Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1902-04-09
.Ur dagens kr0nika.
Jakob Jesperson.


drig att Jag skulle IA. Det handler
dock sa nycket ovantadt, ofortankt
och oforutsedt har j verlden. Jag reste5
nemligen till staden i haronldagen.
Int till var stad, utan till storstaden.
; Det var en- yigtig tidpunkt nlitt lif.a
Den glommer jag aldrig. Jag skall
intc tala ON ALT, som jag horde OCH
sag. Det hinner jag inte. Jag blef
ock sd hapen och forvanad ofver ALT
Diet stora och valdiga, som tedde sig
der, att jag icke kunde taga vara pa
ALT. Men EFT Minis jag och det skall
jag tala ON. Det kommer at reta
Pale Angen, ty jag tror aldrig, att
han har hort eller sett ragot sadant.
Jag har en- bekanting staden. En-
bra karl. vi aro ock en- smu1a slagt.
vi aro snlalandingar begge tva, d. ".
v. vi voro begge smalandingar for
domtina, men det ar nu lange sedan.
Nu har han blifvit .stor, aktad och
ansedd, medan jag forblifvit lten,
ringa och obetydlig. Han kan salun-
da icke largre med rata CORA ansprak
pa att yara snalanding, men Diet kan
jag. Med slagtskapen oss emellan ar
Diet derfor nurnera icke nycket be-
vandt. Men vanskap ar ofta lika bra
som slagtskap ibland ar den battre..
Och vackrast ar vanskapen, mar den
visars sig hos de hoga gent emot de
laga. Det erfor jag, da jag uppsokte
min bekanting. Han tog vanligt emot
mig, da jag forklarade, hvem Jag var
och visat n1itt prestbetyg, och han
grinade icke varst at min simpla, ur-
modiga dragt och nina bondfasoner.
Det var vackert af honom. Sadant
ar a1ltid sa rorande. ON en- stund
sade han: M gar du med till kon-
serten i qvall Hvad ar en- konsert
for 1lagot, fragade jag, nagot lagt och
tveksamt. Jag tyckte Diet var forarg-
ligt att roja min okunnighet. En- kon-
sert, sades han, vet du icke, hvad det
!. ar?-Da skall jag forklara Diet for dig.
10, konsert den mening, som ordet
1lar brlkas, ty du ma veta, ait det
har tyenne betydelser,sar eft mer. ell
Ter nlindre hogtidhgt tillfalle, yid
hvilket man pa EFT mer eller 1nindre
lyckadt satt foredrage mer eller min
Dire klassisk sang och musk. Med af-
seende pa aftonens konsert behofver
man dock ickes bruka uttrycket "mer
sller mindre" utan. endast "mer', ty
Badan blir den. sa fall, sade jag
nagot hapen ofver den lardom och
sakkunskap, han utvecklat, och un-
drande zhvad ordet "klassisk" nlande
betyda, sa far jag tacka sa n1ycket for
til1fallet att IA vara med. Sangen och
Inusiken har alltid varit min svaga
sida,. men man Dor ju starka och upp-
odla det, som ar svagt.
Mar tiden var inne, drogo vi Sstad
och efter att hafva vandrat EN- stund,
kom1no vi till en- stor och statlig kyr-
ka den var da tire ganger sa stor
som var derhemma och der klefvo
vi in. Derinne suite manga menni-:
skor j granna klader, hogtidlighet och
andakt. Det var en- vacker syn. Midi
framme i .kyrkans kor stod EFT yaldigt
speleverk, som jag horde de kallade
piporgel, och nedanfor stod en- be-
syilnerlig pies, pa hvilken llangde
EFT kort, hvara stod printadt stora
bokstafver ordet Gable" Aha, tank
5te jag, der ar EFT sadant der instru-
Ine1lt som de bruka, mar de sanda
kabeltelegrarn. Det var roiigt. Eft
sadant l,ar jag lange onskat ia Sc.
Ordet ar visserligen icke ratt stat
vadt, sa vidt Jag forstar, men det ar
I ju sd sallsynt, att nagon stafvar raft
MI for tiden. Senare flick jag veta,
att den besynnerliga tingesten var
bara EFT p ia n o, och sadana har
J jag hort ON forut, sa Diet var da in
genting nytt.
Framfor orgeln suite ell skara
statlige man. Herrkladda voro de
allesa1nman. Det var sangarena.
Och mar den rata stunden var inne,
sd hofyo de. upp sin rost och sjongo.
Och det far jag da saga, att Diet var
vacker sang. Till och med jag kun
de begripa den. De sjongo, sa inner.
I ligt och varmt och rent pa lneders-
1nalet, att det var EN- lust att ,Fora
deruppa. Midi framfor dem stod en-
[ och slog ifrigt luften med en- pinne.
Jag trodde borjan, att han stod och
hottie. at sangarena; men jag forstod
icke hvad det skulle behofs, ty de upp-
forde sig sa anstandigt, som nagon
kuiides onska. Senare begrep jag, att
hans uppgift var att sla af tonerna, sa
att de icke skulle ga at holden ocl,
forstora panelrapp pningen ofvantilI i
kyrkan. Sc, kyrkar var lanad och
nlaste skyddas mot skada och for-
derf. Mar sangen var slut, borjade
ahorarne danga med armarne och
kappa i handerna, som ON de varit
besatta af nagon hemlig alldc1rrakt.
Jag yardt ilastan radd Sadant har
jag aldrig sett var kyrka. M Ell for
saliskaps skull drainde jag / af ala
krafter, jag ocksi. Man far Ia efter,
! So godt man kan.
Derfiast ,,nne,7ba rarle c;ss 81, s,,t,,,,