Svenska monitoren., 1905-06-09

/ och huru Diet morka vattnet skimrade
genomskinligt likt en- adelsten. Han
sag masarna kretsa oliver den vida
sion med hesa skri, fangande slit rof
med en- hastig doppning ! vattnet och
derefter skynda till en- ny fangst.
yester ifran kom en- bat. Den var
| Dorian sa liten att man kunde taga
ocksa den for en- sjofogel, men den
vaxte mer och mer. ALT eftersom den
narmade sig 0stra stranden. Vinden
blef ALT hardare. bet led emot mid
dagen, men den gamle bonden stod
! alltjamt spanande efter den lila far
kosten. Den seglade godt, som en- and
dok den ned / vagdalarna och hoJde
sig alter pa den skumkr0nta toppen,
och Harald Esbj0rnsson skankte | sim
net slit erkannande at bat och styr-
man. Den lag hogt uppe ! vinden, nu
var den forbi. Den gamle bonden
vande sig for att ga in, men kastade
alter en- blick ut oliver sion, imam han
gick ofver troskeln. M hade baten
yandt och styrde mot garden. Den
gick med svindlande fart. Harald Els
bjornsson gick med langsamma steg
ned mot stranden.
Paten lade till vid bryggan. Harald
Esbiornsson tog / forbigaende sin yxa
och hangde den Oliver armen. Hvem
kunde yeta. hvem som kom, och hvad
han hade i ssinnet? M toys seglet
ned och en- man sprang ! land. En-
AMMAN stod | baten och sysslade med
att osa den, taga upp masten och rulia
ihop seglet. M sprang afven a ]
land med seglet Oliver axeln. Han rul-
lade alter upp Diet och hangde Diet att
torka pa n0stet. Derpa sag han upp
mot garden och ropade, da han varse-
blef den gamle bonden:
Guds frid, morfader!
Esbjorn, min sven, jag kande dig
rent af icke, SADIE den gamle och tog
ut stegen for att smart komma sin dot
terson till notes. Esbjorn, min pitt,
hvad for dig till vara bygder fran
yestra Gotland och herretjanst? SADIE
den gamle bonden med EFT tonfall,
hyaruti glade att sc dottersonen KAN
made med f0rtrytelsen Oliver herretJan-
stem. Men ware det nu hvad som
belst. fortfor han och rackte Esbjorn
handen, valkommen till min odal, du
mitt h~jartebarns son!
Tack, m%orfader! svarade EsbJorn-
Hvad skulle val fora mig hit fran
Vestra Gotland, ON icke en- onskan att
besoka dig och min syster? Min here
har gifvit mig orlof for nagon It'd.
Saa, atertog den gamle, och du
har icke trottnat annu pa herretjan-
stem?
- Icke annu, morfader, svarade Es-
bjoru, jag har Diet godt.
Den gamle suckade.
Delta, morfader, fortfor Esbjorn,
ar min code van Stem, som ar sven
hos herr R0rik och som foljt mig Of
yer sion.
Stem narmade sig nu helsande, och
den gamle bod honom vara valkommen
till ostgotabygden.
= Tack, gamle fader, svarade Stem,
Diet ar min hembygd, till hyilken jag
alltid gerna wander alter.
= Du ar annu mer valkommen, da
du ar en- inlandsk man, utropade den
gamle bonden, en- plagar ju saga att
blodet ar alltid tjockare an %vattnet,
och Diet ordstafvet kan ocksa tillam-
pas pa landsman. En- helsar nog ger
ma en- frammande valkommen, men
en- landsman helsar en- med gamman.
Men latom oss MI ga in! Min gamla
syster torde nog hafva en- valkomst-
dryck att skanka oss.
Stugan var gammal, men val bibe-
hallen, den hade pa urgammalt Wis en-
eldstad midi pa golfvet, kantad med
stora stenar, och genom r~odfanget ha-
de roken sin utgang. Takresningen,
1 Solh oyhlOo VI lAhOy ~ Nh ~
konstrikt utskuren, men svartad och
liksom polerad af sot. Bord och ban
kar voro hvitskurade, Oliver husbon-
dens h0gsate satt EFT slags baldakin
af skuret ira, maladt med r0da snirk-
lar. Kring vaggarna hangde mer eller
mindre prydliga vapen, sasom malade
eller med skim ofverkladda skoldar,
olika slags spjut och yxor, syard och
bagar.
Esbjorn lat sina blickar ofverfara
stugan; afven nu sedan han kommit
tjanst hos Algotssonerna och var van
vid en- langt rikare inredd boning, kun
de han icke undga att erfara en- kansla
af ~valbehag, da han intradde i denna
a~lderdomliga stuga.
2.
bondehem.
Den gamla Hillevid kom dem nu till
notes med en- valkomstdryck skum-
mande oil. Maltiden skulle genast sat