Svenska monitoren., 1904-03-18

Diet slutligen helt och ballet dog bort
Men imam jag annu hunLit resa
! mig upp helt och ballet, horde jag Diet
alter. Karlen kom tillbaka och gica
f0rbi mig, och jag kunde h0ra honom
andas tungt och haftigt. Jag undrade,
ON han upptackt var lila trupp och
amnade CORA ALARM; och jag reste
mig upp, angslig och obeslutsam och
utan att veta, huruvida jag borde fol
ia efter honom eller skynda tillbaka
till de vara.
l Stamina 0gonblick br0ts tystnaden
af EFT vildt tjut, hvilket genomska.
morkret sasom en- blixt skulle &c
nomskurit Diet. Diet kom fran backens
topp, och jag vacklade, som ON jag
fatt EFT Stag l hufvudet. Omedelbart
efter delta h6rdes nagra haftiga skrik
och rop, som tycktes komma fran
Stamina hall, och under Diet mitt hjarta
stod stilla af fasa och forskrackelse
ofver hvad som kunde ha handt, hor-
de jag, huru danande hasthofvar kom-
mo stormande nedat wagon under EFT
haftigt smatter af Stag och pisksmal'
lar. De kommo rusande | Wild fart -
min matmor och de 0friga. Faran
var saledes bakom dem. Jag hade
ustt och jamt It'd att Wanda mig ON
och skynda at sidan, imam de kom-
mo galopperande forbi mig.
Jag kunde / morkret icke urskilja
nagon bestamd person, men jag ha-
kade mig fast vid forsta stigbygel, jag
lyckades ia tag uti, och med knapp
nod undgaende att bli nedtrampad at
hastens hofvar, b0rjade jag springa
hredvid den ridande. Jag flamtade
sa haftigt att Diet icke var mig moi
ligt att CORA nagra fragor eller uttala
min fruktan for att fara hotade afven
framfor oss. Jag maste CORA riktiga
jatteanstrangningar for att kunna hal
la mig uppe och springa lika fort som
hasten.
Men Diet fanns en- AMMAN, som var
annu mindre gynnad af lyckan On
jag. vi hade icke hunnit femtio al
mar bortom den plats, der jag fore
made mig med truppen, da en- mork
gestalt pl6tsligt reste sig framfor oss
pa vagen. Jag sag den tydligt; den
tycktes vackla och tveka. 1 nasta
| 0gonblick var den midi ibland oss.
| Jag horde EFT gallt skrik, EFT tungt
fall - nu redo vi Oliver den och galop-
perade vidare genom m0rkret, ofver
| dalbottnen och uppf0r den motsatta
sluttningen. Jag vet ej huru langt vi
hade kommit, da Stoves r0st ropade
| at oss att staLna.
- Hall! Hall! shrek han med en-
ursinnig ed. bet ar falskt ALARM.
| Hvad var det for en- gaining, som satt
Diet 1 gang? bet fms ngen bakom
oss! Dunder och blixt! Hvar ar Mar
tin?
Hastarna b5rjade sakta farten, fol-
10 derpa in / traf och gingo slutligen
1 skridt.
- Har! svarade jag flamtande.
Himmel! Jag trodde att vi ridit
Oliver err! SADIE han, | Diet han slappte
tyglarna till min matmors hast. Hans
d8? vi kunde ju ha brutit nacken
af oss allihopa, och for rakt ingen-
ting.
Waldgrefven - Diet a hans stig-
| bygel, jag fatt fatt uti - vande sin
hast ON.
Jag horde dem - TAFT bakom
oss! flamtade nan. bet lag EFT ut.
tryck af vil~net 1 hans rost. Min
armbage vidr6rde hans kna, och jag
kande huru han darrade.
En- fogel 1 hacken, SADIE Steve
barskt. bet har staff nagon dyrt.
| Hvems hast var Diet som red omkull
honom?
Ingen svarade. Jag lemnade valid.
g~refvens sida och gick nagra steg till.
baka. Qvinnorna snyftade. Jacob
och Franz stodo bredvid dem och an
dades tungt efter den haftiga sprang-
marschen. Mannens tystnad forefoll
mig misstankt. Jag kastade en- blick
omkring mig. En- person sakrades;
en- hast var bcrta.
Hvar ar Marie? shrek jag.
Hon svarade icke. Ingen svarade,
och da forstod jag ALT. Steve svor
alter en- kraft'g ed. Jag tror att han
vetat af Diet fran b0rjan. jag b0rjade
darra. Plotsligt ropade min matmor
med gall rost:
- Marie! Marie!
Aterigen intet var. Men denna
gang stannade jag icke FIR att .yssna,
Jag rusade fran dem in : plorkrot
Stamina vag vi kommit; benen skalfde
under mig, och nina lappar framstam.
made afbrutna b0ner. Jag drog mig
till minnes EFT ensligt trad, som stod
pa sndra sidan wagon midi emot popp
larna och som jag rent mekaniskt lagt
marke till | detsamma son gestaiter
foil - en- ask, hvars luftiga grenal
for EFT ogonblick hade skymt bort him
Ion a. ,A,oa g-An nnr ,..t~ "A -