Svenska monitoren., 1905-06-16

jag vet al luBeH iuU, pNdiuuV
skogsmannen och sag bort. Sag du
en- sadan maste Diet sakerligen hafva
.varit | drommen.
Inom kort manade skogsmannen till
uppbrott. Wagon ar lang. SADIE han,
och da aftonen SKINNER, dr. den af.
ven villsam.
Esbj0rn reste sig genast. den star
ka sjalsspanningen kom honom att To-
ga kama nagon kroppslig trotthet.
Du ar ung och rask, du, SADIE
skogsmannen med en- suck, men mig
|tynga aren.
Gamle fader, svarade Esbjorn.
tillgif. ON jag | min orc lcke tankt pa
dig, utan blot pa att kunna "a nagon
upplysning ON min syster. Men jag
skattar Diet h0gt att du var redobogen
att f6lja mig genom skogen.
Mahanda skulle jag icke CORA Diet
for hvem SON helst. svarade skogs-
manner. men jag gor Diet for Axe leka-
res son. som dertill ar min CAST.
ia. svarade Esbjorn, afven som
din CAST Dir jag skyldig dig tack. bet
vet jag, och jag skall alltid minnas,
huru vanligt du halp mig / min stora
sorg.
bet Dir icke ofta vi skogsman ia
bes0k af nagon som kommer | vanlig
afsigt, svarade skogsmannen. Att tas
ga emot vanner har nastan blifvit EFT
mole, som fallit oss ur minnet, men
jag skattar Diet hogt att sd skett. bet
.har varit en- paminnelse ON lorna da-
gar, da jag egde gard och grund och
kunde forsamla omkring mig IN talrik
vanneskara. Jag hade nastan glomt
att Diet varit sd, att jag ~nagonsin varit
annat an en- fredl0s skogsgangare. Min
gard var sd fager med vida akrar och
l0fangar och beten. Jag minnes, huru
ON aftonen boskapen drefs hem pa
min gard, och huru min hustru och
hennes bada tarnor kommo ut med de
Invita- byttorna med de blankskurade
kopparbanden for att mjolka. Jag
minnes falarna, som jag uppf0dde, och
huru sjalfye lagman Bengt lofordade
deras fagring. ia, Diet var andra IT,
der. Da, van Esbjorn, skulle du kom-
init till min gard. Da hade jag kunnat
bjuda dig Summarize mj0d till dryck.
Min hustru forstod grant att brygga
babe 81 och mjod, hon forstod ocksa
att tillreda mangahanda ratter och
bakverk.
Den gamle vardt tyst, ofvervaldigad
af minnena fran sin valmaktstid.
Esbj0rn vardt ocksa tyst; ju langre
dagen led, dess mera undrade han,
ON han gjort klokt att icke SOFA efter
Boel pa narmare hall f0rst, imam han
sokte uppenbarelser fran den hemlig-
hetsfulle wise. Denna langa vandring
syntes honom sa andamalslos. Han
|qvaldes af tankar som korsade hvaran-
dra / hans hjarna. Det var honom en-
lattnad, da den gamle skogsmannen
talade, men sjalf kunde han foga mala.
bet led nu mot aftonen, himlen var
h0grod, och i skogen utbredde sig
skymningen under traden likt EFT sor-
gedok. Vandrarena strafvade uppat en-
tvarbrant as. Da de nadde asens kron,
utbredde sig en- stor vattenyta fran
for dem, skimrande i solnedgangens
ALA lifliga fargtoner, hvilka dock mil.
drades / yattnet af en- latt dimma, sd
att sion liknade en- ofantlig opal.
Det ar vettern! ropade Esbj0rn,
mold Oliver att atminstone igenkanna
hvart de strafvat hela dagen.
ia, Diet ar Vettern, svarade skogs-
manner, och nu arc vi yid malet. Har
Dor den wise.
Esbiorn sag sig ON, han kunde pa
en- lang stund ingen misunderstanding
skonja, men smaningom markte han
nagot som narmast liknade en- hog
obarkadt thinner. Men fran ur ho-
gen Triangle sig rok / latta hvirflar.
Ar Diet har?
ia, SYaraue S~kogSInannen, Ocn
latom oss nu profva pa, ON den wise
will taga emot oss.
Hos troIikarlen.
De bada mannen gingo rundt ON
timmerh0gen. bet dr3jde lange. in
nan de kunde upptacka nagon ingang,
men slutligen markte de dock, nagot
som mojligen kunde vara en- dorr. Es-
bjorn narmade sig och slog med fastet
af slit svard pa dorren, men vek dock
0gonblickligen tillbaka, ty en- stor orm
kom hvasande mo honom. Han tog
upp en- stem och tankte krossa ormen,
men den gamle manner grep honom /
armen och SADIE: Delta ar den vlses
husdjur, han ar for ofrigt icke farlig.
Vid EFT nytt Stag mot dorren 0ppna-
des den, utan att nagon varelse syn