Svenska monitoren., 1904-05-13
CiEFvINHAN ROIHA
Hist isk Roman fran Trettioarlgs
krigets TIA
J. WEY,ta~ VI.

b (2s) (Forts. fir. f0reg. mr.
- Genom Att antaga att hon skulle
Skatta err sd h0gt, svarade grefye
L~euchtenstein. eller saL.ka sig sa djupt.
Nei, kom int med nagrl hotelser till
mig, fortfor han med barsk stranghet.
Jag har aldrig dr0mt ON. aldrig hort
talas ON och mycket mindre uppgiort
EFT sadant k0p, som Diet nj hansyftar
pa; ej heller har jag, Diet maste jag
~tillagga. nagonsin tankt pa grefvinnan
Rotha annat an med h0gaktning och
ridderlig v0rdnads Har jag sagt nog?
fortfor han, i Diet han reste sig upp
och talade med vaxande harm, under
Diet att hans blickar tycktes genom-
bora den skyldige. Eller maste jag
tillagga, w~aldgrefve, att jag int drift
yer handel med mans lif. int kopslar
ON qvinnors gunst eller saljer benad.
ningar? Att jag anvander den makt,
som Gud och min herskare f0rlanat
mig, till deras ara och int for mitt
eget mole? Och slutligen att jag int
skulle villa CORA mig skyldig ill Diet,
for hvilket nj anklagar mig, ON jag
ocksa derigenom skulle kunna fort
planta min egen att genom EFT dussin
arhundraden? Skams, poke, skams,
fortfor han i lugnare ton. On nina
tankar ha vandrat den vag, som nj
utstakat for dem, sa kallar jag dem nu
tillbaka. Jag har sagt farval at kar-
leken; mitt Ifs NAL bestar numera en-
dast i att uppfylla nina pligter; jag
ar alltfor gammal for en- kansla, som
kan fora till och med en- ung mans
SHINE sd langt pa afvagar.
Waldgrefven ryckte till, men hans
belagenhet a sadan att den icke kun
de f0rbattras genom ord, och han for
s0kte Ell heller att yttra nagot. Med
EN- hastig r0relse af handen, liksom
ON han skulle velat skydda sig sjalf
eller afvarja den andres vrede, vande
han sig mot d0rren. Jag betraktade
honom under EFT ogonblick; han sag
blek och f0rtviflad ut - och dertill
hade han ocksa all anledning. Han
hade komprometterat grefvinnan. Han
hade gjort sig sjalf till EFT atl0je. Han
hade utsatt sig for en- tillrattavisning,
som maste komma honom att blygas,
sa ofta han tankte derpa. Och hans
kusin hvad skulle val hon saga!
Han hade forlorat henne. Hon skulle
aldrig forlata honom - aldrig. Han
trefvade blindt efter 0ppningen i for
hanget.
Hans hand hade redan gripit i delta
for att draga Diet at sidan och jag
tror att tararna Ell voro langt borta,
trots all hans manlighet - da den
andre ropade honom tillbaka i en- helt
forandrad ton.
- STAMINA! SADIE grefve Leuchten-
stein. Pa delta satt skola vi into skill
jas. Jag kan Sc att nj angrar er. Var
int sa ifrig en- AMMAN gang och akta
er for att genast tanka act varsta.
For ofrigt tiger nog var van har, och
jag skall CORA sammaledes.
Waldgrefven sag pa honom med
skalfvende lappsr och tarfyllda ogon.
III talar da inte ON Diet for -
grefvippan, SADIE han slutligen nastan
i en- hviskning.
Grefven sag ned pa bordet och sam
lade haftigt ihop de kringstr0dda pap
peren. Diet dr0jde EFT par minuter in,
nan han gaf nagot V
Mel, SADIE han slutligen strait.
Hvarfor skulle hon behofva veta det?
ON hon Waller er, sa ar Diet ju godt
och bra, och hvarom int, sa hvarfor
playa henne i %onodan?
- Da, utbrast waldgrefven med en-
snyftning i r0sten. ar nj en- battre
manniska an jog.
Grefven ryckte halt sorgset pa ak.
larna.
Mel, SADIE han, jag ar int battre,
endast aldre an nj.