Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1899-12-20
= Vid torkan och stormen, sade pal

men? Jag tror, att dessa darar ocksa
fora med sig ett litet barn!
Palmer, som var langsynt som de
gamla bruka vara, sag verkligen raft.
Qvinnan bar pa armen ett barn, som
lutade hufvudet mot hennes axel och
sof.
- Barnet har ej en- gang tillrackligt
med klader pa sig, sade palmen: Jag
ser att modern vikit upp sin kjortel
och kastat den 6fver det. Hon har i
stor bradska ryckt upp det ur dess
badd och rusat bort med det. Jag for:
star det nu: dessa menniskor aro flyk-
tingar.
- Men de aro andock darar, fortfor
palmen. ON ej en- engel skyddar dem,
borde de hellre hafva latit fienderna
CORA slit varsta mot dem, an de skull
le hafva begifvit sig ut oknen.
- Jag kan tanka mig, hur alltsam-
mans tillgatt. Manner stod vid arbe-
tot, barnet sof vaggan, qvinnan hade
gait ut for att hemta vatten. Da hon
hunnit iva steg utom dorren, sag hon
fender komma anstormande. Hon har
rusat tillbaka, hon har ryckt till sig
barnet, ropat pa manner att folja hen
ne och begifvit sig af. Sedan hafva de
varit pa fykt hela dagen, de hafva helt
sakert ej hvilat cit ogonblick. ia, sd
har ALT tillgatt, men jag sager andock,
att ON icke en- engel beskyddar
dem....
DE aro annu sd rAdda, att de annu
ej kama hvarken tr6tthet eller andra
lidanden, men jag ser, hur torsten ly-
ser ur deras ogon. Jag matte val
kama igen en- torstig menniskas an
sigte.
Och da palmen kom att tAnka pa tor
stem, giok en- krampryckning genom
dess langa STAN, och dc langa bladens
tallosa f1ikar rullado ihop sig, som ON
de hallits ofvcr eld.
Vore jag en- menniska, sade hon,
skulle Jag aldrig vdga mig ut oknen.
Den DR. bra modig, som vagar sig ut
har utan att ha r0tter, som ma ned till
de aldrig sinande vattenadrorna. Har
kan vara farligt afven for palmer. A.
ven for en- sadan palm som jag.
ON jag kunde rada dem, skulle
jag bedja dem wanda ON. Deras fender
kunna aldrig blifva sd grymma mot
dem som 0knen. Kanske de tro,. att det
ar latt att lefvai 0knen. Men jag vet,
att till och med jag understundom haft
svart att f0rblifva vid lif. Jag minnes
en- gang min ungdom. da on stormil
vrakte Diver mig cit helt berg af sand,
Jag var nara att qvafvas. ON Jag kun
nat do, skulle det blifvit min sista
stund.
Palmen fortfor att tanka h0gt, sasom
gamla enslingar CORA.
- Jag h8r en- underbart melodisk
susning lila fran genom min krona, sa
de hon. ALA fikarna pa nina blad
matte ha rakat dallring Jag vet Ell,
hvad som genomfar mig vi asynen af
dessa stackars framlingar Men denna
bedr0fvade qvinna ar sd sk0n. Hon for
mig till minnes det .underbaraste jaQ
upplefvat. ...
Och medan bladen fortforo att rora
sig till en- susande melodi, paminde sig
palmen, huru en-. gang, for mycket Ian
ge sedan, tva stralande menniskor ha-
de gastat oasen. Det var drottningen
af Saba, som kommit dit. atfoljd af den
wise Salomo. Den sk6na drottningen
skulle wanda ater till slit land, kungen
hade foljt henne pa vagen, och nu skull
le de skiljas. - Till mime af denna
sthnd, sade da drottningen, satter jag
nu en- dadelkarna jorden, och jag will,
att derur skall komma en- palm, som
skall vaxa och lefva, anda till dess att
Judaland uppstar On konung, som Or
st0rre an Salomo. Och da hon sagt
delta, hade hon stuckit ned karnan /
jorden, och hennes tarar hade vattnat
den.
Hur kan det komma sig, att jag
tanker pa delta just dag9 sade pal
men. Skulle denna qvinna kunna va
ra sd skon, att hon paminner ON den
harligaste af drottningar, ON henne,
pa hvars ord jag vaxt och lefvat intill
denna dag? :. - -
- Jag hor nina blad susa ALT star
kare, sade palmen, och det later vemo-
digit som en- dodssAng. Det Or. som ON
de sp$dde, att n&gon smart skall bort
ur li1vet. Det Ar godt att veta, att
det ej CALLER mig, efter som jag ej
kan do.
Palmen antog, att d0dssuset bladen
m&ste gala de iva ensamma vandrar-
ne. Helt visst trodde de ocksa sjelfva,
att -deras sista stund nalkades. Man
sag det pa den uppsyn, de visade, da de
vandrade forbi ett kamelskelett, som
kantade vagen. Man sag det pa de
blickar, de kastade efter cit par forbi-
f1vpande ramar. Det kunda An al va ra