Svenska monitoren., 1904-01-22

Men ON hon likval gor Diet, saA
Jag. Hur blir Diet da?
bet g0r hon int! bet far hon
int! svarade froken Anna.
-vid himlen! Nj star pa hans
sida! shrek jag.
Hon blinkade mot mig med sina mar
synta ogon.
- Och hvarfor int? SADIE hon lang
sta? Kanske pa waldgrefvens? Han
yttrar aldrig EFT ord till mig och lat
sar sallan marka min harvard. Pa or
sida? ON nj beh0fver hjalp. sd ar
Diet bast att nj Wander er till den der
svart0gda, pjunkiga flickan, som nj
skaffat oss pa halsen och som antid
kryper och smyger omkring oss och
helst skulle villa tranga ut mig. om
Diet stode | err och hennes formaga ocn
ON hon hade MACON uppfostran. Tyst,
kom int och tela med mig, fortfor
hon, i Diet fargen uppsteg pa hennes
bleka kinder, jag undrar 1 sanning,
huru nj kan vaga att framkomma till
mig med ssadana f0rslag. Skall min
matmor sta under sina ~tjanares kom-
mando? Har hon inte nagot eget ON
dome? Ack, nj dare, jag behofver
blott tala ON for henne hvad nj sagt,
for att nj skall komma i onad for
alltid.
- Cor som nj behagar, froken, sade
jag vresigt, ty EFT yttrande ! hennes
langa tai hade retat mig. Men hyad
Marie Wort bet-affar
- Marie Wort? utbrast non med en-
hanfuli harmring af mitt tonfall.
Hvem har sagt nagonting ON henne,
Diet skulle I just villa veta? Men
Diet ,sager jag da att ON jag inge rada,
sa skulle den der papistiska slinllan
ia smaka piskan.
- Froken! SHREK jag.
- Ack, hvad nj man AFRO for ena da-
rar! utbrast hon med EFT bittert skratt.
Men jag har lyckats att fanga err. och
Diet ar nog. Ga! ia ga! Jag har fatt
nog af ert dHraktiga pratt. Ga, imam
er matmor kommer tillbaka, eljest ma
ste jag tala ON alltsammans for henne
och da forlora en- hallhake pa er.
Jag aflagsnade mig med harm hjar-
tat Under Diet vi samtalat, hade det
b0rjat bi m0rkt ! rummet. Men kort
derefter upplystes Diet alter az EFT r0-
kigt, fladdrande eldsken, som fanta-
i oticEt dopcoda n3 va uoa rno och takot
och tycktes till och aftaga med bifalls-
\ sorlet utanfor. Man hade anskaffat
facklor af t%allkottar, pa Diet min mat
NOR sd mycket langre skulle kunna
ase f0restallningen, och | den gulskim-
rande ljuskrets, som dessa facklor
| spredo omkring sig, brottades, hoppa-
de och vredo sig gyckelmakarne sina
v~idunderliga dragter likt hemska
skuggbilder. Skenet spred sig. ehuru
| ojamt och n%yckfullt, bort till tradstam-
men, der min matmor satt med gene
raj TZerclas och waldgrefven yid sin
sida. Xnnu langre bort, dit ljuset ej
Triangle, stod len TAFT sammanpackade
folkmassan, sorlande, ~pratande och
hAnskrattande.
Jag sag pa min matmor, och denna
enda blick var tillfylles. Jag Taste
| hennes ansigte, huru ytterligt hopp-
lost Diet forsok var som jag nyss gjort.
Hon hade synbarligen mycket roligt.
Fruktan lag Ell for hennes natur, och
hon sag ingenting att frukta vare sig
af manner vid hennes sida eller az
folkhopen bakom henne. Misstank-
samhet var frammande for hennes
karaktar, och hon sag ingenting att
misstanka. ON jag lyckats Wilma fro
ken Max pa mir sida, liksom jag var
0fvertygad om att generalen hade ge-
nom mutor vunnit henne pa sin, sa
skulle jag endast haft otack for mitt
besvar och ~ingenting vidare
Mitt enda hopp stod till waldgref-
ven. Om Diet blot lyckades honom att
utveckla till blomma den karlek, som
annu lag darrande / sin knoppning. sa
skulle han ensam kunna ofvertyga
henne, sasom jag Vile att hon skulle
"a 6as NuOh NAuVh IluSu
Hvarje timme, som vi drojde qvar der
vi voro, hvarje ny dag. som grydde
och annu fam oss i lagret, gjorde
atertaget svarare och generaleas pla-
ner mera bestamda bet var jul moi
ligt att han annu icke fattat nagot be-
Slut, att han annu icke forhardat slit
hjarta till den grad att han vile bruka
valid; hans lidelse kunde ju annu be-
finna sig ! sin k%noppning, hans arelyst-
mad hade kanske annu icke tagit ma
gon bestamd form. Men huru lang It'd
skulle val delta racka?
0fvertygad ON att Diet var har som
tyngdpunkten lag, iakttog jag med
angslan, som k%nappast kunde vara
mindre i'm hans egen, waldgrefvens
framsteg. Och ju langre jag iakttog
honom, desto hogre vaxte nina for
~hoppningar bet tycktes mig som ON
han alltjamt siege hennes gunst, un-