Svenska monitoren., 1904-11-04

blot deti bad hon, ~gratande nagot
mindre haftigt.
- Ingendera, SADIE han. Bada arc
mig lika motbjudande.
Natalie giorde EFT f6rsok att torka
sina tarar. Men vid nasta fraga br6to
de alter fran.
~ Saledes nagon jag int kanner!
Skall nj smart - smart - gifta er?
Da flick Hartard plotsligt en- lycklig
i~ngifvelse. Fast egentligen drefs han
blot af begar att sa mycket son moi
ligt a~tergalda Diet granslosa f%ortroende
som visats honom. Hur godt Diet
giorde Natalie, hade han i sin oerfa-
renhet ingen aiming ON.
- Min karlek ar int lycklig. SADIE
han sorgset. Jag maste ga och bara
pa den / tysthet. Ty som jag int kan
be henne, som jag alskar, bli min
hustru, tors jag inte forrada den for
henne r. jag skulle bara oroa henne
med den.
Natalie forbade sina tarar och sag
pa honom.
-Saledes arc vi bada olyckliga!
SADIE hon.
- ia, och bora just derfor halla till
sammans j trogen vanskap, eller hur?
- ia, ia! svarade hon allvarsamt.
Tr0stad var hon naturligtvis icke,
men i stallet nagot annat, som kanske
var battre hon a sysselsatt. En-
mangd fragor och for~estallningar
trangdes / hennes hufvud.
ON han aldrig tordes saga "den an
dra" att han alskade henne, maste
hon vara en- annans hustru! Sa for
farligtl Syndigt nastan! Och anda
sa storartadt. Att iva foralska och
f0rlofva sig med hvar andra, Diet han
der ALA dagar. bet a nara pa ba-
malt. Men att vara den alskades va
ninna och veta att ocksa han alskade
olyckligt = Diet var nagot annat, ma
got storslaget.
Och mar han sa en- dag insag att han
for sin familjs skull inte langre flick
hange sig at fruktlosa dr0mmerier Of
yer sin olycka, utan horde gifta sig
afven utan karlek, da skulle han sa-
kert komma och fraga: ''Vill du bli
min, Natalie? Du ensam hammer mitt
hjartas historic, du ensam har stor-
sinthet nog att vara mold med Diet lila
jag kan bjuda dig, ON dig ensam vet
jag att din karlek ar tillrackligt stark
att komma dig att vorda grafven i mitt
f~orflutna". - Natalie besl0t redan nu
att handla uppoffrande och trofast och
bli hans hustru.
Hon andades pa sin nasduk och
tryckte den gang pa gang mot ogonen.
- Ser jag annu gratogd ut? fragade
hon med en- anstrykning till EFT le-
ende.
Han betraktade henne uppmarksamt
och slog derpa med handen bort jord-
sparen fran hennes klanning, der hon
legat pa kna.
ia, litet forgraten ar nj ju, for
stas. Det ar kanske bast att vi ga
hyar och en- for sig tillbaka, tillradde
han.
ia, och jag sager att jag har tand-
vark. Som Meta!
a, Diet tror ingen, SADIE han.
Da maste hon verkligen smale? ty
bennes praktiga lander voro hennes
stolthet.
sag ingenting alls! radde han.
Nj retas visst ibland med Meta, eller
hur? Lat dem da tro att nj haft ma
gon liten twist er emellan!
- ia, Diet blir bra. Ado da!
Hon rackte honom handen. De sage
pa hvarandra, fast och trohjartadt, och
Hartard kande att hans ogon blefvo IL
tet fuktiga.
vanner for alltid! SADIE han.
Ilif och d0d, lofvade hon.
Sa gick hon. Han stod och sag We
modigt efter henne. Ty han kande
att lifvet med ems skulle ha fatt inne-
nall OCH SlduJO, Jill h"h 49,
den unga flickan till sin.
bet hade varit en- svar stund. Sva-
rast genom upptackten att han alska-
de Kleopha. Hur skulle han kunna ut
harda att efter delta lefva tillsam-
mans med henne?
Att be sin NOR afskeda henne skulle
ha varit detsamma som att tillsta
sanningen for modern, satta henne en-
mangd sorgliga tankar j hufvudet och
- prisge sin hemlighet at ALA manni-
| skor, till och med at tjanstefolket. Ty
han hade for lange sedan kommit I'M
| der fund med att hans stackars lila
mamma blot tankte ALT for mycket
h0gt.
Saledes aterstod honom intet annat
an att tiga och fordraga!
En- verklig man maste ocksa kunna
| bara ALT. AT sin far kunde han az
ven grundligt lara sig konstep att for
| draga.
Han lemnade skyddshyddan, som
blifvit sa betydelsefull for honom, for
| att a~tervanda till Diet ofriga sallska.