Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1892-04-13
nom att r6sta for eller enot, deltaga i

nom att r0sta for eller elnOt, deltaga ]
afg0randet af ALA dc fragor,. som fore
hggas motet. Men han kan naturligt-
Wis ielse r6sta huru som helst; han be-
h6fver veta huru han skall rosta; och
for att sjef kunna afg6ra def, sa maste
han. ha' klart hvad det ar fraga ON. ON
nu hvarjo delegat egde en- ssdan insigt
och vore sd val hemmastadd ALA f6re-
kommande fragor, att han genast kun
de afg6ra pa ett for honon sjelf till
fredsstallando s;itt huru han Dor kasta
sin r6st, ST yore naturiigSvis ,diskussic-
nen ! sd natto on0dig. Men huru myc-
ket som fattas harutinnan, ;tordo franz
ga of det3 f6rhallande, som icke sa sal
Ian uppenbarar. sig vid m6tena, nemli-
gen deri att de, som enligt eget och am
dras f0rmenande b.ist k;inna till den sfo-
sreliggande fragan, aro de, SON NEST di-
skutera hsnne. Och deras discussion
afser icke alltid (kanske sallan( de
okunniges upplysning, utan ar en- strid
f0ranledd af deras egna olika uppfatt-
ningar. Star dot sa till med do baste,
hvad kan man da vinta of de samste?
Det ar helt enkelt en- omojlighet, at
minstone under narvarande f0rhallan-
den, att ALA kunna komma till m0tet
sa val f0rberadda, att de. skulls kunna
afg0ra ALA fragor pa rak arm. ON det
vore sd, att ALA f0rslag, som komma
att behandlas vid 'motet, offentliggjor-
des sa lahgt f6rut, att hvar och en- kun
de lara kinna och nagon man studera
dem, sa fumes det ju nagon mojlighet,
fastan man afven dervidlag maste kom-
ma ihag, att huru tillfredsstallande ems
egen mening an ar for en- sjelf, sd lig-
ger det ju alltid inom mojlighetens
omrade, att den nagot afseende iir
origtig, hvilket fel emellertid latt kun
de botas genom jemf0relse. med andras
asigter d.. v. S. genom discussion. Ii
kasa iir dot ,uppenbart att iifven ON
forslagen i god It'd offentliggjordes
(hvilket under ALA omstandigheter
borde ske) sd wore det ALA fall for en-
och AMMAN om0jligt att pa egen hand
s'satta sig I'M saken'.., Han beh6fde
dertill andras hjelp och upplysning, ej
till att aJg6ra utan till att utreda fra
gan. Dertill behofves discussion; och
ON den icke far f0ras vid motet sd bordo
och naste den foras fore m0tot. 1
Men da nu de feste delegater konma
|till.nUtetsutan att ems ha en. aiming ON
hvilka forslag som lzomina att goras,
och ssa framk kommer da den ena fragan
Eefter den affdra ON laro osatser och tros-
saker, ON syrka fsamfnnd och f0rsarn-
ling, ON skolor och mission, ON pen
ningar och valg5renhct = fragor, som
rora lif cch salighet. och fragor, som
rora fem cents, att da fordra. att hvar
och en- slSall vara fardig att genast af-
CORA ALA dessa fragor, ar bra lnyeket
begardt. Dot lnedgifycs, att det torde
finnas sadana, som kunna CORA det, och
vi veta att det fins andra, som tro sig
kunna CORA dot; men vi veta eek, att det
fins sadana, som iclSe kunna CORA det,
och desse bor6fvas da sjelfva verket
sin srUstratt.
Att under sadana forhallanden jelnt
cch standigt framhalla att blott nagra
IA bura tala och de som tala bora fatta
sig kort (hvilket en- ovan talare iclse
gerna kan), ;lr ungefar det samma som
att saga: ''latom oss fa pafve, ty vi
ha icke It'd cller lust att hora foll1et ta-
In ), T. s c.