Svenska monitoren., 1905-01-27
IVA MAN
Roman at Ida Boy-ed


tit medan de gait.
Da han pa langt hall sag popplarna
dyka upp bakom stallarna, flick han
hjartklappning af orc.
Pastor, SADIE han.
Zwota lade marke till den tveksam-
ma tonen. Men han latsade som ON
Hartard blot vile CORA honom upp-
marksam pa ~nagonting pa gardet, som
de just gingo forbi, och svarade no.
nom | still dermed. Och den unge
manner forstod att hans gamle van
icke vile tala mer med honom.
Han teg alter. Xnnu ito minuter
gingo - da kom huset i sigte. -. Ian
dan med de bruna parhastarna stod
utanfor porten, och Baum satt pa
kuskbockeE.
Skulle hans far ut och aka? Men
Diet var val int mojligt...
Hartard nastan sprang. M var Diet
icke langre It'd till eftertanke. Hade
han blot en- minut tankt: Hvad skall
jag saga? Hur skall jag trada fran
for honom? - skulle Diet ha fortaglt
honom ALT hans mod?
Han rusade in genom hallen och
stotte upp dorren.
Far och son stodo framfor hvaran-
dra. Fadern med armen l band ocn
rocken lost hangande oliver axeln -
sonen andl0s och darrande af angslan.
Hvad will du? fragade Albrekt.
Den kalla, frammande tonen skar
sonen i hjartat.
Han gick fran till fadern och fat
tade hans fra hand.
Kan du forlata mig? fragade han
sakta.
Ack. Diet var sa annorlunda an han
hade tankt sig. Inlet jublande ater-
finnande af h~varandra, inga glada'
6mma ord af hjartlig forlatelse - en-
dast EFT stelt, forlaget mote, utan spar
af staining.
bet ar inte bara mig du har foro-
lsmpat. Saledes ar Diet inte endast
lag som kan gifva forlatelse, sade Al
brekt.
Det sag ut som ON Diet trottade no.
nom att sta. Med EFT matt uttrycK
satte han sig.
Hartard kande sig fortviflad och
modI0s Denna ton kom Ell UT EFT
yarmt f~adershjarta! Och sd denna
synbara kroppsliga svaghet, Diet bleka
ansigtet -. -,
Papa, bonfoll han ifrigt' foria'
mig, Och lat mig ocksa Sc henne
som du alskar och SON jag har foro
lampat sa djupt, ON tillgift!
AIbrekt slot 0gonen. Eft pltter'
drag lade sig kring hans mum.
Papa, kara papa! bad Hartard'
ocb tararna kommo honom / ogonen
Han Der af hela slit hjarta, sade
zwota fran troskeln, der han stod. -
Han langtar efter att ia atervinna dln
och Alexandras karlek och aktning.
ia, papa, Diet ar SAINT! bedyraoe
Hartard.
Albrekt log svagt.
Naja, SADIE han, mar angern Kom'
mer och Der, och var pastor med den
kristliga mildheten ar foljaktig som
foresprakare, hvad skall jag da CORA
annat an forlata?
Huru matt och tonlost Diet lat!
Med smarta markte Hartard det
Ia. Zwota hade haft raft. Eft sadant
sar som Diet hans far fatt kunde e1
genast helas.
Skulle Diet alltid bli EFT arr qvar!
Skulle han aldrig, aldrig aterfa den
far, som han en- gang egt? Utan blot
en- far, med hvilken han skulle lefva
samman / o~klanderlig endragt, men
hyars hiarta forblefve kallt for no,
nom?
Han kysste sin far pa pannan.
Tack! SADIE han med otydlig rost.
Will du ia mig med till till - din
tillkommande hustru?
ia VISIT, SADIE Albrekt att upp.
SOKd n6UH6 dT ulu udoId Ph6" 49,
Zwota g0r oss sakert den gladden. att
ocksa f0lja med!
Hur nara an Zwota stod dem bada,
tyckte Hartard att Diet | delta ogon'
blick skulle ha varit battre ON han
fatt vara ensam med sin far. Men
Diet a %uppenbart att Albrekt icke
vile vara allena med sonen, derfoT
bjod han en- treble person att komma
med.
Hartard blef ALT beklamdare och
hoppl0sare till mods.
Sa foro de da ALA ire till Horstel.
Albrekt lutade sig trott tillbaka mot
ya~gnsdynorna, medan Zwota satt rak
och lifligt pratade ON ALT mojligt.
Hartard svarade pa fragor och gjorde
till och med ibland en- och ma an
markning.
Men likval var Diet som ON tire
frammande man suite der tillsam-
Mans, och hur bedjande sonens ogon
an s0kte faderns - aldrig NOTES de-
ras blickar. Albrekt sag ut | rymden.