Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1903-02-04

lysta och insigtsfulla menniskor =
dermed vile han da naturligtyis lata
oss forsta, att Diet icke fans nagra sa-
dana har SAINT att han ock Tart kan
ma en- hogsta grad praktisk och till
fredsstallande losning af den aengel.
ska fragan" inom samfundet. Jag ra-
kade oforvarandes ia hora hans ut.
laggning af amnet iordags alta da-
gar sedan vid en- extra stamina. som
vi hade. Det var Lulas Solhojden
som skollararn holl sin forklaring for
Jag vagade knappast fro stallninger
sa god, som den verkligen ar, sa.
de han. M ar jag enlellertid ofverty-
gad derom. Jag far sjelf hort och
sett. De fiesta aro mogna for der
stora ofvergangen ifran nllorkret till
ljuset, ifran svenskan till engelskan
Begaret efter engelskan och behofvei
af andligt lif pa engelska ar si stort
och djupt och skriande, att det hors
anda till till :. ia, anda till den
som ta1ade ON Diet for mig, och han
var en- sanningsalskande person, SON
ofvergifvit syenskan och blifvit fodd
pa-nytt pa engelska Il.
Med lnansyn till deras sta1lning tiI
denna fraga kan man indela vara sam.
fundsmenfliskor j trenne klasser. Til
den forsta klassen hora mestadels en-
hop ganla, som pa grund af bristande
bildning och tjurskalligt fasthangande
vid uraldriga och utnotta ideer sam,
i fold af en- naturlig inskrankthet och
medfodd motstrafvighet ervist halla
fast vid svenska spraket och uppsat-
ligt forharda sig emot den modernt
amerikanska tidsandans valsignelse-
bringande verkningar. Till denna bin
da hop salla sig ock nagra af de yn-
gre, nemligen sadana, som hafva fodts
gammalmodiga med hopkrympta sja-
lar och inskrankt forstand, och som
hanga fast vid sadana forntida begrepp
som foraldraksrlek och foraldravord-
mad och dy1ikt, hvilket ingen riktigt
upplyst menniska numera bryr sig on1
. Till den andra klassen hor en- del
kloka och sluga menniskor, sadana,
som forsta att wanda kappan efter vim
den och sjunga den visa, som for till
|fallet bringar dem def storsta bifall.
SVid hogtidiiga tiilfallen, infor lan1plig
#publik och med passande beloning
i sigte orera de valdeliga ON det har-
liga svenska spraket, ON Sveriges
of6rlikneliga literatur och storslagns
historic; men yid eft annat tillfalle och
under andra foEhallanden arc de lika
fardiga att bedja ON ursakt for hvad
de forut hafva sagt och i sack och
aska CORA bot for sin forseelse Dessa
aro vara starkaste bundsforvandter, ty
de ha stort anseende, sasom sadana
inenniskor alltid hafva haft. 4
Den tredje klassen ar den ta1rikaste
och utgores ufvudsaMigen al det yn-
gre slagtet,,den modernt upplysta och
bildade ungdomen. Men det fins ock-
sa icke sa IA gan1la i delta sal1skap
De tro sa vackert pa engelskan, och
deras tro ar sublim, ty de tro pa ma
got, som de platt icke forsta De stun,
ga med gripande enfald
Virt fornuft forblindadt ar,
Worker all var sjal betacker;
Men ON engelskan ar mar,
8 Ha Vi ljus, som ingen Stacker. g
Sadan ar staliningen. Det enda
som nu behofyes for att "a ALT till
fredsstallande ordnadt, ar att "a den
Eforstnamda klassens menniskor ur va
gen. Delta kan laInpligast ske pa sa
ssatt, att Vi, stallet for aft ha dem
forsan,lingarna och kyrkorna pa satt
som MI skier, bygga dem en- andlig
undantagsstuga, ON Vi icke villa kalla
det fattighus, nagon undangomd vra
i forsamlingen eller utanfor, der ifgen
ser eller marker: dem och der de, pa
sitt gan1la urmodiga satt kunna IA sin
sjalafoda pa svenska. Pa det viset bli
vi qvitt dem pa samrna gang som Vi
hafva SORT for dem pa EFT kristligt
satt. Bet kommer visserligen att ko-
sta nagot, men det kan inte hjelpas.
Delta ar emellertid endast den ena
delen af den stora plan, Vi ha i sigte,
Det har blifvit till fulIo adaga1agdt
och bevisadt, att Vi svensk- amerikaner
icke kunrla taga vara pa oss sjelfya
kyrkligt afseende. vi behofva sta TN
der andras ward d. y. 5. astnjuta fat
|tighjelp. Men vi kutlrla irnte komma
pa fattighuset och atnjuta fulia fri
och rattigheter der, sa 1ange vi tala
ett frammande sprak. Hade Diet icke
varit for sprakets skull, sa hade VI at
njuti fattigvard for lange sedan. Ian
ge har fattighuset vinkat oss, lugnti
trefligt och inbjudande M skola u
dit.
Sa talade skollararen till Lukas
sSolhojden; och mar jag horde't, holl
jag pa att utbrista: ny Jog du Jae
hejdade mig dock och SADIE ingenting;
men jag uardt arg, nycket arg, som
40 af1rrarss Iopsf ssal1an blir Xnnt1 4 !