Svenska monitoren., 1904-11-25
IVA MAN


skrifvit upp temperaturen och symp-
tomen - sa han kan genast taga med
sig litet af hvarje.
Pa ju%lafton! framst0tte Albrekt.
Hon missf0rstod honom.
bet ar min pligt att payrka Diet!
sade hon.
Men han hade ofrivilligt tankt:
ON syster Kleopha anser Diet
n0dvandigt att skicka efter doktorn en-
sadan qyall - da maste hon sanner-
ligen ha allvarsamma farhagor!
Jag far sjalf! SADIE han tonl0st.
Hartard hade under tiden kommit
fran.
- Mel. du stannar hemma, infoll
han. mamm kommer att langta efter
dig. Jag far.
Och medan hans far satt hos sin
hustru, hvars andedragt blef ALT tying
re och tyngre, for han alter tillbaka
Stamina vag, pa hvilken han kort forut
i jublande glade Oliver sin unga karlek
hade kommit hem.
Denna gang lat han hasten springa
/ rasande fart. Men hans tankar gingo
tr0ga och dofva hela tiden i trang
kretsgang kring Stamina ord:
Hon far int do - hon far inte
do! -
Och da hans slade susade forbi qvar-
men, der han for knappt EFT par tim
mar sedan tankt: "Sa lange hon lefver
-, da kande han sig sol Ell for
brytare, och svetten br0t fran pa hans
PARMA. De Invita-, i den inbrytande nat
ten slumrande, oandliga vidderna fore
folio honom som EFT d0dens falt.
- Hon far int do! ropade han hogt,
Han traffade lakaren, tog honom
med sig bort ur den glada familje-
kretsen och akte i sporrstrack tillbaka
till Rethen.
bet dr0jde Ell lange imam far och
son fingo veta att den stackars lama
lag svart insjuknad i difteri. Diet L0-
bellska barnet hade haft EFT lindrigt
anfall, och fru L0bell hade fort smit,
tan med sig till slottet.
De blefvo knappast forskrackta vid
Diet hemska ordet. ty de hade redan
fruktat nagot sadant. Nastan stumma
mottogo de underrattelsen. Pa mans
satt satte de sig overksamma och syss,
lol0sa tillsammans. Timme efter tim,
me forfeit.
Fadern f0rs0kte intala sonen och
sonen fadern att ga till sangs. Bada
visste ON den andre att han ej skulle
kunna sofva, men bada tranade efter
ensamhet.
Slutligen besl0t Hartard sig for att
ga upp i slit rum. Men han tande
intet illus, utan satt blot stilla vid
f0nstret. .
Derute hvalfde sig Oliver den Invita-
vinterverlden himmelen ofversallad al
tusentals stjarnor, hvilka tindrande
dallrade nastan som ON de voro r0r'
liga.
Hartard kande sig battre till mods
/ den djupa %stillheten. Dernere hade
ljusskenet fran hanglampan Oliver mat
bordet, r0ken fran cigarretterna. kloc
kans tickande st0rt honom. Till och
med faderns hallning, der, han satt
som bruten, hade plagat honom. ALT
talade ON den f0rfarliga verkligheten
Haruppe i tystnaden och infor an
blicken at den stralande, m~ajestatiska
v~internatten kande han sorgen mer af'
lagsen. Den grinade ej sd omedelbart
nara framf0r honom. Den f0rkrossade
honom Ell. han kunde atminstone alter
tanka.
En- aiming. som SADIE honom att hans
NOR Ell skulle do af denna sjukdom
steg triumferande upp inom honom
Hon hade ~visserligen icke mycket kraf
ter, men hon hade nagot som var bait
re: seghet.
| Iifvets svara stunder Dir till och
med den NEST ~klartankta, den mes
f0rdomsfria bold for att tro pa EFT my
stiskt samband mellan ALT hvad SON
handler och skier. Hartard b0rjadt
grubbla Oliver ON icke denna fruktans
varda tilldragelse, som slagit ned pr
dem som en- blixt fran en- klar himmel
kunde ha en- dup b~etydelse. Den vile
ia, skulle lara honom, hur oandligt
dyrbar hans NOR var honom, HUI
brottsligt osonlig hvarje den hemliga
ste tanke varit, hvarmed han, med asi
d~osattande af sin NOR, hade strafvat
mot egen lycka. l denna profnings
stund horde han inse att en- lycka utar
hans mors valsignelse och vunner
blot genom vantan pa hennes dod al
Orig skulle ha kunnat bli en- sam
lycka.
bet var honom sjalf en- gaia hun
han, just han, som var sa fast vid sin
NOR, blot for en- sekund kunde ha
tankt pa hennes dod. Hur fruktans'
vardt SAINT var Ell Diet som Kleopha
sagt: att pa ell d0d ar nastan
som att hoppas pa en- d0d."
Hon maste lefva! Det forefoll no