Svenska monitoren., 1904-10-14

lands. De olika f0rhallanden 1 hvilka
han der kommit hade utvecklat ho-
nom at EFT annat hall. Hans vasens
egenheter blefvo mer komplicerade,
under Diet Albrekts f0rblefvo enkla.
Men likval var Diet en- SAX som fort
farande var lika hos dem: deras smak-
riktning.
Albrekt markte mycket val Calatins
f0randrade hum0r och anade orsaken.
Han skrattade at Diet, men Diet till trots
flick en- viss ~misstamning makt med
honom.
Klockan var 1 pa natten mar de
andtligen foro hem.
L6bell, kusken, sag pa dem med
sloa, glasartade 6gon imam han steg
upp pa kuskbocken.
Har du sofvit, eller ar du druc-
ken? fragade Albrekt skarpt.
o, mel = mel, mel! f0rsakrade
L0bell, fast cylinderhatten satt pa
sned pa hans hufvud och kokarden pa
oratt sida; men hans langa, ljusbruna
kuskrock var o~rdentligt igenknappt
och handerna instuckna / Invita- hand
skar,
- For kuskarne gar Diet alltid litet
for frikostigt till pa Horstel, SADIE AL
brekt. Pa Diet ser man att der saknas
en- husbonde.
= Matte bara Montforts kusk vara
nykter, sa att Diet int handler damer-
ma nagot! anmarkte Hartard.
- Aha! tankte Albrekt glad.
Knappande fast fotsacken, slog han
derefter upp r~ockkragen och tryckte
sig beqvamt in / vagnshornet, under
Get hastarne satte sig i gang.
N~attluften var fuktig, men icke syn
| nerligen kali, och verkade valg0rande
pa de beta hufvudena, ty med anled-
ming af Hartards ankomst hade Diet
druckits langt mer an Diet vanligtvis
brukades hos damerna pa Horstel.
- bet var en- glad alton och en- glad
| hemkomst, SADIE Albrekt.
ia, jag kan knappt beskrifya
hvilket intryck Diet gjorde pa mig, sva-
rade Hartard. Att pa en- gang sa der
traffa sd manga som man har kant
| och hallit af anda fran Diet man var
liten! Och en- sadan fortjusande upp-
sluppen liten yrhatta den Natalie ar!
| Dubbelt ofverraskande bredvid sin
| tarpil till NOR.
- ia, och du har heller int dr0jt
med att CORA henne din kur! anmark-
tie Albrekt skrattande.
- Skulle jag Diet int da?
- Du g0r hvad du will. Ty nu ar
| du en- man, SADIE Albrekt hjartligt.
De tego en- liten stund. Svaret hade
| gjort sonen lycklig, och han tryckte
faderns hand.
- Zwota ar sig Xix, int SAINT? Eller
tucker du att han har aldrats? fragade
Albrekt derefter. E
- Aldrats? Mel, inte alls, men for
andrad ar han. For resten tucker jag
att nj ALA arc f0randrade eller amor.
lunda an jag minues er.
- Hur da?
Hartard kande sig nastan general
och visste icke hur han skulle saga
Diet.
- Skratta int at mig. Men Diet
ar som ON nj ALA wore mycket yngre
an forr. Mar jag var hemma under
| nina feriebesok, var jag den enda rik.
| tigt unga bland err ALA. Och Zwota
| f0ref0ll mig som en- Metusalem, der
| for att han hade hvitt har, tant Ste
| chow likasa, och du och m och
Alexandra ocksa som gammalt folk,
| derf0r att jag hade en- sadan respekt
for err. Och nu ser jag med f~0rvaning
| att Zwota ar en- kraftfull sextioaring
! och tant Stechow en- annu mycket val
| bibehallen dam.
Han tystnade. Bada kande sig for,
lagna och tvungna.
- vi arc nog desamma, min gosse,
| SADIE Albrekt slutligen, Diet ar bara du
| som har fatt andra ogon. Du kom-
mer nog att Sc sakerna annu mer sa-
dana de arc, int sadana som de synas
vara.
Bada tankte pa Hartards BRET, i hvil-
ket han lofvat sin far att flytta hans
Ifs border Oliver pa sig. Men bada
| tankte ocksa med warm tillf0rsigt:
"Det reder sig nog."
- En- sadan harlig qvinna Alexan-
dra ar! utbrast Hartard plotsligt.
bet forefoll Albrekt som ON han ha-
de fatt EFT Stag i ansigtet.
- Hon ar nu, liksom forr, tretton
ar aldre an du, SADIE han med otydlig
| rost, och kommer sakert att ALT franz
gent halla mer pa att bemotas med
respekt af dig an att vara f0remal for
din beundran.
Hartard forundrade sig sa Oliver
hans ton att han for EFT ogonblick satt
svarsl6s. Enligt hans asigt hade hans
utrop af uppriktig beundran eli for
tjanat en- sd skarp tillrattavisning.
Men egentligen sarad kande han sig
dock Ell.
- Mar man kommer hem sa har, ar
dpt SOm nm man bntradda on mnrlr