Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1901-12-18
s den Il Decemb

slit besyar, mar valkiga, grofya nafvar
sokte hans hand, och manga med tarar
6gonen tackade honom. Hemfarden
pa juldags formiddagen till Grangar-
des kyrkby gick battre an farden bort,
och smart hamnade den unge predi-
kanten sk0tet af den famiIj, SOM un
der fera ar var hans andra hem, och
der han framlefvat sin gladaste och
lyckligaste It'd. Jultiden Grangarde
skall jag minnas sd lange jag lefver.
Fins der nagon qvar. som Minis mig =
har Or min hand, mitt hjcrtas hels.
ming, mitt tack! Gud valsigne eder!
Julens engel brede skyddande sina
vingar 6fver eder!
Jag minnes en- jul. som jag tillbrin-
gade pa nordens sago-o, dot mangbe-
sjugna Gotland, hvars biskop nyiigen
gastas Sveas barn har den nya verl-
den. Da var han ej biskop der, han
var ung professor i Upsala. Den gamle
Anjou, som jag med tacksamhet ihag-
kommer, iedde den gotlandska hjorden
pa de andliga betesmarkerna Jag
vistedes pa Ola och Hamra pastoral,
der prosten Krusell var forsamlings-
herde. Tidigt juldagsmorgonen 1874
forde mig frustande springare till
Hamra, der ottesag skulle ega rum.
Jag sag fyrbakens ljus der utat hafvet
till; jag tankte den aria morgonstun-
den pa Bsthlehemsstjernan, som rad
dat sd mangen fran evigt skeppsbrott.
Jag horde bafyets brus, liknande det
r0rliga menniskohafvets suckan efter
forlossning; och nina tankar s0kte
henom, "menniskosonen" Bethlehem,
hos hvilken suckarna ns slit NAL och
0fverga till stilla frid. Hurus litligt
kommer jag hag den gamla, enkla
men stralande lila kyrkan, de CODA
menniskorna, inom hvilkas vadnals-
rockar arliga och gudfruktiga hjertan
klappade, ahorarnes uppmarksamhet,
klocizarens eller kantorns starka
stamina och f5rst och sist julbudska-
pet, som tycktes gripa alias sinnen. O.
hvilken |stor SAX Or Ell enkelheten, en-
falden, ON den ar af det rata slaget:
den akta ansprakslosheten infor den
menniskovordne gudasonen! Br0der!
Systrar Mar jag vid aterupplifvandet
af gamla minnen tanker pa den gamla
barnaenfalden, sd kan jag ej annat an
tillropa eder: "Vanden ater till entail
den. ansprakslosheten! Tanker pa
Jesus Bethlehem, Guds enfodde son
i stallet, hogheten. majestatAt, frais-
ningen ringhetens form, herradomet
i tjenareskepnaden! s~.-s.... ...-..
Mar man blir aldre, tranga sig min
nena ofta med oemotstandlig makt in-.
pa en-, bade morka och ljusa, sorgliga
och glada; och mycket har man att
minnas. Eft mime af det ljusa kom-
mer just nu for mig. Som kommini.
ster i H. predikade jag der julottan
ar 49,. Kyrkan 81. ar stor och
rymmer mycket folk. Ar det i altman
het inspirerande att predika i EFT stort
harligt tempel, fyldt af en- lyssnande
ah0rareskara, sd ar delta hogsta grad
faliet, mar vid den "tidiga julguds.jen-
stem tusentals menniskor sitta der.
hufvud vid hufvud. skuldra vid skull
dra; sd langt ems 0ga mar, och hela
templet sr forvandladt till ett ljushaf.
Det var bland folket 81. en- allvarlig
stamning radande den tiden. och hjer-
tana voro oppna for sauningen. Vid
tillfallet i fraga sag jag i en- af dc
framre bsnkarne framf0r mig en- ung
man, jag kande val igen honom. Bast
han satt och lyssnade, fuktades hans
0gon; han drog fran nasduken ur :fc-
kan, bojde sig ned banken, och forblef
sittande i bold stallning, sd lange
gudstjensten varade. Langre fran pa
dagen 4ck jag besok af honom. Han
var till sin inre menniska lika bold
som han varit till sin yttre der kyr-
kan. Hvad han bekande, hEad. han
sade, huru vi samtalade och bado. det
minnas nog han och jag och Gud.
Delta ALT ar for oss ire ett heligt och
saligt julminne. Nog af, en- forlorad
son gick till sin himmelske fader igen,
och det blef froj himmelen infor
Guds anglar Diver syndaren. i hvars
hjerte Jesusbarnet blef f0dt. Aldriga,
troende f0raldrar. fingo ock den dagen
anledning att under gladjetarar tacka
Gud for ett barn, 5fver hvars andliga
tillstand deras alskande hjertan !. sd
bittert SORT; och sd erh0llo afven de
talderns sena host annu EFT julminne,
stralande sk0nt s.ea~....s. t.s.%
*s4+ t*sr, ,,s, GO q.
Kare lasare! Afven du har liksom
jag dina julminnen. hvilka da och da
manas fran och dyka upp. Dd hade
EFT godt och arligt gtfOraldrahem, der
fader och moder sarskildtgunder jul
hogtiden sokte gifva dig det basta de
egde och CORA dig innerligt glad. Du
minns dina kara, oskyldiga sma br0der
och systrar, med hvilka du delade in.
lens gafvor och frojder. Det ar manga.
ar sedan dess. Du har blifvit stor, du
har vaxt fran hem, foraldrar och sy-
skon, kanske ock fran Gud. Du lefver
och r0r dig inom Ell verld, till innehall
och beskaffenhet motsatt barndomens.
Du alias och kampar, du faller och
svndar: och din fr0id.i yerlden har