Svenska monitoren., 1904-01-15
GREEvIHHAH ROIHA
H~istorisk roman fran Trlttic 5rlsa
krigets It'd
J. WEYMAN.
(Forts. fir. foreg. mr.

- Hvar ar han? fr3gade hon, Diet
hon betraktade mig misstanksamt.
jag svarade att jag icke visste Diet.
Hvarf0r kom han int in till
ovallsvarden? fortfor hon.
Aterigen %f0rklarade jag att jag
visste Diet.
Du ar en- dare, SADIE hon skarpt.
Men jag sag att hennes vrede lagt sig
O. kande ingen f0rvaning, da hon | fullt
forandrad ton ~fortfor: Sag mig, hvad
general Tzerclas har gjort dig for ondt,
eftersom du tucker sa lila ON honom?
Hyser du nagot sarskildt agg emo no.
nom, Martin?
Nej, jag hyser int nagot agg
emot honom, ers mad, svarade jag.
Du tucker lila ON honom?
Jag slog ned ogonen och teg.
Jag kan sc att du g0r Diet, fortfor
min matmor. Men hvarf0r? Sag mig
hvarfor, Martin?
Men jag kande mig 0fvertygad ON
att hvarje ord, jag yttrade till hans
nackdel, skulle / min matmors nuva-
rande sinnesstamning endast h0ja ho-
nom / hennes gunst, och jag beslot
derfor att icke svara. Men mar hon
slutligen ansatte mig alltfor hardt, sa-
de jag att jag hyste misstro till honom
emedan han var en- lyckosoldat - en-
klass af manniskor, som landfolket Of
verallt betraktade med afsky, och att
intet af hvad jag sett / hans lager varit
egnadt att minska denna min kansla.
En- lyckosoldat! upprepade min
matmor med en- latt a~nstrykning af
undran och han. Och hvad sen da?
Min morbror var en- sadan . Engels-
mannen lord Craven, hvilken, ON ALT
hvad jag hort be,Sttas ar SAINT, ar den
adlaste vandrande riddare, som nagon-
sin foljt en- drottning 1 landsflykt -
han ar ju ocrsa en- sa L. Och hans
kamrat, lord Horace We're, och grefve
Leslie, skotten, som for befalet Oliver
svenskarna / Stralsund - ON honom
har jag aldris hort annat On godt. Och
grefve Thurn af Bohmen honom
HAMMER jag sjalf, han ar Taper och
hederlig. En- lyckosoldat, fortfor hon
tankfullt, i Diet hon trummade med
ingrarna pa bordet. Och hvarf0r int?
Hvarf0r int?
Dessa ord retade mig till vrede.
Han har Tysklands varsta sl0d-
der / slit folje, mumlade jag. Sc blot
pa hans lager, ers mad.
Hon ryckte pa axlarna.
Eft lager kan int vara nagot
nunnekloster, SADIE hon. Och i ALA
handelser tillh0r han ju Diet rata par
tiet.
- Slit eget! utbrast jag.
l nasta 6gonblick skulle jag velat
bita tungan af mig, men Diet val for
sent. Min matmor sag pa mig med en-
strang blick.
- Du boriar bli for frisprakig, SADIE
hon. Jag marker att jag resonerat for
mycket med dig. Visser'igen befinner
jag mig int pa Hertz" &, men jag
fordrar anda att man behandlar mig
med %v0rdnad, Martin. Ga - ga genast
och var mera forsigtig i morgon.
Hvad var nu resultatet? 10, att jag
forolampat min matmor och Diet utan
att ha astadkommit nagon nytta. Jag
undrade, hvad waldgrefven skulle sa-
ga, och gick till sangs med hjartat
uppfyldt af oroliga aningar, hvilka till
togo i styrka jul langre jag lag vaken.
Natten hade skridit langt framat, och
i vart omedelbara grannskap var ALT
tyst och stilla. ~Skiltvaktens fotsteg
gafvo EFT er +onigt exc der han van
drade af och an pa plattformen utan-
for huset. Jag kunde nastan h0ra dc
sofvandes ardedrag / rummet bredvid,
bora, huru Diet knarrade / g~olfvet, mar
MACON steg upp eller vande pa sig. Det
fanns ingenting som hindrade mig fran
att sofva.
Men nina tankar Vile icke hAlla sig
inom huset eller dess omedelbara
grannskap, utan svafvade bort till det
omgifvande lagret, och nina 6ron upp-
fangade hvarje ljud, som hordes deri-
fran - de druckna mannens raa san
ger, deras mustiga eder, deras grail och
skran. Och pa en- gang, kort fore mid
matt, horde jag nasot mel an delta:
EFT pl0tsligt tut, som vaxte och vaxte,
blef ALT vildare och hogljuddare och
derpa dog bort / en- 0gonblicklig tyst-
mad - for att 4 nasta minut e~fterfoljas
n vida skrik af smarta - skrik pa
skrfk af sadan dodlig angest och for
tviflan att jag genast satte mig upp /
bAdden, badande / svett och darrande
1 ALA leder, och afven de sofvande van
de pa sig och st0nade / sina dr0mmar.
Derpa blefvo skriken svagare och upp-
horde slutligen helt och ballet. himlen
ware pris!
Men denna ~tilldragelse gjorde mig
icke mer hagad att sofva, och mar jag,
med hvarje nerv i spanning, vandt mig
ON pa andra sidan for minst tjugonde
gangen, tyckte jag mig h0ra EFT svagt