Svenska monitoren., 1905-11-03
TjugOnde kapitlct.
Markisen of Ro1leyddle

Omkring en- vecka forfeit.
Hvarje alton vackte fabian med
den tacka alfdrottningen de talrika
askadarnes odelade bifall. Under
den korta It'd Violetta varit anstald
vid scenen hade hon Tart den svara
konsten att under EFT leende yttre
d0lja sin sorg och sin smarta. Titan
att svara EFT enda ord ahorde hon
Esther Vanbergs giftiga ord, like en-
min forradde att de sarade henne.
Och i s~jelfva verket voro ju de idan-
den, som judinnans elakhet och af-
undsjuka tillfogade henne, endast
obetydliga knappnalsstyng i jemfo-
relse med de oval, SON i hemlighet
gnagde pa hennes hjerta.
En- alton intradde trenne herrar i
en- af teaterns sidologer. Den enc af
dem var en- vacker, ~medelalders man
med EFT sydlandskt utseende; den an
DIRE hade EFT rundt, intetsagande full
mansansigte, sma malta 0gon, ON
sorgsfullt vardade polisonger, hvilka
tydligen voro hans hjertas stolthet;
den tredje var en- ung man, hvars
slappa ansigtsdrag och blaserade min
vittnade ON att han, efter att i djupa
drag hafva druckit If njutningarnes
bagare, nu b0rjade att smaka den
vamjeliga, giftiga b~ottensatsen.
Den f0rstn6mnde af dessa trenne
herrar var bankiren Rupert Goodwin,
den andre mr. Sempronius Sykemore,
en- bekant dagdrifvare, som alltid var
pa jagt efter unga och rika adelsman,
och den tredje var markisen af Rox~
leydale med sextiotusen pund i arlig
ranta.
bet hade lange varit bankirens fa-
voritplan att ia den rike markisen
till swanson, derf0re inviterade han
honom ofta ut till Wilmington.
Lord Roxleydale beundrade WISER
ligen Julia Goodwin men han tycktes
icke hafva nagon b0jelse for att bella
sta sig med hymens bojor. Han hade
mera smak fordet glada, utsyafvande
ungkarlslifvet.
Delta upptackte nu visserligen Ru-
pert Goodwin ganska smart, men han
var icke den man, som sa latt uppgaf
en- plan, hvilken han en- gang beslutat
att genomf0ra. Han bevakade den
unge markisens steg och foljde honom
~0fverallt, naturligtvis utan att denne
hade afagsnaste aiming ON de snaror,
som spunnos kring honom.
Klockan var nagot Oliver ito, da de
tire herrarne begafvo sig till teatern.
De hade just hunnit att taga plats i
en- sidologe, da ridan gick upp for
sluttablan.
Markisen rigtade sin kikare mot
scenen och hans uppmarksamhet fa-
stades strax pa Violetta Westfords
vackra ansigte.
- Vid ALT hvad heligt ar, utbrast
han, - denna qvinna ar EFT vidunder
af skonhet, hon ar en- engel.
Hvem ar engel, min basta mar
kiss - fragade bankiren leende.
Hon -. dernere pa semen .
alfdrottningenl - svarade den unge
manner. Hvar tusan har Maltra-
vers snokat upp denna sk0nhet'
Sc pa henne, Goodwin, och nj skall
medgifva att hon ar of0rliknelig! =
tillade rouen och rackte bankiren sin
teaterkikare.
Rupert Goodwin ryckte likgiltigt pa
axlarna och sag ned mot scenen. Men
vid asynen af Violetta forsiggick en-
pl0tslig forandring med honom. Han
bleknade och kikaren nastan foil ur
hans darrande hand. Ator Stamina
ansigte, som erinrade honom ON
fo%rntiden och ON Klara Ponsonbyl
Icke SAINT, fragade markisen,
- hon ar fortjusande2
Nj har RAFT, - svarade Rupert
Goodwin tankfullt, hon ar verkligen
fortjusande.
En- morkrets tanke fog Stamina
ogonblick genom hans samvetsl0sa
hjerna. Han hade svurit att hans
hamnd skulle drabba den q%vinna, som
forsmatt hans karlek, och ON han
kunde storta hennes dotter i olycrr
och vanvara, sd hade han vunnit si.O
skandliga spell.
Han kunde icke finna EFT f0rtraff-
ligare redskap hartill an den unge. pa
all moral blottade och pa sinliga ut
sv~afningar begarlige markisen.
Jag skall i morgon alter CORA EFT
bes0k hos Klara Westford, - tankte
Rupert Goodwin. Jag har nu for
0dmjukat henne. Da Jag sist var hos
henne bj0d hon mig trots, men da
var hon herskarinna j EFT rikt och
lyckligt hem och trodde att nod och
fattigdom aldrig kunde trada 0fver
hennes tr0skel. Men nu har hon