Svenska monitoren., 1904-03-11

ganger dJupt ned c Vile slutligcI
icke ga vidare, hvarfor vi voro nod
sakade att rycka upp henne med vale
och tvinga henne att fortsatta. Kan
martarnorna, som grato af fortviflan
| voro foga battre. vata anda till mid
|. jan, utmattade af den klibbande dyr
och besvarade af den vamjeliga stank
som uppsteg fran karret, rorde de 81,
endast med svarighet framat, och ha
de icke min matmor visat EFT sadan
mod och Steve varit utrustad med sd
dan jattestyrka, sa tror jag att v
skulle blifvit staende der tills norge
men inbrutit och man fangat oss Xix
som foglar pa Ell limstang,
Pa delta satt plumsade och vadadt
vi under mera an en- timmes It'd, med
den morka himlen ofver oss, Diet ava
kande trasket thunder oss och qvin
norma graf och TANNER ~ljudsnde
vara 0gon. Men shttligen, mar jag ma
stan uppgifvit ALT hopp. arbetade "
oss den ena efter den andra upp pa
wagon, der vi stodo helt flamtande och
darrande och forvanade 0fver att kan
ma fast mark under vara fotter. Annu
hade vi ofver en- fjardingsyag att ga
men pa torra marken, och ehuru delta
under andra forhallanden skulle fore
fallit qvinnorna sasom EFT afventyr
ligt och vagadt foretag, uppvackte Diet
icke den ri1gaste forskrackelse hos
dem efter hvad vi nyss genomgatt
Min matmor och waldgrefven gingo
hand i hand, och jag tror att de voro
hvarandra till lika stor hjalp. Hvad
Marie betraffar, sA lyste hennes lila
bleka ansigte som en- hoppets fackla
1 m0rkret. / trasket hade hon hvar-
ken f0rtrottats eller fallit / vanmakt,
och under wagon kommo tararne mig
/ 6gonen af m~edlidande, omhet och be
undran.
Slutligen bad Steve oss sta stilla en-
stund, och / Diet han lemnade oss qvar
pa wagon, fo~rsvann han in | EFT m0rkt
snar, som lag mellan densamma och
floden. Jag horde, huru han skot gre
narne framfor sig och snafvadc och
svor, tills dessa ljud strax dereftcr do
go bort i fjarran, och vi stodo dar-
rande och vantade. Tank ON hastar-
ma hade forsvunnit? Eller ON de sill
tit sig losa fran Diet stale, der han thu
drat dem tidigt pa morgonen Stamina
dag, eller ON nagon fatt reda pa dem
och fort dem undan. Dessa tankar
kommo mig att kallsvettas.
Da horde jag, huru han kom tillbala,
och fornam ljudet af hasthofvar. Han
hade dem med sig! Jag andades alter.
Inom EFT 0gonblick tradde han fran
ur snaret, och efter honom foljde en-
rad af skuggor - fem hastar SAM
manbundna med hvarandra vid huff
vud och vans.
- Fort! hviskade han. Han hade
varit tillrackligt LANCE ensam for att
ha hunnit bli nerves. vi ha nu varit
pa vag / iva timmar, och om de annu
int upptackt honom, sa kan Diet int
droJa LANCE imam de Diet CORA. bet
ar EFT 'kort forsprang, och halften af
oss maste ga till fots.
Ingen svarade, men inom en- minut
hade vi waldgrefven, min matmor, fro
ken Anna och en- af kammartarnorna
/ sadeln. Derpa satte vi upp Marie,
hvilken var latt som en- fjader, jamie
den lattaste af kammartarnorna pa
den aterstaende hasten. Steve gick
bredvid den, som red forst, och skyn-
dade pa oss, Ernst, Jakob och jag bill
dade eftertruppen, och inom iva minu-
ter efter hastarnes ankomst voro vi
pa vag. De ridande hade endast sac,
kar | stallet for sadlar och repagglor
1 stallet for stigbyglar, men ingen
yttrade en- klagan. Till och med fro
ken Max hade b0rjat hemta sig igen
och tankte nu mera pa faran att bli
tillfangatagen an pa varkande ben och
skafda khan.
Wagon var god, och, sa vidt jag kun
de berakna, tillryggalade vi nara en-
half mil under den forsta timmen. Vid
midnattstid befunno vi oss saledes en-
och en- half mil fran lagret. Vid den
ma It'd borjade molnen, som hittills "
rit oss till nytta genom att Okla mork-
ret. att urladda sig | verkliga floder af
& som smattrade pa wagon och
bland traden och inom n8gra minu-
ter gjorde oss alldeles genomvata.
Men ingen klagade. Steve mumlade
nagot ON att delta skulle CORA Diet
annu svarare for dem att finna vara
spar, och under ytterligare en- timme
fortsatte vi tappert var fard. pa be.
falde oss var anforare att CORA halt,
och vi stodo stilla och ~lyssnade.
Efter regnet hade himlen blifyit ma.
got lattare. En- blek h~alfmane, SON
simmade | vester bland en- mangd af
s0nderslitna regnmoln, kastade EFT
svagt SKINNER Diver la~ndskapet. Till
h0ger ON oss urskilde vi en- kal slatt,
som sa smaningom hojde sig bort mot
h%orisonten och icke erbiOd nagot