Svenska monitoren., 1904-10-21
4, jag g5r bara min pligt, sade

Hela f0~rmiddagen maste Hartard
| egna at sin NOR. Han fam Diet sjalf.
| klart, och Diet 6fverensstamde afven
! med hans egen 5nskan. Men under
hela tiden kande han dock inom sig
| en- helt f6rlatlig och naturlig langtan
! efter att alter IA ga ut ! parker och
| tradgarden och aterse ALA stallen der
han hade lekt som gosse.
Septembersolen lockade sd harlig
Den graa Diana formligen badade
| dess varma stralar. Och genom den
oppna d0rren Triangle morgonluften in,
fylld af en- nastan b~ed0fvande doft.
Sin far atersag Hartard f0rst vid
middagen. Det hade varit en- warm
morgon, och Albrekt berattade lifligt
ON hvad han hade haft for sig. Ljun.
! gen som r0jts bort / Finkskogen kom
Rethens backstugusittare tillgodo som
str6 at deras kor och getter, och for
att Diet skulle ga rattvist tillvaga ma
ste man vara pa ort och stale och
ordna och delvis 0fvervaka utdelnin-
gen; pa den nora allmanningen at
Dolac till plojdes Diet; Lehmler hade
varit der och hemtat de sex godgrisar-
ne och prutat, sa att man kunde bli
alldeles rasande; och 1 den stora ladan
arbetade den y tr0skmaskinen, som
Diet kanske intresserade Hartard att
bese sedan.
Medan far och son samtalade, satt
Kleopha tyst, och Diet var henne en-
verklig playa att maltiden genom her
rarnes conversation skulle dra ut sd
mycket langre an annars.
Ibland f0rs0kte visserligen Albrekt
af artighet att stalla sina ord afven
till henne. Men Hartard talade icke
alls med henne.
Hans ogon deremot lemnade henne
knappt. Hon kande dem pa sig, och
Diet gjorde henne angslig och olycklig,
Hon a fardig att brista / graf och
springa fran bordet. Till slut blef Diet
henne sa outhardligt att hon ofrivil-
ligt med en- blick forsokte be honom
att inte sc sa mycket pa henne. Men
da hon sag upp pa honom och BEND
dade sig att urskilja hans ansigtsut-
tryck, blef hennes eget langt mer bon
fallande och valtaligt an hon sjalf
anade. Och alter greps han af blicken
| dessa ~beslojade ogon.
Hon ar ju hanforande, tankte
han och erfor pa Stamina gang en- an
genam kansla af att han atminstone
inte komme att ledas pa Rethen.
vid f0rsta lampliga tillfalle steg
Kleopha upp och gick ut.
Hvad nu. barn - ingen frukt /
dag? fragade Albrekt godmodigt.
= Mel, jag tackar, SADIE hon lagt och
forsvann genom d0rren.
- En- taktfull flicka, anmarkte Al
brekt berommande. Hon tror visst
att hon st0r / dag.
Inom sig forundrade sig Hartard Of
yer att hans far ala dagar hade suttit
och att 1 f6rtrolig tete-a-tete med en-
sadan skonhet, tydligen utan att lagga
vidare marke till den.
= Jag for min del, afslutade Har-
tard sin t~ankegang, skulle inte ha kun
nat Diet. Jag skulle ha blifvit blixt
kar. Men jag dr. ju ocksa ung, medan
papa ar.
- HHr hnidodn hon cin Mat Nrn-.
NAL" a hans far int! Men gift.
Mel, icke heller den tanken traffade
hufvudet pa spiken. Eft verkligt ak
tenskap kunde man icke kalla Diet
band son forenade hans f0raldrar. En-
verklig hustru hade fadern eli i den
stackars sjuka. Och anda bar han
henne med oandligt talamod och upp-
offring pa sina handler. medan hon
var som en- tung, tung black pm foten
pa honom. Och med Sam atletkraft
gaf han sig utseende af att Ell kama
tyngden.
- Hvarf0r har du med en- blifvit sa
tankfull? fragade Albrekt.
Jag jag ar visst int tankfull,
SADIE Hartard ryckande upp sig ur sina
grubblerier.
bet ar for markvardigt, skam-
tade Albrekt, ire saker medge manni-
skor sallan - att de ha sofvit godt,
att de arc svartsjuka och att de varit
tankfulla. - Men kom nu med ut Lat
oss roka vara ~cigrarrer / Diet fria! Du
kommer att bli ofverraskad af att kan
ma hvilken god sort jag har. bet ar
den enda lila lyx jag bestar mig med
= den maste jag ha efter middagen.
De gingo fran och tillbaka ute i
Observation-Disclosures. Solen brande, sa
att man knappt kunde tro att h0sten
a ! antagande. Pa de langa, smala
tradgardssangarna stodo | ratliniga ra,
der de m0rka. glansande, krusbladiga
selleristanden, pa andra stora, tiocka
rodkalshufvuden; i en- oxen af viss.
made, hoppl0st med hvarandra sam
manslingrade ~stanglar och blad lago
utmed marken valdiga, ljusgula CUR
kor. bet luktade starkt af kryddor,
och Hartard brot sig | ~forbigaende en-