Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1895-12-04
Gustavus Adoiphus College.

\ i 4 Is i ~
Geaom Guds mad och barmhertighet
ar det Annu icke ute med oss, utan vi
lefva, strafya och arbeta otter den mad
och gafva som vi hafva fatt, och det /
trots al de manga ifriga f5rs6k, som
g0ras s vissa hall for att visa att var
titlyaro ar onyttig och hinderlig och
att det vore bsttre ON vi icke fumes
till. Det ar ledsamt att sta vagen,
att vara till skada och f6rargelse for
nagon. Men vi kunna nog inte annat
gora, sa lange som vi icke lyckats fat
ia djupet at den nya vishet, som larer,
att ALT det onda, som MI anfaktar vart
kyrkosamfund, skulle kunna botas ge-
nom att rifva ned ooh f5rst6ra det me-
sta af det, som genom mycken moda
och arbete, stor f0rsakelse och manga
uppoffringar uppbygts; att man for
"hjertats" skull borde d8da och tillin-
tetg6ra hela den 0friga kroppen, af-
hugga ALA lemmar och hamma all ut
| veckling utom 'shjertats" f6rkofran
och tillvaxt. EFT dylikt hjertelif blef-
| We val ALA fell lite magert. En SAX
smartar oss, den nemligen, att var
"moder', sd kallar hon sig sjelf, pa
gamla dagar kommit underfund med
att hon icke kan lefya ooh upptrada pa
ett vArdigt satt det sallskap hvilket
hon nu vistas s$ lange hennes barn lsf:
va. Derf0r har hon likt Ane den GGmtt
| som offrade nio s0ner till Odin for att
sjelf IA en- lang lifstid, kommit pa der
tanken att offra sina barn pa det henne
self matte val ga och hon matte sjell
IA lange lefva pa iorden. Det matte
yara nagot egendomligt bestaldt med
moderskarleken; vi hoppas barnakar-
4 leken ar starkare och att intet enda a.
barnen will rycka brodet ur modrens
mum.
vi lefva dock, som sagdt. annu och
delta har varit oss ett amne till tack
sagelse under den nyss frade tacksa
| gelsedagen; men kan det verkligen vi.
sas, att det vore nyttigt att vi uppof7
] ras, sd villa vi ock do med taciSsagelss
och i den tron att Yart lif och arbete
icke hafya Yarit f0rgifves. Men Until
den dagen skola vi arbeta med trohe'
och fit den kallelse deruti vi aro sat.
| to. Medan andra arbeta pa att rifva
ned, villa vi f0rsoka att bygga upp
medan andra soka efter nya och obe-
profvade medel, villa vi brulsa dem v
ha, som aro gamla och bepr6fvade; me
dan andEa klaga och iemra sig, villa v
/ gladeligen Ida, strida och arbeta. Oct
arbetas g6r .det har med liz och lust
utan knot och klagan. Dst ar en- vet
girig skara, som bes6ker var skola. De
Hr en- lust att Sc desse ungdomars kaml
pa l1usets bana. vi v5nta mycket q
4 dem framtiden. vi hafva mycket at
vara glada och .tacksamma for. Va
yppa sig svarigheter ibland. vi ar'
fattige, och de som hafva lofvat oss up
4 pehalle synas villa att vi skola blifv;
linda fattigare. Men den fattige fa
reda sig han ock; bara han icke s6ke
apa efter den rilke, sd gar det nog., Och
det blir nog battre framdeles Skols
i vi do, sa ar det bra att icke ha sd myc
! ket, for da gar det lattare att d3, ocl
! skola vi lefya, sa blir det nog mayor
rad. Alltsa, unge man och qvinnor
var oforlikneliga stat Minnesota ocl
hela Northwestern for 6frigt, | soner ocl
dottrar af det ypperligaste syensk
) amerikanslza folk hela denna vid
verld, kommen hit till var skola cite
i jul, kommen hit for att vinna hyad son
4 ar mera vardt an silver och guild
kasstlig kasaskap och bildnSag. Sen till
. att ingen f6rsumnar att kommal