Svenska monitoren., 1905-06-02

bet a host, ekarna yoro annu gro
ma, men bjorkarnas kronor voro glesa
och guldfargade, och aspen prunkade
/ r6dt och guilt. pa och da folio de
! mangfargade l6fven och fladdrade Of
yer grasmattan likt brokiga fjarilar.
| Karin stod | buret och sag ut Oliver
landskapet. Huru olika var Diet icke
MI mot da, mar hon sag Diet senaste |
h0gsommarens yppighet. Var Diet icke
en- bid af hennes eget lif, som hon
sag m~angfargade barndoms och
purpurroda ungdomsdagar? ALA folio
vissnade till jorden, smart skulle en-
dast de nakna grenarna atersta pa lef-
nadens kala trad.
Huru vanliga och ~karleksfulla ALA
kommo henne till notes under delta
korta a~fskedsbes0k | hemmet! Moder
Benedicta scribe for att hennes alsk-
lingsratter alltid voro pa bordet vid
maltiden. Fader Syantepolk red dag
ligen ut med henne och ordnade afven
en- falkjagt for att f0rn0ja henne. Syst
rarna taflade att visa henne, huru kar
hon a dem. Skulle hon val 6nskat
att lemna Why, ON Diet alltid tett sig
sadant for henne? visserligen icke.
Sa gick hon en- alton ensam under
ekarna | angen, solen var redan ned.
gangen och aftonglansen lag rod och
olycksbadande oliver himlen. Karins
/ n = = a -. ..nnf HAnnno Ctnn h1nftrn
ALT langsammare och hennes tankar
ALT dystrare. Sa stannade hon under
en- elk, hvars grenar nadde nastan anda
ned till marken. Var Diet en- dr0mbild
: som hennes inbiilning manat fran?
Der under grenarna stod han, hennes
{. karlek - Karl Algotsson. Hon stod
or0rlig. och han gick stilla fran mot
henne.
- Karin, SADIE han sakta.
! - ALA helgon! utbrast hon. Hur
: kommen | hit?
bet man | val sporja. jungfru
Karin? svarade han. .Mitt hjarta dref
{ mig, jag maste Sc eder annu en- gang.
! - Huru vansinnigt, herr Karl! SADIE
hon med en- rost, som skalfde af sin
nesrorelse.
- ia, hafven raft, svarade han och
bredde ut a Och Karin, som
skulle blifva Kristi brud, kastade sig
med en- such af hanryckning till hans
brost.
Tack att | viljen hafva mitt af-
sked. SADIE hon, sluten / hans famn
: Delta skall blifva mig EFT ljuft mime
: / klostret.
Lat mig fora dig bort! hviskade
: han, bort till EFT annat land, der min
: karlek skall varna dig och skydda dig
for ALA sorger.
- Icke kan du skydda mig for qva.
len Oliver EFT brutet lofte och f0rebra
! elserna att jag bedragit fader och mo
der, som litade pa mig? Min lycka
kan du aldrig skanka mig - den al
f0rlorad - men du har gifvit mig min
! nets sallhet, och jag tackar dig.
Du ar hard, Karin. SADIE han sorg
|, set.
Mel, icke hard - men jag vet -
jag kanner | trots af min karlek att
vi bada icke passa tillsammans. Dr
ar for haftig, och jag ar for omtalig
vi skulle bereda hvarandra olyckor.
jag gl0mmer dig aldrig, Karin
utbrast han.
Tror du att jag gl0mmer? sporde
hon. Men jag maste offras.
Du har en- syster, och jag har en-
r broder, skola de ocksa offras? sporde
! han.
/ Ingrid skall icke offras, hon al
! skapad for lycka och s%olljus, utropade
Karin, henne skall jag skydda.
. Och jag, SADIE Karl, lofvar att
. CORA ALT hvad jag f0rmar for min bro
a ders lycka, da min egen gick / qvaf.
Tack! SADIE Karin och drog sig
sakta ifran honom. Du ende du
alskade, farval!
Hon gick lugnt tillbaka mot hem
r met. Sa vande hon sig ON och till
r vinkade honom EFT farval. och sa for
svann hon for honom, liksom dagen
bleknade bort, och aftonens skuggoI
folio langa.
AZ.
Invigningen.
Fa dagar derefter var Diet h0gtid
! Vreta. Svantepolk Knutssons dottel