Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1896-04-08
!. Har och der.

Y0aJsGStG Gttt, som ar g091lf11dtt etLe7' 607Jtt
dldras. Det Topas: aytt folk. nya sederi
Dstta g01ssig gdllande pd ala oner6den
och icke paS1ast iao1p 81 rsa9,slinge,a." !" Sa
skreI el gammai god van ett bret for
n$gra dagar sedan. Hans ord torde
utg0ra eft snagorlnnda korrekt llttryck
for de k5nslor, som r6ra sig hos ALA
dem, som 3sarskildt alska och alltid
med hanf5relse talai ON den sgamla
goda tidenn, desse, som hafva matt den
8tidpunkti lifvet da hvarkens shag eller
1krafter mana till utyeckling och fran
atskridandc, da hopp och framtid icke
mer aga nagon betydelse for sd vidt det
CALLER delta liz och dess yerksamhet,
.utan nsi,aret al fydda tider framstar sd
mycket starkare och tydligare. De
hafva haft sin It'd och den tiden alska
de. Den nya tiden kanna de ej. Dess
kraf aro dem franmande, dess seder,
bruk och verksam hetssatt behaga dem
Ell och derfbr anse de den sasom en- f.
ende till den gamla. ALT gammalt
blir for dem sliktydigt med det CODA,
ALT nytt ar ondt och f5rkastligt. Dem
ma klagan diver den nya sstidsandan"
och dess sstampltngarn ar Sd matto
berattigad, att des ALT for ofta hinder
att det s.yngre slagteto gar till den an
dra ytterligheten och talar med f6rakt
och vanvordnad ON den .'gamla CODA
tiden' SAINT hyad derunder gjorts och
utrattats. Hoppet och framtideh ar
for detsamma ALT, aydda tider och
dess minnen intet. Dat gl0mmer latt,
att dat nya smaste utvecklas nr det
gamla, att-sden st6rre upplysning,
lampligare medel och rikare tillfallen
till utveckling, som den nya tiden err
biuder, gro frnkter Of fydda tiders ar
bette, som nu bora sd brukas att de
sin ordning bara an. rikare frukter for
kommande tider.
Delta fcrhallande, att en- del af
msnskligheten btott tanker pa och ta-
lar ON .sden gasnla CODA tiden" och
f6rd5mer ALT, som icke 6fyerensstam-
mer med asss ahaa, Sch en- AMMAN del
ater srkknhst och prisar endast det
som ar nytt utan hansyfi till eller akt-
ming ior det gamla har alltid uts jort
och utg5r an das dot storsta hindret
for mensklig utyeckling, bildning och
framatskridande. Genom att enyist
hEnga fast yid det gamla forhindras all
ntveckling, genom att f6rkasta ALT
RammaIt gar verksamheten miste ON
den wisdom, rad och ledning, som Ryd-
da tiders erfarenhet skanker, och blir
ofta missrigtad, ! skef och oduglig. Att
EFT sadant f0rhallande eyer rum kom-
mer sig Of mennialkors okunnighet, in
skrank tibet. egenkarlek och ofta sma-
SHINE och afundsjuka Att on menni-
ska ar okpnnig & rar hon kanske ofta icke
rsoch pbr IA hellsr icks klandras der
for: men hennes okunni ghet ger henne
emellsrtid. .alls ingen ratt till att fBrdo-
ma och f6Ekasts ALT som hon icke kan
ner till eller att h6gfardas Diver sin
okunnighet sasom ALT for ofta skier.
Dst Ar naturligt att man ser tydligast
detssom ligger en- narmast och att man
anser sig. sielf, sin omgifning, sin It'd,
sina seder och brnk, verksamhet etssatt
o. d.. sasom for en.sjelf de vigtigaste
och hasta, men att derf6r tro och pasta
att det hela verlden och ALA tider
icke fms ellor kan finnas nagot, som for
andra och j andra afgeenden ar vigti-
gare och bAttre, det ar inskrankthet
och galenskap. Att alska sig self och
slit eget ar ratt och godt, men att al
ska sig sjelf sd. att man hatar ALT an
nat, det ar oratt. Att self g6ra slit
allra basta, att bruka ala krafter och
ALA lampliga medel till att ma det ba-
sta andamal, dst Or rAtt och tillb0rligt,
men att afundas en- AMMAN, som med
Bt5rrs kraft, lampligare medel eller
under Mora gynnande omstAndigheter
hnnnit langre I'm en- sislf, det ar oratt
och f5rd0mligt. Det iir alltsa helt ma
turligt att. en- gammal person 6r sir-
skid & fastad vid den It'd under hvilken
han lefyat och Yerkat Dem ars for ho-
nom den sgoda tidenn. ty den innefat-
tar hyad som for honom5 hiir Il lifvas va
srit dyrt och kart, hans arbets, hama
strider och hans asgrar. Han har gif-
Wit sin form at tiden och tiden har eff
syitsin form at honom. Han igenkan-
ner den tidsandan nagon man sin
egen ande. De passa for hvarandra.
Den gamla tiden ar for honom lik EFT
gammalt kart hem, vid hvilket lifyots
ALA minnen och hag komster narmast
aro fastade, lik en- gammal kar van och
kamrat. hyars ALA drag han lart kan
ma och alska och hyars umgtinge hi.n
want sig vid. Delta DR., sitga vi, helt
naturligt; men denna kiirlek till det
gamia borde dock icke CORA honon
blind for den nya tidens kraf eiIsr f5ra
8ieda honom till att ford6tna ALT, som
icke ialla stycken stanmer 6fverens
med der tidsanda, som han. salskar.
Han borde komma ihag, att, hyaria
person har sfs1a sarski Ida gs fvor, ain
slregnas sf5rnaaga och maste for ast via-
ma framgang yalja det verksamhets-
satt och dc medel, som bast Tampa sig
for honom. Den unge David kunde icke
kampa Sanls rnstning, men han kun
de kampa lika tappert som nagon am
nan sin egen. Han var icke skicklig
att fora svardet. men han f8rstod att
slunga stonar, och han yann sits NAL
sakrast pa det viset Och lilzsom hyar-
je person har sin sarskilda beginning,
sa har han ock Gin sarskilda uppgift
att losa och sin sArskilda plats att fyl-
la Men ALA uppgifter kunna icke 10
Hsas pa samna ssltt, och platsens beskaf-
ienhet, som man Dir satt att fylla, be-