Svenska monitoren., 1904-10-28

HH
mjuka sin van, denna VAN, hvars ALT
uppoffrande karlek hon Ell ems med
basta villa / verlden skulle kunnat
atergalda.
Karins begar efter hand blef latt att
tillfredsstalla, da Paul kort derefter,
genom en- vans ~bemedling, flick en- for
delaktigare anstallning an hittills, hvil-
ket betydligt forokade hans inkomster.
Nu kunde alter en- tjanarinna an
skaffas, och Leonore flyttade alter till
baka till de sina. | hogsta grad med
tagen och anstrangd.
Sa ofta hennes It'd tillat, besokte
hon dock Diet hem, hvars medlemmar
lago henne sa varmt ON hjartat.
Blind genom sin hangifvenhet, mark
te hon Ell den tilltagande kylan 1 Ka-
rims satt, anade hon ej, att denna /
tysthet arbetade pa att for alltid af-
lagsna henne fran dem, som voro hem
ne sd kara, dervid begagnande sig
at de medel. hon visste djupast skulle
sara Leonores 0ppenhjartliga natur.
Stackars sjalfuppoffrande Leonore!
Sa smart Karins hamdplan var far
dig. gick hon till sina slagtingar, des-
sa 0mma anforvandter. som under de
varsta ~bekymrens dagar latit den unga
modern reda sig bast hon kunde, och
berattade for dem huru flask och sken-
helig Leonore a Hon omtalade /
starkt farglagda uttryck huru denna
"beprisade vaninna" suttet uppe langt
in pa natterna, invantande Paul for
att ost0rd kunna IA tala vid honom.
Hon vande ALT hvad Leonore sagt ell
Ter gjort till ondt, ia, hon gick sa langt
! slit ovardiga beteende att hon forkla-
rade Diet hon ofta kant sig sA tillbaka-
satt ! hemmet. att hon varit frestad
att forkorta slit lif.
Och de CODA slagtingarne, de voro
fortjusta 0fver att ia spela med i en-
liten tragedi, de fingo plotsligen EFT
varmt intresse for den stackars, ka.
ra, lila Karin. Eft familjerad blef
ballet, der beslut fattades att utkrafva
hand pa den 'lagsinnade varelse".
som sd fordelat en- alskande maka.
En- ogift gammal tant, med en- riktig
uffysinomi, utsags till Diet lampliga
verktyget att krossa EFT hjarta.
Alltsa, en- formiddag, da Leonore
kom till L%indskolds for att, enligt lofte
till den lille Ernst, ~ofverbringa n8gra
sma leksaker, mottogs hon Ell af hu-
sets vardinna, utan i hennes stale af
den ofvannamda gamla damen med
uffysionomien, som afgaf en- etterbe-
fangd f0rklaring ofver hvarf0r inte
Karin sjalf var synlig. Framfor den
gamla, som stolt presiderade i en-
sofia, stod Leonore blek och tyst, be-
traktande sin grymma fiende med en-
blick, Xix Diet sarade villebradets. Da
an6tligen Diet sista ordet af den har-
da domen var uttaladt fragade den
~anklagade med vibrerande stamina:
ar Diet nagot mera?
Men Diet var intet mera; intet gafs
att saga, som kunde sara annu djupa-
re, Diet stackars offret var redan traf-
fadt midi i hjartat, dodsdomen a ut
talad.
Med Diet lila lek~sakspaketet /
handen och en- sista fortviflad afskeds-
blick pa den stangda barnkammar-
dorren, igenom hvilken lille Ernsts
jublande stamina framtrangde, flydde
Leonore for alltid fran Diet hem, hvar-
ifran hon sa hjartlost blifvit b%ortstott.
Hennes hufvud varkte, hennes pulsar
slogo och / hennes 0ron ljod Diet sa-
som en- klockringning; ack, Diet var
sjalaringningen Oliver hennes tro pa
vanskapen.
Da Leonores NOR och syster langre
fran pa dagen kommo upp pa hennes
rum, funno de henne ororlig utstrackt
pa soffan med dodsbleka kinder och
blodiga lappar. Forfarade Oliver den
ma syn eftersande de 0gonblickligen
en- lakare och denne forklarade, sedan
han undersokt den sjukas tillstand,
att Leonore till folje af ofveranstrang-
ming och en- plotslig sinnesrorelse a.
dragit sig galopperande lungsot Hen
mes anhorigas sorg kan lattare tankas
an beskrifvas.
Blot nagra veckor efter den dag,
hon ~bortvisats fran Lindskoldska hem
met, lefde Leonore.
En- alton kom Paul. Han hade af-
tvungit sin hustru en- f%orklaring Of
yer, hvarf0r Leonore eli mera besokte
dem. Eft stormigt upptrade hade egt
rum, och da Paul flick hora att Leo
more a farligt siuk, fattades han af
en- forfarande misstanke, att hans
hustrus lagsinnade handlingssatt lagt
grunden till sjukdomen.
Jagad af denna tanke skyndade han
med bevingade steg till Leonores hem
Hair vile Ell system slappa in honom,
men den sjuka, som med den hos do
ende ofta till ytterlighet skarpta hor-
seln, kant igen hans rost, tecknade
att han skulle komma in.