Svenska monitoren., 1905-12-22

ton hafva gait f6rbi er som en- frimling ]
stallet for Att halsa er med utstrickta han
der. Har nj glomt hur ondt nj gjorde mig
for MO ar sedan?
Ack, lat oss lemna Diet forflutna...
Mel, bad han eitertryckligt, betrak-
tande henne med Ell fast blick. Jag ma
ste da gifva mig till freds emedan nj gee
nom EN- lang resa undapdragit er ur min
asyn och gjort Diet om6jligt for mig att ma
erl Men da jag MI at en- handelsc. for
hvilken jag icke nog varmt kan tacka vart
vardfolk, far aterse er, fordrar jag raken-
skap af er.
ia, jag tillerkdnner er denna raft,
Alexander. Hur' var Diet da? o, jo, nu
vet jag. Eft par dagar eftcr var hemliga
forlofning foljde nj mig hem. Jag hado
tillbragt den aftonen hos er alskvirda mo-
der, nj kysste - mig utanf0r d0rren till
ert hus och harvard at min kammar-
jungfru stormande och ogeneradt.
Hastigt afbr6t han henne och hans ord
yibrerade innerligt.
- 0m nj vetat, Elisabeth, hur' lycklig
Jag var 0fver att en- gang hafva er for mig
sielf, borta fran slagtingars aktgifvande
blickar, som raknade hvarje kyss! Derpa
fortfor han med nagon skarpa: Men nj
fam Diet lojligt och ndrganget och spiir-
made emot af ALA krafter. Nj SADIE, nit
nj kande er som en- tjenstflicka, som, ola
| det....
! Rodnande och mycket forlagen lekte
hon med klddningens spetsgarnityr.
ia SO fortgick ~tvisten. vi blefvo ALT
haftigare, krinkte hvarandra, och mar vi
slutligen hunnit fran till mitt hem, skill
des vi uppretade och fiendtlig shines
staining fran hvarandra. Jag aterfordra-
| de vredgad den lock, som nj under Alto
mems lopp under f0rdlskad lex frinklippt
mig.
Omfattande hennes vackra hufvud med
sina blickar, sade han dr6mmande:
- Den ljufva blonda locken!
Gackande harmade hon honom:
ia, den ~ljufva, blonda locken. Sa kali
lade nj den afven da. Nj slet den urert
a%rmuppslag och gaf mig den tillbaka.
Hur kunde jag blot skilja mig fran
den, SADIE han gallant.
All! Nj gjorde annu mera, herr baron.
Mar jag stod uppe mitt rum, ~gratande,
f0rargad pa mig sjelf och pa nina harda
ord, obeslutsamt hallande den afklippta
locken i min hand och 0fverlaggande hui
ruvida jag skulle skicka den ater till er
och bifoga EFT hjertligt BRET - da fam jag,
TAFT sluten intill de blonda harstrana, en-
svart lock.
1 hans elementara f6rskrEckelse und-
slapp honvm EFT raskt "F6rd0mdt!"
- En- svart lock siger nj?
Hon nickade haftigt.
ia, en- underba-t vacker, b~lasvarl,
mjuk lock. Jag var upprord, jag kande
mig bedragen och f6rradd i min karlek..
- Nj h0ll mig kar?
- Jag har hallit er mycket kar, Alexan-
der - men m Stamina timma gaf jag er
ert ord tillbaka. bet var icke svartsjuka,
Diet var fruktande karlek. .. derf6r NAM
de jag heller ingenting ON min upptackt.
Efter en- lang paus fam han andtlisen
ord:
- bet var alttsa skalet' En- olyckIig
ti%llfallighet!
Aha! Nj kallar Diet 'tillfallighet."
Man brukar icke "tillfalligtvis'' samla
fruntimmershar. Till den svarta locken
horde dock EFT qvinligt visen, som nj ma
ste hatva alskat 49,. jag hoppas att nj al
skat henne, ty Diet wore den enda fGrmil-
drande omstandigheten.
Mar hon talat So, betraktade han henne
och tankte: FruntimmersIogik. Men han
SADIE nsgot annat.
- Sa tankte nj da. Och nj hade oratt.
Den svarta locken kunde aldrig konkur-s
rera nee er blonda och harstammade fran
tiden fore var bekantskap. Gud vet huru
lange den legat obeaktad I mitt irmupp-
Stag - jag har aldrig saknat den.
ON nj dS hade sagt mig Diet, skulle
jag sannolikt icke hafva trott err, kare
Alexander, ty mitt f6rtroende till er var
borta. Jag SADIE mig, att ON man will in
trada himlen af en- ny karlek, sa Dor man
l6srycka sig fran ALT, som erinrar ON Diet
lorna.
SOrgSeJ SVaraue nan:
- Trots ALT har nj f0rfsrit for hardt
med mig, arade v%aninna, och har sarat
mig djupt. Jag skulle hafva varit So lyck-
Zig ON nj hallit mig qvar.
- Fam nj ingen ersattning, Alexan-
der!....?
- Derefter har jag aldrig riktigt s6kt.
Och Diet maste vara en-, som wore lik er.
Elisabeth. Mitt lif har varit utfylldt
med arbete och tvardagsfr6jder, jag har
aldrig varit olycklig, men heller aldrig
lycklig
LANCE och tigande betraktade de hvar-
andra.
Derpa reste hon sig, ratade ut den vack-
IA stolta fguren och SADIE med EFT karleks-
fullt, valgorande leende:
- Gif mig er arm, Alexander. Jag skall
derinne visa er en- ny, blond lycka....
Andaktigt drog han hennes arm under
sin och f0rde henne med fullt f6rtroe de
till hennes ledning in balsalen till den
dansande ungdomen.
-