Svenska monitoren., 1904-03-18

| ill forsigtighet.
Jag gick bredvid Marie med handen
| hvilande pa hennes hasts manke,
men. vi talade icke vid hvarandra. De
| bada kammartarnorna, som suite pa
Stamina hast, redo framf0r oss, och
deras h~alfqvafda utrop af fruktan var
Diet enda som st0rde den 1 slutet af
taget radande tystnaden. vi fardades
framat med en- 'hastighet af omkring
tire qvarts mil 1 timmen; Steve och
jag och de bada karlarna sprungo, sa
| ofta v~agarnes beskaffenhet det tillat,
och drefvo jamt och SAINT pa hastarna
for att forma dem att CORA slit basta.
Den hastiga rorelsen, morkret, var
standiga fruktan och den tillfalliga
forvirring, som uppstod da eftertrup-
pen vid en- krokning af wagon rakade
att st6ta ihop med %f0rtruppen ALT
| delta hade till fold att iamnvigten !
vara Sinner rubbades, sa att vi alla
till slut borjade gripas af den for
! flyktingar allra vanligaste impulsen
- att skynda framat med ALT mera
tilltagande hansynsloshet. Eft par
ganger maste jag hejda de framsta,
som eljes skulle ha ridit ifran efter-
truppen, och delta slags k~applopning
f0rsatte oss inom kort | EFT sadant
tillstand af fruktan att jag efter en-
stund, da truppen stannade vid ran
den af en- sakta sluttande backe,
knappast f0rmadde beharska min ota-
lighet.
Hvad star pa? fragade jag ifrigt.
Hvarfor STAMINA vi? Sakert firms har
~ingenting att anmSrka mo vagen.
Ingen svarade, men Diet val mycket
~betecknande att en- af kammartarnor.
ma 0~gonblickligen b0rjade grata.
- Sluta upp med den der ~darskapen!
SADIE jag. Hvad star pa der framme?
Kan ingen svara mig?
! - Waldgrefven tucker att han h0r
ryttare framfor oss! svarade froken
Max.
Inom EFT 0gonblick skyrutade valid
grefvens gestalt fran ur morkret.
Martin, SADIE han, och jag kunde
h6ra huru hans r0st darrade, kom hit.
De arc framfor oss. Skynda er, man
niska! fortfor han haftigt. Viii nj att
de skola komma rakt pa oss?
Jag slappte min flickas tyglar,
skyndande f0rbi kammartarnorna och
| froken Max och tradde fran till Steve,
som stod och holl min matmors hast
vid tygeln.
- Hvad ar Diet? fragade jag.
- Ingenting, efter hvad jag tror,
svarade han en- smula osakert.
Jag stod EFT 0gooblick och l~yssnade,
men icke heller jag kunde bora nagot.
Da b6rjade Jag resonera med honom.
- Hvem var Diet, SON horde nagot?
fragade jag otaligt.
- Waldgrefven, svarade han.
Jag Vile icke infor min matmor
saga, hvad jag tankte - att w~aldgref-
ven annu icke riktigt a sig sjalf,
| och att man derf0r icke vagade lita
pa hans uppgifter. Jag foreslog der
for att jag skulle ga EFT stycke framat
till fots for att Sc efter, ON nagon fara
var for handen. Wagon lopte rakt
nedf0r kullen, och truppen kunde sa-
ledes afven / morkret knappast passe-
IA f0rbi mig. On jag funne ALT godt
och val, skulle jag hvissla till tecken
att nina reskamrater lugnt kunde
fortsatta farden.
Min matmor gick in pa delta for
| Stag, och medan de ofriga f~ortfarande
stodo stilla och vantade, b0rjade jag
f0rsigtigt vandra nedfor kullen. M0rk-
ret var icke ogenomtringligt, moln-
nassau hade har och hvar skingrats
en- smula, sa att klara flikar af him.
len lyste fran. Jag kunde matt och
jamt urskilja %foremalen, och mer an
en- gang tog jag en- samling buskar
for EFT lurande bakhall. Men mar jag
kommit halfvags nedf6r backen, skug-
gades den sida af wagon, pa hvilken vi
skulle ga fran, af en- lang raj popp-
lar, sa att jag mycket val kunnat ga
rakt pa EFT helt regemente utan
att Sc en- enda man. Delta / f0rening
med den plotsliga ensamheten och Diet
oafbrutna susandet ofvanfor mitt huff
vud af poppeltradens blad, hvilka af
den minsta vindflakt sattes | rorelse,
uppskakade nina nerver. och jag fort
! satte wagon helt modlos, med hjartat
/ ~halsgropen och EFT skri darrande pa
nina lappar.
Likval uppnadde jag foten af bac-
ken, imam nagot tilldrog sig. Men
der stannade jag pl6tsligt, tv nu horde
jag tyGligt framfor mig LIN let af fot-
steg. bet var om0jligt att delta kun
de vara Stamina ljud, som Diet valid
grefven hort, ty 1 nina 0ron lat Diet
som ON endast en- man rort sig och
delta helt forsigtigt och med smygan-
de steg. Jag hukade mig emellertid
ned och ~lyssnade, och inom EFT 0gon-
blick erh0ll jag visshet. En- m0rk
fgur tradde fran ur den djupaste