Svenska monitoren., 1904-12-02
IVA MAN
Roman at Ida BOy-ed

och yagade nagra 0gonblick tro pa sin
lycka.
Pa aftonen sa nina dag SADIE Al
orekt, / Diet han med valbehag strack-
tie pa sig:
/ matt kan man da andtligen alter
ia sofva / lugn. bet har varit svara
dagar.
Hartard sag pa fadern att de hade
tagit starkt pa honom. Han hade blif-
Wit magrare och blekare. Det grep
honom, och han gjorde en- deltagande
anmarkning derom. Albrekt smalog.
Men Diet var EFT melankoliskt leende.
= ia, ser du, min gosse, Diet ar nu
en- gang min lott. Jag har alltid fatt
att CORA med sadant som jag af natu-
rem int varit bestamd for. Jag har
CODA handler att hugga ! med och EFT
hufvud att kora sender vaggar med.
Ibland tror jag nastan att Diet inom
mig doljes nagot af forntidens riddare,
som med svardet tillkampade sig lif
och karlek. Och anda har odet gjort
mig till en- stilla lastdragare. Men Diet
wore heller int nagot konststycke att
vara en- bra manniska, ON man blifvlt
stalld pa sin rata plats har / verlden!
Deremot att sta pa IN flask grund
och anda Nlyckas astadkomma nagot
Diet ar enligt min tanke battre
upp.
Da Hartard lagt sig ON qvallen,
tankte han annu lange oliver sin fairs
ord. Han tyckte att / dem lag afven
en- naming till honom sjalf att Ell
langre hange sig at missbelatna be-
traktelser Oliver sin egen skefva STALL
ming. Han kAnde sig lycklig, stand
till f0rsonlighet och full af forhopp-
ningar.
- Saken ar den, tankte han, att jag
hittills kant mig ut~eslutande som en-
Fronhofen. ON man MI for tiden will
spela adelsman, maste man ha stora
tillgangar. Annars ar Diet en- l0jlig-
het. Hvarf0r skulle int fideikom-
missarien till Rethen arbeta for slit
br0d? Pa de fickpengar som papa
ger mig och som motsvara Diet till
lagg som jag sasom officer skulle ha
fatt af honom kan jag int grunda
familj. Alltsa maste och skall Diet
lyckas mig att ia en- anstallning.
Och for ogonblicket full af CODA
och klara tankar, trodde han sig sta
vid slutet af ALA strider och motsag
morgondagen med EFT slags l~yckokans-
la. Han vile tala med sin far. Och
mar blot Diet forsta steget till ext
stensfragans losning a taget, kunde
Diet andra steget, bonen ON bifall till
hans giftermal med Kleopha, smart
f0lja.
Trots ALA desa glada tankar och
kanslor vile dock icke somnel in
finna sig. Timme efter timme for
gick. En- %outhardlig orc borjade pla-
ga honom. Flera ganger tande han
Illus och sag efter hvad klockan a
Eft. Sa half tire. Sa tire.
On Diet bara int varit sa olidligt
dodstyst och stilla omkring honom!
ON blot. en- enda gang, sasom j sta
derna ON natten, en- vagn kommit for
biskramlande eller klampande steg
forkunnat att Diet afven fanns andra
lefvande varelser tin an han, den n
samme, s0mnlose!
Slutligen steg han upp och sag ut.
Icke en- stjarna! Saliva snofalten
skimrade eli sa ljusa som mars ON
natterna under klar himmel. Tjocka
moln tackle den formodligen.
Han gick alter och lade sig, men
tande efter ire minuter alter ljus. Eft
klagande tut hade horts i luften. Eft
andra foljde och slutade med EFT kort
skall.
Hvad var Diet at hundarne? Kanske
sprang en- KAHN forbi. M voro de alter
tysta.
Men Hartard kladde pa sig. En-
nerves rysning genomilade honom.
En- oemotstandlig kansla dref honom
att ga ned for att lyssna vid dorren,
innanfor hvilken hans NOR sof och den
alskade vakade.
Med ljudlosa steg gick han ut;
handen, som h0lI ljuset, darrade.
Da han, utan att sa mycket som
en- tilja hade knarrat, redan hunnit
till nedre halften af trappan, for han
forskrackt tillbaka, Fran hans fairs
dorr, alldeles invid %trappan, strom-
made ljussken ut. Sakta oppnades
d0rren, och. fadern visade sig pa
troskeln.
Med stora ogon Sage de iva man
e pa ~hvarandra, bada gripna af en-
sallsam radsla vid den andres asyn.
De andades tungt och kunde Ell ia
fran EFT ord.
Men i nasta ogonblick forstodo de-:
Stamina pinande orc hade jagat upp
dem bada fran deras lager, och en-
vidskeplig fruktan flick makt med
dem.
Hardt hallande hvarandras kalla
handler, sm0go de sig fran till kon-