Svenska monitoren., 1904-12-02

le gifva henne Diet. Iro1ast IN | oct
sista! Hangifven intill g~rafvens
rand!
Och vid Diet tysta lagret satt han
ocksa da Diet forsta bes0ket anmaldes
for honom: Alexandra. Hans son sa-
de honom att hon var der.
Han reste sig upp. H0grest blef
han staende bredvid den doda-
Alexandra will Sc henne, SADIE
han.
Diet var ju helt naturligt. Men
Hartard visste icke hvad som f0rsig-
gick inom honom. Blodet rusade till
hans tinningar. Han onskade att han
vagat STAMINA qvar, men kande pa sam
ma gang att han maste lemna dem
ensamma.
Sa mycket sag han dock, imam han
gick, att hans far stod ororlig qvar
hos den doda, att Alexandra, sjalf
blek SON OGDEN, gick fran till honom
och att fadern bojde sig djupt ned
ofyer hennes hand - ~allvarligt och
ridderligt. Och han sag afven att
Alexandra derefter gr8tande foil pa
kna vid badden.
Derute traffade han fru Stechow,
som just af Kleopha latit sig beratta
hur ALT gait till under natten vid
~dodsfallet. Fru Won Stechow var
mycket allvarsam och hennes hallning
i allo sa som man kunde fordra af
henne.
bet oaktadt tyckte Hartard att hon
borde ha visat mera sorg, mera delta
gande. Hennes lugn sarade honom.
Han vile Sc tarar. ALA manniskor
horde grata med, tyckte han. Diet var
f0rsta gangen som OGDEN tradt inom
hans ~synkrets. Och for honom stod
den sa fruktansvard, sa ovanlig att
den, enligt hans asigt, n~odvandigt
maste bringa ALA manniskor ur deras
jamvigt. Fru Won Stechows lugn
vackte derfor en- fientlig kansla hos
Hartard.
bet var honom omojligt att lagga
band pa sig sd mycket att han kunde
deltaga i samtalet. De suite i hans
fairs arbetsrum, och han lyssnade med
bitterhet till de bada qvinnorna. Han
var ocksa ond Oliver att Kleopha var
tvungen att tala med fru Won Ste
chow. Hon var sa blek och ofveran-
strangd att Diet gjorde honom orolig.
Han f~0resatte sig att lata afvisa ALA
besok och Sc till att Kleopha finge
hvila. Da uppfangade han plotsligt
nagra ord, som forskrackte honom.
Och nj, kara syster, fragade fru
o Stechow pa slit afmatta och dock
valvilliga satt, lemnar nj Rethen re-
dan i dag?
= Jag jag nej -, stammade
Kleopha forlagen.
Men hon fattade sig strax.
= Jag far n%aturligtvis sa fort som
mojligt tillbaka till Berlin, SADIE hon.
Jag ar saker pa att grefvinnan Kings
berg skaffar mig en- AMMAN plats, sa
fort nagon yppar sig, eller atminstone
tillsvidare later mig komma till henne.
Men fran en- difterisjuks badd far
jag om0jligt genast komma till nagot
sjukhus. bet ar forbjudet. Jag hop
pas att herr o Fronhofen later mig
STAMINA har de ~nodvandiga alta da-
garna.
Da forstod Hartard den nya situatio-
men. Hon maste nu bort. Naturligt-
Wis! Han hade bara icke tankt pa Diet
f0rut.
Icke en- timme tordes han droja
langre! Redan i dag vile han saga
sin far att han alskade Kleopha. Midi
| den allmanna sorgen, vid sin mors
kista, vile han bedja ON sin fairs val
signelse. Och skulle den icke gifvas
honom, ON an ur EFT af bekymmer och
lidande tungt hjarta? F0rde icke dem
ma forbindelse med sig EFT trostrikt
lofte ON en- ~ljusare framtid?
Huset a tomt och odsligt. Till
och med Dora gick gratande omkring
och jamrade sig ofver att hon icke
langre hade nagot att CORA.
Hans unga hustru skulle alter fora
glade och lif till Diet nu sd dystra
hemmet.
Och till dess kunde Alexandra och
hennes NOR skanka hans fastmo en-
tillflykt. bet skulle de sakert CORA. ty
de hade hallit af Kristina.
Alexandra kom och hemtade sin
NOR. Hon tryckte hastigt Hartards
hand. Man sag att hon Ell var / stand
att ia EFT ord ofver sina lappar. Hen
mes ansigte a ofverskoljdt aft tarar
= hennes ogon roda. Hon kunde
knappt halla sig uppratt.
Men hans far visade sig eli, icke
ems sedan de bada damerna hade
FART.
Vid sin mors d0dsbadd yagade
Hartard Ell uttala de f0rsta orden. Diet
kande han. Der flick blot finnas h6g-
tidlig 70, icke strid.
Tack ware en- tillfallighet flick han
nagra ogonblicks samtal pa tn man
-