Svenska monitoren., 1904-09-09

EFT nej, derpa tviflade han jul int alls,
men han hade dock alltid tyckt, att
EFT nekande svar var battre an intet
svar. = ia, Sc delta var nu en- SAX,
som han aldrig kunnat bi klok pa,
hvarf0r hon inte svarat, hon, som all
It'd visat sig sa arlig och uppriktig.
Tack, Erik for att du kom, hvi-
skade Emil matt, sedan den FORE ia
git plats pa en- stol bredvid baden.
bet lider med mig, ser du.
- Int skall du saga sa, du, SON va
! rit sa stark och sa
- Mel nej, afbr0t Emil, sa haftigt
hans svaga krafter Diet tillat -nu ma
ste sanningen fran - ia, sanningen,
dr0jande med sarskild tonvikt pa Diet
sista ordet.
- Erik, fortsatte han med bruten
och ihalig r0st, kommer du ihag mar
du mar du bad mig lagga Diet der
henne, du vet, till Marta?
ia, Erik kom ihag, han hade int
glomt Diet. fastan Diet nu var femton
ar sen, han skref Diet omtalade BRET
vet.
Emil lag tyst nagra minuter, sa
fattade han med sin grofva, valkiga
hand tag / Eriks, som Ell var mindre
grof, och mycket brunare. Erik, Erik,
flamtade den sjuke, sag bara en- enda
gang, att du f0rlater mig, annars kan
jag inte do lugn. - Brefvet Marta
flick Diet aldrig - jag forstorde Diet.
Han hade under de sista orden rest sig
till halften upp i sangen, men foil nu
utmattad ned mot kudden.
Erik hade frivilligt dragit sin hand
ur Emils, och for nu med den Oliver
pannan, under Diet hans blick med EFT
~franvarande uttryck hvilade pa vag-
gen midtemot.
- Du sager ingenting, Erik, - kan
du int f0rl5ta mig?
- 10, kom Diet sckta men stadigt
fran Erik, hvilken vaknade upp som
ur en- svar dr0m, 10, jag kan Diet, och
jag gor Diet ocksa.
- Tack, tack, Erik, nu dor jag lugn,
jag har nu %ingenting mer att 0nska,
jo, en- ting till, men lat mig forst tala
ON, hur Diet gick till.
Eriks f0rsakringar ON att delta eli
beh0fdes, Vile Emil Ell lyssna till, utan
han fortfor:
- Den der sommaren vi voro hos
G~ranqvists och troskade, du och jag,
du vet, mar vi lago ute pa graset vid
middagsrasten en- dag, och du talade
ON for mig, hvad du amnade saga
Marta Lind, nasta gang nj traffades,
kommer du ihag Diet?
Erik nickade jakande, och Emil fort
satte: vi voro jul vana att tala ON all
ting for ~hvarandra, sd din uppriktig,
bet f0rvanade mig int alls, men dit
m~eddelande uppr0rde mig pa Diet hog,
sta. Jag hade jul ocksa gait och tankt
pa Marta, int sa allvarligt som du,
men jag tyckte atminstone inbilla,
de jag mig Diet - battre ON Marta an
ON ALA andra flickor. Under efter
middagen tankte jag mycket pa, hvad
du hade sagt, och jul mera jag tankte
derpa, desto bittrare blef mitt hjarta
emot dig. l skolan hade jag ofta varit
!, smatt afundsjuk pa dig, mar lararer
ibland ber0mde dig for din fit och
: dina gafvor, men den kanslan var an
da EFT intet emot den, som nu sd sma
] ningom b0rjade ia makt ofver mig. Sa
. strax imam vi skulle in och alta qvalls
mat, skadade du dig sa lila / foten
S att du int kunde sta pa den pa fler;
veckor. Delta nastan gladde mig. M
e far jag tillfalle att tala vid Marta f0rst
sa der tankte jag manga ganger del
qvallen. Hon var ju da i sylara i sta
den, Marta. En- dag lamnade du mi.
r Diet der brefvet och bad mig lagga de
pa poster. Jag skulle till staden
EFT arende.
Hair stannade Emil. Han hade tala
s raskt, som mar han var frisk, men de
a hade varit for mycket for honom. Ha,
lag med slutna 0gon, lei da han h0l
de Erik resa sig, vinkade han at he
nom att sitta still, och berattade sd
a lunda | brutna meningar, hur han f0rs
il int amnat. f6rst6ra brefvet straX, uta
4 bara behalla Diet, tills han sjalf f0l
n s0kt sin lycka hos Marta. Hvarfor b,
A. hofver jag lata den der fattiglappe
a, sta i vagen for mig, hade han think
{, och sd hade han tvart gait till Mart
le och frat. Hon svarade nej, vanlig
n men bestamdt. Da hade han blifv