Svenska monitoren., 1905-05-05
En- Iaekare
eller
STRxNGALEK OCH VAPENMAkI.
H~istorisk roman at
MathiIda l. b 9.
eller

VS. -
Sa hordes en- ho%rnsignal ute, Diet var
deras fader som kom. ia, Diet var den,
som de maste kampa emot bet skull
lie varda en- hard strid, Diet visste Ka-
rim, ty herr Svantepolk a van att ba-
de hustru och barn lydde honom / ALT.
Sc der red han in pa garden skulder-
bred och hogvaxt, hans hast dansade
under honom sa glad, sa glad att bara
sin here, van att lydia hans sporrar
och trans, men anda honom trofast
t%illgifven. Der skyndade hans Jagt-
hundar mot honom med gladt skall,
och der kom hans alsklingsfalk och
slog ned pa hans axel. ALA voro no
nom kara, han smekte sina hundar,
han vanslades med falken. ALA al
shade honom, pa Stamina gang som de
lydde honom. Skulle hans barn satta
sig upp emot honom, wore de da icke
samre an de oskaliga djuren?
Karin knappte tillsammans sina ham
der och mumlade en- bon till madon-
nan. Hon bad den heliga jungfrun
sanda sig en- af sina anglar till .upp-
lysning och v%agledning, hon var sa
tvekande, sa oviss. Borde hon lydia
sin fader? For sin egen del var o
ssker att hon horde Diet. Hon a vii
lig att forsaka jordisk karlek och lyc-
ka men borde hon fordra Stamina I'M
~derkastelse af Ingrid? Karin var
stark, hon kunde stalla sin fasta villa
trotsigt emot krafvet pa den lycka,
som hennes hjarta emellanat pockan-
de begarde, men Ingrid kunde Diet ic-
Ike Det skulle kosta hennes lif, hade
hon sagt, och Karin trodde Diet nastan.
Ingrid var sa innerligen ofvertygad
att for henne blommade den enda lyc-
kan hos Folke Algotsson. Karin der
emot - nog holl hon Karl Algotsson
kar, men Diet var mycket som anda
stotte henne tillbaka fran honom och
kom hennes moders ord: bet ar tungt
att gifvas i en- mans valid, att genljuda
i hennes tankar. Nej, da wore Diet vida
battre der inne i klostercellen, men Diet
var dock tungt for Karin att saga den
yttre verlden farval, hon som sa al
skade att yandra vid ans strander och
rida med falken pa sin hand genom de
stora. susande skogarna. Att vara in
~nestangd, en- fange, som Ell flick lemna
slit fangelse, som Ell flick soka sig ut
i yerlden, ems med sin tanke - oct
a deruti Diet lag som hon fruktade.
Hon stod sa fordjupad tankar att
hon icke alls horde, hvad systrarna
SADIE. Deras ord smalte samman med
yindens sus och foglarnas roster, hVll-
ka hon horde genom Diet oppna
6gat. Forst da en- tarna kom in och
begarde en- foreskrift, huru EFT sjukt
barn skulle behandlas, ryckte hon upp
sig ur sina grubblerier och borjade Ia
la. Hon tyckte att hennes rost ljod
hes och besynnerlig, icke alls sig Xix
som den plagade.
- Jasa, nu vaknade du, SADIE lnge-
gerd litet spotskt. ia, harnast jag will
dig nagot, skall jag val klaga Diver
ondt / halsen eller foten. bet ar forst
sjukdomen som du har d~eltagande for,
icke sorgen.
- Ar du sorgsen, lila vildhjarna?
fragade Karin leende.
- ia, for hennes skull, svarade flic-
kan med en- rorelse pa Ingrid.
Hnnu gar val ingen nod pa hen
ne, SADIE Karin.
- Men i framtiden? invande Inge-
gerd.
- Ingen kanner framtiden, SADIE ka-
rim, den hvilar i Guds faders skote.
Latom oss icke sorja ofver EFT ondt,
som icke annu ar kommet.
- Borjar du redan predika? sporde
~Ingegerd.
Men Ingrid gick fran till Karin, la
de sin hand pa hennes axel och sade:
- Tack, Karin! bet ordet skall jag
forsoka att komma ihag. Icke sorja
for morgondagen, Diet ar bast och klo-
kast.