Svenska monitoren., 1904-02-12

rande.
Jag hsr hort att Won Werder, den
ledsammaste bordsgranne jag nagon-
sin haft, har visat sig vara ingen min
Dire an Hugo af Leuchtenstein, den
Gud beware. svarade han sorgl0st. Och
att err flickas bror visatSsig vara hans
barnunge! Och knappt har man ater-
funnit fadern forran man forlorat so.
men, och sa forsvinna b&da lika hem
lighetsfullt som de kommit. Men. vid
ALA himlar, karl, hvad betyda val sa-
dana bagateIler, mar vi skola ut och
slass 1 morgon! Hvad gar val upp
emot delta?
Jag tankte pa Marie, och Diet tyck.
ties mig som ON Diet fumes annat att
tanka pa har / verlden ar bara pa att
slass. Ty karleken gor en- man babe
modig och feg. Men en- dylik invand-
ming skulle knappast ha varit | valid
~grefvens smak, och da jag sag att Diet
a omojligt att ia honom att tala
fo~rnuftigt eller lyssna till kloka rad,
sa lemnade jag honom och gick att yid-
taga nina fo~rberedelser.
Men under farden pafoljande dag
markte jag att han, trots atskilliga ut
brott af Stamina vida m~unterhet, pa
Diet hela tagct var lika Oyster som han
forut varit glad. Vart lila sallskap
red 1 spetsen for truppen, pa det vi
skulle slippa dammet och Ell beh0fva
besvaras af nAgon trangsel. Genera
len och hans h0gre oficerare redo till
sammans med oss och lemnade befalet
6fver manskapet at de lagre ~oficerar-
ne. Var styrka utgjordes af sexhun-
dra man till hist och fyrahundra till
fots, och som vi skulle atervanda till
lSgret, sa medfo~de vi hvarken marke.
tentare eller vanlig packning, under
Diet att lost folk var vid dodsstraff for
bjudet att medfolja. Men delta oak
tadt hapnade jag Oliver trossens stor-
lex. bet fordrades EFT halt dussin
packhastar for att bara %generalens talt
och packning. och hans %oficerare be-
h0fde ytterligare EFT dussin sadana.
Ammunitionen for fotfolket, hvilket
a tillrackligt ~betungadt med sina
klumpisa luntbossor, utgjorde ytterli.
gare na9ra border, och ehuru VI anto-
COS marschera med latt stridsutyust-
ming, hsde vi ALT som ALT nara nundra
trosshastar. Dertill kommo vfdare
k~arlarna, SON ledde hastarne, kockar.
ma, pagerna och ridknektarna, afven.
SON generalens muslkkar, och ON icke
var vag gait Oliver skcGsmarker OCT
smala stigar, sa tror jag sannerligen
att vi ocksa skulle haft med oss bads
hans stora kaross och hans dvarg.
Anblicken af ALA dessa karlar och
hSstar i rorelse var sd ovanlig och
upplifvande. och morgonluften sd frisk
och starkande att jag smart hemtade
mig efter skilsmassan fran Marie och
borjade Sc var b%elagenhet / EFT glada.
re skinner. Jag var nastan 1 stand
att sympatisera med min matmor,
hvars glade och fortjusning icke kan
de nagra granser. De langa ryttare-
leden, de svajande standaren tillfreds-
stallde hennes ungdomliga karlek till
kriget; men sd behofde hon heller icke
denna gang vid var fard genom skogen
kama sig uppr6 1 af nagra spar efter
krigets harjriugar, sasom varit fallet,
da vi lemnade H sritzburg. Generalen
visade henne den utsoktaste uppmark-
samhet och red tjmtals vid hennes ST.
da, hvarurder de muntert samtalade
med hvarandra. Mar helst min blick
fol- pa henne, sag jag hur hennes 6gon
stralade och huru fargen pa hennes
kinder a hog, och jag gissade da att
generalen for henne utvecklade de are
lystna planer, han sakerligen dolde un-
der en- kali och reserverad yta. Ty-
VAR kunde jag icke tanka mig nagot,
SOC a mer egnadt att tilItala min
matmors fantasi. intet sakrare me6sl
att u~ppvacka hennes intresse eller vim
ma hennes sympati. Men jag var all
deles h~jalpl0s; jag kunde ingenting
CORA. Hvad waldgrefven ~betraffar, sa
vile han icke amanda Diet inflytande,
han mGjligen annu kunde ega qvar.
Min manor gaf honom dock flera
tillfallen dertill. Jag sag, huru hon
flera ganger fors0kte draga honom in
1 samtalet, och sa ofta Erefve Tzerclas
lemnade lsanne for en- stund, vande hon
sig till den yngre manner | afsigt att
tala med honom. Men Diet tycktes
vara endast med den storsta svarighet
hon lyckades ia EFT ord ur honom. Mar
han icke visade en- bullersam munter-
het, red han som en- dumbe vid hennes
sida. Han tycktes vara halt butter,
halft angslig, och smart latsades min
matmoder icke vidare ON honom, men
dock eli forr an hen1es anstrangnin-
gar observerats af Tzerclas. Genera
len hade af pagon anledning blifvit
kallad bort till en- AMMAN adjoining at
truppen, och vid sin aterkomst fam
han dem bada samtalande, och att do
ma af grefvi1nans hallning var Diet
tydligen hon som tagit initiativet,
-