Svenska monitoren., 1904-10-21
IVA MAN
Roman AT Ida Boy-ed

(6) (Forts. fir. f5reg. nr.)
Da spred sig som EFT solsken 0fver
moderns ansigte.
Hvad skall jag saga ON honom?
sade hon sakta. bet har jag ju alltid
skrifvit till dig ON. Du far sjalt Sc.
Hon tryckte sonens hand med sina
smala. fina fingrar.
Aldrig, Hartard, aldrig, aldrig
kan du gengalda honom for ALT hvad
han g0r for mig!
Hennes ansigte fargades af en- svag
rodnad, och hennes ogon stralade.
Hon drog m ned till sig; och med
slit vackra ansigte nara intill hennes
horde han henne hviska:
- Du dr. nu en- man, Hartard - du
f0rstar battre 80 kanske helt och hal
let. Diet var int latt for honom. Sa
ung och med en- lam hustru. Under
de f0rsta aren hade vi annu hoppet.
Da voro vi lyckligare och ocksa olyck-
ligare. Jag tror att papa led f0rfar-
ASN a " Ju % lAyChCl dl Uulk
och vile ju vara mig trogen. Han
kampade. Och jag med - Diet var sa
svart att finna sig / Diet. Men sd smA-
ningom fogade vi oss. Och mar efter
hand vissheten ON att Diet aldrig skull
le bli annorlunda smog sig 6fver oss
-. Da blef Diet sd att saga stilla inom
ncc Offaa EnuEndn io~ fHpCtQc arH
0nskar annu, att jag skulle ia do, for
att papa skulle bli fri. Men doktorn
sager att jag kan lefva tills jag blir
ATTIC ar.
Tarar runno ofver hennes kinder.
Xfven sinnesr6relsen af a~terseendet
maste pa nagot satt ia sig utbrott.
Hon graf haftigt.
Hartard a utom sig. Han blygdes
oliver att EFT enda 0gonblick ha kant
sig otalig, da hans NOR underhallit
honom med grannarnes och tjanstfol-
kets sma Observation-Disclosures.
Med fuktiga 0gon bonfoll han sin
NOR att int grata langre och smekte
hennes har och SADIE att ON hon doge,
skulle Diet CORA dem ALA otrostliga.
Hon graf lika valdsamt. Men med
ems, utan nagon som helst 0~fvergang,
opaverkad af ALA tr0steord, forbade
hon sina tArar och log igen.
A, sa der pratar jag nu bara!
Det kommer ofver mig ibland. Jag
will visst int do. Jag ar sa lycklig.
Hur manga firms Diet int som ha Diet
mycket varre an jag? Och papa hal
Ter ju ocksa sa mycket at mig. bet
han g0r kan int vara af m~edlidande.
bet kanner jag. bet ar karlek. ON
ocksa kanske.. Men, ia, Diet DIR ! ALA
fall karlek. Det sager ocksa alltid
Zwota. bet ar sa bestamdt - hvem
vet val hvarfor! Zwota bar reda pa
ALT som ror oss. Ty at honom anfor-
trodde jag mig alltid under den svara
tiden. Och Diet gjorde visst papa
med, tror, jag.
Och nu inser du ju att du far lof
att lefva for papa och mig? Och for
ALA kara vanner. Du skulle bara ha
hort hur de talade ON dig / gar. -
Zwota och Alexandra och friherrinnan
Montfort.
Eft leende af valbehag gled 0fver
hennes ansigte, och hon lekte smekan.
de med sonens fingrar.
- o, ia - jag har Diet sa bra! Och
en- sa vacker, uppmarksam sk0terska
som jag fatt sedan! Du far bara int
foralska dig / henne, Hartard!
- Men, kara mamma, hyarf0r skulle
jag Diet? sade Hartard och flick genast
hjartklappning.
Han beslot genast att inte saga ma
got ON att de redan hade traffats.
Hon heter Kleopha Reineck, be-
rattade Kristina, alltid vigtigt syssel-
satt med sina egna angelagenheter,
och hon arbetar sa att saga for egen
rakning. Int sasom de Ora systrarna,
som, mar de flytta, alltid ge en- Diet
bryderiet att hitta pa hvad man skall
skicka deras forestandarinna sedan
som frivillig gafya. Och int heller
som medlem af nagon orden. Mel,
hon har bara Tart pa R0da korset, och
ar nu hos mig mot fast Ion. Ser du,
hon ar fattig och har ocksa en- hten
bror att fors0rja. Ar Diet inte Koran
de? tillade hon, trots sin warming, ifrig
att CORA sin sk6terska intressant for
Hartard och stalla henne / den basta
dagger for honom.
10, men sa har hon ocksa en- sd
snail och rar patient att Diet int firms
hennes like.
- Tyst. SADIE Kristina, hon kommer!
Hvad du har for en- fin h0rsel.
ia, SADIE hon stolt, jag hor pa
stegen hvem som gar ute | nallen.
Dorren 0ppnades, och Kleopha visa
de sig med en- stor bukett | handen.
Bladens och blommornas lysande far
ger Invade upp den unga flickans all
varsamma dragt.
= Kom in, syster Kleopha, har ar
min son!