Svenska monitoren., 1905-02-24

kunna Sc upp till den blaa himmelen,
den stora, Invita- gudens boning, att
kama de milda flaktarnas smekning
och hora tradens sakta sus, de sma
insekternas surrande / graset och TO-
gelsangen 1 kamfertraden!
Med hakan st0dd mot handerna satt
hon der tankspridd och dr0mmande.
Genom hennes stallning hade Diet sof-
vande barnets hufvud kommit att hvila
mot hennes halls. Dess varma bero-
ring kom henne att genombafvas af
en- ljuf, trosterik frid, alldeles som
blotta vidrorandet af barnets far f0rr
hade gjort. Ack, Diet var visserligen
SAINT att hon vantat LANCE pa under
rattelser fran honom, men svika de
sina skulle han dock int! Diet lila
lena hufvudet invid hennes halls lik-
som forsakrade henne derom. Hon
skulle bli stark igen, stark och glad
som f0rr! Pa Matsuda offrade hon
int en- tanke. Den ende guden var
god, och han skulle icke lata den man.
niskan tranga sig pa henne igen.
Nagon uttalade hennes MANN, och
hon sag upp. Framf0r henne pa gang
stigen stod Okfdo bugande. Ofrivil-
ligt och utan att saga nagot besvarade
hon hans %helsning. Hon var for svag
och liknojd att kama nagot intresse
for hans ovantade bes0k och fragade
honom icke ON orsaken till Diet.
- Madame Azalea tyckes vara frisk
nu igen? menade Okido.
Hon nickade tr0tt.
- bet var roligt.
Han byte ON fot att hvila pa och
vantade pa en- inbjudan att stiga in.
Azaleas likgiltiga tystnad a icke
uppmuntrande och sommarsolen BRAN
de obehsgligt pa hans rygg. Men han
skulle dock icke lata besegra sig at
en- qvinnas onaturliga tystnad och da-
gems herres hetta.
- Jag marker, madame Azalea, fort
for han, att gudarna ha varit CODA mot
er. Nj har EFT barn.
Hon log svagt.
- ia, SADIE hon; och for f0rsta gan
gen markte han svagheten och trott-
heten / hennes rost.
Ar nj sjuk annu? fragade han
med en- viss orc.
Hon skakade pa hufvudet.
- Mel, alldeles frisk, svarade hon,
men mar man har legat lange pa sin
hedervarda rygg blir ems tai gerna IL
tet matt.
- All!
Delta a kunde, tankte han, a
en- wink ON att hon icke var stark nog
latt fora EFT samtal. 4 andra sidan var
Diet dock langre an hennes foregaende,
enstafviga genmalen och foljaktligen
mer uppmuntrande. ON han skulle
f0rs0ka tala med henne ON barnet?
Det var EFT anne som bestamdt maste
intressera henne.
Tillat mig fraga, fortfor han med
installsamt intresse, af hvilket kon ar
er nOSIarade attIng!
Manligt, svarade hon enkelt.
All, nj ar verkligen lycklig!
Han tog EFT steg narmare och sag
intresserad pa barnets hufvud. Den
framskjutande gafveln Oliver NOR och
barn gaf tillracklig skugga at Diet sof.
vande barnets uppatvanda ansigte;
men modern maste pa nagot satt loc-
kas ur sin apatiska slohet. Derfor ut
brast nakodan oroligt:
- Ar nj int radd for att solen pa
ert barns unga ogon kan skada dem?
Hans ord hade asyftad verkan. Hon
spratt till och forde handerna bakom
slit hufvud. Derpa reste hon sig litet
osakert.
F0rlat, SADIE hon, men vi maste
ga in.
Okido hade hoppats bli bjuden att
folja med, men fast Diet Ell gait som
han 0nskat, bragte honom hennes svar
Ell UT fattningen. Han gick uppf0r den
lila trappan och strackte ut handerna
som for att hjalpa henne. Madame
var for svag att ga ensam; Vile hon
icke tillata honom att hjalpa henne?
Hon tog fast | framre delen af skjut-
dorren for att ia stod.
- ia, jag ar annu mycket svag. Der
for, adj0, vanliga CAST!
Han bugade sig djupt.
Madame Azalea, SADIE han derpa,
tillat mig forst ia ofverlemna en- liten
gafva at ert ~gossebarn,
Hon lat honom lagga en- liten leksak
/ hennes handler.
- Sa snallt! SADIE hon.
- bet ar int jag som haft sa van
liga tankar mot ert barn, SADIE han,
utan en- som intresserar sig sa myc-
ket for Diet att han skulle villa gifva
Diet ALT hvad han eyer - ON nj till
late Diet.
Blek och hapen sag Azalea upp. Hen
mes handler kropo fran ur de vida ar
marna.
= A, SADIE hon, ON hvem talar nj,