Skaffaren och Minnesota stats tidning. (St. Paul, Minn. ;) 1882-1885, 1884-04-09

Iva upPtdttAAh&ok huuA0 A0A vANk0& SOA O
sig gallande. A ena sidan kan man anse,
att, da riksrattsdomen verkstalts, ar ALT
val; att konungen dervid fogat en- protest
betyder intet; det Or SAX likgiltigt huruvi-
da riksrattens domar varda verkstalda med
eller utan protest; det giorda uttalandet
innehaller endast hans majestats personliga
ofvertygelse och ar EFT uttalande for hvilket
ingen answering finnes.
A andra sidan kan man anse, att utta-
landet ar af vigt, emedan konungen person.
ligen ingriper statslifvet genom valet af
sina mtnistrar, och af underrattelse har
ofvan svnes, att konangen har fattat Iet
vigtiga beslutet att icke minIsteren intaga
man ur nationalforsamlingen fertal, utan
mast Wanda sig till en- person ur yttersta
h5gern for att skaffa on regering, da f0rut
anmodade mera moderate politiske man
haft parlamentariska fordringar som ko-
nungen icke gillat.
Konungens uttalande ar ALA handelser
egnadt att vacka den st0rsta uppmarkssm-
het. Delta har ocksa skett sd hog grad,
att A ftonbladet, en- af Sverlges fornamsta
konser vativa tidningar, rent af f0rordar
starka ordalag, att konungen afsager sig
n rska kronan, sasom basta losningen at
konHikten. Den ansedda tidningen Nya
Dagligt Allehanda yttrar foljande markliga
ord:
Den norska konAikten, langt ifran att
vara afgjord, ar endast framskjuten till
kommande tider, under hvilka den sakerli.
gen framtrSder med okad skarpa. Fraga
kan da uppsta, ON det eli varit bast, cd goat
forst som sist, att konungen tagit det enda
steg, som kan framkalla en- slutlig l0sning,
denna ma nu ske hvilken rigtning som
helst. ALT ar battre an EFT fortsatt tillstand
af slitning mellan statsmakterna med sina
forderfiga verkningar pa hela nationens
lif. Och det enda steg, som konungen har.
vid kan taga ar att afsaga sig Norges krona
och lata fojderna deraf. so aro oberakne-
liga, utveckla sig mahanda till framkallan,
de af besinning hos det nu blinda agitations-
partiet, mahanda ock icke. vi hafva sett
denna tanke framkastad pa olika hall,
senast gar af Aftonbladet. Men delta
blad, liksom forut Goteborgs Handels- och
Sjofartstidning, formenar att det da afven
skulle blifva nodigt att afsaga sig Sveriges
krona. Det kunna vi for var del om6iligen
fnna. Skulle det vara I'D lila staldt med
oss, att en- norsk agitation af den beskafen-
het vi ALA kanna skulle kunna sina folder
berofva Sverige dess konung och den ko-
nungaatt, som det Walt, imam det var
rfanenadt med sNorgsaH DsslnaturlIga af ju,
att om konungen nedlagger sin spira i
Norge, intruder den situation som galde,
innan Norge blef med Sverige forenadt -
riksakten ar icke grundlag Sverige.
Betrafande konungens uttalande vid
domens stadfastande marker man tydligt,
att det ar afgifvet dynastiens och konun-
gamaktens intressen. Antagligen betecknar
det ocksa den tillkallade kronprinsens asigt
och utg6r salunda den bernadotteska dyna-
stiens program for en- langre framtid. Men
det fnnes en- motsagelse mellan konungens
uttalande och hans beslut: Han anser
riksratten olaglig, men verkstaller dess
dom.
Uttalandet vetofragan ofverensstammer
med trontalet 1882, men ar skarpt genom
hans forklaring, att Norges konung ar kal
lad att uppratthalla och forsvara konunga-
maktens statsrattsliga stallning. - Satsen
afgifven utan hvarje inskrankning. Genom
slit uttalande unionsfragan har han till
skapat en- ny konfikt: mellan unionen och
Norge. Huruvida de bada unionsfolken
skola della hans asigter derutinnan, kommer
val framtlden att utvisa.
De stockholmska h6gertidningarnas tai
ON en- tronafsagelse torde dock tillsvidare ia
upptagas med all reservation.