Svenska monitoren., 1904-10-07

saga att han var den NEST afhallna
manner | trakten. Men han a en-
alltf0r naturlig och omedelbar manni-
ska for att grubbla Oliver graden af
slit anseende.
Da man rest sig fran bordet, hang
de sig Natalie vid Zwotas arm.
- Hon maste alltid ha nagon som
hon kan stalla sig in hos, anmarkte
fru Won Aulendorf till Albrekt. Hon
har en- riktig k%attnatur.
Eller ocksa skulle man kunna
saga en- riktig qvinnlig och hangifven
natur, rattade han forskonande.
Kaffet intogs i Alexandras stora sa-
long. Xfven den var blandande upp-
lyst, ehuru ute annu en- ljusbla skym-
ming med fuktig dimma mer insvepte
trakten i en- sloja an formorkade den.
Glasd0rrarna stodo vidoppna. Liksom
matsalen var afven salongen mycket
praktig. Hair harskade den bla far
gen, en- a%nordning som vidtagits med
sarskild hansyn till husets harska-
rinnas roda har. Men genom brokiga
Tiger och en- dyrbar smyrnamatta ha-
de dock afven varma fargtoner inforts
/ rummet.
Just dA Albrekt stod i begrepp att
ga ut pa terassen for att der tillata
sig en- cigarrett, kom fru Won Stechow
honom till notes.
Jag maste tala med er, SADIE hon
h~alfhogt. Var snail och ga in / mitt
arbetsrum.
Eft intersivt obehag bemaktigade
sig genast Albrekt. Titan att tanka
derpa kastade han bort cigarretten,
som ON den redan varit upprokt, fast
den annu eli ems var tand. Diet hem
lighetsfulla satt hvarpa fru Won Ste
chow TRANSLATE sin anhallan retade
honom.
Naturligtvis nagot oangenamt,
tankte han.
Men han lemnade dock genast rum
met och gick uppfor trappan. Han
kande delta hus iika noga som slit
eget. Der fanns ingen dorr genom
hvilken han kunde ha gait Wise.
1 fru Won Stechows rum var intet
illus tandt. Den langsamt forsvinnan-
de dagens sista bleka stralar fyllde
meiankoliskt Diet lila rummet.
R0ra sig mycket har tordes man
icke. Dertill var kabinettet alltf0r
fullt af smating, och hade fru o
Stechow i de ire 0fver mstsalen be-
lagna rummen, som stodo till hennes
forfogande, plockat ihop alltfor manga
minnen fran lorna tider.
Vid vaggen strax bredvid stod EFT
skrifbord. Pa stolen framfor delta
satte sig Albrekt for att Ell ga omkring
och stota omkull nagot. En- sadan
major hade ibland handt honom i des-
sa rum, och Diet hade alltid varit ODE
hagligt for honom.
I. MI satt han och vantade. Som en-
skolgosse son blifvit kallad till rex
torn f8T att af denne erhalla en- h0gst
~egeahandig b~astonad, tankte han, och
aervid aterfick han slit CODA lynne.
Xndtligen gick d0rren upp, och in
tradde majestatiskt frasande i sin 81.
denklanning, fru Won Stechow.
Albrekt steg upp, men blef forsig-
tigtvis staende pa samma flack.
Hvad har ar morkt! SADIE hon
misslynt. Jag hade anda sagt till
Fritz.
4, Diet gor ingenting, svarade
han. Nj har val anda bara nagra ord
att saga mig. Jag visste atminstone
inte...
Men hon var redan i fard ned att
tanda iva enstaka illus, som / EFT par
gamla silfverstakar stodo pa EFT litet
skap bland ALA m0jIiga smasaker.
Dessa iva sma ljuspunkter gafvo
en- jammerlig belysning och forhojde
| afsevard grad Diet otrefliga / situa-
tionen. Albrekt kande sig som en-
fange.
- Ma, hvad onskar nj af mig? fra
gade han plotsligt med MARKHAM ota-
lighet.
Men fru Won Stechow tog f0rst med
vardighet plats | miniatyrsoffan och
harklade sig derefter. Hon hade all
| It'd en- nagot oklar r0st, och
att oupphorligt klara organen gjorde
| Albrekt nerves.
Hon stodde nu de bada samman-
lagda handerna pa bordkanten och
| sag uppmarksamt pa Albrekt.
- Hartard kommer hem, har jag
hort?
ia. Antagligen / morgon. Men
kanske ocksa / qvall, just nu. Ty jag
| skickade honom EFT par raider till Ber-
lin och bad honom att helst 0~fverraska
| sin NOR, for att hon int skulle bli
nerves af att vanta.
- Sa omtanksam och uppmarksam
nj alltid ar mot Kristina! SADIE fru
Won Stechow och harklade sig.
- bet hoppas jag att jag ar! bet
ar babe min pligt och min glade, sva-