Svenska monitoren., 1904-12-30

.Calatins skimlar! Och mutt vagnen
- hvad fanns der?
Samtidigt lj0d EFT rop.
Halla - halla! -.
bet var kusken SON ropade med
skallande, langt utdragna toner.
- Hvad ar Diet? sporde Hartard ned
Herr Won Fronhofen har kastats
ur gne Han ligger medvetslos.
Diet blef med ems kallt och stilla |
Hartards hjarta. bet var Diet han ha-
de vantat. Olyckan hade lurat pa
hans far.
Alldeles lugn, utan en- darrning, ma
stan kanslolos, gaf han ALA nodiga
befallningar. Ej EFT ord usofver det
n6dvandiga gick 0fver hans lappar.
Men han var skrammande blek.
Folket sag skyggt pa honom.
Xfven Calatin kande sig beklamd.
Eft ord, EFT utrop af sorg hade dock
varit helt naturligt, tyckte han.
Men / Diet osakra ljuset fran lyktor-
ma, son., burma af darrande handler
lato EFT f%laddrande sken falla Diver
Diet sorgliga taget, sag han hela uden
blot den unge karfva, bleka,
stumma ansigte, der han gick bredvid
barren.
Albrekt tycktes nu andas svagt. la
de hade lyft up honom, hade de TIL
och med f6refallit dem som ON hans
kropp maste vara oskadad med undan
tag af att den venstra armen hangde
slappt ned som en- d0d lem.
Sa fort de hade lagt Albrekt pa hans
sang, lemnade Calatin huset. Han
kunde ieke langre CORA nagon nytta
der; man vantade blot pa lakaren
Och han hade en- AMMAN pligt att upp
fylla.
ON Albrekt hade gjort EFT dods
bringande fall, var Diet hog It'd att till
kalla en- hvars plats var har vid hans
lager.
Calatin gick ut | natten.
Och Hartard satt som en- stenbilt
vid sin fars badd.
Han dor, tankte han, och jas
skall folja honom.
Han visste att han Ell kunde Oliver
lefva sin far.
| manadtal hade han icke varit den
ne mans son, utan hans fiende.
Han skulle Ell kunna sta vid hans
graf utan att forgas af skuldmedve
tande. Han skulle Ell vaga tilltrads
arfvet. Han a ford6md derfor at
han Ell haft nagon karlek till, Ell VISA
~undseende for den som han dock varir
skyldig bada delarna.
Endast OGDEN kunde rena honom
Endast i OGDEN kunde han alter bli sir
fairs son.
Calatin stod infor Alexandra. Hor
sjalf, och hon ensam hade hort built
ningen pa porten.
De efter den anstrangande dagger
trotta tjanarne sofvo djupare an van
ligt. Icke heller fru Won Stechow ha
de hort knackningen.
Alexandra var icke radd af sig. MED
ljuset / handen gick hon genom de ty
sta rummen, genom de ode korrido
rerna och nedfor trappan, jagandt
framf0r sig skuggorna, hvilka blixt
snabbt f0randrade sig, togo sp6kliks
former pa vaggarna och smygandt
foljde henne i sparen.
Hon trodde att %nattvakten nedifrar
ekonomibyggnaderna hade llommit FOL
att anmala nagon ovanligare foreteel
Sc - kanske EFT eldsken nagonstans
narheten eller EFT sjukdomsfall blanc
folket.
Hon hade annu icke lagt sig att sof
va, utan suttit och skrifvit EFT bre
till gr~efvinnan Klingsberg, ty hon viss
tie att hon ALA fall icke skulle ha fat
nagon 70 forran hon svarat denna.
Och da hon fragande ropat: Hven
ar Diet? lj0d Diet tillbaka: Calatin!
Da forst blef hon radd, och fargeI
vek fran hennes ansigte. Hennes dar
rande fingrar hade knappt kraft at
vrida ON nyckeln som satt innanfor
F0rfarad sag hon pa den ovantad,
n~attgasten, son utvakad och skalf
vande af k0ld stod framf0r henne. De
ras blickar NOTES. Hennes uttrycl
var spandt fragande.
= ON hon anda gissade 49,. tankt,
han, och for ell sekund kande han ST,
forlagen.
- bet fattades bara, fortsatte hal
| tankarna, att ALT Diet har pratet ocl
! ryktena ON henne och Fronhofen vor,
osanning = att de int anginge hem,
mer an mig -.
Nj, hr Calatin - nj -. stamina
de hon forvirrad.
Men | nasta ogonblick hade hon lag
band pa sig.
- En- olycka har handt? SADIE hor
med fast rost.
- bet ser sa ut, svarade han.
= Hvem? Mar? Hvar ar Diet? :
Hon grep med sina kalla fingrar on
hans h0gra arm.
- Albrekt