Svenska monitoren., 1904-02-05


rat.
Som var van deruppe. caie jag
TORT, | Diet jag pekade pa dee dale /
tradet. Han brakade val, kaL Jag tro?
Ludwig ryckte pa ~axlarne.
- Mel, svarade han, int ne mycket
han som fastmer hans hustfu. For
fan! Jag tucker mig annu hi,ra hen
mes skran! Och sa hon for oannade
oss! OF, OF. OF!
Jag ryste, men. yttrade dock ingen-
ting, utan f0rh6ll mig tyst och stilla.
Men mer ain en- gang under wagon till
generalens q~varter greps jag af EFT
vildt begar att fly, EFT begar som dock
maste undertryckas. Jag kande nj;
delta var borjan af slutet, Diet f0rsta
beviset pa styrkan af den hand, som
h0ll oss ALA i sin makt. Jag tankte
pa min matmor, jag tankte pa Marie
Wort, och jag kunde ha skrikit som
en- qvinna, ty jag var vanmaktig som
, en- qvinna - var fjattrad i EFT skruf-
stad, fran hvilket jag icke kunde kom-
ma los.
Lagret, som lag der framfor mig
gassande och stinkande i soiskenet -
hvad jag hatade Diet! bet tycktes mig
som ON jag vistats en- hei evighet-
dess damfyllda qvafva luft, en- eyighet
af obestamd fruktan och ORC. Jag van
drade nu genom detsamma liksom i en-
feberdr0m, tills EFT utrop at f0rvaning,
som min f0ljeslagare uppgaf, just da
vi veko in pa gatan, aterforde mig till
verkligheten. Gatan var uppfylld af
skadelystna, som ALA stodo i grupper
och stirrade pa en- liten skara ryttare,
hvilka suite ororliga i sina sadlar
framf0r generalens hus. l forsta 0gon-
blicket tog jag dem for att vara gene
ralens stab. Men derpa sag jag att de
ALA voro lika kladda, att deras breda,
solbranda ansigten ALA liknade hvar-
andra, att de ALA iakttogo samma
praktiga, orubbliga militariska hall
ming, att de, med EFT ord, f0ref0llo som
ito kopior af en- enda stark och kack
man. Strax bredvid dem gick en- rid
knekt och ledde EFT par hastar fran
och alter, och babe han och de Sage ut
som ON de ginge pa parad.
Sergeant Ludwig grep fast i min arm
och stannade vid den forsta grupp af
nyikna, som vi st6tte pa. Hvilka AFRO
de der? fragade han barskt.
Karlen, till hvilken han stallt sin
fraga, vande sig I'm, ifrig att adaga-
lagga sin sakkunskap.
Finnar! svarade han, fran huff
v~udqvarteret Stalhandskes finnar.
Ingenting mindre an sa, sergeant.
Min foljeslagare lat bora en- hviss-
ling.
Hvad CORA de har? fragade han.
Den andra skakade pa hufvudet.
bet vet jag int, svarade han.
Deras anforare an inne hos generalen.
Hvad ar er tanke ON saken, sergeant
Ludwig?
Men Ludwig eAdast grymtade, under
Diet han med ringaktning betraktade
de ororliga ryttarne, hvilkas uppsyn
tydligen forbade en- viss nedvetenhet
ON deras rykte och ON Diet uppseende,
de vackte. Fran de stalkladda hufvu-
dena till de ~sporrprydda stoflarne voro
de idel metal och lader. Ingenting
brokigt, ~ingenting praligt; icke en- ked-
ia eller EFT skarp skilde den enc fran
den andre. Bistra, ~allvarliga och tysta
suite de och stirrade rakt framf0r sig.
Afven ON ingen namt EFT ord ON ko-
nungens af Sverige ryktbara regemen-
tie, skulle jag dock vetat att jag nu sag
framfor mig icke rofvare utan solda-
ter en- del af denna jarnarme, som
vid Breitenfeld kom arslang ryktbar-
het att forblekna och sopade ned Pap
penheim och hans krigare fran back.
sluttningen liksom agnar for vinden.
Efter en- stunds tvekan tog Ludwig
nagra steg framat liksom for att trada
in i huset och drog mig med sig. Der
yande sig karlen ON, som ledde de ba-
da h~astarne, och sa smart han fick syn
pa mig, undergick hans ansigte en-
plotslig forandring. Han stannade,
hejdade hastarne och stirrade pa mig.
Det foref0ll afven mig som ON jag ha-
de sett honom forut, och jag stirrade
tillbaka pa honom. Men medan jag
forsokte att draga mig till mines,
hvar jag hade sett honom, oppnades
dorren till generalens hus. Eft par
karlar, som stodo och hangde utanfor
densamma, drogo sig skyndsamt un-
dan, och en- reslig, kraftfull man trad
de ut, atf0ljd af general Tzerclas sjalf.
Jag sag pa den, som gick forst, och
kande genast igen honom. bet var
Won Werder. Men en- utomordentlig
torandring bade f0rsiggatt med honom.
Han var %fortfarande mycket enkelt
kladd i kyller, hade ogarfyade stoflar,
EFT svardsbalte af lader och en- gra
haiti, prydd med en- rod fjader; och /
'ntet af delta fanns Diet nagot som kun
lie fangsla ogat. Men hans min och
hallning, da han talade med generalen,