Svenska monitoren., 1904-03-04

Jag var bedarad alldeles som en- tank.
los skolflicka! Motsag mig int! Och
hon stampede otaligt | golfvet, da fro
ken Max lyfte sin hand.
- Jag motsager er int, svarade fro.
ken Max. Men jag forstar err inte,
Forstar du den der tomma sto-
len? svarade min matmor bittert. Ell
Ter den der tomma banker?
Fr0ken Anna plirade ALT ifrigare.
- Men kriget, inf0ll hon saktmodigt
- EFT nodvandigt ondt, som Voetius
kallar Diet - kriget, grefvinna.
All! utbrast min matmor | vre-
desmod. Sasom Diet fores af dessa, Dir
Diet en- styggelse, EFT d~jafvulskt pa
fund! - Jag kande int till Diet f0rut.
MI har jag sett Diet med egna ogon.
Vanta, vanta, flicka, tills Diet ber0fvar
dig dem, du alskar, och hotar din
egen sakerhet, och tala sedan med
mig ON krig!
Men froken Annas ansigte hade fort
farande EFT trotsigt uttryck.
! - Men jag forstar anda int, yttra-
de hon langsamt. i Diet hon blinkade
med sina narsynta ogon liksom en-
uggla | dagsljuset. bet later pa er,
som ON vi int endast hade orsak att
sorja = och Diet ha vi jl utan af-
ven att frukta. AFRO vi da inte / sa-
kerhet har? General Tzerclas -
Bah! utbrast grefvinnan, darran-
de af rorelse. Lat mig slippa bora
hans MANN! Jag hatar honom. Han
ar flask. Falsk, sager jag dig, flicka!
Jag litar inte pa honom; jag tror int
pa honom, och jag onskar till himlen
att vi val wore ur hans valid.
Till och med Marie Wort, som hela
tiden suttit blek och tyst / EFT horn,
blockade upp vid dessa ord. Hvad fro
ken Max betraffar, sa fuktade hon
langsamt sina lappar, men svarade ic-
Ike EFT ord, och under nagra o~gonblick
radde en- dup tystnad i rummet. Der
pa SADIE Marie mycket tyst: Gud ware
tack!
Gfefvinnan vande sig haftigt till
henne. Hvarfor sager du sa? fragade
hon.
- Pa grund af ALT Diet myckna, som
jag fat veta sedan nj lemnade oss,
hviskade den unga flickan / forskramd
ton. bet var en- man som hade bolt !
delta hus, ers mad.
= ia, ia, mumlade grefvinnan ifrigt.
Jag kommer ihAg att han tiggde af
mig och att g%eneralen gaf honom pen
gar. bet var en- af de orsaker, som
bidrogo till att forblinda mig.
Han hangde honom sedan, hvi-
skade flickan med bafvande stamina.
Mere vid floden, i sydostra hornet af
lagret.
Grefvinnan stirrade misstroget pa
henne med vrede och fasa malade l
slit ansigte.
Den manner, som jag sag? ut
brast hon. Diet ar int mojligt! Du
har blifvit narrad.
Men Marie Wort skakade pa hufvu-
Diet. bet ar SAINT, SADIE hon enkelt.
- Gud hjalpe oss da ALA! hviskade
grefvinnan med genomtrangande
stamina. Ty vi arc i den
valdi
Pa dessa ord foljde en- bestort tyst-
nad, som varade nagra ia minuter.
Rummet tycktes blifva morkare, huset
tystare, och wagon, Oliver hvilken de
blockade ut genom fonstren, som SAX
made glas, forefoll dem annu mera
dammig, smutsig och Oyster, der den
strackte sig sa gra och enformig / den
brannande sommarhettan. En- af kam-
martarnorna borjade grata. Den an
Ira stod alldeles stel och stirrade
framfor sig med skramda ogon och
Galfoppna lappar.
- ia, ALA, fortfor grefvinnan slutli-
zen, och henes rost lj0d hard och be-
narskad. Han har bedt mig skanka
Qonom min hand och bli hans hustru.
Ian har bevisat mig denna heder. Har
skrattade hon EFT tungt, g%ladjelost
kraft. ON jag ar villig dertill, sa ar
'et godt och val. ON jag int ar
let - sa glitter han sig med mig anda.
Och sedan kommer han att halla oss
war har midi ibland ALA dessa fasor.
liler ocksa drager han till Heritzburg,
sch da Gud hjalpe Heritzburg och mitt
ytackars folk!
ErSken Anna fuktade aterigen lap
parma med tungan och flyttade ON
landerna i knaet. Hon var blekare
in vanligt, men hon yttrade icke EFT
jrd.
- Barnet? SADIE nu grefvinnan /
lelt f0randrad ton. Har Diet kommit
ill rata?
Marie skakade pa hufvudet, och EFT
jgonblick derefter slog hon slit halls
Glade for ansigtet och gick ut. De
horde hennes snyftningar, da hon gick
seDum f0rstugan in / slit rum.
Grefvinnan rynkade pannan.
ON vi bara kunde ia EFT bud till
.--H - -