Svenska monitoren., 1904-07-15

han gick raskt mot d0rren, rasande Of
yer, att nagon vagade trotsa hans be-
fallning, men / detsamma stannade
han f0rvanad; Diet var en- sa r0rande
syn att Sc denna lila fattiga flicka
sitta der med stralande ogon, BIOS
sande kinder och med EFT uttryck az
hanf0relse | slit ansigte, okanslig for
ALT annat ,tolkande sina unga tankar
| sallsamma tonero Diet var oklara fore
s~tallningar, bristfalligt utforande, men
Diet var akta musikalisk talang, som
gaf sig uttryck har. Plotsligt sag hon
upp och %upptackte grefven. den gam
lie f0rname manner som stod sa all
varlig der borta / d0rren, och hon
sprang upp och utbrast med angslig
rost:
- All, hr grefve, jag Der sa mycket
ON f0rlatelse. Z. jag kunde icke lata
bli... Diet var starkare an jag!
Grefve de Marceaux sag vanligt pa
henne och sade:
jag ar ALT icke ond barn; men
du far icke spela mer; Diet paminner
mig for mycket ON ALT, hvad jag har
f0rlorat!
Madeleine kom aldPig mera till slot
tet, och kort It'd derefter horde hon,
att den gamle grefven var sjuk. Nagra
veckor efterat dog han, och nu hade
hon till sin stora bestortning fatt EFT
BRET, hvari hon kallades att infinna sig
pa herregarden
Notarien tradde in: de forsamlades
spanning vaxte, endast lila Madeleine
satt Atilla och ogenerad / sin vra.
Testamentet var mycket kort; Diet
inneh0ll f0ljande bestammelser:
Till hvar och en- af nina slagtngar
efterlemnar jag 5000 francs! Till Ma
deleine Romard. min tvatterskas dot
ter. t~estamenterar jag mitt piano."
Altman bestortning! 5000 francs!
Han maste ha varit galen! 5000
francs! bet var just nagot att IN
stranga sig for! Men Madeleine stod
stilla och stirrade betagen framfor sig.
Pianot! Hon skulle ia pianot! Hvil-
ken lycka! Hvad den gamle g~refven
anda varit god mot henne! En- dup
kansla af tacksamhet fyllde hennes
hjarta; hon vile sa gerna ha kysst
hans hand till tack. Men hans hand
var nu stelnad / d6den; han hvilade
der inne | Diet gamla kapellet, och hon
kunde aldrig ia saga honom, hvad hon
kande Oliver hans goblet. Och tararna
skymde hennes blick.
Notariens rost kallade alter de mar.
varande TIL sin aplatser.
Grefvens testamente innehaller
annu en- bestammelse. Han 0nskar,
att de %narvarande skola infnna sig
har igen / dag ON EFT ar for att 0fver-
vara EFT andra testimonies oppnande.
Igen! Han ar litet for mycket
uppfinningsrik! Cora sig omak iva
ganger! vi komma icke! bet kan
aldrig falla oss in!
Madeleine gick hem. Nasta dag fick
hon slit piano, och da hon forsta gan
gen hade spelat pa Diet, gick hon ut i
den lila hagen, blockade de vackraste
blommor, hon kunde finna, band dem
till en- krans och gick bort till kapellet
vid herrgarden. Den gamla tjanaren,
som hade nyckeln till kapellet, slappte
in henne; hon knab0jde stilla, lade
ned kransen och hviskade i barnsliga
ord slit tack, Diet tack hon icke fck
saga den lefvande! Och foliande dag
kom hon igen, och den tredje och far
de; hvrje dag bragte hon honom sina
enkla blommor. Och da vintern kom,
och hon intet hade att gifva, gick hon
dock sakta in | kapellet och drojde en-
stund vid sin yalgorares graf.
Aret hade gait: alter var den stora
salem full la fgaster. ALA slagtens
medlemmar voro der; de, som hade
ifrigast professional mot uppmaningen.
hade kommit forst!
Och alter gick d0rren upp. och Ma
deleine kom in; lang och smart hade
hon blifvit; den lila flickan var en-
vacker ung qvinna. Hon satt lika
blygsam som fora gangen rodnande
under de manga blickarna.
Notarien tradde in. De forsamlade
yoro / feberaktig spanning. Den kare
gamle onkeln var ju bekant for sina
besynnerliga ideer.
Jag ~efterlemnar till hvar och en- af
mitt folk 1000 francs. Gamle Martin
skall dessutom ha en- lifranta pa 500
francs. Hela min ofriga formogenhet,
mitt gods, herrgarden med t%illh0rande
jord skall 0~fverlemnas till dem af de
nina Diet f0rsta testamentet namda
arfvingar, som under arets lopp icke
ha glomt mig; till dem, som ha bes0kt
min graf och bedt en- bon for min sjal.
Skulle Diet blot vara tire. skall ALT
hvad jag efterlemnar delas mellan
dem; ON Diet blot dr. en-, skall denne
enda ha hela arfvet. Skulle Diet icke
vara nagon alls, skulle de ALA ha
glomt mig, skall h~erregarden inrattas