Svenska monitoren., 1904-09-23

foref6ll gossen och ynglingen ask
ward? Eller ON jag, mar ALT kommer
! omkring, int blefve riktigt mold med
Hartards skotsel af landtbruket. Och
sa kunde Diet ju afven banda att ON
standigheter intraffade som verkade
storande pa f0rhallandet mellan oss.
Och Diet wore anda synd, eller hur?
Kristina tryckte fast ~yaninnans
hand.
ia, ia - dig viii jag int forlora
- inte for nagot pris. bet ar kanske
som nj saga - Albrekt och du KAN
ma verlden battre an jag, som lefver
sa langt ifran den. Jag ser val all
ting en- smula idealiskt, kan jag tro.
Nj AFRO ALA sd eftergifna och hansyns-
fulla mot mig - och derfor tror jag
ofta att ocksa ALA manniskor derute
arc likadana mot hvarandra. Men !
arbetet kan man int vara sadan.
bet f0rstar jag nog.
Men i ALA fall b6rjade hon grata al
missrakning Oliver att hennes plan Ell
var utf0rbar.
Alexandra lade sig pa kna bredvid
hennes sang och talade uppmuntran-
de till henne: bakom den knabojande
stod Albrekt framatbojd och f0rsokte
ocksa trosta.
I delta 0gonblick kom Dora in, med
anstrangning barande pa en- dukad te-
bricka.
- 4, Sc teet! SADIE Kristina, annu
med tarade ogon, men leende. Dora,
har du nagot tilltugg at friherrinnani
- ia, hennes mad kan vara alldeles
lugn, svarade Dora, | den moderliga
ton som hon alltid anslog mo den stu
ka. Har finnas smorgasar och de der
m0rdegskakorna som fr%iherrinnan
tyckte sa mycket ON.
Da hon ordnat ALT matt och prydligt,
fragade hon ON hon skulle tanda lam
pan.
= vi skola ringa pa den, SADIE AL
brekt, annu ar Diet jul ljusan dag.
Kristina kunde icke ~foredraga skym-
ningen, och sa fort den sista solstra-
len rf0rsvunnit fran de grona tradtop-
par der utanf6r som Kristina kunde
Sc fran sin badd. maste hela rummet
upplysas med lampor och illus, sd att
Diet blef sa klart som midi pa dagen.
Albrekt och Alexandra borjade nu
skamtsamt tafla ON att passa upp Kri-
stina och stalla hennes choklad och
smabr0d pa den smala bordskifvan,
som fastskrufvades vid sangstallnin-
gen. ALT var pafallande luxu0st -
koppar, tallrikar, kannor, servetter.
l Rethens skankar funnos minst tolf
olika serviser for den lamas rakning.
Hvarenda pies var EFT konstyerk i
malning, form och flint porslin.
Albrekt hade kommit underfund
med att Diet var en- god forstroelse
for hans stackars hustru att ia ON
vexling i ALA de henne omgifvande
foremalen. Hvartannat eller hvart
treble ar lat han ocksa forse hennes
rum med nya m0bler och prydnads-
foremal.
Da Kristina var mold och val omvar-
dad, satte sig de bada andra vid bor-
Diet, och MI var det Alexandra som
~serverade sin ward.
ALA ire voro glada och muntra.
Alexandra forstod att pa EFT sarskildt
alskvardt satt beromma allting och
oupph0rligt betona att hon aldrig
skulle kunna genomdrifva att hemma
ia en- sa valf0rsedd tebricka upp i slit
rum. Sadant horde den sjuka alltid
gerna, isynnerhet mar Albrekt var mar
varande, derf0r att Diet befriade hen
ne fran den standiga, hemliga fruktan
att husets caster dock till slut skulle
kunna marka att Diet saknades en-
hustru pa Rethen.
Plotsligt SADIE Alexandra helt TORT,
just som hon forde sin kopp fran
munnen till tefatet:
- Hartard kan ia EFT arrende. Diet
ar Diet basta.
Nu val Diet de b&da makarnas tur
att hapna Sc pa h~varandra. bet hade
alls int langre varit tai ON Hartard.
Ala tire hade tegat / denna SAX. som
ON de alter vile tillbringa en- stund /
allsk0ns lugn och 70.
Framatbojd och med utbredda khan
satt Albrekt Won Fronhofen der med
de sankta handerna sammanknappta
framfor sig. Han sag med en- upp-
marksam blick upp pa Alexandra.
Kolumbus' agg. Bara med den
skillnaden att Diet gar int, SADIE han
kort.
Hvarfor inte, ON jag far lof att
fraga?
Kristina horde andl6s pa.
Men Albrekt sag int langre pa ga
stem, som med stolt och frimodig hall
ming vantande pa wal betraktade no.
nom.
Rethen afkastar 10000 mark.
lbland mer, ibland mindre. Hyad Diet
ena aret ger | 0fverskott, alter Diet an
dra upp fast jag gudskelof alltid
har lyckatS hall balansen ITtom do