Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1889-11-13
Minnen fran en- fard genom
Amerika.
AT
A1el e. LsndaoaU.


Tass1ringar Oregon.
Vanligt .helsades vi valkomna af mr..
Okerson och hans familj.
Afven pa denna farm pagick nu sk0r-
dens aftr6skning, hvarf6re vi begafvo oss
ut pa faltet for att ase arbetet. Det radde
stor bradska, och det uttr0skades fran 800
till 2,00O bushels hvete pr dag. AT hafre
anda till 5000 bushels.
Halmen borttransporterades af en- 80 fot
lang bonn, f6rsedd med nagra tillspetsade
ribbor, nagot liknande den vanliga hast
rafsan. Vid hvarje anda var en- hast for
spand, pa hvilka suite gossar, som redo
fram och ater midt for tr6skmaskinen,
hvarje gang medtagande den hahn, som ut
kastats.
narheten fans en- farmen tillh6rig skog
hvilken stadsborna playa sla sig ned an
der sina utfarder, och dit vi nu gjorde en-
tilt. Farmen har EFT utmarkt lage utmed
en- biflod till Willamette. Den eyer en- areal
af 30 acres. En- nyanlagd tradgard fans,
hvilken vaxte coo st. frukttrad af utmark-
taste Stag och 50 olika sorter. till och med
mandeltradet var har representeradt.
Farmer var till salu; priset med kreatur
och redskap uppgafs till 1900 dollars.
Efter att hela dagen str6fvat omkring pa
falten hvilade vi ut under aftonen pa ha-
sets veranda. Naturligtvis kom det gamla
fosterlandet pa tai. "Visst', sade mrs
OkersOn, Gar har en- harlig natur: dessa
oandliga slater, begransade langt ifjerran
af de skogbekladda h6jderna och foden
med sina branta strander. Men delta ar
icke anda gamla Sverige med dess mera
kuperade marker och l0fskogar SAINT dess
langsluttande, blomsterrika fodstrander
och dess myckna fogelsang, som ger lif at
skog och mark; har ar mycket sparsamt
dermed. Jag vet, hvad jag fatt slita och
arbeta har. Gud valsigne gamla Sverigew
slutade hon med tarfull blick.
Morgonen derpa rustade vi oss till en-
langre fotvandring med staden Albany till
NAL. Efter att hafva allo multi den ba-
sta gastfrihet, lemnade vi vart vanliga
vardfolk, medf6rande manga helsningar
till fosterlandet. Utkomna ett stycke pa
vagen, horde vi vara mann ropas. vi van
de oss ON och sago mrs Okerson staende pa
stattan. Under det hon vinkade med mas
duken, ropade hon: "Annu en- gang: tagen
med en- helsning till det gamla, kara Sveri-
&c, dit jag aldrig mera far kommap' Med
dr6jande steg giek sa den gamla in huset.
Var vag f6rde oss genom Oregons slater
mot Willamette -floden. Hunna ned till
stranden, satte vi oss att hvila. Pa mot
satta sidan af floden lag en- farja bunden;
ofvanf6r pa stranden syntes farjkarlens
stuga med ett vackert lage smaskogen.
Nagra kraftiga ohoj faste mannens upp-
marksamhet pa oss. En- liten gubbe trad
de ut ur stugan, besteg farjan och f0rde
den 6fver till oss genom att hala sig utefter
en- 0fver foden spand grof ketting. Da vi
satt 0fver foden och voro pa andra stran-
den, hade vi tvenne vagar att valja: antin-
gen den utmed floden el'er ocksa skogsva-
gen. vi valde den senare, emedan farj-
karlen upplyste oss ON, att vi pa den vagen
.skulle patraffa nybyggen. Vagen gick EFT
par mil rak linie, men gjorde So en- kr6k-
ming at venster. Eft och annat trefigt
farmarehem passerades b0rjan, sedan blef
vo de ALT sallsvntare, ju mer vi kommo in
urskogen. Traden vorO ofantliga: ett
enda trad kan gifva anda till $4,000 fot
brader och det har handt, att EFT enda trad
rackt till att uppf5ra EFT farmarehem och
andock lemnat we'd 6fver till bransle for en-
langre It'd.
A en- stubbe efter ett Californiens bergs-
trakter faldt trad var ett helt tryckeri -
ON ock helt primitivt - uppsatt, der en-
tidning trycktes.
Skymningen den djupa skegen tilltog
ALT mera liksom ock tystnaden, som afbr6ts
endast af ljudet fran en- eller AMMAN f6rbi-
ilande ryttare. Tyglarne hanga l6sa pa
sadelknappen och hastarne frusta under
den vida ridten.
vi hade slagit oss ned pa en- kullfallen
tradstam for att hvila, da vi varseblefvo en-
ryttare, som under galOpp sprangde mot oss.
Da han kommit narmare. sago vi, att det
var en- halfblodsindian. Han h0ll in hasten
och shrek slit ''Good day!" ''An rightv'
svarade vi, utan att vidare fortsatta SANTA
let, hvilket hade till f0ljd att var nye be-
kantskap buns satte sporrarne hasten och
red bort.
Det b0rjar blifva ensligt: pa flera mil
hade vi Ell passerat nagon mensklig boning.
Under tystnad vandrade vi framat. Hastigt
g0r den enc af oss den andre uppmarksan
pa ljud, som h0ras i fjerran. Efter att
hafva uppmarksamt lyssnat och fortsatt
var vag riktning mot ljudet marktes del
ALT tydligare vara hammarslag. ON er
stund nadde vi en- lten r5jd slatt till h0gel
ON vagen. Eft litet blockhus stod mid
iDiand de sma akerlapparne med sina man
ga trastubbar. En- ung man satt pa taket
af en- liten lada sysselsatt med att paspiks
brader. vi helsade honom. Han var, ef
ter hvad vi smart erforo, tysk till borden sam
hade k0pt land har ute vildmarken. FL
ko och en- hund utgjorde hans sallskap
Han hyste godt hopp att efter en- langr'
tids ihardigt, fast ensligt arbete kunn'
skafia sig en- lugn, ON ock anspraksl6
framtid.
vi skyndade vidare, ty m6rkret b6rja
do follo n8 HSr ,aknas nemligen alldele