Svenska monitoren., 1904-01-22

az den angest, som plagxde mig sjaif,
So var Diet EFT under att han ems kund.
skjuta af sina skott. General Tzerclas
hade ~atervandt till grefyinnans sida
och talade med henne, men Diet kriti
ska 6gonblicket ~tystnade han, och ba-
da stirrade pa grefven; min matmor
med halfoppnade lappar och ~glansande
0gon. ~Nyfkenheten att ia Sc framlin-
gen skjuta var sa altman att nagot
liknande tystnad sankte sig ofver folk
nassau, under Diet han sigtade, Jag
hade It'd att tanka mig EFT halft dussin
vidrigheter att Diet var nagot fel
med b6scan, att krutet var fuktigt
ETC., och sa - pang! sag jag fguren
vackla. Han hade tratfat den midi ]
br0stet, och andades alter.
Min matmor ropade: Bravo! Eft
| vackert skott," och g~refven sag upp
till henne, imam han lade nytt krut
pa sin fangpanna for Diet andra skottet.
Denna gang kande jag mindre fruktan
och folkmassan mindre intresse, Sto-
jet och ovasendet b0rjade anyo. Hans
| andra kula traffade litet langre ned,
men den traffade dock, och grefven
drog sig tillh Aka med ansigtet rodnan-
de af glade. Xran var ALA handelser
raddad,
Skotten traffade med bada kulorna.
polacken endast med ena. Sist af ALA
kom vallonen, en- blister, m0rk officer
med flackadt kyller, hvilken tycktes
vara mycket lila omtyckt af soldater-
ma och som afskot sina skott under en-
sadan storm af h~visslingar och skalls-
ord att Diet forvanade mig att han ems
kunde sigta. Men han kunde Diet emel-
lertid, och den sista af hans bada ku-
Tor traffade. Han och polacken drogo
sig derpa tillbaka och lemnade at wald-
grefven, grefve Waska och skotten att
skjuta pa hufvudet.
Valdigt var Diet vasen,som nu foljde;
halfva folkmasssn shrek att den vile
satta ALT hvad den egde pa grefven -
pengar, kedjor, vapen. Under tiden
betraktade jag generalen for att Sc,
huru han tog saken. Han hade blifyit
tyst, och min matmor likasa. De stodo
och Sage ned pa de taflande och deras
forberedelser, som ON de varit med
vetna ON att utgangen MI gallde nagot
mera an blot och bart en- vanlig va
pentafling.
Grefve Waska tradde fran for att
skjuta Diet afgorande skcttet, och den
ma gang begagnade han sig tillfullo al
stodet och sigtade lange och omsorgs-
fullt. Han sk0t, och jag sag ifrigt bort
mot figuren. En- danande bifallsstorm
helsade skottet. Kulan hade trangt
igenom Diet kritade ansigtet en- smula
till venster hogt uppe.
M var Diet waldgrefvens tur. Han
tradde fran med en- min af lugn for
trostan och lade slit vapen pa stodet.
Denna gang hojdes nagra roster, som
hanade honom; folkmassan b0rjade
kama sig angslig for sin kampes ryk-
tie. Jag 0nskade att jag wore mere
bland dem, och jag sag, huru min mat
mors ogon blixtrade och huru fargen
pa hennes kinder blef ALT h0gre. Hon
kastade en- blick full af harm pa TIER
| elias. Men mans ansigte var ororligt.
Han tycktes icke ha hort nagot.
Pang! Pang! / nasta ogonblick
hurrade jag med de 0friga, hurrade for
familjens ara! Waldgrefven hade ja-
gat sin kula in / Ore delen af ansigtet
till hoger. Om Waska hade satt dit
EFT 0ga, sa hade han satt dit det andra.
vi hurrade, men folkmassan stod
tyst och Oyster, undrande ON delta
wore tur eller skicklighet. Och gene
ralen stod ocksa tyst. Icke forran min
matmor med sin klara, friska rost ro-
pat: "Vivat! Vivat Weimar!" opp
made han hummer for att upprepa bra
voropet.
Mar han talat, sankte sig alter en- dy-
ster tystnad 0fver folkhopen. Jag sag
att karlarne betraktade oss med ALT
annat an valvilliga blickar, inda tills
skotten tog plats vid st6det och drog
alas uppmarksamhet till sig. Mig
forefoll Diet som ON han en- hel timme
sysslade med att rikta stodet och bos-
san, flytta sin tandsats hit och dit och
i sista ninuten lagga in en- ny flinta.
Men slutligen brann skottet af, och nu
hordes en- valdig skrattsalya; han ma
de icke ems traffat figuren.
Jag vet Ell hur saken blifvit ordnad,
men plotsligt yarseblefvo vi att Waska
och waldgrefven gjorde sig j ordning
att a~fsjuta annu EFT skott. Under Diet
bohmaren omsorgsfullt inriktade slit
vapen, sag han upp till oss.
vi ha gifvit honom 0gon, SADIE
han | sin djupa strupton, och jag am
mar NIL skanka honom en- nasa. ON
waldgrefyen kan 0fvertraffa Diet, sa
ger jag honom priset.
Han riktade mycket noggrant och
under en- sadan tystnad att man kunde
ha hort en- fjader falla, och derpa fyra-
de han af. Han h0ll ord; kulan hade