Minnesota stats tidning. [volume] (St. Paul, Minn. ;) 1895-1939, 1895-12-18

- ~.% 81.
ej hittat pa nagot battre Kommer
du, som jag hoppas, hit, sa ar du
hiertligt valkommen. Din faderlige
van .-.n. IT. ~r -t
.1. ...s> Anders Sj0blom.
Valkomnare kunde en- bjudning
sallan komma. ON prosten Sj0blom
hade min far ofta talat, sasom varlaG-
de en- af hans basta vanner. En-
prestgard pa landet hade alitid fore
kommit mig som Diet basta stale, der
man kunde tillbringa julien. Jag ha-
de sa mar slutit drangen i min famn.
ssHerrn foljer falle ma mel ut?"'frs-
gade han sedan jag slutat lasningen.
ia visst" svarade jag. Mar re-
ser DUR ..s-@ -. =, ....z. .>. 4
-. : HsSss sSss der bortat fyrati'n ska jag
halla 1ar utaf0re. ia a. ensammen
inne, sa vi behofver-inte vanta pa
nan" -. y. -". !
Jag gladde> mig nastan som eft
barn at bjudningen- och forsedde
mig med nagra smasaker, passande !
till ju1gafyor at familjens medlem-
mar. bland hvilka jag visste, att en-
fullvuxen .dotter och en-, omkring
16ar gannmal,. Son befunno sig. Jag
hade for ofrigt ej sett-hsarken dem
!e]ler de gamla. Min fard staldes sa-
lunda till EFT obekant land, och med
ungdomlig glade .motsag jag de upp-
tackter, jag. der skulle CORA. -.
Min k0rsyen klatschade pa sagdan
| It'd med sin piska,utan tor mitt fon-
:ster. Jag satte.mig uppi: den be-
! qvama sl1den och ::ilade, glad som,
en- losslappt fogel, bort fran staden.
Det var en- vinterqvall, sadan som
blott norden kan erbjuda. siernor-.
ma tande sd smaningom, sina stralan-
| de ljns och-lyste sa klart genom den
| friska luften: Sn0n knarrade under
-sladen, hastarne frustade,. och: deras
andedragt stod som en- r6l1 ur deras
| nasbQrrar: Bjellror och klockor
pin glade framf0r och bakom oss, ty
Eyagen var befaren med talgika hemat
vandande.landtboar.1 7 destugory.vi
foro forbi, brunno trefiga brasor pa
. h6rdarna, och bes tddlsamma husm0-
drar. rorde sig fran och ater, syssel-
sattamed bradskande julg0roma.
Widen f;lrd, Ian som elennag da
tden friska, kyliga iiiften flalstar kring
tpannan och bortblaser bek yfnren for
dagen, ar det lilssom sialen fnge en-
sats af,det iern, det verldsberomda
- svenska jern, som. hvilar j de berg.
ofver hvilka vinden blast fram.
Raskt gick det undan, ty hastarna
voro ypperliga trafvare och ,vantade
hem till de ylldaskrubborna. .Skogs-
dungar, stugor och milstolpar ilade
f0rbi oss snabb fart, och smart ater
stod Ell mycket af de tire mlen, som
fvi hade att resa. -.-s:.. .-3..~
der ha' vi korka'', upplyste GU
stat, och mellan bjorkarnas stammar
tyisade sig det klara stjernliuset det
pa en kulle liggande te1nplet. =
f|''Bara vi nu kommer forbf de. har
TRINA, sd far.xise prestgalnn, .fortfor
:. had "H0r herrn, Kastor iir ALT ute
i. och sir after ossl Da a. mage tie skall
han har, den der: hunn!- TIC, poi
Earna, trafva unnan nu, sd far nj
: komma unner TAXI - .... -
Med en- hogljudd. gnaggning be-
svarade .hastarna hundens skall och
fordubblade sin snabbhet. vi sago
en- oredig massa byggnader med
e. upplysta f6nster, ;ssvangde forbi at
skilliga: horn och voro framme: vid
trappan, -. m. ,.*.:.-xr. I: -.-e.:>..'
r Pa henne-stod en- hog gestalt, som
: slot mig j sin famn, sagande:.s.
Il "Hjertligt valkommen, du min
alskade vans sonl" #<E- ,S
l. Sedan jag, pa satt, som mitt hjer-
Eta forestafvade mig, besvarat denna
!. helsning, forde mig min ward uppfor
4 en- gamnal, arevordig trappa och
+ oppnade dorren till EFT rum, der en-
3 vanlig brasa fammade kakelugnen,
q "Hal' ar EFT litet DO, dit du. kan
: draga dig undan, mar du fnner oss
3 sor trakiga der nere'' SADIE, prosten
9 och tryckt atermiu hand. sa hjert-
-|ligt, som ON ham varit min far; .
l.. . r =
= Jag kunde nu betrakta honom, Han
var, Som jag forut namnt.en hogvaxt
! man med ett fnbildadt ansigte,' som
:, upplystes, jag sager med fit upply-
I steS, Of ett par eldiga, morkgraa
! 6gon. Haret var rikt, och silver
. hvitt pannan hog och adelt .fornad.
9 Jag har sallan sett EFT ansigte, pa
!, hvilket ordet "intelligens" varit. sa
2 tydligt skrifvet, som pa delta. Mar
: len sadan person med 0ppnad famn
kommer en- till notes, skall man va
7 ra ett isstycke, ON man ej fyger
Il de utbredda armarna. s.1 ..ss ss
Sedan jag pelsat af mig, gingo Vi
Il nod ss 59sg.S3- ~ .tIt41& -