Svenska monitoren., 1904-04-22
Hon fruktar att hertig Berpbara

lyltuc SiSiNcH. NaJa, WI udlltr Jag
ocksa for ganska troligt, och Diet fer.
vanar mig inte heller. Ty, ser nj, sa
hAr forhaller sig saken. Denne unga
aiding horde. efter sin ankomst hit.
ha varit den framste ! hvarje skar-
mytsling, horde ha tillbragt dagarna
sadeln och nasterna insyept / sin kap-
co, varit ,ler forste pa platsen och den
siste att Jenna arbetet. Men | staliet
bar han | allting visat sig ljum och
ointresscrad, herr hofmastare. Han
har hvarken gjort sina vanner eller
sin befattning nagon heder; han har
giort ALT for att at denna anklagelse
forlana skenet af sannolikhet, och vid
min heder, ON jag vet, hvad SON kan
goras for honom - eller ON dot n
hofves oss att CORA ~nagonting.
Men med forlof, ers mad, han dr.
inte skyldig till delta, svarade jag
DART. Grefvens satt att tala ON ho-
nom var sa hardt och stod sa pa gran
sen till fentlighet att Diet ~uppvackte
min harm.
- Han har int gjort sin pligt
Derf0r att han inte varit sig sjalf,
SADIE jag.
- laval, men / dessa bistra tider
ia vi tiIlrackligt att CORA med att be-
skydda dem, som arc Diet! svarade han
skarpt. Dessutom Dir delta en- fraga,
som u~teslutande ror staden. Afg0ran-
det hvilar / borgarnes handler, och jag
inser inte att vi ha nagot dermed att
skaffa. Ser nj, fortfor han nastan ret
ligt. Diet ar en- kinkig SAX att blanda
sig | deras angelagenheter. vi krigare
riskera vart lif, men %ingenting annat,
under Diet att borgarne riskera ALT
hustrur, d0ttrar, fastmor, barn och
hem! Och jag sager annu en- gang
att Diet ar en- 0mtalig SAX att blanda
sig / deras gorande och latande. Hvad
Neumann betraffar, sd kunna de gerna
hanga den der kanaljen ju f0rr desto
battre, och hvad angar err unga spratt.
sd kan jag int inse att han har gjort
nagot, pa grund hvaraf vi skulle vara
forpligtade att storta oss / obehaglig-
heter for att radda honom. For tu-
san! Hvad hade han / den der r0fvar-
kulan att CORA?
Frs mad, svarade jag 0~fyerraskad
af hans ytterliga s%tranghet, sedan gref-
ven blef sd svart sarad / hufvudet for
EFT par manader sedan, har han icke
varit sig sjalf.
- Han har varit ti~llrackligt sig sjalf
for att hanga en- qvinna | kjortlarne |
stallet for att uppfylla sina pligter,
svarade grefven med pl0tsligt upp-
flammande forakt. Men Diet Dir / ALA
fall SAINT hvad nj sager. Jag har sett
Diet med egna ogon. Men annu en-
gang - hvarfor ofverlemnar int er
matmor at hertig Bernhard att stalla
ON saken?
Emedan hon fruktar att han moi.
ligen int skulle vara ~tillrackligt in
tresserad.
Han vande sig haftigt bort, och ON
jag Ell misstar mig, sa ryckte han till.
Inom EFT ogonblick gick EFT illus upp
for mig. Den retlighet och otalighet,
som grefve Hugo lagt 1 dasen, sd fort
jag namde waldgrefvens namn, hade
uppvackt min forundran. Jag hade ic-
Ike vantat EFT sadant utbrott af en- man
med hans allvarliga, lugna natur, hans
hoga stallning och ryktbara namn.
Jag hade trott honom Ola att ega EFT
mera ridderligt sinnelag cch EFT mera
opartiskt omdome. Och jag kande
mig ofverraskad och besviken.
Men nu kom plotsligt forklaringen
- fran EFT alldeles ovantadt hall. I
forsta ogonblicket kunde jag varit far
dig att skratta babe at honom och mig
sjalf. Manner var svartsjuk - svart-
sjuk vid hans alder och hans graa har!
ia, jag kunde | sanning vara frestad
att skratta, ty babe svartsjukan och
den kansla, som framkallade den,
tycktes mig lika befangda. Der pa
stativet framfor mig hangde p~ortrattet
af hans f0rsta hustru och hans barns
halskedja. Och N sjalf var ju
gammal nog att kunna vara min mat
mors far. Hvad hjalpte val Diet att
han var reslig och stark och kraftig.
trots sina graa har. eller att han bar
EFT ryktbart MANN? Mar jag tankte
pa waldgrefven - pa hans harliga
ungdom och rldderliga vasen, pa hans
vackra ansigte och soliga leende. och
jamforde honom med denne lugna.
stadgade graharsman, kunde jag san
nerligen varit hagad att skratta.
Medan jag stod fordjupad / dessa
tankar, vandrade g~refven flera ganger
af och an rnmmet med nedlutadt huff
vud och ryggen till half:en wand mot
mig. Slutligen stannade han och bor-
jade alter tala, men icke ems mitt
skarpta ora kunde nu upptacka nagot
ovanligt | hans rost.
Godt, SADIE han | en- ton ar halft
f0rtretad resignation, nj har utrattat
ert arende. Jag tror mig ha forstatt
er, och nj kan saga err harskarinna at,