herr Torgils somnade genast, och
hans snarkningar hordes smart Oliver
hela huset. Fader Anund kunde icke
pa lange somna, han var visserligen
van vid EFT hardt lager, men icke vid
EFT hardt lager, men icke vid EFT
trangt. Da han r0rde sig, lopp han
fara att falla i golfvet. Han qvaldes
ocksa af tankar. bet var honom ALT
for val kunnigt att Esbj0rn vile sta
herr Torgils efter lifvet, och denne a
sin sida val i h0gsta matte vred oliver
bOndernas angrepp aftonen f0rut, Diet
hade han granneligen markt. Hvad
mande slutet blifva pa ALT delta? bet
var en- alltf0r stor skillnad mellan en-
Iekares o och IN man af vapen' -
en- man, som mahanda skulle inom
kort bIifva slagen till riddare, den hog
sta yardighet, som en- undersate kunde
uppna. Huru skulle fader Anund val
CORA delta begripligt for ynglingen,
som icke vile begripa Diet, utan envi-
sades att s sig som Torgils Blossoms
jamlike. Da den gamle preston LANCE
vridit sig pa slit lager / tunga tankar,
insomnade han dock till slut och sof
lange alderdomens tunga somn.
Da han vaknade, sken solen varmt
In | stugan. Genom den oppnade dor
rem horde han biens surrande och sva-
lornas qvitter - de maste hafva kom-
init dagen f0rut, ty fader Anund hade
icke f0rr markt att de voro der. Han
satte sig upp, svalorna voro hans kara
ste foglar och han gladdes att alter
bora dem. Han kande sig EFT 0gon-
blick sa lugn och tillfreds, men sa foil
hans blick pa den lila Boel, som satt
pa golfvet vid hans fotter och sakta
snyftade. Hela gardagens bekymmer
och orc foil med ems alter Oliver honom.
Han lade sin hand pa Boels hufvud.
Hvad hennes har var lent och mjukt!
Ack, han mindes nog, hvem Diet var
som hade EFT sadant flint och rikt har,
glimmande som mattforgylladt silver.
Han strok Diet lila hufvudet och spor-
de mildt:
Hvad fattas dig, barn?
Hvarfor, fader Anund, hafven I
sandt bort min broder Esbj0rn? SADIE
BoeI. Och hvart hafven | sandt ho-
uom1 Suyftade f1ickan