Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1889-12-24
En- juldagsmorgon hos Mar
tin Luther.

''Tyst, Wolf, vack inte hela huset med
dit vasen!"
ssDe aro vakna for langesedan allesam-
man och ha gait iulottan med herr dok-
torn; endast fru Katharine har stannat
hemma med de tire smabarnen och sysslar
med julklapparne."
4 ''Den har paketen, den ha alltsa de
;arade herrarne i radet skickat till doktor
Martinus, och den har' - har lyfte den
Wittenbergske radstjenaren en- val hop
knuten liten pase holden - ''till hans
dygdadla hustru".
'Har kommer den ena gladden. efter den
andra; gar qvall kom redan ett stort bref
fran var nadigaste here kurfursten -"
"Wolfr j6d ett rop deruppifran och
giorde slut pa samtalet mellan radstjena
rem och Wolf Sieberger, Luthers mangari-
ge tjenare.
ssWolf, Wolf, fort! Herrn maste smart
vara tillbaka"
'.Strax, fru doktorinna! - Jag far val Sc
dig avall vid aftondrycken efter vesper-
ringningen, och skall nog s6rja for, att du
far del af valfagnaden.
Dermed tog den gamle upp skankerna
och 0fverlemnade dem stolt till sin heres
hustru, som ON han sjelf varit gifvaren.
"Det har nyss kommit fran det valvisa
rsdet; men nj far inte 6ppna det, forran
.dohso IN kommer."
.u,5ro let der inne pa bordet, Wolf, un'
der iulsraoen och Sc efter elden. Och sag
.;u c,r;,.o, .++ ho,, taller 0let varmt; bar
men frysa nog, da de komm. Ian ASiA"n =,
Har du lagt pelsen ordning for H. '''''A
''Ja, fru doktorinna."
''Och sa fort de komma, ropar du pa
mig. Nu STRIKER Martin igen och vacker
Paul och Greta. Jag litar pa dig, gubbev'
Och medan nu fru Katharine sysselsatte
sig med sina yngsta plantor, framtrangde
klocktoner, burma af morgonluften, och
den gamle skyndade upp: 'Det ringer;
julottan ar slutn
Nu ropade fru Katharine pa flickan och
sade till henne att taga ett af smabarnen
pa armen. under tiden tande Wolf vaxlju-
sen pa julgranen det stora rummet at ga
tan, str6k annu en- gang 6fver den valdiga
kakelugnen for att kama. ON den hade
den riktiga varmen, och satte till rata sto-
larne de djupa nischerna, der de minsta
skulle sitta. Och da husmodern intradde
fam hon ALT prisvard ordning, och kon
Just rattan It'd, tv muntra barnf0tter ru
sade uppf0r trappan, hvarefter fadern'
tunga steg h0rdes. JuldagsmOrgon, ljus
sken, barnajubel, da alldeles som nu! De
star Hans, den aldste, och f0rs6ker spann'
armborstet, som han fatt till julklapp, ocl
lila Helena betraktar med glansande 6gol
den stora dockan, medan den trearige Mar
tin piskar pa trahasten med sin nya piska
hvars ena anda en- pipa ar anbragt.
Pl0tsligt 0ppnas d6rren och in trader,
Invita- klader och med gyllene vingar p
ryggen, en- engel, som med spad r6st sjun
ger en- julsang, den doktorn ackompanjera
pa ultra.
Derpa tar den gamle Wolf bort en- duk
som han bredt 6fver ett sidobord, och et
ron af f5rtjusning utgar fran barnens muI
der star ett stall, flint skuret af tra, och e
oxe och en- asna derinne och barnet krul
ban och derbredvid Josef och Maria.
"Far, kare man, det ar ditt verk" rop'
fru Katharine. Och leende nickar Mart
nus, och pa hans wink lyfter det himme
ska sandebudet sl5jan fran ansigtet.
,.sLippus!" jubla barnen. Men fru K
tharina trycker en- tacksamhetens kyss
Melanchtons lille sons blomstrande kin
so. ON din far finge Sc detta"
..Lat honom vara, Sd att han int b
ledsen; hans far kommer smart tillbak