Svenska monitoren., 1905-10-27

0ia H&A ~ Ai1 - 4
Lionel tryckte r6rd sin vans hand.
Jag ar dig innerligt tacksam,
min code Fredrik, for dit vanliga
erbjudande, SADIE han, men Oct
wore sa mycket mera oratt of mig att
mottaga Diet, som jag nu har utsigt
till att "a EFT ganska l0nande arbete.
Farval, gamle vani
Viii du icke ems att jag skall pre-
sentera dig for min skraddare9
- Nej, basta Fredrik, min garderob
fran studenttiden ar annu icke Aide
les uppsliten, sd att jag nog kan
hjelpa mig med kl6der annu nagon
It'd.
Mar ser jag dig alter hos miga
Mar jag kan meddela dig att
nina omstandigheter intradt EFT
battre skede an Diet, hvari de nu
befinna sig. Till dess lief val!
Ire dagar efter delta samtal var
Lionel Westford pa vag till Hert-
fordshire.
For f0rsta gangen i slit lf hade
han ljugit for sin NOR. Han hade
nemligen uppgifvit for henne att han
fatt nagra veckors arbete j staden
Hartford och att han saledes a nod
sakad att begifva sig dit ochatt uppe-
halla sig der nagon It'd.
En- warm solskensdag j Augusti
manad ankom Lionel Westford till
Wilmington. Han slog in pa genva-
gen genom den till william omgifvande
parker och gick, f0rsjunken i djupa
tankar, framat den crusade gangstig,
som forde till husets nora fygel. Eft
litet vattenfall porlade mellan
belupna stenar och fol- droppvis ned
i en- liten bassin, hvars spegelblanka
yta tycktes d0lja EFT bottenl0st svalg.
dup stillhet herskade omkring ho-
nom och icke en- vindfagt afkylde
dagens qvalmiga varme.
Grubblande skred den unge man
men framat.
Plotsligen trangde en- dup, ON
smartfulla sjalslidanden vittnande
suck till hans ora. bet lat ndstan
som en- d0endes sista andedrag.
En- latt rysning genombafvade den
unge manner han stannade och horde
alter Stamina qvalfulla suck.
Driven af en- o%f0rklarlig kansla
banade han sig vaggenom smaskogen
pa ena sidan af gangstigen tills han
kom till en- sammansjunken ruinhog,
hvarifran han tyckt ljudet komma.,
En- gammal man satt pa EFT moss
belupet stenblock med armbagarna
st0dda mot knana och ansigtet doldt
i handerna. Han tycktes nyss ha
varit sysselsatt med tradgardsarbete,
ty en- spade och nagra andra trad
gardsredskaper lago och stodo bred
vid honom.
Under Diet Lionel, utan att d0lja sin
narvaro, betraktade den besynnerliga
gubben, utstotte deune alter EN- lika
dup suck som den, hvilken f0rst
vackt den unge mannens uppmark-
samhet.
o, min gud, min gud! - utbrast
han talande for sig sjelf, men dock sa
h0gt att Lionel kunde uppfatta hvarie
ord, det ar alltfor forfarligt, eiitf0r
forfarligt!
Genomtraagd af medlidande lade
den unge Westford sin hand pa trad
gardsmastarens axel. Gubben spratt
till SON ON han blifvit traffad af en-
elektrisk stot.
Hvem ar nj? stammade han
och vande slit likbleka, f~orskrackta
ansigte mot ynglingen.
Hvem ar nj och hvad will nj
hara
Jag ar helt och ballet frammande
hair, - svarade Lionel, - och da jag
horde er utstota en- sa dup och oval
full suck, sd trodde jag att en- sjuk
uppeholl sig hair och att jag mojligen
kunde vara honom till nagon hjelp,
En- f%ramling!- utropade gubben
med hes, hviskande rost och forbade
svettdropparna fran sin parma. En-
framling! Ar nj verkligen obekant
hare
Hans genomtrangande blickar hvi-
lade pa den unge manne under Diet
han mumlande fortfor:
ia, ia, nj ser icke ut att villa
fora mig bakom ljuset. Nj ar en-
framling pa delta fasansfulla stale.
Men hvad ar Diet jag sager9. . Jag
ar en- gammal, mycket gammal man
och understundom vet jag icke hvad
jag sager. Han jag berattat er nagot
besynnerligt, nagot f0rfarligt, som
kommit blodet i edra adror att stelna
af fasa och edra har att resa sig
Har jag?
Lionel Westford betraktade medli.
dande den gamle tradgardsmastaren.
Han insag att dennes ~sjalsqval maste
vara utomordentligt stora, och han
svarade derfore i vanligt lugnande