Svenska monitoren., 1904-06-10

N%uvarande lord Delamere var icke,
hvad man kallar, en- god manniska.
Han hade ~visserligen inga af broderns
fel, men annu mindre hans CODA egen-
skaper. Dertill liknade han for myc-
ket sin NOR. De ia, han verkligen
taste sig vid, omfattade han dock med
en- innerlighet och varma, som man
knappt kunnat vanta af en- sd berak-
nande natur.
Sa hade han ALT ifran b%arndomen
alskat Claude hogt. Val gjorde han
honom oupph0rligt f0restallningar, mar
han sag broderns lattsinne; men den
ne a honom dock mycket kar, och da
han kom till den lila badorten Spa
for att b~egrafva honom, hade han vid
Diet stelnade liket svurit en- helig ed
att, sa vidt mojligt, hamnas pa hans
m0rdare.
Ty ON an lady Delamere och hen
mes enda qvarlefvande son aldrig tala-
de ON hans dodssatt, och ON Diet an
oliver ALT bette att han hastigt blifvit
bortryckt af en- svar feber. visste dock
bagge ALT for val att den stackars
Claude fatt EFT langt forskrackligare
slut. Han hade blifvit nedstucken vid
spelbordet.
Iva andra engelsman voro | hans
sallskap. De lyckades fly, imam poll
sen ham tillkallas; eljes hade man
troligen haktat den enc af dem, ON
icke bada.
Handelsen vackte stort u%ppseende
pa platsen, sd mycket mer som de ire
unge manner varit reskamrater och
umgatts helt vanskapligt med hvar-
andra.
Glada och sorglosa, hade de beslutit
att fara Oliver till fastlandet under an
tagna namn. Eft BRET, ~patraffadt i
den m0rdades ficka, gaf h~otellvarden
anledning att skrifva till Edwin. Titan
delta uppslag skulle Diet varit honom
omojligt att underratta s~lagtingarne
ON den bedrofliga katastrofen.
Warden var ocksa Todd / England,
och Edwin yppade for honom den o.
lyckliges mann och stand, pa Stamina
gang han lofvade manner en- storre
bel0ning, ON han hjalpte honom att
taga reda pa de bada flyktingarne.
Mr. Clark hade ingenting emot att
fortjana pengar, men sag ingen utvag
att ga hans onskan till notes. De
unge herrarne hade blot nagra tim.
mar uppehallit sig pa hans hotel, och
han vexlade ej manga ord med dem.
Hvad han egentligen fast sig vid, var
deras ungdom och CODA kassa. De
hade gifvit sig ut for br0der, nagot
som dock a svart att tro pa. Dertill
forefollo de ALT for olika, menade han.
- Men nj matte val kunna beskrif-
va de bada ~flyktingarne litet mar
mare? utbrast Edwin otaligt.
Finge jag syn pa dem, svarade
warden eftertanksamt, skulle jag latt
kunna peka ut dem bland hundrade.
Men att sa har PIX fri hand beskrifva
personerna ar alldeles omojligt. Gen
tleman af god familj voro de, Diet ar
sakert.
Kan nj icke atminstone nagot sd
mar erinra er, hur de sage ut? Voro
de langa eller korta, smarta eller fet-
lagda, m0rka eller ljusa?
- Smarta voro bagge iva. Sir John.
som den enc kallades, var den vack-
raste, men hade uppenbart smak for
glaset. Han tycktes vara aldst. Den
andre, Curt, hade knappt hunnit tret-
ito ar. Hans ansigte tyckte jag icke
riktigt ON; Diet var morkt, med en- ma
got hanfull och ofvermodig uppsyn.
Mr. John tycktes sa der tamligen be-
herska honom, ehuru han nog hade sin
egen villa.
y Ar Diet ALA upplysningar, nj har
att lemna?
- Upptag ej lila, mylord; men tror
nj icke Diet vore bast att kasta en- sl0ja
Oliver den beklagliga handelsen? Den
mordade ligger MI begrafven har, och
der hemma vet man ju ej annat an
att han fatt en- naturlig dod. Hvarf0r
basuna ut ofver hela verlden att en-
engelsk adelsman pa EFT sa sorgligt
satt omkommit under spell och utsyaf.
ningar?
- Ingen far en- aiming derom, f0rran
jag spanat upp hans m0rdare. Men
Diet skall jag CORA, ON Diet ocksa kom-
mer att kosta mitt eget lif. Han var
min ende bror. och den skunk, som
dodat honom, ia icke ga ostraffad.
Mr. Clark skakade slit graa hufyud.
- Han har nog redan fatt slit strait,
mylord, invande han. Tror nj val att
hans tillvaro nu ar afundsvard? Han
kan icke EFT 0gonblick kama sig sa-
ker. Antagligen hetsas han som EFT
vilddjur, utan att nj ar honom 1 ha-
larne.
- Hur sa?
/ In hyan. lo1 ~