Skaffaren. (St. Paul, Minn. ;) 1885-1895, 1885-09-16

Hollandarnes rivaliserande nybygge, son
da hette nyA Amsterdam, ar nu den valbe
kanta stadehNew York.
/ Vanskap.
| Hvarje sundt menniskohjerta kannel
ett behof att alska och varda alskadt, att
karleken blifva kandt, forstadt och mot
taget. Det fnnes nemligen ingen men
niska som DR. sd sig sjelf nog, att hon g.
behofver en- van, med hvilken hon oppet
och f0rtroligt kan utbyta tankar och
meddela sig glade och sorg, lust och
nod. Ocksa raknades hos de gamle gre
kerna och romarne vanskapen sasom ett
af lifvets adlaste CODA och vanskapstor-
bindelser s8dana som den mellan Orestes
och Pylades m. Fl. hafva i Hkhet med
! tvillngstiernorna David och Jonathan,
Luther och Melanchton, skridit genom
folk och 8rhundraden sasom yerklga ty-
per af Sam vanskap. I ungdomsaren, d8
sinnet annu svarmar nti idealernas sk0-
ma, men ofta bedragliga verld, knytas de
fiesta NEUTRALITY-SUSPICIOUS., d8 icke, s8-
som tyvarr vid en- mera framskriden al
der ofta intraffar, bord, icke heller for
m0genhetsvilkor utg0ra n&got hinder
derfor, ON man eliest med hansyn till
strafvanden, foresatser och anlag syftar
mot samma NAL.
Dock har det ALA tider funnits men,
niskor. som klagat 0fver brist pa vanner;
men soker man efter orsaken dertill, sd
befnnes ofta felet igga hos dem sjelfva:
de villa ei uppoffra nagot, aro stolta och
ofvermodiga och begagna hvarie tillfalle
att lysa med verkliga eller inbillade FORE
traden och CORA sig derigenom otillgang-
liga for vanskap. En- del aro till sin na-
tur sd inbundna, sd karfva och strafva,
att ingen ma undra pa, att de ej latt kun
ma vinna och ej heller j langden bibe-
hAlla n8gra vanner.
Det fnnes deremot andra, som langt
ifr8n hafva anledning att klags 0fver
brist pa vanner, s8dana, som genom sin
nsturliga gladtighet. sin ofversvallande
lefnadslust fatt hela verlden till van; men
det ar med den breda backen, att den
sallan ar mycket dup. Kommer blott
nagon af de sd kallade vannerna
i nod och fattigdom, sd DR. det och
smart slut med vanskapen och kan ej an
norlunda vara; ty de var en- vanskap det
onda, i sinnesrus och utsvafningar. Och
en- s8dan forbindelse ar sasom huset pa
sanden, den bar uppiosningen dti zg re@-
dan slit fro, haller ej prof j motgangens
stormar. Och tusen simon tusen unga
man och qvinnoT, SON utgatt oforderfvas|
de fran fadernehemmet, hafva att tacka
sina 8. k. "vanner" for slit ifs olyckor.
Sam vanskap kan derfor icke
uppsta, utan att der fnnes en- djupa-
re sinnenas harmoni, an den, som
gemenligen framtrader vid de 8. k. glada
lagen. hjertat, menniskans innersta va
sende, maste kunskapen grundlaggas; och
den sammanforande kraften dr. ej endast
och icke ems vasendtligen likhet j bid
ming och Notwithstanding icke h8ller
gemensamma intressen med hansyn till
det jordiska, utan en- andlig sjalens in
stinkt, som soker sin fyllnad i ett till
hjertelaget och andlig lifsrigtning beslag-
tadt vasende. Store dup och hogre
lyftning skall denna vanskap vinna, ON
de gemensamma intressena blifva SO om-
fattande, att de stracka sig fran tiden
anda till den ljusa evigheten, och samlas
omkring Kristus s&som den gemen-
samma fralsaren. En- enda s&dan van,
som sanning ar Guds van. Or battre att
ega an hundrade vanner bland dem,
soma eli villa veta at Gud. Det DR. 81
med en- s&dan van, som med manga an
dra, att man Or glad att smart komma
ifr&n dem, nei en- s&dan van Ar en- dyrbar,
oskattbar perla, ON hvilken man ma SO
till att han icke f0rloras. ON ock skill
aktigheter med afseende pa temperament,
strafvande O. 6. v. forekomma, sd skola
dessa blot tjena dertill att 0msesidigt be-
framja det andGga lifvets utveckling och
f6ranleda till ett dagligt uppoffrande
af s8dana egenheter, som annu Rro
en- qvarlefva af det k0ttsliga sinnet. So
Or tron pa Kristus egnad att helga, for-t
klara och stadfasta den jordiska vanska-
pen och rena den fran all egoism.