Svenska monitoren., 1905-12-01

sta pa Stamina ~trappsteg af rangf0r-
ordningen som hon j Diet hus. der han
tjenade for veckol0n, och ingen kunde
derf0re finna EFT s&dant besok under
ligt eller pafallande. Han skickade
betjenten tillbaka till mrs Beckson
med tillkannagifvande att han med
st0rsta MOLE skulle CORA henne sall-
skap vid tebordet.
Men nj alter ju icke midday forr
AN klockan 2, min here, invande
betjenten. Mrs Beckson har alltid
sadana gammaldags griller j huff
vudet.
bet kan da for i dag vara det-
Stamina med middagen. ON jag blott
far Sc mrs Becksons tailor af den
nederlandska skolan, svarade Lilo
mel. Sag henne att jag med tack
samhet mottager hennes bjudning.
Betjenten a1agsnade sig, forundrad
Oliver att MACON kunde afsta fran en-
god middagsmaltid blot for att ia Sc
nagra gamla malatna malningar,
hvilka sage ut som ON de en- lang It'd
hangt j skorstenspipan.
Pa slaget 5 tradde Lionel Westford
in i hushallerskans rum. Mrs Beck
sons lila kammare var smyckad som
till en- fest. Tebordet stod redan du-
kadt med bakelser och insyltade
frukter, rostadt br0d och loskokta
agg. l Diet massiva gammalmodiga
silfvertekoket surrade redan vattnet
och utkastade moln af warm anga.
Lionel hade svart for att under
trycka EFT leende vid asynen af den
vardiga hush&llerskans storartade
forberedelser. Den gamla damen var
ford sin praktigaste kladning, en-
tung plump hufvudprydnad och sin
nyaste och NEST uppkrusade peruk.
Hon mottog Lionel med en- nigning,
sa dup och sa h0gtidlig, att ingen af
forntidens pudrade skonheter med
sina sylvia, alnslanga halskragar och
prasslande sidenslap skulle gjort Diet
battre i en- menuett.
Hvar och en- af de gamla tailor,
som prydde rummet, hade sin egen
historic, och mrs Beckson hade nagot
att beratta om dem ALA; hon kande
afven ganska val till deras olika
varde.
Lionel beh0fde icke att hyckla ma
got intresse for dessa konstsaker.
Hans konstsinne hade verkligen blif-
Wit vackt och han stod framfor dem
i STUN beundran och ha~nf0relse; ia,
han stod sd lange f0rsjunken i be-
traktande af dessa masterverk, att
den gamla hushallerskan slutligen
kande slit talamod staldt pa EFT ALT,
for hardt prof. Hon plagades af
fruktan for att Diet rostade brodet
skulle blifva kallt och aggen harda
imam hennes gast kommit till bords.
Slutligen vande han sig ON och tog
plats midi emot henne med ryggen
mot f0nstret, pa Diet mrs Beckson
icke skulle kunna observera hans
ansigtes vexlande uttryck under lop-
pet af samtalet, hvaremot han q sin
sida kunde med 0gonen folja ALA
hennes miner och rorelser.
Teet blef iskankt.
Naturligtvis blef dess utmarkta
qvalitet ~inledningen till samtalet, men
derefter borjade Lionel att langsamt
och my cket f0rsigtigt komma fran
med Diet, som lag honom pa hjertat.
Han gjorde f0rst nagra fragor r0rande
mr. Goodwin och fam smart att hus-
hallerskan icke alls hade nagot emot
att tala pm sin husbonde. bet var
heller icke ~underligt att bankirens
person, ord och handlingar bildade
EFT oupphorligt samtalsamne for be-
t~jeningen pa Wilmington Hall.
T~jenstfolket der satte sallan sin fot
utanf0r parkinhagnaden, och mr.
Goodwin, bankiren, a ju medel-
punkten i deras lila verdi.
Den nuvarande mr. Goodwin ar
en- god husbonde, SADIE mrs Beck
son, - han af0nar sina t~jenare or
dentligt och betalar dem val. Men
Diet oaktadt ar han icke som fadern.
Hans morka, slutna vasende kan ofta
st0ta menniskor ifran honom - icke
framlingar, ty han anses for att vara
en- utomordentligt angenam sallskaps-
man, men i slit eget hus iir han alltid
tystlaten och ordkarg ochtyckes icke
unna sig sjelf hvarken hvila eller 70.
Alltid tanker han, alltid studerar
han. Och ehuru vi under Diet sista
aret sallan sett honom har, sd tror
jag att han MI ar varre an nagonsin
-. han kan timvis ga fran och till
baka slit rum och grubbla och spe-
kulera som ON all verldens bekym-
mel tyngde pa hans slime. ON delta
ar den lycka, som rikedomen bringar,