Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1889-12-11
es. Midi genom dalen skar sacra-

| radeS. M1dt genOm dalen Skar Sacra'
| mentofloden. Det var denna flod vid en-
qvarnranna. som det f0rsta guild Califor-
nien upptacktes. Langs stranderna sage
vi ofta, huru menniskor uppgrafde sand
for att sedermera vaska den.
En- AMMAN liten gtldgrufva och sma min.
Dire stader med oansenlga hus voro haI
och der synliga. Sakerligen aro har
dessa floder och langs dess strander omat-
lika rikedomar g0mda.
Mot aftonen yoro vagnarne fullsatta af
en- magd vida sallar. Revolvermynnin-
ningarne tittade fran ur rockfckorna. Of
ia trillade kulorna ut kring vagnsgolfvet.
Da egarne stormsvarjande Jade sig ned pa
golfvet for att samla upp dem, handle Ell
sallan, att mynningarne af deras Oliver AK
elm hangande korta bakladdningsgevar
petade de 6friga resenarerna midt an
sigtet.
MaDen kastade slit bleka sken sa vac
kert ned flodens vatten. Stundom syntes
bland traden langs fiodstranderna sma talt
uppslagna. Fran stockeldar blossade Ia
gan h6gt bland tradens grenar.
Dylika eldar upptandes dels for att halla
vida dur pa afstand, sasom bj6rnar, var
gar m. f., dels for att fr6jda taltens egare,
hvilka - vanligtvis iva man h5gt - suite
invid brasan och r0kade ur langa pipor.
Vanligen sla EFT par personer sig tillsam-
mans; f0ljasioden, hvilkens botten de So
ka guldet. Som de 1vtta sig framSt, med
f5res husgerad och bostad. Sa lange de
annu s5ka det ''allsmaktiga" guldet, st6dja
och hjelpa de hvarandra trofast, men hur
gar det oftast, mar sk0rden skall f0rdelas?
Vanligast tager vanskapen en- anda med
f0rskrackelse och slutet blir, att den enc
stannar pa platsen.
Alltf0r m5jligt ar, att endera af de iva
guldgrafvare, som vi sago dernere vid stock
eldarne lugnt r6kande sina pipor, vid gull
diets f5rdelning blifver den andres bane-
man.:
En- medresande berattade en- dylik han
delse.
Tvenne gulds5kare skulle uppdela det
guild, som de under en- langre tids m0do-
SAINT arbete lyckats samla. Manga svett-
droppar hade utpressats och vedervardig-
heter utstaJts, imam desse man hunnit der
han. att de kunnat samla nagot. Men nu
lag, lockande och f0rf0risk, guldh0gen pa
bordet. Det svaraste aterstod guldets
defining. Bada iva visste inom sig sjelfva
att nagon sadan icke skulle blifva utaf, ty
en- af dem skulle hafva ALT; men hvilken2
- det var den stora fragan.
''Na", sager den enc, ''stig du fran och
della gufdet tvenne lika delarw ''Nej,
ga du, jag hyser fullt f0rtroende till dig,
att du delar ratt" sade den andre. Sa fort
foro de bade lange och val att 6msesidigt
uppmana hvarandra; den enc vagade icke
stiga ett steg framf0r den andre. Slutligen
hittar den enc pa ett satt att ia delningen
verkstald: med en- lang kapp delas guldh6-
gen midt itu, och b8da aro 6fverens ON, att
det pa delta satt ar raft deladt. Men Sc,
att ga fran och ia hvar sin del, huru skall
det ske? De trycka hvarandras handler
och f6rsakra hvarandra ON sin vanskap.
Sida hvid sida stiga de narmare bordet,
Den enc stracker ut h0gra armen for att
draga till sig sin andel af guldet, men upp-
marksammar alltjemt derunder kamratens
minsta r0relse. Denne senare rycker EFT
1gonblick fran revolvern, spanner hanen
och sigtar pa kamraten, men skottet him
ner ej affyras, ty den f6rre ar pa sin vakt.
Med venstra handen sanker han blixtsnabbt
en- skarp dolk djupt br6stet pa kamraten.
En- blodstr6m sprutar fran och med en-
d0dsrossling st6ltar den 'gode vannen'
baklanges till golfvet.
Guldgrafvard6d, sadan den drabbat ota-
liga.