Svenska monitoren., 1904-03-18

l udn HdNt LOPpato ~ 40 ~ oAtt bAiH+
- Jag lar kommit norrit pa ON
| rekognoscering och stod Just | begrepp
att Wanda om, SADIE han, Oct glide,
mig att jag int vande ON forr. Arm
nj forf0ljda at general Tzerclas?
- jag vet int, svarade min mat
NOR, hvarefter hon | korthet berattade
honom on var flykt och hurusom vi
tillbragt iva dagar och en- matt pa en-
holme l EFT videtrask.
Diet var en- god ide, SADIE han.
| Men jag fruktar att nj aro halt ut
svultna. Derpa befallde han fran mat
och vim och serverade egenhandigt
min matmor, under det han sag till
att afven vi andra lingo var andel.
- Krigarekost, sade han. Men nj
harstammar fran en- k~rigareslagt, gref-
Wilma, och kan saledes o finna er
dervid.
- Skam vore val Diet annars. sva-
rade hennes r0st pa EFT satt, som for
radde, huru mycket delta mote hade
upprort henne och huru fullt bennes
hjarta var af outtalad ~tacksamhet.
- Mar nj har slutat, skola vi bege
oss af, SADIE han. Jag maste taga er
med mig till Nurnberg. ty min trupp
dr. inte tillrackligt stark for att jag
skulle kunna afskilia en- eskort at er.
Men | qvill skola vi CORA EFT langre
uppehall 1 Hessel, sa att nj far en-
natts ordentllg hvila.
- Jag DIR ledsen att beh0fva var
err till sd stort besvar, SADIE min mat
NOR helt blygt.
Han ryckte pa axlarna utan nagot
tecken till artighet, men jag horde ic-
Ike, hvad han svarade. Ty nu kunde
jag om6jligt harda ut langre. Marie
tycktes sa gl6md I denna samling, sa
helt och ballet nagot, som tillh6rde
Diet forflutna, att mitt hjarta krympte
ihop at sorg derofver. Inlet ord ON
henne. ingen tanke pa henne, intet tai
ON att sanda ut en- adjoining for att
s6ka efter henne! Jag sag framfor
mig hennes lila spada, ~hjalpl6sa ge-
stalt, hennes bleka, modiga ansigte -
jag, och ingen AMMAN, och jag maste
begifva mig in bland buskarna for att
dolja mig for de andras blickar. Hon
var redan gl0md. Hon hade gjort ALT
for dem. SADIE jag till mig sjalf. och
anda gl0mde de henne.
Under Diet jag stod der undangomd
bland busksnaren, for pl0tsligt den
tanken genom mitt hufvud att jag
sjalf borde ga tillbaka och soka efter
henne. M mar min matmor var 1 sa-
kerhet, fanns Diet %ingenting som kunde
alfalfa mig derifran. Jag behofde ju
blot ligga stilla mellan %klipporna, tills
grefve Hugo begifvit sig | vag, och
kunde ju derefter vandra tillbaka till
fots och leta hast jag behagade. Som
en- blixt u~ppenbarade sig for min inre
syn popplarna och wagon, som strack-
te sig for5i asktraden, och qvinnans
Xix, som lag sd styft och stelt pa gras-
vallen. Och Jag brann af otalighet
att "a komma dit.
ON jag fatt vara | fred, skulle jag
nog ocksa Ia gifvit mig af. Men
knappt hade denna plan hunnit taga
fast form 1 mits slime, f0rann den alter
g%rusades. Medan jag stod der otalig
att ia skynda bort och endast kande
mig oviss ON at hvilket hall jag sa-
krast skulle kunna smyga mig undan,
horde jag steg nalkas, och imam jag
ham rora mig ur stallet, hade en- res
Zig soldat bolt buskarnes grenar at
sidan och stod framf6r mig. Han he'll
SADIE vardsl0st.
Sergeant, SADIE han, generalen
vantar pa err.
- Generalen? up~prepade jag.
Ma grefven da, ifall nj tucker
battre ON Diet, svarade han. Var god
och kom nu.
Med harm / hjsrtat foljde jag efter
honom. bet var blot EFT par steg
till wagon. I Stamina 0gonblick som
jag tradde fran, k~ommenderade ma
gon: Till hast" En- hist leddes fran
till mig, EFT par soldator, som annu
voro till fots, svangde scig upp 1 sa-
deln, och jag f0ljde deras exempel.
I nasta ~6gonblick redo vi | skridt ned
at dalen - soderut, s0derut. Jag van
de mig ON och sag furudungen och
klipporna, mellan hvilka vi legat g0m-
da, men derpa krokte sig wagon, och
de voro %forsvunna. F0rsvunna, och
rundt omkring mig horde jag hastar-
mas t~aktmassiga tramp och ljudet at
slamrande svard och klirrande spor-
rar. Jag kallade mig sialf en- usling,
men jag red vidare, rycktes med at
mangdens styrka liksom EFT halmstra
af en- stormhyirfvel. En- gang varse-
blef jag grefve Hugos 6gon fasta pa
mig och tyckte att han sag ut att ha
nagot budskap till mig, men jag kunde
icke tyda hans tanke.
Steve rod bredvid mig, och afven
hans ansigte var dystert. Jag antar
att vi ALA horde ha kant oss tacksn-
mn mot end FIR dot faran var Ufvay.