Svenska monitoren., 1904-11-11
GRANATsKxRFvAN.

GRANATsKxRFvAN.
Da jag genomgick Saint-Cyr krigs-
skola, at jag ofta frukost hos min on
KEEL de Rallies. I. d. kapten vid artille-
riet. Han var en- smart, reslig mar
med militarisk hallning, grasprangdt
har och dystert ansigtsuttryck. Sedan
han tagit asked fran tjansten, lefde
han ytterst tillbakadraget, a mycket
ordknapp och sysselsatte sig nastan
fran morgon till qvall med att CORA
langa algebraiska ~utrakningar. At
sigten dermed tycktes dock icke vara
att verkligen utratta nagot man
skulle snarare ha kunnat tro att han
/ arbetet sokte glomska af nagot bit
teri f~0rflutet. Atminstone kunde man
mar han nagon gang sag upp fran sina
aldrig slutande kalkyler, spara en- dup
so~rgsenhet / den blick han da alltid
taste pa en- bredvid blackhornet lig-
gande granatskarfva, som ofvertackt
af en- kristallkupa hvilade pa nagra
gulnade och delvis sonderslitna pap
persblad. Dessa, pa hvilka har och der
syntes saval graaktiga som morka
flackar, ingafvo mig ocksa, liksom
saliva granatskarfvan, EFT med en-
viss bafvande undran blandadt intres-
: Sc, som for hvarje bes6k blef ALT star
kare och starkare. Och likval hade jag
Ell minsta aiming ON att pa den var ned
skrifven historien ON Diet sorgliga dra-
ma, som foranledt min onkel att tvart
afbryta sin sd lofvande bana.
En- sondag, da vart samtal under
frukosten varit nagot lifligare an van
ligt, vagade jag, pekande pa granat-
skarfvan, fraga honom, hvarifran han
fatt delta prydpadsforemal, som jag,
tanklost nog, uttryckte mig.
Ordet kom honom att smale men
ack, hvilket dystert smaleende var Diet
eli!
- ia, du kan ju omojligt tanka dig,
hur f0ga delta namn passar harvidlag,
SADIE han sakta. Granatskarfvan, som
du ser der under kupan, har d0dat min
haste van, och Diet var jag som gaf
order att granaten, hvaraf den ar en-
del, skulle affyras. Jag.
Hans rost hade blifvit ALT mer och
mer osaker och svek honom nu plots
ligt. bet drojde en- lang stund imam
han kunde fortsatta.
- Jag skulle gerna omtala for dig
de ~hsndelser, hvilka voro orsaken till
att jag lemnade armen, atertog han.
All, de ha till och med forbittrat min
net at den It'd jag annu tillhorde reg
mentet. Pa morgonen at den 26 Juni
1888 -. red jag l spetsen for EFT batteri
ut for att, som vanligt, leda skjut6f-
ningarna. ALT gick for sig 1 vanlig
ordning, och da manifestations
voro tomma, red jag bort till mall
neutrality-suspicious. for att Sc, hur for
soken utfallit. Taflorna bestodo af
traramar utspand vaf, pa hvilken led
at staende eller knab0jande infanteri-
ster voro malade. Bakom den f0rsta,
f0rsedd med EFT led af sistnamda sla-
get, fam jag min van, kapten d'Exeuil,
liggande d0d, traffad midi 1 br0stet af
en- granatskarfva. Hans hast, d0d
ocksa den, hade fallit ofver sin herres
n ben, som var grasligt massakre-
radt.
En- olycklig slump hade gjort mig
till min basic vans mordare, och min
smarta var sd stor att jag Ell kunde
falla en- tar. Da jag kommit tillbaka
till mitt talt, satt jag der timme efter
timme stel och ororlig, bed0fvad babe
till kropp och sjal. Jag kunde Ell
tanka redigt. En- tyngd hvilade 0fver
min hjassa, och andedragten Triangle
st0tvis fran ofver nina lappar. Franz
emot aftonen, da jag af en- handelse
stack handen | fickan, vidr0rde nina
fingrar nagra losa pappersblad, och
jag erinrade mig sl0tt att jag, utan
att raft veta hvarfor, samlat ihop des-
sa ute pa faltet, der de lago kring-
spridda | narheten af min vans d6da
kropp. Jag tog upp dem och borjade
mekaniskt lasa hvad som var skrifvet
derpa. Da jag slutat, stortade tararna
ur nina ogon, och jag graf lange och
haftigt. Delta raddade mig fran att
forlora mitt forstand. Och dock - dr.
Diet Ell battre att omtocknas af vansin-
nets matt an att plagas af aldrig upp-
h0rande samvetsqval? Redan foljande
dag insande jag min afskedsans0kan.
Sista gangen jag bar uniform var den