Svenska monitoren., 1904-09-30
IVA MAN
Roman at Ida BOy-ed

(3) (Forts. fir. f0reg. mr.
~ Och anda, utbrast hon haftigt, ar
Jag radd for Hartards hemkomst! Han
har din natur. Och Diet will saga
kraft. Han kommer att villa CORA
intrang | dina rattigheter - skjuta
undan dig - omedvetet - med sin
ungdoms raft - dig, som sjalf annu
Ar ung och stark -. Jag har alltid
h&llit af honom, han ar ju err son! Men
blir han sadan skulle jag kunna hata
honom -.
Albrekt val djupt u~ppskakad.
- Dina lidanden for min skull upp.
nora aldrig! hviskade han for sig
sjalf.
Da forbade hon sina tarar.
Nej, mel! Banna mig bara! SADIE
hon hastigt och forsokte smale. Jag
lider int alls! Du far verkligen lof
att vara s~trangare och skratta ut mig
mar jag kommer i de har tagen.
Hartard halter int bara af sin NOR,
utan ocksa af dig. Du Or hans ideal
for en- man. Pa Diet skola vi tanka.
Och sa skola vi hastigt och lustigt
gifta bort honom - med Natalie Mont
fort, som har Flieders, eller nagon af
flickorna Aulendorf, som ha pengar.
Flieders wore bast. Diet skulle Kri-
stina tycka NEST ON.
Och nu skrattade hon verkligen.
Albrekt tog hennes hand / sin. Sa
gingo de tillsammans vidare.
Framf0r dem tindrade EFT illus.
A, der ha vi qvarnen och Sc
bald! SADIE han.
Qvarnen stod der m6rk och 0fvergif-
ven - en- vaderqvarn af ira, lik den
som forut ! dagens sista bleka illus
ensam och svart aftecknat sig som
en- silhuett mot himmelen pa andra ST.
dan sion.
- Ado, du oforlikneliga! SADIE AL
brekt lagt. Ocksa jag kan alltid som
Kristina bara saga: Tack, tack!
Och stAende i skenet fran agns.
lyktorna, tillade han, under Diet Sc
bald med ALA tecken till daligt lynne
aftog h~asttackena:
- Farval till / morgon pa H0rstel!
Ar Diet stor midday?
- Bara mammas vanner - pastor
Zwota, A%ulendorfs utan d0ttrar, fru
Montfort med Natalie och sa Calatin,
upplyste hon.
bet sista namnet gjorde EFT ODE.
hagligt. intryck pa Albrekt, men han
beharskade sig.
Ado da, vi traffas 1 morgon! sa.
de han blot.
Sa for vagnen derifran.
Albrekt stod qvar en- stund och sag
huru de bada fran lyktorna till h0ger
och venster utstrommande stralknip
pena upplyste EFT kagelformigt stycke
land pa 0mse sidor ON wagner. Hju,
lens rullande dog smart bort pa den
mjuka la~ndsvagen, men de bada Illus
strimmorna sag man annu LANCE. F0rst
da de knappt syntes mer, gick han till
baka.
Det hade nu blifvit fullkomligt matt
en- manl0s h0gsommarnatt. Der
stjarnstrodda himlen syntes oandligt
hog, da den lysande formedlaren mel
Ian den och jorden saknades.
Fri och latt om hjartat gick AL
brekt raskt pa. Komma hvad som
vile, kande han inom sig en- rikedom
och sakerhet, som gjorde honom be,
redd att of0rfaradt och frimodigt m0ta
hvad som helst.
Medan han a pa hemvag, satt den
vackra sjuksk0terskan hos den lama.
Kristina var van vid att tala f0rtro-
ligt med sin omgifning, afven med
dem som intogo IN ~tjanande stallning.
For henne, som legat till sangs i thu
gutre ar, funnos Ell de skrankor som
f0rbjuda husets harskarinna
att tala f0rtroligt med sina under
ordnade. For dem, som dag ut och
dag in hjalpte henne med ALT hvad
hon beh0fde, smatt som stort, kunde
hon Ell ha nagra hemligheter. bet
skulle ha forefallit henne onaturligt
att hela tiden taga emot manniskors
m~edlidande, talamod och arbetskraft
och pa Stamina gang h0gdraget eller
blot forsigtigt uppdraga granser for
slit tai.
Under de forsta aren af hennes H.
dande hade Diet manga ganger fore
kommit henne som ON hela hennes
tillvaro lag blottad och bar for hennes
omgifnings 0gon. Icke en- timme pa
dagen kunde hon undandraga sig be-
vakning, icke en- box kunde hon lasa
utan att ALA visste hyad hon Taste,
icke hysa en- 0nskan och sjalf upp-
fylla den, icke dricka en- klunk vatten,
utan att den bi0ds henne. / hennes
lif gafs ingen frihet och ingen hem
lighet, ingen villa och intet afg0rande.
Men sa smaningom hade hon want
sig vid de rattigheter som hennes IL
dande gaf henne pa manniskorna. Och
falt nroS,1y1fot +1psJa Lou ...Ie .--..