Svenska monitoren., 1905-10-13

Vb0O tM# #..s. II.
- Sag icke Diet, mrs Trevor. ut
brast han, - or yngsta dotters sang
har rort vara stenhjertan till tarar.
Han tillkastade Theodosia en- beun-
drande blick, men nasta ogonblick
fastade sig hans ogon med EFT annu
beundrande uttryck pa violetta West
fords vackra ansigte.
Jag ar ofvertygad ON att miss
Theodosia har atnjutit en- utmarkt
vagledning af sin guvernant, = SADIE
han.
Derefter vande han sig till Violetta
och bad med halfhviskande rost:
Lat oss nu h0ra er, frokeni
Mrs Trevor rynkadc pannan, men
hon tordes icke motsatta sig baronens
0nskan.
Jag kanner att min bon ensam
ingenting formar, mrs Trevor, men
kanske kan nj ofvertala miss West
ford till att sjunga for oss.
Enkan m&ste CORA valid pa sig sjelf
for att icke forrada Diet raseri, som
hotade att qvafva henne, men hon
a sa a att hyckla, att hon lycka-
des pataga sig den alskvardaste min,
da hon bad Violetta uppfylla baro-
lens onskan.
Den stackars flickan hade ingen
aiming ON den storm, som rasade /
mrs Trevors brost, och foljde derfore
uppmaningen.
Hon sj0ng EN- af Thomas Moores
NEST innehallsrika och begrundans-
varda ballader. "Ofta i den stilla
matt, och alter fyldes alias 0gon med
tarar.
Ocksa hennes ogon blefvo fuktiga
vid minnet ON huru ofta hon sjungit
denna ballad j slit lyckliga hem under
hogsommarns ljusa natter eller under
de m0rka vinteraftnarne, da hennes
far satt lyssnande bakom henne.
Sir Harald Ivry sag dessa stora
m0rkblaa 0gon fyllas med tarar, han
sag huru Violetta kampade for att
d0lja sin sin~ner0relse.
Da de sista tonerna forklingat,
b0jde han sig ned ofver hennes stol
och tackade for sangen.
Men jag fruktar for att denna
ballad hos er vackt sorgliga minnen,
- tillade han med lag r0st.
- Nj har raft, svarade Violetta,
- den erinrar mig ON en- alskad far,
som jag for alltid ~forlorat, och ON EFT
lyckligt hem, som nj star ofvergifvet.
Nj bar saledes sorgdragt efter er
fara o, forlat mig, om nj finner mig
vara p~ahugen, men nj har vackt mitt
lifiigaste intresse.
Violetta sag upp och betraktade
baronen med forvanad blick. Den
obekantes iogonfallande deltagande
forefoll den 0fverraskade fickan all
deles gatfullt.
- ia, svarade hon bedrofvad, -
jag bar sorgdragt efter min far
den haste och karleksfullaste far pa
jorden.
Det blef icke vexladt fiera ord mel
Ian dem, ty Anastasia skulle alter
sjunga, och Violetta maste intaga sin
fora plats vid pianot, for att ackom-
pagnera henne.
Omkring en- half timma senare Dor
jade gasternas leder att glesna, och
Violetta fick tillatelse att begifva sig
hem. Klockan var redan Oliver iva
och den stackars fiickan langtade
efter att komma hem till sin NOR,
som tv~ifvelsutan, satt uppe for att
van5a pa henne.
ON Violetta icke varit sd trott och
utmattad som hon verkligen var, sa
skulle hon hafva observerat mrs Ire.
vors forandrade bemotande, men
utan aiming ON den hotande stormen
gick hon lugnt ned i forstugan, hvar-
est en- betjent lemnade gasterna deras
ytterplagg. Hon hade just tagit haiti
och kappa pa, da hastiga steg hordes
pa trappan och nasta ogonblick stod
sir Harold Ivry framf0r henne.
Jag hoppas att nj tillater mig att
folja er hem, miss Westford, - SADIE
han vordnadsfullt.
- Nj ar alltf0r artig, sir Harold, -
svarade hon rodnande - men min
bror vantar pa mig harutanf0r.
- Err bror! - utbrast baronen, ur
stand att dolja sin obehagliga ofver-
raskning, men tillat mig atmin-
stone att f0lja er ut till honom.
Med dessa ord bjod han Violetta
m och forde henne ut pa gatan,
hvarest de mottogos af brodern.
Violetta blef saledes nodsakad att
presentera de bada herrarne for hvar-
andra.
Sir Harold inledde emellertid EFT
samtal och gjorde dem sallskap EFT
stycke pa vagen.
Slutligen maste han dock taga af-
sked, for att icke synas oforskamd.
Jag skall aldrig gl0mma er sang. -