Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1901-12-18
'Julninnen.

Julminnen.
Jag Minis det lila tarfliga hemmet
uti den gamla grufstaden minnesrik
Dala. bygd. Tjock sno lag pa gatorna
och frost pa rutan. Nagra sm& "titt-
hal" genom fonsterisen hade vi, bar,
men nemligen, genom var. andedragt
astadkommit. och der hade vi var ut
sigt, visserligen inskrankt, men in
tressant nog. Det var kallt sd att det
smalde knutacne. Julaftonen, Alto
nen fore menniskosonens f0delsedag,
aldres och yngres stora gladjefest, var
inne.
spand vantan hade vi befunnit oss
he.a dagen. En- god midday hade vi
spisat, den basta, som fattiga, men al
skandeforaldrar kunds besta. Hvad
vi langtade efterqvallsn, dA julgranen,
som vi smyckat skulle tandas, delta
trad, till hvars kopande och kladande
vi under en- lang It'd sparat vara sma
slantar! Var kara lila mamma var
ute staden for att CORA uppk0p. Bast
vi suite der, bidande hennes ater-'
komst. oppnades dorrsn, och ett stort
pahet inka stades pa golfvet. Den som
kastade det forsvann plotsligt; men
barnakarleAen anade. nog, hvem det
var. Paketet inneholl CODA och vack-
ra booker, en- at oss hvar. Nor infann
sig smart Den slocknande elden
varmande ugn fick ny naring, Ljus
och lampor tandes. Bordet dukades.
Andaktigt knapptes faders, moders
och fyra sma gossars handler, och Gud
var nara, valsignande ratterna, gladden.
och friden. Och sedan tandes ljusen
itradet. Ack, hvilken syn for barnet!
Granep i lagor, oga i 'lagor, kind och
hjerta brand! De klappai sma han.
dor de lyckliga, de svanga gladt ON
kring granen. Tradet plundras delvis
pa sina skater, och frojden star hogt
j tax. Annu en- stund, och from mo-
der laser for de sina ON Jesusbarnets
f6delse och krubba, ON englasang och
herdar; hon beder ON fralsning och
englaskydd for sig och sina kara. Sjuk-
ssig make och friska sma barn sjunga
amen. Amen, amen! Lifstradet ar
planteradt d0dens verld; ljus strala
dess grenar, och dess ada lifsfrukter
utdelas af den kare, himmelske fadern
som basta julklappar at de CODA bar.
men. Ljusa sbanrndomsminne, du har
f6ljt och skall folja mig genom lifvet.
Du har ofta for mig varit en- klar stjer-
ma mork matt, och till dig Wander Jag
ON julien tillbaka igen for att en- stund
kama mig som - barn. Och sanner-
igen, det kans godt, ljuft. Lifvets
frost och skuggor. som mangen gang
betacka fonstren min sjal, kunna Ell
utestanga barnets julgladjs; och vim
ternattens kold har i verlden bryr sig
barnet foga ON, mar julljusen brinna
dess hjerta.
Jag minis juldagsmorgonen 1873. III
digit ki. 2 begaf Jag mig. da en- ung stu
dent.en s. m. kand pa vag till Oranges.
bergs gruffalt. Jag skulie halla julot-
ia der for grufarbetarne och deras
famiIjer. Man hade ej do egen predi-
kant, ej egen prestgard, Ell -eget kapell
iG. Insvept j pels och fallar satt jag
isladen, som, dragon af snabb sprin-
gare, gled fran 6fver blank is under
bjallrors muntra klang. En- ogenom-
tranglig dimma var lagrad 0fver nej.
den,och deraf kom det sig,a jag,efter
att mot mir villa hafva rest kring
Bysj0ns svrander, omsider till min for
waning och ledsnad befann mig vid
utgangspunkten for min resa. Jag
hck b0rja farden pa nytt och da med
battre resultat. Till malet kom jag
natnrligtvis for sent, men folket hade
taligt stannat. Skolsalen, der ottan
hollis, var festligt prydd med granar
och ljus Harlig ljod sangen, som
maktig banade sig vag fram ur harda-
de mans och qvinnor br0st, SAINT 0fver
ynglingars och jungfrurs, fickors och
gossars lefnadsfriska lappar. Andak-
tigt lyssnades till den unge predikan-
tens ord, evangelM ord. som med slit
ljus sin kraft och sin frid kan CORA
afven dem lyckliga, hvilkai slit anle.
tes svett arbeta jordens imam domen
och bergens salar. Det var f0rsta gan
rem som den unge prestkandidaten
Ohentligen f0rkunnade Guds ord, och
f0ljaktligen den forsta julpredikan
han holl, och derf0r gar ej denna guds-
tjenst och denna resa ur hans mime.
Rikligen kande han Gig belonad for