Svenska monitoren., 1904-12-23

ha ridit bort pa sonens f0delsedag.
Dora hade for ofrigt for lange sedan
markt att f0rhallandet mellan de bada
herrarne var spandt och mer an en-
gang tillatit sig lyssna pa dem. Och
som hon egentligen h0ll af dem bada
iva, led hon stora sjalsqval.
B~ortriden? Och for hela dagen? Och
till H0rstel? Till g~rafven?
Hartard ~skyndade ut | parker. So
len log fran den molnfria himmelen,
och dertill var Diet ganska blasigt.
Friska sma vaderilar foro lustigt ge-
nom tradtopparna, SON svallde at
knoppar. R0daktiga farger gafvo lif
at ALA rIsIga snar och ann bladl0sa
buskar, man tyckte nastan man sag
hur safven sjod l dem. Onlkring Dia'
mas socket blommade hy%ac inter. Sta.
rar larmade uppe / almarnas toppar,
Hvitgrona och tjocka framstucko Of
verallt UT den m0rka jorden de nya
skotten fran OBSERVATION-DISCLOSURES, som
/ skendod hade CONT sig for vintern.
bet vaggande suset | tradkronorna
stamde sinnet lugnt. Hartard lyssna.
de, tankte, lyssnade alter och slutligen
var Diet som ON hvar tanke dog bort
och hans sjal belt gaf sig | varens
valid.
Huru dagen gick for honom visste
han knappt. Men den dr0mlika en-
samheten gjorde honom godt.
Han kande att han maste CORA IA
dern nagon slags ursakt. Han hade
gait for langt. Hur skulle de efter
denna seen mars kunna lefva till
sammans?
Faderns "blygs!" brande honom,
bet korta ordet hade traffat honom
djupare an EFT haftigt vredesutbrott
kunnat.
Han vile visa att han insag att han
hade forgatt sig, att han Ell var trotsig.
Han vile DIVA sig / den sjalfofvervin.
nelse, som hans far satte sd hogt som
en- manlig dyed.
han ShreI aSr rauer.
Kara papa, forlat att jag | min
haftighet / morse lat forleda mig till
att erinra dig ON en- f%amiljelag, som
icke blifvit stiftad for en- sd samvets.
gram, adelmodig far som du alltid
varit for mig!
Din son."
Jag maste ju skilja pa: Hvad han
varit for mig - och hvad han synts
vara for min NOR. tankte han for sig
sjalf.
Brefvet lade han pa faderns matt.
duksbord.
Men hur mycket godt kunde val des.
sa raider CORA! De syftade blot pa
nagra 0fverilade ord, pa en- yttre form
for fiendskapen. Saliva saken f0rblef
sadan den var.
De medgafvo numera bada | hemlig.
het for sig saliva att de lefde olyck.
ligt tillsammans. Som iva fender,
som iva manniskor hvilka hata hvar.
andra!
Och likval kunde Diet banda att AL.
brekt oformarkt betraktade sonen, full
at beundran for hans ungdomsskon.
het, eller att han flick hjartklappning
af sorg mar Hartard / EFT till vansinne
gransande ryttarmod s~prangde bort pa
sin hast, eller att hans ogon fuktades
af langtan efter att alter ia bora hans
Hartards CODA, kara, glada skratt.
Och Hartard kunde a sin sida ibland,
a fadern var borta, anda till langt
in pa natten sta och vanta bakom sina
gardiner pa att han skulle komma
hem. Han inbillade sig oupphorligt
att nagon olycka skulle banda honom.
For att fordrifva tiden jagade och
fiskade Hartard, fast utan nagon som
helst passion.
timtal kunde han ligga i baten och
drifvas omkring pa sion, medan vagor-
ma sakta slogo mot kolen och vinden
krusade ~vattenytan, / hvilken solske-
net | oafbruten rorlighet ~aterspegla-
49, "a oioIdiu obOu uGu RTOna Sal-
ven | krans kring stranden, och ofver
den h0jde sig marken / sakta stigning
upp till en- m0rk v%aderqvarn, som
tungt och langsamt svangde sina vim
gar mot den bleka himmelen.
Sommaren slapade sig modosamt
till anda. Hvarje dag var en- sorge-
dag for Hartard. Han lefde blot yerk-
ligt de timmar da han var / Berlin
och helsade pa den alskade.
Kleopha visste nu att Hartard till
warren skulle CORA sig sjalfstandig sa-
som anspraksl0s arrendator. Forst
derefter flick man Sc ON han kunde
sla sig fran son landtbrukare, ON han
f~ortjanade eller f0rlorade / pekuniart
~hanseende! Till kamp med sorger
kunde han Ell be nagon qvinna della
hans hem, isynnerhet icke en- som
genom EFT giftermal f0rlorade forma-
gan att fors0rja sin bror. Men Kleo-
pha kande lifvet. Hon visste att verk-
Zig karlek ocksa kan visa sig / mod
att vanta.