Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1890-01-08
Minnen fran en- fard genom
Amerika.
AT
Arel e. LindpaW.
Pd GterfGrd.

lnnan lag nu for sista gangen lemnade
Minneapolis gjOrde jag en- rund kring sta
den, kring dess lummiga parker, och bou-
levarder SAINT besag de vackra vattenfal-
len. Under denna promenad observerade
jag att vid de NEST trafkerade gatorna
just krogarnas omedelbara narhet hade
andliga sallskap lokaler med stora portar
at gatan. portarna stodo qvinnor, som
pa det vanligaste inbj6do f6rbigaende att
ah6ra och deltaga de andakts6fningar,
som derinne h6llos och hvilka bestodO i
korta andliga f6redrag SAINT musk och
sang.
Tiden var nu inne att skiljas fran mitt
angenama ressallskap, redakt6r Lunde-
berg. Efter att hafva nagot hvilat ut ef-
ter de anstrangannde farderna. amnade
han begifva sig till Gelesburg Illinois
for att inga sasom larare vid EFT laroverk.
vi hade nu fardats tillsammans bortat
1000 eng. mil.
Som jag beslutit mig for att taga en- an
nan vag mot Chicago, k0pte jag biIjett q
The Burlington railway, hvilken bana fol-
jer Mississippi-fod bortat 500 mil mot
Savannah.
st. Paul gjorde jag ett afskedsbes5k
hos den, som bevisat mig So mycken val
villa - redakt0ren for tidn. SKAFFAREN,
mr.. Berndt Anderson, hvilken afven nu
visade sig samme rattframme, enkle och
tillm5tesgaende gentleman. AT honom
och den vanliga vardinnan erh0ll jag det
angenama uppdraget att framf6ra helsnin-
gar till deras slagtingar Karlstad, och
sade sa mitt tack och mitt farval!
l sista stund fick jag af en- handelse
sp0rjs, att en- bekant, f0rmannen vid ar
betet med Nettrabvans upprensning, mr..
heidelberg fran Wra f0rsamling Krono-
tergs Ian befann sig har staden. Jag be-
slot 6fverraska honom. Icke utan ratt
mycket besvar fam jag det "boarding-
house,, der han hade slit logis. Jag in
gick der med vardfOlket den komplOtten,
att jag vid 'dit ner"- "-bordet skulle 0fver-
raska vannen heidelberg. En- stol lemna.
des ledig invid hans plats vid det langa
bordet. Sa smart spisgasterna intagit sina
platser tradde jag stilla in genom en- sido'
d6rr, slog mig tyst ner och deltog lugnt
maltiden. Pa en- god stund markte Me
delberg ingenting, men hvsd det led, Dor
jade han att iaktaga sin tyste sidokamrat
Och sa - EFT, tu, tire EFT Stag pa axeln och
cit f0rvanadt utrop: 'hvad, ar det moi
ligt?" vi sprungo upp fran bordet och
gafvo hvarandra ett kraftigt handslag,
heidelberg arbetade nu vid husbyggnader.
- Har bOdde afven en- dalagosse. som se-
dan sin hitkomst, for 3 manader sedan,
icke lyckats erhalla nagot arbete - icke
ems sa mycken fortjenst, att han kunde
begifva sig mat landet for att s0ka upp en-
morbroder.
Pa gatan motto Jag en- hel rad arbetare
hvilka voro pa vag till sina arbeten vid
fabrike1na. Da jag gick fran bland des
Sc, fattade en- ung man fatt mig, utro
apnde; "Ah! far jag sanda en- helsnins
med hem till Emmerydp' "Kors, SO -
Adolf! ia, gernav' Det var nemliger
samme unge man, som jag helt hastigt
traffade vid affarden fran White Beal
Lake. Den unge mannen hade nu erhal
lit arbete har staden och sag med frisk
mod sin tramtid an.
Ehuru biott nagra fa minuter aterstode
till tagets afgang, sprang jag upp till A.
E. Jonssons kontor har St. Paul - sa
val emigranter som landk6pare att rekom
mendera sasom palitlig for att afve1
hir bjuda tack och farval,
Smart var taget gang och for sjunde
gangen lemnade jag nu Minnesotas huff
vudstad.
Efter nagra timmars fard kommen in
Wisconsin, sande jag en- vanlig helsning
till det pa andra sidan Mississippifloder
belagna, lila trefna, for lasaren bekants
Red Wing, hafvande tacksam hagkomst
vannerna der.
1 narheten af Stockholms station obser.
verades eld fran var vagn; smart slog del
ut full laga. H6gra vagnshjulets axe
hade fattat cid. Taget stannade, och v
maste ut for att hielpa tagbetjeningen med
att uppf6r de h6ga stranderna langa vat
ten fran foden. Och sa bar det af igen
Men smart var det lika mar: samma vatten
langning!
Pa motsatta sidan af fOden syntes nj
ett tag q Chicago, Milwaukee & st. Paul
banan. Det marktes val, huru angslit
var kondukt6r var 5fver, att det tage
m5jligen skulle hinna f5rbi det snabbga
ende Burlington-taget.
Vid Wabasha trodde vi, att vagnen skull
le bli afkopplad och att vi skulle erhall;
en- AMMAN; men So k0rde taget motsatt,
stranden ut fran den midi for varande sta
tionen. Genast ropade var kondukt6r
..Om bord!" och passagerarne sprungo att
upp vagnen, der eden icke annu va
slackt. Sa gick det undan nagra mil
Men eden tilltog, So att taget ater mast
stanna. Har var langt till flodeD, hvar
fore vi stodo undrande, hvar vatten skull
lie tagas; dertill b0rjade det motsatta ia
get hinna upp oss. Kondukt0ren var 9
radios - vatten fans ''Ombord" - ang
pannan; och det farliga experimental fore
togs att taga deraf. Sedan ater p& fard
For fjerde gangen maste taget efter el
stund stamina, denna gang lyckligtvis mar
floden. En- kedja bildades. Smart va
langningen i full gang. Ingen h0ll 81