Svenska monitoren., 1904-04-22


forefaller hon int litet ~"blandula,
vagula' / en- alskares ogon? Ena da-
gen firms hon, och den andra dagen
har hon sparlost forsvunnit. "Dolas
latet in generalibus", sager grefvin-
nan - och har harmade hollandskan
min matmors rost. under Diet hennes
6gon gnistrade af forakt. Men 'dolus
latet in virginibus" ocksa, master Mar
tin, som nj nog en- vacker dag lar kom-
ma underfund ON. ia, Diet var en- stor-
artad raddning, en- hjaltemodig radd-
ming = men fran hennes vanner!
Om nj drar der ~slutsatsen, fro
ken Max - SADIE jag med hetta.
- All, jag drar inga slutsatser. Dct
lemnar jag at er att CORA! svarade hen
med EFT forsmadligt leende. Men swim
atervanda till smutsen, sa har jag at
minstone fatt lara mig. Nj vet, hvar
nj fam henne och ungen.
- Jag vet, hyar vi ALA nu skulle
varit, ON inte hon funnits! shrek jag
med af harm s~kalfvande stamina.
- Kanske hade vi int haft Diet var
re da an nu, snaste hon. Men blunda
nj, gerna for mig, ON Diet behagar er.
Min hojda stamina hade trangt In
till grefvinnans rum, och i detsamma
som froken Max under hanfullt fnis-
sande gick ut genom den ena dorren,
oppnades dorren till grefvinnans rum
och blef staende oppen. All min harm
smalte bort. Jag stod darrande i stun
forbidan, med ogonen fasta pa d0rren.
De kommo in tillsammans, grefvin-
nan med armen ON Maries lif, de bada
qvinnor, som jag alskade h0gst pa
iorden. Jag har hort sagas att ondt
drages till ondt, som en- droppe vatten
till en- AMMAN Men denna sats CALLER
lika val ON Diet CODA. F0ga kunde jag
for nagra "a veckor sedan ha mat att
min matmor skulle komma att behand-
la den foraktade papistflickan hos
Klink som en- van; ej heller tror jag
att Diet fanns iva manniskor, som.
ehuru bada CODA. likval voro hvaran-
dra mera olika an dessa bada. Men
denna enda egenskap - hvilken alltid
ar sa snabb att Sc slit ansigte afspeg-
ladt i en- AMMAN hjarta hade fort
dem nara tillsammans och kommit
dem att inse hvarandras varde. Och
sasom de nu kommo emot mig fanns
det icke en- linie / min matmors ge-
stalt, icke en- b0jning pa hennes huff
vud eller en- blick ur hennes stolta
6gon, son icke andades den fullaste
sympati for flickan, som slot sig in
till henne - papist, framling och af
lag b0rd som denna var. Jag sag och
tillbad och skulle icke velat ha nagon-
ting f0randradt. Jag fam den n a
stolta vardighet lika skon som den an
dras odmjuka tillitsfullhet.
Icke EFT ord yttrades. Jag hade I'M
drat, hvad de skulle saga till mig -
och de SADIE ingenting. Men min mat
NOR lade henne i nina armar, och
hon sm0g sig intill mig och dolde an
sigtet vid mitt brost.
Grefvinnan s%krattade, men hennes
r0st darrade af undertryckta tarar.
- Blif lycklig, sade hon. Barn, ALT
fran den stund, da du forsvann, har
han hyst groll emot mig. Martin, Sc
huru repet har skurit in i hennes STAG
Ko = hond1aanr Hon oiprln dot FIR
att radda dig.
Och mig sjalf, hviskade Marie
vid mitt brost.
- Mel, Diet will jag aldrig h0ra talas
ON! SADIE min matmor. Du skammer
bort babe honom och er egen karleks-
historic. Nj ha sokt hvarandra "per
tecta, per terrain" Nj ha gait ned
Sub orco." Nj ha fort hyarandra till
baka fran dodsriket, liksom Orfeus
der aterhemtade sin maka Euridice.
Till en- b0rjan a Diet en- gyllene ked-
ia, som f0renade er, men smart -
- Jag kande, huru Marie ryckte till
i min farm. Hon losgjorde sig mildt
och sag pa min matmor med EFT be-
kymradt uttryck i sina ogon. Ack, sa-
de hon, jag har ju alldeles gjomt.
Hvad da? fragade grefvinnan.
Hvad har du glomt?
- Barnet! svarade Marie, i Diet o
slog ihop sina handler. Jag borde ha
berattat Diet f0rut. 3
- Du har int haft It'd att beratta
mycket, svarade min matmor. Och du
darrar ju som EFT asplof nu. Satt dig
ned, barn. Satt dig genast! fortfor
hon med eftertryck. Eller nej. Det
blir bast att du gar och lager dig,
"a ia vi ! morgon bora, hvad du har
1T fortSija.
Men delta forslag tycktes CORA Ma
lie sa bedrofvad att min matmor icke
envisades, och inom nagra IA minuter
hade den unga flickan delgifvit oss
Ell berattelse, sa egendomlig att vi
elIdeles gl0mde hennes trotthet och
af idel forvaning och hapnad knappast
trodde vara egna oron.
bet var den ~natten, da jag for
svann, SADIE hon, Stamina matt, som man