Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1896-04-22
Ar smartan van elIer fiende7
(Ur .Helsovdnnen).

o. e
Dst handler, att den, som lange blif-
Wit smadad och lila bed0md, till sist
far erkannande ON att dock ei vara ID
dalig. ia, den som vi en- It'd kallade
var fiende, fnna vi kanske till sist yara
var van.
Mangen anser hvarie vark och snar-
Ia sasom nagot absolut ondt, nagot
ovalkommet, nagot som man om6jiigt
kan afvinna nagon god sida, ON ej ma
handa fran den synpunkten sedt, att
den skall pr6fva en- och luttra menni-
skoanden fran det jordiska slagget. i
Men man kan stalla smartan i en-
vackrare dagger, det man framhaller,
att plagan ar den sjuka kroppens sprak,
hyarigsnom den dels h5ier EFT manan-
de varningsrop och talar ON, att det
CODA helsotillstandet ar rubbadt, och
dels sager, hvar det onda sitter.
Det ligger ia nagot tilltalande /. en-
dylik uppfattning af det onda. Har-
igenom borttages nagot al bitterheten
j lidandet Ja pinan blir ju sadant
fall en- van, som visserligen, far n&got
hardhandt fran, men som pa det hela
will vart val. M kan man antingep
sla doforat till for maningen och but
tort snasa af vaunen med ett vresigt:
lat mig vara fred, lagg dig icke mi
ma affarer; Jag skoter mig och mitt
sielf m. m. Eller ocksa Dir man klok
nog att lyssna till varningen for att Sc
dan noga undersoka, hvad man den
ar berattigad.-Alltsa, mar det varker
nagonstans, 81 betyder det, att nerver-
mas smadelar aro rnbbade ur slit jem-
vigtslage; de Aro olag eller "nerv0sa"
for att begagna en-. ordlek, och deras
strafvan att atertaga sin pormala stall
ming och komma i ro ar just det, som
vi f0rnimma sasom obehag och kalla
smArta. ~.-<
Harvid ar ock att marka den lyckli-
ga omstaudigheten, att ''stranga her.
rar ei rsgera Ga lange", utan att de
odragligaste plagorna smart nog bruka
ga Diver. Men ltanka vigpa de mer eller
mindre besyarliga kEampor. som atfol-
ia eller - kanske rtittare sagdt enligt
ofyanstaende uppfattning - som be ba-
da en- sjukdom och hvilka utg6ra den
sjuka delens varningsrop "a maste vi
saga, att utan denna 'tstoppsignal"
skAlle taget spara ar. Smartani ar ttir
esl f0rnuftig yarelse detsamma som den
goda fiaggan elfer det roda5 skenet for
>lokomotivf0raren; det Dir varningen att
i It'd stauna for faran.
ON icke varken wore, skulle vi ei ve-
ia ON var sjukdom, utan doden skulle
8alldeles oforberedt drabba oss. Pa sa-
dant satt blir smartan en- trogen vakta-
re, som i It'd varsnar farligheten och
satter oss stand att m6ta fienden, in
nan vi blilvit af honom 6fvermannade.
= En- lakare vet, att det ar ett daligt
tecken, mar den sjuke ej langre kAnner
smarta, ty formagan att uppfatta den
uppbor ofta nog kort fore OGDEN. Man
kunds saga, att patientens nerver do
bort fore organismens samfAlda d0d;
de blifva slappa eller apatiska, sa att
de ej ''reas era. det will saga de svara
icke pa sitt sprak pa retningen utan
.bry sig liksom ON ingenting. .
AT .denna orsak kan man nastan tro,
att riktigt karnfriska och starka, per-
sonsrs nerver kanna plagorna sArdeles
intsnsivt, och att dessa nerver ej n5ja
sig med att blott 'tala ON" det onda
utan snarare skrika, hojta och klaga
ofverliudt. Men vi -ha ju svart eller
rattare det DR. oss om6iligt. att jemf0ra
den enes smartfornimmelse med den
andres.
Det CALLER alltsa for den kloke att
lara sig sina egna nervers tungomal, sd
att han kan It'd akta sig for faran och
undvika skadligh heter. Ty cor han Ell
det, sa antingen vanjer han sig vid pla-.
gan och, tager den sasom EFT n6dyan-
,digt ondt, eller ock slapper smartan.
efter och uteblifver; dem liknar on mena
niska, som blir '.st6tt", hon glitter ej
svarna- den tankl5se langre. -, .-l-
De feste af oss lefva under mer. eller
mindre onaturliga f5rhallanden, som
skulle for lange sedan hafva blifvit oss
odragliga, ON icke vara kauselnerver,
hade gifvit tappt och upph0rt att playa
och - varna oss. Men derf0r do ocksa
de feste / fortid; de akta ej pa nerver-
mas varningar eller undertrycka dem
med valid. ..e
Sc till cxempel pa r0karen; forsta ci-
garren, eller pipan f6rorsakar honom
forskrackliga oval; de upprepas ehuru
nagot mindre grad afven efter den an
dra, tredje och fjerde; men smaningom
forstummas de misshan6lade nerver-
ma; do tiga med resignation, ehuru
med reservations; och den njutninxs-
lystne. tr5star sig nu med den.sofismen:y
Man vanjer sig ju vid allt". Stamina
ar f0rhatlandet med spritdryckernas
bruk, med frosseriet, med onaturliga
laster m. m.; "man vanjer sig vid
DEM.
ia, man vanjer sig vid ALT, till och
med vid opium och arsenik; men delta
f6riindrar icke giftets natur att lika
fullt vara och f0rblifva ett gift, d. ". q.
en- fiende till vart lif och var helsa,
Sa f6raktar menniskan smartans var.
ningar och syndar all fort. trots slit
f0rnuft, ofOrstandigare lin de oskaliga
djuren, som villigt LYDIA sin instinkt.
For att riada boz for delta orlda for
dras en- hel mangd reformer pa de om-
raden, der en- snedvriden kultur utbytt
ett naturenligt lefnadssitt mot vcklig-
het, lyx och 0fverdadigt lit och delta
har ju skett pa smart sagdt ALA gebit i