Svenska monitoren., 1905-08-04

strang, SADIE han, men rattvis synes
den mig icke vara, och jag menar att
konungen ar rattvis.
- Ack kare fader, b0rjade Peter,
men Rorik afbrot honom: Tanker du
/ saliva verket sd lila ON den konung,
hvars kanslar du varit? sporde han.
Hvem tanker lila ON konung
Magnus? ~forsvarade sig Peter, men
han ar strang och fridslagarna will
han inskarpa / folkets Sinner. maste
Diet an ske med blod. Jag har sagt,
hvad jag tanker, och jag onskade att
| laten mig varna eder. Jag kan jul
icke tyinga eller truga eder, och nu
maste jag | vag till Skara.
Da han gait, betraktade lagmannen
sin son Rorik, derpa SADIE han: Oct
wore mahanda battre, ON du foljde
din broders rad, son R0rik.
- Jag will icke att vi ALA skola fly
ifran eder, min fader, svarade R0rik,
och sasom | redan sagt, bada hafva vi
ju sa foga med saken att skaffa. Diet
som ofvergar den enc af oss ma afven
ga Oliver den andre.
bet hade blifvit sa tyst och stilla pa
lagmannens gard. Diet forefoll SON en-
hvar undrade och vantade. Peter toy
Esbjorn med sig. da han red till Skara.
Han var mold att icke behofva vara
ensam, och Esbj0rn langtade hem till
sin trolofvade pa Froberga.
Peter ansag for ofrigt att Diet vore
sakrare for Esbj0rn att draga Oliver
Vettern langre mot norden. Diet a
langt ifran otroligt att han kunde blif-
va invecklad | sin here Folke Algots-
sons SAX och straffad derfor. Han ha-
de flere ganger ridit i sin herres aren-
den babe till Why och Vreta. Om
an hans bes0k i Vreta alltid skett In
der ~forkladnad, kande dock herr Swan
tepolk Esbj0rn och hans frander att
han besokt sin syster. Da han alltid
plagade sjunga for Ingrid, kunde nog
herr Svantepolk sluta sig till att han
haft bud och helsningar fran Folke
Algotsson till Ingrid, och Diet var icke
svart att tanka sig att han afven va
rit med, da hon bortfordes fran Vreta.
Att Svantepolk var makta vred, visste
man fullval, Diet var nastan sakert att
han da lika litet amnade skona hvar-
ken here eller tjanare.
Peter kom till Skara, sedan Diet re-
dan var morkt, och han sokte genast
upp sin broder biskopen och sade no.
nom hvad som timat. Bengt, som a
kanik i Skara, uppeholl sig ocksa hos
sin broder biskopen, da Peter kom.
De bada broderna kommo 0fverens
att redan pafoljande dag fly till Norge,
men biskopen vile, oaktadt ALA deras
boner, icke lemna slit stiff och sin
kyrka.
Jag litar pa den vanskapen som
konungen alltid visat oss vestg0talag-
mannens soner, menade han, dock tor
de Diet vara skal att lata nagon sven
rida till fader Algots hus och sporja,
hvad som der tilldrager sig.
- Hvarf0r lat du ofvertala dig att
yiga de bada unga flyktingarna? spor-
de Peter.
- bet var for att foga oss efter den
heliga ~abbedissan i Vreta, svarade BIZ
skop Brynjolf smaleende, / annat fall
vile hon alls icke sta oss bi. bet ar
en- klok qvinna.
Mahanda hade hon reda pa sin
mormoders ode, infoll Bengt, och vile
skydda sin syster for EFT sIikt.
Folke ar joke Sune, svarade Pc
ter, och jag ena att Diet var icke
alls klokt af dig att stalla till mid
nattsmassa med vigsel, alldeles som /
stora staden Paris, der du ju studerat.
Mahanda har du raft, tog bisko-
pen alter till orda, Diet var icke klokt
at mig, men ON jag icke hade gjort
Diet, vore jag redo att CORA Diet / NOR
gon. bet var nagot sa sareget denna
nattliga vigsel, bruden var sa fager |
sin Invita- skrud, som glimmade af silf-
yer, och hennes tarna var sd van, och
Folke skamde icke bort saken. Han
ar den fridaste af oss ALA br6der. Den
gamla kyrkan tog sig sa val ut, sa-
som den var upplyst. Det hela a
som EFT af de ~fortraffliga bildverk, som
mar ser der ute | V%elskland, och jag
tyckte sjalf, der jag stod ute i koret
i min masskrud, att jag icke var olik
en- at biskoparna vid den heliga jung
fruns brollop, som jag sag pa altaret
| Tour, och n bildade den ma
lade ~bakgrunden.
Det ar visst nu It'd att CORA sa-
dana der betraktelser ON det fagra
och frida, genmalte Bengt / en- ton,
midi emellan l0je och harm, da vi
hotas till lifvet for var broder Folkes
skull.
Lifvet ia vi nog behalla, menade
biskopen, Diet blir pa sin hold fraga
ON nagon afb0n eller nagra b0ter,
men hvarifran jag i ALA fall hellre vii
lie ga fri.
- Du ar alldelas FIR di3rf sod Do