Svenska monitoren., 1904-04-29

mellankomst pa satt och Wis hade rad
dat mitt lif, och slutligen uttalade jag
sasom min enskilda 6fvertygelse att
han icke a invigd ! Tzerclas' planer
Ratten ahorde mig uppmarksamt.
borgmastaren framstallde nagra fra.
gor, som jag besvarade. Radd att
STAMINA - ty radsherrarnas ansigten
visade inga tecken till mildare STAN.
ming - b6rjade jag upprepa, hvad jag
sagt f0rut. Men nu iakttog radsfor
samlingen tystnad; jag stannade.
snarjde in mig och tystnade slutligen
alldeles. Saliva luften | rummet tyck
ties komma mig att stelna till is: Diet
var som ON jag hade talat till statyer
Grefvinnan var den forsta som brot
f0rtrollningen.
Ma? SADIE hon med IN rost, som
var pa en- gang darrande och trotsig.
Borgmastaren vande sig till sina
kolleger, och for forsta gangen visade
sig / deras ansigten nagra tecken till
lif. Men delta varade blot EFT 0gon'
blick. Derpa sjonko de andra tillbaka
/ sina stolar, och borgmastaren vande
sig till grefvinnan.
vi arc babe ers mad och er tia.
mare mycket f0rbundna ,sade han all
varligt och h0gtidligt. Men ratten
ser ingen anledning att andra slit be.
slut.
- Och delta ar?
Grefvinnans r0st var osaker. Hon
visste, hvad som komma skulle.
- Att bada fangarna ia Ida Stamina
strait.
For EFT ogonblick trodde jag att min
matmor skulle CORA nagot, som icke
0fverensstamde med hennes vardighet
- att hon antingen skulle pa vanligt
qvinnomaner b0rja grata och klaga ell
Ter ocksa nedlata sig till att envisas
och hota, hvilket naturligtvis maste
visa sig lika gagnl0st. Men | sin egen,
skap af herskarinna hade hon ocksa
Tart sig manlig sjalfbeherskning, och
aldrig hade jag sett henne upptrada
pa EFT henne vardigare satt. Jag visste
att hennes hjarta klappade vildt, att
hennes br0st svallde af harm, medli-
dande och fasa, att hon. liksom jag
sag framfor sig Diet vackra hufvud.
hvilket hon sokte f~0rsvara, rulla | dam
met. Men trots ALT delta beherskade
hon sig. Hon reste sig stelt fran sin
plats.
- Jag ar err mycket tacksam for del
talamod, hvarmed nj abort mig, SADIE
hon med s~kalfvande stamina, men utap
att forlora fattningen. Jag hade van
tat att har ia sc nagon, som skulle
understodja min bon, men han ha!
icke kommit. Ma derf0r ansyaret hvi-
la pa hans eget hufvud. Jag hoppas
blot att nj aldrig matte beh0fva pla.
dera for en- sa god SAX - cch dock
vagras bonh0relse.
De reste sig och forblefvo staende,
medan hon passerade f0rbi dem; och
de bada r~adstianarne gingo med sina
stafvar / handerna fore henne, da hon
lemnade den stora salem. Tystnaden,
de stella formaliteterna, de knarrande
skorna. ia Saliva den mangfargade
reflexen fran fonstren ALT delta
verkade sakert lika %qvafvande pa hen.
ne som pa mig, ty mar hon slutligen
kom ut / fra %luften, sag jag att hen
mes ansigte var betickt at en- blekheI,
som strackte sig anda till lapparna.
Men hon beherskade sig tappert;
den buttra folkmassan, hvilken med
EFT doft mummel helsade var ankomst
tystnade under hennes f0raktfulla bile
kar, och dels at v0rdnad, dels af ar
tighet, emedan de nu kande sig sakra
ON slit offer, lyfte de pa sina m0ssoi
och beredde plats for oss att passera
forbi. Jag vantade i hvarje ~ogonblicK
att grefvinnan skulle o~fvervaldigas nj
sin smarta, att hon skulle brista ut j
graf eller d0lja slit ansigte. Men hon
skred med h0gburet hufvud genom
folkmassan och gick utan att vackla
hela wagon till var bostad.
Pa troskeln till denna stannade hon
slutligen, just da jag 0nskade att hon
skulle stiga in. Hon stod stilla ett
ogonblick, vande pa hufvudet och lyss-
made.
Hvad Or Diet? SADIE hon.
Kanonskott; fran vallgrafvarna,
ers mad, svarade jag hastigt.
Mel. SADIE hon lugnt. Det ar hue
rarop. Man har kungjort domen.
Hon yttrade icKe EFT ord vidare,
utan gick helt lugnt uppf0r trappan
in j Jitt rum. Men jag undrade och
bafvade. Eft sadant lugn foref0ll mig
onaturligt, nastan grymt. Jag kunde
sjalf icke tanka pa waldgrefven utan
en- kansla, som nastan sammansn0rde
min strupe. Jag kunde icke utharda
att Sc Diet klara solskenet. Och mar
Steve och karlarna lingo h0ra domen,
gic kdet icke battre med dem. vi
stodo innanfor porten | en- liten grupp
och betraktade hvarandra med dystra
blickar. En- karl, som gick f0rbi och
com, byorkan Eapda tilI y3rt buc a1lar.