Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1898-12-21


emellan f0raldra- och barnahjertan
ar starkt. Verlden och menniskor.
ma och de nya intrycken fa gnaga
pa det bra lange imam det brister.
Gud valsigne dig, Gustafl Sof godt
I det gamla hemmet!
Gustaf lag valen lange. Hvad
gjorde "kotteriet' nu? Det var
SAINT, de hade ju kommit 0fverens att
samlas kring nagra "halfkannor'
uppe jaime Bloms dublett vid
Waksalagatan pa denna trakiga
qvall, da det ''inte var nagon ord
ming och reda pa schweitzerierna."
Kiockan tre pa morgonen blef det
lif och r0relse / huset. Kapten
Bj0rk hade icke sedan slit femte ar
f6rsummat nagon ]ulotta, och afven
j ar skulle man ut sa godt som man
ur huse.
Kaptenen tog ljuset fran slit matt.
duksbord och gicll ut salen.
- Hvart gar du, papa?
jag skall vacka Gustaf och fra
ga, ON han will f0lja med.
- Nej. o.. lat vara E. Lat honom
sofva; lat mig tro, att han velat fol-
IA oss, ON han varit vakenl Jag
skulle inte kunna h0ra honom saga
nej....
Kaptenen satte ljuset ifran sig,
tog gumman famn och sag henne
karleksfullt in i 6gonen:
vi aro ett par gamla stackars
svaga f0raldrar, Stafva!
-Ja, papa, men du vet, att Gu
stat har en- Fader, som ar starkare
TN vi....
Mar bjellrorna klingade af utat sion
f6rbi Gustafs f0nster, vaknade den
unge kandidaten. Jasa, nu foro de
at julottan. Att de inte vackt ho.
nom? Ma. det var da utmarkt, att
de lemnat honom fred;- han vile ju
helst vara hemma. - Men det var
ALA fall bra hinge, sedan han var
julottan. Inte for det han brydde
sig ON de osande ljusen och den
"grasliga bondsangen", men det
kunde inte varit sa dumt att fl lufta
pa s G en smula pa morgonqvisten,
mar man inte Anda fck sofya. De
kunie gerna ha sagt till honom.
Han sprang upp ur bidden ocl
k'adde sig. Den gamle 0landinger
hade de nog inte tagit ut? Annu
kunde han kanske komma tids nog.
Men hvad var det egentligen for
dumheter? Hvarf0r kunde han inte
ligga stilla? Tank ON jaime Blom
kunde sett honom nu?
10, 6landingen fans hemma och
kappsladan ocksa. Gamle kogubben
hjelpte kandidaten fort tillratta och
sa bar Diet af.
Minis du templet pa kullen en- jul.
otta i din barndomsnejd? Mellan
gran och fur, Diver sj0 och fjard
blankte det fran, 6ster och vester
lag det, betecknande den soluppgane
som med Kristus spred CLANS 6fver
verlden, och den solnedgang, som
BREEDER sig Diver oss ALA lifvets
qvall, da vi bro redo att fytta in
bakom gallerportarne vid griftegard
och cit nytt slagte 0fver vara multi.
nande stoft skall skynda In temp
let till Illus och frid, till sang och
orgelbrus.
Ljusen skeno 6fver fullsatta ban.
kar. Gamla vaderbitna b0nder, b0j-
da af ar och arbete, enkla, tarfliga
qvinnor at folket. som slitit och sla.
pat aret langt, gamla, skrynkliga
gummor med darrande hufvuden,
som val knappast mera nagon julot.
ia skulle Wanda sina skumma blickar
mot nummertaf1an for att s6ka ratt
pa psalmen, ljushariga, bl&ogda,
tunnkladda barn ur armodets hem
ALA suite de der med ett uttryck al
lugn och hvila 8fver de skiftande
dragon. Det var som ON julens en-
gel med sin vinge for ett 6gonbliok
sopat bort oron l deras lif och be-
kymren deras hjertan.
Kandidaten tog plats pa orgella.
taren. Hans blick for ut 6fver temp.
let's rund. Der framme satt pappa
bredbid gamle komministern. Hvad
huns har var hvitt, dA man sag def
So har uppe ifran! Hade tunga tan.
kar pa ende sonen blekt det snabba-
re-? Der, andra sidan >ghngen, luta
de mamma sig 0fver psalmboken.
Hvad det kara ansigtet var skrynk.
ligt och gammaltl Hade hennes eget
barn pl0jt de der farorna sa tAta och
djupa. .... w..
Och vid fmoderns sida satt Julia
vAnnen fran lifvets LEX och varda.
gar, flickan med den ljufva, jungfru.
ligt rena blicken, med den fria, h6ga
pannan, som sakert inte kunde l0sa
nagot enda af tidens moderna 'qvin,
noproblem' ';-kanske bara det gam.
malmodiga problemet att bereda
lifslang lyoka at den man hon skankt
sin tro. Der var ett par skarpa, al
varsamma liner omkring den tacka
munnen, som inte varit der forr.
Hade de.vuxit dit under tankar pd