Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1895-05-22
Hvad sorts nyheter behagas?
ONKEL JONES.


denna It'd, maste CORA publiken denna
fraga. Svaret blir den lag, .hvarefter
hon skickar sig vid samlandet och med
delandet af slit lasstoff. Var It'd ar de-
mokratisk. Hvar och en- dr. sin egen
auktoritet och Waller sin tankespis ef..
ter egen smak. Den patriarkaliska til
den dr. f0rliden. Jag minis den per;o
den af vart samfunds historic. Da sag
den tidningslasande allmanheten upp
till tidningsredakt0ren sasom till en-
fader, hvilken val visste, hvad lasning,
som behofdes, och hvilkens utlatanden
lifvets fragor hade den st0rsta betty.
delse. Aldrig foil det dr.. T. N. Has
selqvist in, under hans mangariga och
arorika varf som tidningsskrifvare, att
fraga sig: hyad villa nina lasare helst
lasa, hvilka nyheter villa de helst
veta? utan han skref och publicerade
det, som hans upplysta blick och hans
faderliga omvardnad ON publiken ma
made honom att skrifva for den. Men
det var han det. vi maste f0lja med
var It'd. Det dr. dock fara vardt, att
var gang efter tidens kraf blir linkan-
de, och att vara nyhetef bli for stadig
mat. Jag hyser dock det hoppet, att
SKAFFARENs lasekrets fortfarande
skall 0fva tolerans och gladlynthet, da
brister upptAckas. Man far Ell vanta,
att nyheterna alltid skola vara farska
och f6rvanansvarda
Dan norska konAikten ar Ell alldeles
utan intresse for oss svensk-amerika-
ner. Genom svensk-amerikanska glas-
0gon kan man Ell annat an betrakta de
CODA norskarnes strafvanden att srpan-
ga unionen for okynniga pojkstreck.
Jag hoppas, att kungen med slit ovan-
liga matt af talamod och god diploma
tisk takt skall lyckas afkyla de politi-
ska lidelsernas brand, utan att beh0fva
sanda ut sina ''gossar bla". Den nor
ska venstern har det for fritt. Det ar
Ell latt att CORA ratt bruk af friheten.
Det ser man ju Amerika. Manga for
vexla frihet med sielfsvald. Mar sjelfs-
valid och okynne intrada stallet for
ett bruk af frihetens f0rmaner, borde
det vankas tukt. Det ar obegripligt
for oss harute den nya verlden, hvar-
for ej norskarne kunna lefva / lycka
och ro sin f6rening med de beskedlige
och talige svenskarne.
Har Amerika kunna svenskar och
norskar atminstone forena sig akten-
skap och vara lyckliga. Det f0rvanar
mig verkligen att finna. att sa mycken
svensk och norsk ungdom komma So
val 0fverens, att de bygga DO tillsam-
mans. Ju langre man kommer ut at
Western desto fera dylika hem fnnas
Jag hoppas, att inga "norska konfiik-
ter" f6rekomma. Ikyrkligt hanseen-
de tendera sadana aktenskap at det
norska. Vanligen blir f0rsamlingsge-
menskapep norsk och barnen tala uor-
ska Det ar nu sa en- gang med oss
svenskar, att vi aro efterlatna och tall
ga. Och val Dir det. Desto farre kon-
flikter blir@det. Man kan Ell neka till,
att den norska folkkarakteren ar mera
ambiti6s an den svenska, och att fem
svenska roster aro att forlikna vid en-
norsk - enligt norskt askadningssJtt.
Men jag har intet emot de norska BRO
derna for det. Hvarje nation skall
ockra med slit pund. Och ingen ma
undra pa, att norsk sill ar for norsk
smak den basta sill / verlden.
Ej lange sedan var jag med pa en-
norsk ungdomsfest. Festtalarens ANNE
var det bekanta rimmet: 'Jeg asker
ALT, som er agte Norsk, ,fraa Folkelivet
til Sill og Torsk". Det var ett in
tressant, larorikt tai, egnadt att vacka
slumrande orsk-kanslor, hos den for
samlade ungdomen. Andtligen pre-
senterades en- AMMAN talare, en- pastor
Hulteng, som betjenar ett norskt-lu-
therskt pastoral Minnesota jag
har aran presentera en- akta norsk
man = en- typisk norsk = axelbred
och stark, med fylliga kinder och en-
glad uppsyn - pastor Hulteng" Denne
upptradde fryntlig och modig och b0r-
jade slit tai pa klangfull aorska med
f0ljande f0rbluffande ord som inled.
ming: Jeg ma bekjende, att Jeg like
er Norsk. Jeg er Svensk" Hans tai
gjorde ett djupt intryck, ej minst pa
mig, och jag maste efter festligheter-
mas slut uppvakta svensken och skaka
hans hand, ty sanningen att saga, sag
han ut som en- akta svensk. Han torde
kunna med sanning och heder tillegna
sig titeln ''skandinav", hvilken vi an
dra svenskar ej alltid anses vardige
har Amerika, utom for den handel
sen, att vi aro en- Kristina Nelson eller
John Erickson.
Denna verld f0refaller oss ALA eli 81
litet konstig. Derpa far man tidt och
ofta bevis. Det fins nagot, som heter
prohibition, och flera af staterna hs
antagit lagar, som bara det market
sk0lden. Ehuru prohibition eli verka,
som en- naturlag, hvilken ogonblicklig,
straffar ofvertradaren utan ofta tart
var lang It'd, imam den skall gifva eff
fekt omkring sig, sd Dor likval niger
tanka ringa ON dess begynnande verk
ningar. ON den blott n6jligaste mar
genomf0res, att nya generationer mi
hinna komma upp, hvilka ej lart sig
supseden, sd skall det bli lattare
att satta den verket. Att prohibition
yarlxli Gan haff affakt dat kau man fin