Svenska monitoren., 1904-11-04


ket jag offrat sa mycket, sjunkit /
slafveri under. frammande nations ok,
ON blot delta ok Ell direkt tyngt pa
nina egna axlar.
Plotsligt kande jag att nagon stod
bakom min stol. En- lang man | hvit
mantel, OGDEN.
Jag kommer for att hemta dig,
SADIE han.
Redan. utropade jag och kande
mig ytterst o~behaglig till mods.
Redan, sager du; manga yngre
an du hafya i matt kallats att aflagga
rakenskap. M dr. Diet din tur, dit Ifs
matt ar slut.
Jag tankte pa ALA nina CODA ger
ningar. ON nagon kunde med lugn Sc
OGDEN / ogat, sa horde Diet val vara
jag. Och dock kande jag mig utom-
o~rdentligt angslig.
bod! utropade jag, j matt kan
jag eli folja dig; jag har annu mycket
att utratta, imam jag will skiljas fran
lifvet. Kom igen ON EFT ar, eller sa.
Sa lang first kan Ell beviljas; en-
half timma skall jag dock vanta dig,
SADIE OGDEN och f0rsvann helt / en-
dup lanstol.
Da boriade jag alter tanka pa mitt
Ifs verk. Hvarfor fruktade jag OGDEN,
tankte jag, jag, som gjort sa mycket
godt, horde val vara fullt salfr ON
att efter Diet jordiska lifvets slut ia
min stora Ion i EFT annat. Atminstone
hade jag, da jag delat ut till den .lyst-
ma hopen af mitt roda guild, hort hun
drade roster saga att lonen vantade
mig i himmelen.
Var nu delta en- logn, eller fanns
Diet Ell nagot lf efter delta? 10, Diet
maste finnas, ty hvarfor skulle jag
annars frukta OGDEN. Da tyckte jag
mig bora en- hviskning fran d6dens
stol: Du har Ell egt karleken!
Hvad! Hade jag Ell egt karleken?
Jag som skankt halfva millioner till
f~ilantropiska andamal, jag SON under
hela mitt lif arbetat for mansklighe-
tens valfard, jag som b~okstafligen
kladt de nakna och mattat de hung
rande, jag skulle Ell ega karleken,
manniskokarleken!
Och dock kande jag att dodens
hviskning var Sam. Jag sag nu mitt
lif och nina handlingar i en- ny dagger.
Titan karlek till m~anniskorna hade jag
beredt deras yalfard eller sokt hoja
dem ur deras andliga fornedring. Titan
karlek hade jag gjort Diet, och derf0r
gallde mitt arbete och nina strafvan-
den mindre an intet. Nina gerningar
voro lika bomull, de syntes stora men
de vagde foga, ty de hade endast
verkstallts for min egen ber0mmelses
skull, men aldrig af adel hanforelse,
aldrig af karlek till dem, hvars gagn
de afsett. Jag hade varit en- kali
| egoist.
Och nu var ALT EFT misstag.
ALA nina stora gerningar, ALT mitt
arbete, ia hela mitt lif var EFT miss
tag, ty jag hade Ell egt karlekens adel-
skap. Hur f~orskrackligt, jag en- slut
tioars a pl0tsligt och vid grafvens
rand staende infor Diet medvetandet
att mitt lif var ~forfeladt, nina gernin-
gar fafanga och min lifsaskadning
flask.
Da stod alter OGDEN framfor mig.
Han rackte mig sin harda, kalla ben
hand. Mekaniskt tog jag den. Han
ledde mig ut ur huset.
Det hade blifvit dag. Manniskorna
skyndade bradskande framat pa sta
dens gator, vagnar rullade, rop hor-
des, och affarer afslutades. ALT var
lif och rorelse. Men mig och min led
sagare sag ingen.
Smart yoro vi langt utom stadspor-
tarna. Framfor oss lag en- vidstrackt,
0dslig slatt, en- slatt som jag aldrig
forr skadat, och Oliver den drog en-
rak, hvit yag, som tycktes stiga i en-
jamn regelbunden sluttning. vi gingo
och gingo, jag och OGDEN, men andock
kunde jag Ell marka att vi kommo
framat. Jag kande mig sa f0rfarligt
tr6tt och min syn led af att skada
denna Invita- andlosa odevag. Till slut
sveko mig nina khan, jag sj0nk ned
pa den Invita- sander, och dodens hand
slappte min -
Da vaknade jag, sprang upp och sag
mig | spegeln.
0, | CODA gudar! Elder ware pris!
Xnnu ar jag un. o. ST.