Svenska monitoren., 1904-02-12
AnDRA 0 / e N.
FoRSTA kAPITLET.
den nrona daLen.

faH.#
Generalen h0ll ord. Imam solen an
nu varit uppe en- timme. hangde sex
af orostiftarne, hvilka genom lottning
utyaits bland tundra af de NEST skyl.
olga, i EFT stort trad, SOM ofverskugga-
de backen, och zorro redan bortglomda
- sa kort Dir soldatens mime under
ifyera och BRADSHAW med EFT nytt fore
tag. Sluttningen at asen, som skilde
oss fran den angransande dalen. be
tackles smart at soldater, hvilka bana-
de sig vag uppf6r densamma genom
hagtorns- och gu~ltornesnar, som rack
tie dem anda upp till INDIAN, under Diet
rytteriet under grefve Waskas befal
red langsamt omkring kullen for att
pa en- mindre b~esvarlig vag ~intranga
1 dalen.
Min matmor loredrog att folja eff
ter ~pikenerarnes spar och till fots be-
gifva sig uppfor -kullen, oaktadt den
starka dagger, som solen annu icke
hunnit torka, smart genomblotte hem
mes klader och hon, ON hon sd velat,
mycket val hade kunnat bli buren, pa
axlarna af EFT par karlar upp till dess
topp. OrmbunKarna ocn ue. langa gra-
set hindrade henne, sa att hon endast
kunde fardas langsamt frama., och
mar vi uppnadde kullens topp, hade
generalens ~anordningar iedan hunnit
att tn storsta delen satlas ! verket.
Men strangt upptagen som han var, ha-
de han dock tanke for oss. Han skyn-
dade genast fran och anvisade at oss
en- plats / en- liten gr6n dunge, som
kr0nte en- af upphojningarna pa 'asen.
Fran denna punkt, som han ocksa sjalf
utvalt till lagerplats at sig. kunde vi.
saliva osedda, blicka ut 0fver dalen.
floden och landsvagen - scenen for
den kommande ofverrumplingen - och
tydligt Sc hvad som ingen nedifran
kunde urskilja, namligen huru v8rt
fotfolk lag / bakhall / grupper af fem
ito man, pikenerarne bakom n&gra
t0rnbuskar, nara dalens nora linda,
och musket0rerna litet langre mat och
nastan alldeles rakt under oss. De Sc
mare, slago ~utstrackta raklanga bland
ormbrnkarna, liknande, uppifran sed-
da, langa raider af betande far, anda
tills solen kom att skina pa en- boss
pipa eller EFT svardfaste och salunda
skingrade denna fredliga illusion.
Selen hade annu icke holt sig oliver
kullen, pa hvilken vi tagit plats. och
dalen vid vara fotter lag der sd gr0n
och sval och behaglig att skada. Den.
ma dial var ungefar en- half mil lang,
men ingenstades, utom m6jligen vid
dess sodra anda, der den vidgade sig
till en- liten slatt, kunde den vara mer
an en- half fjardingsvag bred. vid nor
"a andan, strax till h6ger nedanfor oss,
smalnade den till EFT skogigt pass, ge-
nom hyilket floden under EFT doft brus,
som tydligt nadde vara oron, slingrade
sig fran 0fver klippor och rullstenar.
Eft ganska stort hus stod ensamt midi
1 dalen. omgifvet af EFT par forfallna
kojor, men ingen rok uppsteg fran dess
skorsten, ingen tupp gol, och ingen
hund skallde pa dess gard. Och mar
jag sag litet narmare efter. markte
jag att stAllet var helt och ballet 81
vergifyet.
sd lugn och fridfull foref6ll mig den.
ma vackra ThIringerdal att jag ryste
vid tanken pa Diet anda nal, som fort
oss hit, och jag sag, huru vid en- Xix.
nande tanke min matmors ansigte an
tog EFT sorgset uttryck. Men general
Tzerclas sag saken fran en- annan syn.
punkt. Hvarken den h~ogtidliga tyst-
MAIDEN eller Diet stralande solskenet,
ia, icke ems den muntra larkan, som
slog sina drillar 0fver vara hufvuden
och redan uthvilad siong sin enkla
morgonhymn, formadde rora nagon
strang | hans sjal. Stillheten behaga-
de honom, men endast cerf0r att den
gynnade han, planer, Ia, kans lofsang,
derfor att den sasom en- fager mask
uOluo hans iuidhuS AOhodIy oOiShOhShs
EFT godt forebud. Hans skarpa, yak
Stamina oga, smaleendet, som krusadc
hans lappar, Diet b~eslutsamma Ut
trycket hans ansigte, ALT utvisade att
han sag framfor sig EFT slagfalt och
ingenting annat: EFT steg uppat - en-
triumf, en- seger, och Diet var ALT.
Jag klandrade honom da. Men nu
erkanner jag att Jag bed6mde honom
oratt. Den, som for befalet vid dylika
tillfallen, riskerar mera an slit lif och
biir en- ansvarsb0rda, SOM mycket val
kan ur hans SHINE undsntranga ALA
tankar pa den omgifvande naturens
skonhet. Men jag gjorde eller maste
atminstone CORA honom den rattvisar
att han icke f0rradde nagon angslar
eller yttrade EFT ord af tvifvel ellel
farhagor. Med ryggen lutad mot ett
trad och med blickarna fasta pa de-
norra passet, iakttog han en- lugn tyst
mad eller talade pa slit vanliga still
Stamina satt. / delta afseeDde utmark
to han sig fordelaktigt framfor wall
grefven, som oafbrutet vandrade fra
och Alter, liksom ON furlldungen vari