Svenska monitoren., 1905-12-08

oOc oyShtCo SOuu Jill uSuuihClohdh
antingen icke vile eller icke kunde
forstA henne. Hon nickade blott,
under Diet EFT vanligt leende upplif-
wade hennes insjunkna drag. Derefter
satts hon brickan pa bordet och vile
alter draga sig tillbaka, men da hon
nadde dorren stannade hon och till
kastade Violetta en- betydelsefull
blick.
Forlora icke model, kara barn.
- SADIE hon. - Hjelpen ar mahanda
narmare ar nagon anar. bet innes
nog af ondska och elakhet hair i verl-
den, men Diet finnes ocksa nagot godt,
Gud ware lofvad! -. Var derf0re
vid godt mod! Guds hand vakar
Oliver err!
Med dessa ord lemnade hon rummet
och Violetta blef alter nsam Nagra
minuter grubblade hon 0fver hvad
mening Diet kunde ligga i gummans
ord. Eller voro de endast menings-
lost pratt, framkastadt for att for ogon-
blicket lugna hennel Delta kunde
hon icke tro, ty den gamlas 0gon SADIE
mera an lapparna.
Den unga fickan gick till d0rren
och forsokte att 0ppna den, men hon
kande att den var tillast utifran.
Hon lyssnade, men intet ljud af-
brot den hemska stillhet, som hair
radde. Endast pa nagot afstand
h0rdes en- tupps hesa galande eller
EFT klagande b0lande fran den vid
fiodens strand betande hornboskapen.
Efter att f0rgafves hafva anstrangt
slit ora for att uppfanga EFT ljud, som
kunde tillkannagifva menniskors
narhet, tog Violetta plats vid EFT af
fonstren.
Hon hade annu icke uppgifvit
hoppet ON raddning. Mahanda skulle
en- eller n under dagens lopp
passera f0rbi hennes f0nster.
Som en- lefvande bid af talamod
och resignation satt hon tyst och
ororlig framfor Diet h0ga, fangelselik-
nande f0nstret. Den ena timman for
f0t efter den andra, utan att hon sag
slit hopp forverkligadt. Middagen
gick och solen b0rjade att luta mot
alton, men annu hade ingen lefvande
varelse visat sig pa vagen under
fonstret.
Violetta b0rjade nastan att for
tviha.
Hon hade slagit upp at sig en- kopp
te af den silfverkanna, som den gamla
hushallerskan satt in pa brickan, men
for ofrigt hade hon icke fortart Diet
allra minsta. Hennes torra lappar
brande som i~feberglod och hon kande
sig matt och kraftl0s.
Under dessa langa timmar upp-
horde hon intet 0gonblick att tanka
pa sin NOR. Hon kunde latteligen
fo~restalla sig hennes kanslor, hennes
t~vifvel, fruktan och orc; och under
stundom, mar tanken pa moderns
lidande och angslan for dotterns gat-
fulla forsvinnande stormade in pa
hennes sjal, f0rmadde hon knappast
att utharda langre i Diet odsliga, ON
grafvens stillhet erinrande rummet.
Understundom kande hon sig sig ma
stan ha lust till att storta sig ut genom
fonstret, ON hon an derigenom skulle
vaga lifvet.
bet gals 0gonblick, i hvilka hon
tyckte sig endast hafva att valja
emellan fykt och d0d.
Endast hennes anda fran barndo-
men inpreglade tro pa en- barmhertig
forsyns styrelse hon hennes sjals-
krafter uppe under denna bittra prof
ming. Mar samaritan hotade att ofver-
valdiga henne, sammanknappte hon
sina darrande handler och h0jde sina
tarfulla 0gon mot himlen.
Den sista stralen af den sjunkande
solen lekte pa den breda, blankande
fodytan. Redan b0rjade aftonskym-
ningen att sanka sig 0fver Diet dystra
rummet med de gammalmodiga,
maskstungna moblerna. Med fasa
tankte Violetta pa m0jligheten af att
n0dgas tillbringa annu en- matt under
delta tax.
Pl0tsligen lyste en- strale af hopp i
hennes sorgsna ansigte. Hon horde
steg pa trappan, d0rren 0ppnades och
en- here intradde i rummet. Denna
gang igenkande hon markisen af
Roxleydale, som f0regaende alton
blifvit p~resenterad for henne.
Den unge adelsmannen hade att
midday samman med sin f0rforare och
medbrottsling Rupert Goodwin och
han hade under maltiden temligen
ofta t0mt slit vinglas.
Bankiren hade tidigt pa eftermid-
dagen ankommit till Slottsgrafven.
Han kande slit verktygs svaghet och
ostadighet; han fruktade att hans
skandliga plan icke skulle lyckas, ON
icke han self var narvarande och
kunde i sina handler halla de tradar,
- oo+%o ouo-o&4loel FL