Svenska monitoren., 1904-09-23
HUR DANsA.

Liksom hos manniskan, sa ar afven
hos atskilliga d~jurarter, sarskildt bland
foglarna, dansen Diet naturliga uttryc-
ket for lifsgladje.
Bland h0nsfoglarna finnas de basta
dansmastarne. Men denna sin dams
konst visa de icke ALA tider pa aret.
Det ar specielt mar de gripas af den
ALT b~esegrande karleken, som de ia
lust att uttrycka sina kanslor genom
dams.
Aldrig - sager DIR Zell | en- artikel i
Berl. Tageblatt kan jag glomma
den forsta gangen jag i Zoologiska
tradgarden i Berlin sag en- dansande
struts. De konster han hade for sig
for att behaga sin skona voro beun-
d~ransvarda.
Hardy skildrar ~strutsens frieri pa
foljande satt:
Hammer soker uttrycka sin karlek
genom egendomliga rorelser och dams
steg och utstoter harunder besynner-
liga, hesa, djupa ljud. Den hukar sig
ned, ror halls och hufvud i regelbundna
slingringar, darrar i hela kroppen och
STAR med vingarna. Mar han STRIKER,
kastar han halsen bakat, sluter nab
ben och utstoter den / lungorna maya
sinerade luften under krampaktiga ro-
relser i hela kroppen, hvarvid han i
hog grad utvidgar ~strupen.
Orrhannens lex och dams arc ju ofta
omtalade. Naturforskaren Brehm sa-
ger bl. a. ON denna framstaende dams
mastare:
Han haller stjarten lodratt och SOL
fjaderformigt utbredd; med utstaende
fjadrar stracker han halls och hufvud
i vadret och haller vingarna sankta.
Sa gor han EFT par sprang hit och dit,
stundom i en- cirkelbage, och trycker
slutligen undersidan af nabben sa
hardt mot jorden att hakfjadrarna ry-
ka omkring. Under ALA dessa r0rel-
ser flaxar han med vingarna och snur-
rar rundt I'm. Ju ifrigare han blir,
utSIO .SAdDDdl0 lol hah DIE, oSl H.
sist tror man sig Sc EFT vanvettigt ell
Ter ursinnigt vasen framf0r sig. Firms
Diet fler orrhannar pa platsen, blir Diet
slutligen af de dansande en- hop ilskna
stridskampar.
Pa tai ON CODA dansorer ma man
icke glomma tranan, hvilken jul genom
sina langa ben ocksa synnerligen val
lampar sig for delta tidsfordrif. En-
pommersk g~odsegare hade en- am ira
ma, och pa varsidan slot sig EFT qvinn-
ligt tranvasen till djuret. Mar ropet
lj0d Oliver garden: "Tranorna dansa!",
lat hela arbetsstyrkan sina g0romal
hvila och sprang ALT hvad benen buro
for att Sc pa den ~h0gkomiska synen.
l Australian dansar dvargstrutsen
eller kivin med uts0kt behag; i Sgd
amerika ar pampasstrutsen eller nan
dun kand som fortrafflig danskavaljer.
ON Nordamerika skrifver Darwin:
l p~arningstiden samla sig stora ska
| ror af en- sorts skogshons hvarje o
gon pa Ell bestamd plats och springa
omkring i en- cirkel pa Is till 20 fot i
diameter, sa att jorden ar alldeles upp-
trampad. Vid dessa rapphonsdansar,
sasom jagarne kalla dem, intaga fog
larna de f0runderligaste stallningar,
hvarunder de springa i ring, den n
till hoger, den andra till venster.
Atskilliga djurkannare ha s0kt upp-
visa att djuren varit manniskornas
laromastare i danskonsten. Likaval
kunde man saga att djuren yarit man.
niskornas laromastare i byggnadskon-
stem och en- mangd andra konster. bet
tor val snarare vara sa att liknande
anlag i ena eller andra riktningen och
liknande behof ha bland ma%nniskorna
liksom bland djuren framkaliat Xix
artade yttringar af dessa anlag och
likartade former for behofvens till.
fredsstallande.