Skaffaren och Minnesota stats tidning., 1884-10-08
Klinat och kultur.

den ar& forntiden trodde man lange, att
melian vsndkretsarne radde en- sd fortaran-
de hetta, att den bragte doden at hvarje lef-
vande varelse, som vagade utsatta sig for
den tropiska solens brannande stralar. In
nanf0r polcirklarne troddes deremot en- lika
outhardlig kold vara evigt radande. med
samma tillintetgorande verknlngar pa ALT
hvad lif och anda hade. F5rst genom de
'stora upptackterna femtonde arhundradet,
som lade dagen. att menniskor. ON aa un
der VISA svarIgheter, kuHde lefva afven
under eqvatorns glodheta sol, banades vag
for rigtigare asigter detts fall.
Men lika ostridigt ar det ock. att luft-
strecket ut6fvar EFT aIlra hogsta grad afgo-
rande infytande pa den menskliga utveck-
ingens fortganR. Sa val cit ALT for hett
som EFT ALT for kallt klimat utofvar en- for.
slappsnde och nedtryckande inverkan pa
menniskans lekamligA och dermed afven pa
hennes andIiga f0rmogenheter. En- ALT
for stark omvexling af hetta och kol under
olika arstider ar henne lcks nyttig. Endast
de nejder, der hvarken en- ALT for qvaf-
vande varme elier en- ALT for stelnsnde
kold verkar menliat pa kropp och sjal, der
lifvets uppehalle ej utan arbste faller mem
niskan till, men der kampen for tillvaron
ei cd tager Overland, att ALA adlare for
m6genheter derunder vsfvas och ALA h6gre
anlag hallas tillbaka sin utveckling -
endast der har yart slagtes odllng kunnat
skjuta sina forsta skott och arbeta sig upp
till en- hold der dess fortbest&nd DR. tryggadt
och dess vidare utprednIng Diver iorden
mojliggjord.
Under sadana forhAllanden ligeer det
st0rsta vigt pa att unders0ka under hvllka
f0rutsattninaar klimatet nt0fvar en- gynsam
inverkan pa menniskans strafvan att full.
CORA sin bestammelse, eller hvilka fall det
lager hinder yagen derf0r.
Huruvida jordens inre, sasom vanligen
anses, bestar af en- glodande smslt massa.
det torde for narvarande ia betraklas saaom
oafgjordt och bcstrides at en- del nyare for
skare. Ware sig att "a ar f6rhallandet eller
icke. utofvar emellertid den inre jordysr-
men lngen inverkan pa jordytans klimat.
Solenlar den enda v&rmekalla, till hvars
infytande vexlingarne mellan vSrme och
k0ld pA vart klot och luftkretsen derom-
kring ytterst kunna hanf0ras.
Men denna varme och kold Sro icke lika
fordelade 6fver jordens yta; lika litet som
varmen aftager likformigt fran eqvatorr
till polerna, hvilket beror derpa att land
och haf icke Sro iemt afva9da. vis,a de-
lar at var jord aro valdiga landmassol ho-
pade, andra ater ar hafvet ofantliQt 6fver
vagande; och dessa motsatser inverka hog
grad olika pa klimatet.
Det sr en- egenskap hos hafvst, att de,
stzndigt strafvar att bibehalla sin varme
grad vid en- of0randerligt lika hold.
Vattnet ar eli latt mottagligt for solenl
DEMONSTRATING; men den varme, det er
gang tagit till sig. behaller Diet det lang
sta. Fastlandets yta gifver deremot warmer
lika latt ifrAn sig, som det tager emot den
HSraf f6ljer att somrarne aro svala ocl
yintrarne blida hafvens narhet, medal
motsatsen mellan sommarens hetta och vim
terms kyla varder ALT skarpale, ju mer,
man afsgsnar sig fran hafven och iDtrSnge
d;upet af fastlanden. Salunda uppkom
mer skilnaden mellan hafskllmat, med des