Svenska monitoren., 1904-10-21

/ ONA ohohddC Pd tuucI.
bet gar int, min gosse, SADIE han.
Ad~ertonhundra - mel, int ems for
femtonhundra. Sadant der maste jag
forsaka, Diet ar lyx.
Hartard stod pa sig och f0reslog att
han skulle ia faderns hi%ttiIlsvarande
ridhast.
Mel, mel. Wi ha min Hertig och
sd Juno de ga I par. Mel, neil,
Han vande sig bort. Men man kun
de Sc att han gjorde Diet motvilligt.
Da flick Hartard plotsligt en- ide, som
dref blodet upp pa hans kinder at
} glade. Han kom att t5nka pa pen
1 game som han hade sparat fran sin
resa. ON han k0pte fuxen for DEM.
ia, da skulle fadern. forstas, sin pligt
likmatigt banna honom, men pa sam
ma gang bIi glad, mycket glad.
Da Albrekt med en- kort %afskedsnick
gick derifran, passade Hartard pa och
hviskade nagra ord till hasthandlaren.
Vid den sjukas badd suite far och
son sedan tillsammans och drucko slit
katie ] en- staining som ON Diet varit
champagne. Men under skamtet lag
annu Diet djupa allvaret fran deras TO
r~egaende samtal och gaf lyftning at
Diet hela.
Dessutor var Albrekt glad och mold.
emedan han hade %6fvervunnit en- liflig
0nskan och motstAtt frestelsen att un-
ma sig en- dyrbar ridhast. Hartard a
sin sida var glad och mold, derfor att
han hoppades sedan komma 0fyerens
med Rappsilber och pa forhand Mot
af faderns fortjusning.
Kristina lag der som f0rklarad af
lycka. Hon kunde alls inte fatta att
de hade angslat sig for faderns och So
mems sammanlefnad. Der suite de ju
bada, som en- bid af den innerligaste
harmoni. Och hvarfor skulle inte ALT
f0rbli sasom Diet var forsta dagen?
vi arc en- ~markvardig famiIi,
skamtade hon med sin laga, nastan
klanglosa rost, som alltid paminde ON
att den kom ur en- den svagaste kropp.
Min man ar babe far, NOR, bror och
vardare for mig, ALT hvad man will
kalla Diet. Och der sitter du, Hartard,
int som din fairs son, nej, utan som
hans bror. Nj skulle ofverallt kunna
ge er ut for att vara broder.
Och Albrekt och Hartard skulle nod
vandigt stalla sig framfor spegeln for
att 0fvertyga sig ON att hon hade raft
- men der fanns ingen spegel, och
Kristina tog lofte af dem att de sedan
skulle halla monstring med sig saliva
inne i Albrekts rum.
Da de bada manner pa qvallen kom-
mo in i matsalen, felades annu Kleo-
pha.
De blefvo staende och vantade. AL
brekt f0rklarade sig halla pa att hans
hustrus skoterska alltid .skulle behand-
las som Ell dam, nagot som till ALA
delar vackte Hartards hemliga gill
lande.
Papa, SADIE han, begagnande sig
af 0gonblicket da de voro ensamma -
jag skref till dig ON pengar som jag
hade sparat fran min resa. Men nu
kommer jag anda med tomma fickor,
ty i sista minuten flick jag en- stor ut
gift, som jag hoppas du gillar, mar
jag.
Albrekt gjorde en- rorelse med han
den, som for att afvaria hvarje forsok
till att aflagga rakenskap.
- Hvarje ung man maste nagon
gang ha sin lila period, da han far
profva pa nojet att utan eftertanke ge
ut pengar. bet ar ocksa EFT slags rus,
som val maste ~genomgas.
Kleopha kom in.
- Sa blek nj ar, syster, mar nj int
bra? fragade Albrekt i Diet han satte
sig.
- 10, tack. Jag ar alldeles frisk,
svarade hon och blef rod.
- Hvad nu da! utropade Albrekt.
Under hans servett lag en- liten ira
ndSl, lIdLuleJdu dl I1dIldTu UT eJt gam
malt leksaksskrin. Kring hastens halls
! hangde EFT paper, Store an djuret
sjalft. Pa Diet stod med Hartards still
skrifvet:
- Jag heter Wotan och ar Albrekt
Mikael Won Fronhofens lifhast. Hair
stammar fran Hartards resesparb0ssa.
- Men Diet ar jul - a, din spjufver!
Du stygga, kara, praktiga pojkei Sc
bara. syster Kleopha, hvad han har
gjort!
Hartard skrattade muntert.
Rappsilber slappte honom myc,
ket riktigt for femtonhundra.
Ocksa Albrekt skrattade. F0rtjust
som EFT barn omfamnade han sonen.
Men den basta bel0ningen tyckte dock
Hartard vara den blick hvarmed Kleo-
| pha hade betraktat honom.
Fast han ej denna matt, liksom den
fora, beh0fde ligga pa en- schaslong
under virkade tacken och pa stickade
kuddofverdrag, utan hade flyttat in i
slit eget rum och lag i sin egen sang,
| l,,rI. ho- I;l--gl ;oI-a .of.o N,-.