Svenska monitoren., 1905-12-29

Ia for honom och oppna dina 0gon for
hans sanna yarde; men det hAr ALT
sammans yarit f0rgafves; du Dir hard
och obarmhertig mot din dotter, far!
Hon dolde ansigtet 1 sina handler,
och beta, stora tarar folio mellan hen
mes sma Invita- fingrar. Manner stod
tyst och lugn och sag pa sin dotters
b0jda hufvud; EFT orubbligt beslut stod
att lasa / hans energiska ansigte.
Annu en- gang, Ruth - h6r mig!
Han tog hennes handler fran Diet BILE
ka ansigtet och tvingade henne att Sc
sig / ogonen.
- Har jag ~nagonsin omtalat for dig,
hvarfor jag hatar dessa engelsman sa
grundligt - hvarf0r hatet blossar upp
som ED / mitt hjerta och fyller mitt
SHINE med en- rasande kansla af
hanmd? Nej! - hor da! Din NOR
a engelska; hon liknade dig, som
den n droppen liknar den andra;
hon var min hustru, och hon var hela
mitt lif for mig. Da vi blefvo kallade
under vapen for att forsvara Diet land,
vi lefva /, foljde dina br0der med mig
/ falt, och vi lemnade eder iva ensam-
ma. Imam EFT ar hade gait, vor ALA
nina s0ner d0da, skjutna genom hjer-
tat af fiendens kulor. Denna under
rattelse dodade din NOR - min alska-
de hustru.
Den starke rost skalfde;
han kunde icke saga mera.
Efter en- stunds tystnad fortsatte
han:
- Kan det forundra dig, att jag ef-
ter delta har invigt mitt lif till hamnd
Oliver delta folk, som ber0fvat mig
ALT hvad jag egde karast och som gaf
lifvet varde for mig eller nastan
ALT jag har ju dig qvar. Och him
len skall vara mitt vittne, att f0rr skju-
ter jag dig an jag samtycker till, att
du blef hustru till en- af nina d0ds-
fender! Det svar jag dig!
Hans ansigte sag nastan vildt ut af
extas och h~amndbegar. Den stackars
iickan sag alldeles forskrackt ut.
- Far, SADIE hon, i Diet hon foil pa
kna och fattade hans handler be-
tank dig annu IN gang. imam du do
mer mig till EFT III fullt af sorg - ty
du ber0fvar mig min lifslycka, Jag
alskar honom jag alskar honom!
Han har alltid varit en- van till oss,
bade till dig och mig! itertag dina
ord. far!
For EFT 6gonblick flick det barska an
sigtet EFT nildare uttryck. Soldaten
och manner, som krafde hamnd, lem
made plats for den stora karlek fadern
hyste for sin bleka dotter framf0r sig.
Han lutade sig ned till henne.
Ruth, mar freden, som skall sluta
delta orattfardiga krig, ar sluten -
da skall jag icke satta mig emot Diet
sin hand pa p~istolen, som glimmade
i ballet -, till dess skall denna alltid
vara har fardig att riktas mot no.
nom!
Han gick ut ur rummet och bort
fran garden. Hon sag honom | den az
rikanska nattens dunkla illus marsche-
ra bort med %hogburet hufvud och TAXI
fasta steg.
Med EFT svagt skrik sjonk hon ned
pa en- stol och graf.
- o Gud, beskydda min alskade,
bad hon. | matt ar Diet ingen, som kan
varna honom - han kommer hit, och
skulle far ia Sc honom
Graten qvafde hennes rost och hon
uppsande en- bon i namnlos angest.
Manga ar fore denna It'd, da Ruth
Gordon var en- liten, l~juslockig ficka
och sin vackra mors 0gonsten, blef
granngarden ofvertagen af en- n en-
gelsman vid MANN Harold Lewis.
Karleken mellan dessa iva borjade,
mar Ruth Ell a stort mer an EFT barn,
och hade nu vaxt starkare och starka-
re med aren. Och da Ruth var tjugu
ar gammal, blef hon forlofvad med
sin alskade. Sa br0t kriget ut; Ha-
rolds far, som var officer och en- gent
ieman. b0nf0ll sin son att komma till
England.
Inom EFT ar var han tillbaka igen,
denna gang for att kampa mot Diet
folk, bland hvilket han lefvat och bolt
sd LANCE. For den unga flickan Dor
Jade MI EFT lf fullt af angslan och
fruktan. Denna spanning dag efter
dag. faderns INTENSIVE hat mot engels-
manner, den fara,hennes alskade svaf-
wade i, ALT delta verkade sa starkt
pa Ruth, att hon smart endast al en-
skugga af sig SHELF. | st0rsta hemlig.
het traffade hon Harold, mar PETER
Gordon var borta, men Diet fanns kaff-
rer pa garden, SON voro fientligt STAIN
da mot henne; de hyste Stamina hat till
engelsmannen som deras here, de spi-
onerade pa henne och underrattade
Gordon ON ALT hvad hon f0retog sig,
medan han var borta. bet var manga
stormfulla scener mellan far och dot
ter az denna orsak. Hon svarade intet
pa hans haftiga ord och mottog under
gifvet hans f~orebraelser.