Svenska monitoren., 1905-09-22
BAHKIRENS Hem
LIGHET.
RoMANTIsK BERATTELSE
Al
MISS BRADDON.
(Forts. fir. fJreg. u:r.l
Sjctte kapiflet.
En- tillbakablick pd forNtiden.


Da Klara Westford atervunnit sin
helsa, galde hennes forsta fraga hen
mes make.
Har nagot bref kommit fran
Harley2 - fragade hon
Svaret nekande.
Hvarken Violetta eller Lionel oro-
AIDES af faderns tystnad- De fore
stalde sig att han icke skrifvit eme-
dan han i Diet fjerran landet ickc hade
fIlfalle att ia EFT bref afsandt
Hustruns hjerta fyldes emelertid
af tusende tvifvel och bekynlmer.
Vid afskedet hade hennes Fman sagt
henne, att han amnade att deponera
hela sitt kapital at en- bankir och
-ogonblickligen sanda hemne detqvitto,
som han af denne erhoil-
bet a emellertid icke fruktan for
att forlora form0genheten, som kom
hennes hjerta att kappa af ingslan
och orc, men hon forundrade sig Of
yer att hennes man icke fore Sill afresa
fran England sandt henne EFT enda
ord rorande denna SAX.
Forgafves bemodade sig Lionel och
Violetta att lugna henne.
- Kara mamma, - SADIE Lionel, -
tror du da icke att jag skulle vara
iika sd orolig som du, ON har verkli-
gen voro nagon grund till fruktan?
Om nagon olycka hindt papa, sa
hade heIt sakert Gilbert Thornleigt
underrattat oss derom Du vet
ju hvilken. Sam tillgifvenhet han
hyser for oss ALA, - tillade den unge
med en- blick pa Violetta, som
rodnande vande sig mot Diet 6ppna
fonstret.
Kara Westford forsokte att smale
mot sin son och dotter. hvilka bada
med oroliga miner betraktade henne.
Hon vile for sina barn d0lja sin
fruktan och sin -sinnesrorelse, men
den ena dagen gick efter den andra
och annu hade ingen underrattelse
kommit ON "Liljedrottningen" och
dess kapten.
En- klar hostdag satt mrs Westford
~ensam i dagliga rummet-
Luften a mild och behaglig och
hostsolen sken in genom de oppna
f0nstren, hvilka strackte sig fran
golf till tax.
Eft itet, med booker betackt bord
stod framfor henne, men hon Taste
icke. :. hennes tankar voro langt
borta.
Aldrig - icke ems i sin forsta ung-
dom hade Klara Westford varit vack
rare an j dag.
En- skoldpaddkam sammanholl de
rika, kastanjebruna ~harfatorna.
Hennes friska, klara by stack biert
af mot den morka sidenkladning,
hvilken boljade kring hennes smi-
Olga ungdomliga former.
En- stor diamant, infattad i matt
guild, tindrade j den Invita- halskragen
och EFT par lika kostbara knappar
,s~ammanhollo spetsarmarne.
Drommande stirrade hon framfor
sig, hon tankte pa sin franvarande
make och foljde i tankarna Lille
rdrottningen" pa dess fart Oliver de
salta hafven.
Plotsligen oppnades forhangena
framf0r en- af dorrarne och en- man
intradde.
Klara Westford sag upp. Eft latt
skrik banade sig vag 0fver hennes
bafvande lappar, da hennes blickar
folio pa den intradande.
Nj har!- utropade hon.
Den ankomne var ingen AMMAN an
Rupert Goodwin, bankiren fran LON
bard street.
Med l8ngsamma steg narmade han
sig den forskrackta qvinnan.
Hans morka ansigte var nagot BILE
kare an vanligt, men de svarta. blk
trande ogonen lyste med Stamina kraft
och bestamdhet som altid.
ia, - svarade han Iugnt, - Diet
ar jag, Rupert Goodwin Nj kanner
igen mig, ser jag, Klara Ponsonby
Efter tjugo AIRS forlopp star jag i dag
ansigte mot ansigte med den qvinna,
som forbittrat hela mitt LIZ.
Klara Westford sjonk som traffad
laf blixten tillbaka pa stolen
Barmhertige himmell ntropa-
nde hon, efter tjugo airs lycka horer
Jag alter denna fruktade r0st.
ia, - svarade bankiren hanan-
de, Diet har varit vapenstiilestand !
tjugo ar, dag b0rjar alter striden,
hvilken icke skaH sluta forr an jag
blifvit segrare.
Kaptenens hustru betackte slit an
sigte med handerna och darrade som
EFT aspl0f.
Klara, du ar skonare ain nagon-
ain, men hvart ehar din stSlthet och
din sialSStyrka tagit y;ipeuf - hama