Svenska monitoren., 1904-11-25
Genast befriade fran den ALT forla.

met var Diet icke desto mindre lust
och liksom festligt i%nbjudande. De
stora fonstren erbjodo fri utsigt ofver
Diet blandande, solbelysta sn0land-
skapet. Pa EFT litet bord stod en- korg
full med roda kamelior, glodande som
af warm lifslgadje. Alexandra hade
tidigt pa morgonen haft dem, inpac-
kade / vadd och mossa, med sig fran
slit drifhus''.
Kristina lag blek / sin Invita- badd
- som en- marmorbild med sina raka
liner och bleka farger.
Kom hit! SADIE hon med matt,
men klar rost. Har doktorn sagt er
Diet ocksa?
Albrekt och hans son gingo fran
pa hvar sin sida ON sanger, som
| under dessa dagar skjutits fran for
att den sjuka battre skulle kunna
sk0tas.
ia visst, svarade Albrekt gladt.
Han SADIE att din halsfluss ar hafd
| och att du ON nagra dagar aterigen
Dir som vanligt.
Kristina trodde att hon endast haft
halsfluss.
Kristina smalog mot Albrekt.
- Att man kan vara sa sjuk af ma
got sadant! SADIE hon. Skratta int
at mig, men EFT par ganger trodde jag
att jag skulle do.
- Men Kristina da! utbrast Albrekt
bannande. Du och do! Du har mer
motstandskraft an nagon af oss andra.
Hon sag sig omkring. Hennes an
sigte stralade af en- innerlig tillfreds-
stallelse.
Der stodo hennes son och hennes
man. Der stodo vid sangens fotande
den trogna vannen och den tronga var
darinnan. Och ALA logo uppmuntrande
mot henne, som ON hon wore medel-
punkten vid en- fest.
ia, Diet skulle ALT ocksa ha varit
val tidigt for mig, fortfor hon och
trefvade med sina svaga fingrar efter
Hartards hand. Just som jag fatt till
baka min gosse! Och jag vet heller
int hvarfor jag skulle onska mig do.
den. jag har varit sa lycklig, sd
lycklig! Min lycka ar jul forstas DIX
andra qvinnors. Men lycka ar Diet
ALA fall. Och Diet ar dig, Albrekt, jag
har att tacka for den - dig framfor
ALT! Tack, o, tack!
Uppr6r dig int! Tala inte sa
mycket! bad han.
Men Kristina var glad at att andt.
ligen alter kunna och vaga tala EFT
par ord,
Err ALA, ALA tackar jag, fortfor
hon. Dig, Hartard! Tror du int jag
vet hur mycket du har vakat ON nat.
terna hos mig? A, jag har, nog lagt
marke till ALT! Fast ibland var def
for komiskt! bet f0refoll mig SON
ON spiseln bojde sig ned Oliver mig
och hade Zwotas ansigte.
- bet var i febern. Den ar gud'
skelof Oliver nu! SADIE Kleopha mildt
oCu ldCh OChSd uu, SlCAdLlul a
Pa manga ar har jag int kunnat gors
nagot annat an para tacka dig. Tack
tack!
Hon darrade pa rosten af r0relse
Alexandra hotade henne skamtsamt
! - Will du vara tyst! Skulle inte du
ha gjort detsamma for mig? 10, sd
kert.
Och nj, syster, tack ocksa nj!
fortfor Kristina, som kande sig buren,
af en- ofversvinnelig lycka och till
hvad pris som helst maste gifva luft
at sina kanslor. Err tackar jag allra
NEST! Sasom nj har %uppoffrat err for
mig, syster Kleopha! Jag star / sd
stor tacksamhetsskuld till er att jag
int har ord for Diet. Syster Kleopha,
jag har Tart mig halla af er sa myc
ket att nj aldrig mer far lemna oss!
Kleopha rodnade.
Hartard kunde knappt beharska sig
af glade. Han smekte ont sin mors
smala, Invita- fingrar.
Jag skall saga henne Diet, Ankle
han, nu genast!
Men Kristina hade gripits af en-
nerves atra att tala, bara tala. Delta
oofvervinneliga behof kom jul for of.
rigt ofta Oliver henne - saliva ater-
~vandandet deraf kunde man kanske
till och med taga for EFT tecken till
sakert tillfrisknande.
Jag undrar hur du egentligen
bar dig at, Sandra, med ALA de prakt-
blommor som du oupph0rligt far ur
dit drifhus? Sedan mar vaxa der en-
sadan mangd luktl0sa, for EFT sjuk-
rum ~pasande, harliga saker? Hvar-
enda dag nagot nytt, fortfor hon utan
uppehall. Vet du, jag var nastan litet
vidskeplig i fraga ON dina blommor.
Hvar morgon mar du kom, sag jag pa
dina handler. "Kommer hon med bro
kiga, lefver jag, tankte jag, kommer
hon med Invita-, dor jag. Och alltid
hade du med dig r0da eller gula eller
lilasfargade.