Svenska monitoren., 1904-05-27
GREFv!NAA R0IH l
H~istcrisk Roman fran T~rettioariga
krigets It'd
j. WEYfSAN

mumlade hon,
Waldgrefven har raddat dct, sade
jag hastigt, och skicXaue det till erS
mad, for att nj skulle 0fyerlemna Diet
at grefve Leachtenstein.
W~aldgrefven? utbrast hon.
ia, ers mad, med Gen uttryckliga
helsning som jag namt, svarade jag
med tonvigt.
Grefvinnan Sande Marie en- hjalpl0s
blick. Jag kunde h0ra steg trappan.
utanfor dorren, och jag antar att de
b&da Q]vinnorna afgjorde saken models
ogonspraket, Ty inEa ord vexlades,
men / en- handvandning hade Marie
ryckt till sig barnet, som just hade
b0rjat grata, och skyndade bort med
detsamma till Diet inre rummet. Just
som d0rren f0ll igen efter henne, opp
nades den andra d0rren, och Ernst an.
malde grefve lL~euchtenstein.
Han tradde in i rummet med nagot
stel hallning och EFT f0rlaget uttryck
i slit ansigte. Hans laderkyller bar
spar af harnesket - han hade icke
hunnit byta ON klader och hans
st0flar voro dammiga. Det f0ref0ll
mig som ON han sprede omkring sig
en- svag lukt af krut, men / nasta 0gon,
blick gl0mde jag delta for Diet uttryck
af %vemodsfull omhet. som jag vars
made j hans ogon EFT uttryck. som
nu for forsta gangen satte mig / stand
att Sc honom sadan som min matmor
sag honom.
Hon helsade pa honom helt lugnt
och med fullkomlig sjalfbeherskning,
ehuru fargen steg pa hennes kinder.
Jag hapnade Oliver nennes f0rmaga
att sa hastigt atervinna fattningeH.
bet glader mig att ia Sc er oska-
dad, grefve Leuchtenstein. SADIE hon.
Jag horde redan tidigt / morse att nj
int blifvit sarad.
- ia, svarade han. jag har int fatt
en- skrama en- gang, under det sa man.
ga yngre man stupat.
AVN Jo. uCN MN ~
bli sorg i manga hem, SADIE min mat
NOR.
- Stackars Tyskland! svarade han.
Stackars Tyskland! Kriget ar en- fruk-
tansvard SAX. Gud f0rl8te oss. som
pa satt och Wis fOrorsakat dess ut
brott! Men annu behofva vi int for
loro 1onnnt ca 13,oa ,9 30 nm, min
visa en- sadan djarfhet och tapperhet,
som manga giorde i gar och ingen i
sa hog grad SON waldgrefve Rupert.
- bet gIader mig att han visat sig
vardig den tjanst nj gJort honom, grief
We Leuchtenstein, SADIE min matmor
rodnarde. bet var ej mera an raft
att han det gjorde, liksom Diet eli ar
mer an som sig Dor att jag Der er ON
f0rlatelse for den grymma otacksam-
het, till hvilken jag for EFT par dagar
sedan i min sorg och harm giorde mig
skyldig.
- Grefvinna. utbrast han.
- Nej, SADIE hon. i Diet non afbrot
honom med en- rorelse full af vardig-
het. Nj maste bora mig till slut, ty
NJ mar jag erkant mitt fel, arc vi qvitt.
Jag uppforde mig lila s3 lila att
jag ~f0rtjanade EFT svart strait. Nj
tyckte sa ocksa och straffade mig!
Vid dessa sista ord sankte hon r0-
stem. Han blef mycket rod och sag
pa henne med EFT langtansfullt ut
tryck, men jag antar att hon icke va.
gade draga nagra slutsatser, ty han
stod STUN, och hon atertog i mera
sorglos ton:
- Jasa, Rupert redde sig bra i gar.
bet glader mig, ty han kommer att
sjalf frojdas derat.
- Han redde sig mer an bra, svara-
de grefve Leuchtenstein med tafatt
varme. Han utmarkte sig inf0r hela
armen. Hans ka~llblodighet och mod
voro h0jda Oliver ALT berom. Som vi
-grefven hejdade sig och fortfor derpa
hastigt - varit, jag vagar nastan saga,
oense %angaende honom, sd ar jag an
gelagen att lata honom bli afven orsa.
ken till var aterforsoning. Jag har
bildat mig den allra fo~rdelaktigaste
tanke ON honom, och jag hoppas att
kunna i ALA a%fseenden beframja hans
intressen hos grefven afbrot sig
plotsligt.
Min matmor hojde !gonbrynen.
Hos mig? fragade hon med EFT
egendomligt uttryck.
Grefven vred oroligt pa sig och sag
ut att vara lila till mods.
Far jag tala alldeles oppet? SADIE
han slutligen.
Mycket gerna, svarade grefvin-
nan.
bet kan inte vara nagon hemlig-
het for er att han - hyser en- warm
bojelse for err. Och underligt wore Diet
val annars, tillade grefven helt ridder-
ligt.
- Och han har bedt er lagga EFT
godt ord for honom? sade gr~efvinnan
med EFT underligt tonfall.
- Mel, int precis. Men