Svenska monitoren., 1904-01-01
ha m~,sstank,e. och Hnnu mera, hvad

Adu NioStt. NeI5
Men behofde jag val undra, behofde
jag annat an sc mig omkring och nytt-
ia mitt forstand? Hurudan var var
belagenhet? Hvar befunno vi oss? |
EFT lager och | handerna pa en- lycko-
soldat, som var kali och artig. troligen
grym och mojligen brutal, som sakna-
de hvarje spar af entusias n, och. ON
jag Ell misstog mig, afven saknade
religion, och som icke kande ,nagra
lystnad palade honom. Och hvad hans
makt %betraffar, So sag jag jul att han
var omgifven af vida sallar, soldater
till namnet, men r0fvare till gagnet,
grymma, samvetslosa, tygellosa; sam
ma man eller atminstone tvillingsbro-
der till de man, som under EFT annat
baner plundrat Magdeburg och for
stort Halle.
Hvad kunde val hindra en- sadan
man fran att draga all mojlig f0rdel
af oss? Hvad kunde hindra honom
fran att marschera tillbaka till He
ritzburg och b~emaktiga sig staden och
slottet i min matmors MANN, eller fran
att qvarhalla oss sa lange han ansag
Diet lampligt eller 0fverensstammande
med sina planer? Landtgrefven och
hans minister voro langt borta, indrag-
ma / Diet stora krigets hvirfvel. Med
~kejsarens myndighet var det f0rbi.
Den sachsiska krets, till hvilken vi
Lorde. befann sig i upplosningstill-
stand. ALA lagar och f~orordningar
och regeringsbeslut hade upph0rt att
gala utanfor stadernas murar. Lyc-
kosoldaten var absolut och oinskrankt
herskare inom slit eget lager och sa
langt utom delta som hans svard kun
de ma.
Dessa oroliga tankar och funderin-
gar hollo mig vaken en- dryg timme.
Ena minuten hade jag beslutit mig
for att yacka min matmor, imam Diet
blef dagger, och, sa vidt mojligt, f0rma
henne att genast lemna lagret, men
minuten derpa ansag jag radligast att
vanta tills lagret brutit upp och vara
hastar voro sadlade och da, medan var
styrka a nagorlunda jamn, bedja
Tzerclas draga sin vag och lata oss
tortsatta var - till Frankfurt eller
Cassel eller nagon AMMAN plats, der
starka murar och hederliga borgare,
med egna hustrur och dottrar, kunde
erbjuda oss en- skyddad tillflyktsort.
En- hjarna, som en- gang bilrvit for
satt | ~verksamhet, fortfar att arbeta
antingen nan will Diet eller Ell. Mar
jag hade grundligt 0fvervagt den SAX,
som narmast tryckte pa mitt slime,
kom jag alldeles mot min villa och
till stor pima for mig sjalf att tanka
pa en- n Diet gyllene halsbandet.
Hela dagen, h%varunder jag ~f0rgafves
sokt EFT tillfalle att I smyg aterstalla
kedjan. hade jag undvikit Marie Wort.
Hennes nedslagenhet, hennes tystnad,
Diet satt, pa hvilket hon suttit hop
sjunken | sadeln - ALT delta hade |
mitt inre uppvackt de haftigaste sjalf-
forebraelser. For att undvika dessa
sjalfforebraelser och annu mera for
att soka undvika Diet odmjuka uttryc-
ket ! hennes ogon, hade Jag ridit pa
nAgot atstand fran henne, an / spetsen
for vart sallskap, an bakefter detsam-
ma. men aldrig i hennes narhet. Och
hela den dagen hade jag ju haft tusen
olika saker att tanka pa.
Men trots dessa tankar och omsor-
ger hade Diet icke lyckats mig att glom-
ma henne. vid vadstallen, vid skada-
de delar af wagon eller der stigarna
slingrade sig fran uppfor de bpanta
hojderna ofvanfor Vera, kom alltid
den tanken for mig: "Hur skall hon
kunna reda sig har," och da hade jag
svart for att icke MARINA mig henne.
Och sa var Diet ju Diet der halsbandet
son br7ndc / min ficka. For hvarje
ga a hand rakade rora dervid,
kan. jag mig sasom en- tjuf, sasom
den uslaste bland de usla. Efter mo-
tet med Tzerclas hade jag visserligen
lyckats glomma Diet for stund, men
nu, i nattens tysta timme, qvaldes jag
af langtan att bli af med den olyck-
saliga tingesten, att Sc den alter | hen
mes ego, att ia slut pa saken, imam
nagot lumpet odes obegripliga nyck
betog mig all mojlighet att CORA Diet.
Ty ON nagon olycka traffade mig, och
man funne kedjan j min fcka - hyad
skulle hon val da tanka om mig? Ell
Ter ON Diet sista af ALA olycksfall traf-
fade mig och hon aldrig mera aterfinge
sin egendom?
Dessa forestallDingar, som arbetade
i min redan f0rut sa uppjagade fan
tasi, f0rorsakade mig sadana oval att
jag tyckte mig knapDast kunna afvak-
ia morgonens inbrott. Flere ganger
under natten reste log mig upp pa
armbagen och kastade en- blick rundt
omkring Diet sofvande lagret och On
shade att jag pa 0gonblicket kunde
aterlemna kedjan at henne.
Delta var dock en- omoj.ighet, och