Svenska monitoren., 1904-10-28

kunde trana nenne, hanske skuiie
hon dock en- gang &c honom EFT ord.
en- blick af hopp.
Han gjorde ej reda for sig sjalf ON
Diet var standaktighet l karlek eller
trots. I hvilket fall som helst kunde
han ej afstA fran henne.
/ EFT 6gonblick. da hon med stra-
lande leende vande sig till Albrekt,
| foil honom den respektvidriga tanken
in att han 'skulle ga med h0nsen''.
Han kunde icke tala flickorna Au-
lendorf - Lizzie pa inga villkor och
Meta endast nagot battre, derfor att
han trots hennes s~entimentalitet och
tandverk dock trodde henne vara en-
snail flicka. Natalie och Hartard vile
han icke stora. Albrekts Vol horde
| med Diet snaraste forlofva sig, for att
EFT an arevordigare skinner skulle
falla ofver fadern.
Sd kom Diet sig att Hartard befann
sig ensam med Natalie, da han en-
gang sag sig om. derfor att han icke
L luLSIG nOIut QG dnuldo tOotris
En- obehaglig beklamning ofverfoll
honom. xfven Natalie sag forlagen
ut.
- Lizzie tycks ha gait in ! smasko-
gen med lojtnanten, skamtade hon
litet tvunget. De iva komma bestamdt
att ge oss anledning till festligheter.
Redan / varas mar han var har, trodde
vi att det skulle bli forlofning af.
Hartard teg.
Hvad Diet matte vara roligt att
vara forlofvadi SADIE hon plotsligt
naivt.
Ansvarsfullt ocksa! svarade han
allvarsamt.
De gingo vidare | parker.
Gras och buskar rundt omkring dr0-
I DO af den starka fuktigheten. Parkens
\ trad skiftade / ALA farger. Bokarna
stodo l lysande rod bladskrud, alarna
voro annu morkgrona och lofrika, och
mellan dem stucko de redan kala aka
cierna upp sina risiga kronor. Pa den
gr0na grasmattan lago flackvis hela
hogar af silfverpopplarnas Invita-, nag
giga blad, bruna lindlof och ~ljusgula,
blanka ladertjocka parontradsblad -
ALA af vatan fast sammanklibbade
vid hyarandra och marken.
De utefter den breda wagon l6pande
~rabatterna hade annu eli beredt sig till
vinterhvila. S~tamrosorna stodo annu
rika pa blad, hvilka ALA glanste graa
af dagg och regn, och pa de harda
knopparna sag man att nagon blom-
ming Ell skulle beskaras dem. Mellan
rosentraden pa den feta, svarta, af
buxbomshackar kantade jorden froda-
des hsAyiehanda hostblomster, fast
nagon %ySfd ej langre bestods dem.
Deras blad narmast intill jorden voro
f~orruttnade, och afven saliva astrar-
ma tycktes angripna.
ofver denna liksom af alder farade
och af tarar bleknade tafla hvalfde
sig en- stralande bla himmel. Solen
sken med gul massingsglans.
Hartard och Natalie gingo anda till
slutet af vagen, som delade parker 1
tande slingrade sig genom en- delsan-
tande slingrade sig genom e ndalsan-
kelik terrangf0rdjupning. Der den an
dade, stod ! parkens bryn EFT slags
primitiv skyddskoja, fran hvilken man
hade en- god utsigt tillbaka ofver Diet
sig / stolt behag resande Invita- lila
slottet | dess stilla omgifning.
Pa fyra klumpiga, afbarkade trad
stammar, knappt mer ain en- mans
langd hoga, hvilade EFT markvardigt
tjockt, ~fyrspetsigt halmtak, graft af
alder och har och der tackt af gr0n-
aktig mossa. Eft staket af primitivt
hopspikade, splda bjorkstammar ut
gjorde grams saval for hyddans ut
strackning son mot faltet, som har be-
tydligt h0jde sig. W
Hartard och Natalie gingo ditin,
och med armarna st0dda mot staketets
ofyersta tvarbom Sage de ut Oliver
nejden.
(Forts.)