Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1896-04-15
ON konferensens flnansermed
sarskild hansyn till de at
garden, som vidtogos Fl
vid senaste konfe-,
s. renSm6tet.

lg .r
rensm6tet.
Finansfr&gan har, att donna Of ALT,
som talats och skrifvits om densamma
pa senare tidon, blifvit en- verklig lifs-
fr&ga for hela v&rt semfund. Korteli.
gen uttryckt lyder fr$gsn sa har: huar
och huru skola Ut kunna skafG naedel dels
till betalande af den skuld kuarS sanefun-
det hdftdr och dels TIL betdckande at de
5pande atgJterna vtd bedrifvandet at
sanafandets rerEsGnhet, sdrskildt skol-
och nissionsrerksamheten?. Fragan Dir
icke ny. Den har lhnge vantat pa ett
tillfseds tallande syar.. Da nu redau,
Ssasom det synes, alla tiilgangligs help
kallor anlitats och atskilliga satt re-
dan profvats utan att medf6ra det On
skade resnltatet, och annu aera satt pa
senare tiden f0reslagits, hvilkas enda
frukt varit ett lifligt meningsutbyte,
som och for sig kan vara godt nog,
men som likval icke duger att betala
skulder med, "a ha manga omsider
kommit till den slutsatsen, att Diet qar
icke att fran ndgot hall och pa ndgotsatt
skaffa medel nog bade till att betala
skulden' och till att bedrifva verksam-
heten dess narvarande utstrackning,
och da uppstar en- andra fraga: one Diet
dr. ona6jligt att sanala tillrdckliga nedel
TILL att betdckd sdmfuadets ,stgifter, hvad
dterstdr dd att g0ra9 10, antingen att
fortsAtta sasom hittills med hansynslos
skuldsattning tiHs det hela ramlar Of.
veranda eller ocks& att inskranka ut
gtfterna sd att de motsvara inkomster-
ma. Narhelst utgifterna 6fverstiga In
komsterna, Ga fms det blott iva satt att
ia dem att stamina 6fverens: antingen
Okla inkomsterna eller minska utg II Ter
ma. Kunna nu inkomsterna icke okas
ca aterstar intet annat an att ninska
utgifterna. Men ON nu utgifterna
kkola minskas ooh dermed verksamhe-
ten inskrankas, ga uppstar en- tre5je
fraga: hvar och buru skaH denna in
skrdmkning ske? sHarvidlag aro ocksa
tvsnne satt m0iliga: det ena, att in
skranka vsrksamheten litet ofverallt,
sa att ingen del eller lem afsondras
eller dodas, men ALA "a noia sig med
nagot lnagrare undsrhall tills battre
f6rhallandsn intrada; det audra, att af-
s6ndra och d6da vissa delar af verk-
samIefen pa det att de ofriga ma kun
ma lefya och frodas. Delta ar fnans.
fsagan driven till sin spets / denna
rigtntng, och den far d8 f6ljande sYar:
radda det vigtigaste, lat det ofriga
fara, hvilket blir liktydigt med: radda
min yerksamhet, ty den DR. den betty
delseinllaste, omhulda min institution,
; ty star den, sd star samfundet, faller
den, sa faller sanfundst. Att sadant
Ar en- absurditet och att det minst at
ALT vittnar ON samfundskarlek och
samfundsintresse, det ar uppenb bart for
hvar man.
vi villa emellertid icke har inlata
oss pa nagon discussion af finansfrSgan
inagon form for sa vidt den ror sam
fundet sin helhet, ty det kunde anses
fornatst och opakalladt, vi ANNA en-
dast saga nagot derom for Cd vidt den
ror var egen konferens. Inledningsvis
ma dock foiiande allmanna anmarknin-
gar tillatas. Finansfragan ar vigtig,
dock icke den vigtigaste; den ar svar,
dock icke ol0slig. Samfundets skuld Dir
jemforelsevis icke 81 stor. Under mayor
lunda gynsamma forhallanden kunde
den med latthet bsta]as. Hvarf6r har
den da icke betaltsp Har vart folk for
lorat hag och lust till att underhalla
samfundets inrattningar? Fins hos det-
samma icke mer nagon kristlig karlek
eller offervillighet? 10. visssrligen!
Aiven ON dessa egenskaper saknas pa
vissa hall, der man vantat finna dem
hogre grad, allmanhet saknas do icke.
Att dot dock gait nagot langsamt och
understundom kanske afven nagot trost
med skuldernas betalande kommer sig
! al dera orsaker.. F0rst derf5r, att ehu-
y rn yart folk ,obestridligen Dir Inaktigt
nog att under vanliga f6rhallanden pa
ett ordentligt satt underhalla all den
verksamhet, som for narvarande pagar
inom samfnndet, sd kan det dock gifvas
f6rhallanden, .da Diet icke utan stor an
strangning later sig g0ra Sadana
f6rhallanden ha varit radands Just uu-
der de senare aren. F5r det andra, s;i
galler det har hufvudsakligen dot ALL
mannas skuld, och det allmanna far all
It'd sitta emellan, da det icke med lag
kan tvinga sig till sin ratt, och det sar-
skildt nar, sasom det hos oss med ia
undantag har skett, det allmannas be-
hof sd sallan och af sa ia framstalts
och dess yigt och betydelse sd foga
siranhallits. Man har visserligen fat
tat manga ooh, langa beslut och trott
att dessa skulle verkstalla sig sjelfva.
mon det ha de icke gjort. For dot tred-
je och yttsrsta, och det torde vara det
vigtigaste, So har man kanske icke fast
tillb6rligt afseende vid don omstandig-
heten, att en- inrattning tillh0r dem.
som ega och nnderhalla den, och att de
salunda ensamme hafva ratt att saaa
hyad som skall g6ras och icke goras,
och nar de hafya fattat sina beslut, sd
bora dessa foljas till punkt och pricka,
och ingen, eho han vara ma, har ratt
att satta en- inrattning / skuld utan
folkets fria och uttryokliga medgifvan-
de. Man borde ocks3 komma ihag, att
ju langre man haller pa med skuldsatt.
ming doss varre blir det att omslder