Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-08-04

Endast sal.an far man Sc nagoE ut.
f0rligare .framstallning ON Sveliges
Observation-Disclosures under medel
tiden. Da emellertid Sveriges siste
katolske erkebiskop, CLAUS Magnus,
forut praepositus strengnas, lemnat
en- sadan skildring i 13de boken af slit
verk Degentibus septentrionalibus,
ha vi trott cit utdra .deraf kunna in.
tressera vara lasare.
vi maste nu beratta, skrifver CLAUS
Magnus, hvad slags sad som sas nor
den. Hos svenskarne odlas en- oand.
lig mangd hvete Cmmensa Wis tritici),
men annu mera rag. Ost- och vestg0-
tar, som nyttja hafre och korn, trhal.
la deraf, da vaderleken ar gynsam, ett
outt0mligt forrad till mat och dryck.
Likval brukas ALA fyra sadesslagen
bada rikena (Svea- och G0taland), men
hos svearne sk0ter man ragakrarne
med mera noggrannhet, emedan qvin-
norma der sa val ansa och rensa ragen,
att den ill farg, smak och njuI barhet
0fvertraffar all anhan.
Kornet mognar Vestergotland man.
genstades, der akrarne ligga mot SO.
der, ,edan medlet af augusti, men
delta ga,ler endast Diet sexradiga. Det
6nnes afyen andra sorter med farre
raider. hvilka aro sarskilit passan e
att brygga dricka af. Den 0friga var
saden, sadd maj. inbergas senare un-
der bya nanuens och deras familjers
gemensamma help.
Mar man vandrar genom Sveriges
landskap, finner man der rika betes.
marker och talrika boskapshjordar
soI lemna stola qvantiteter sm6r,
hvilket dock genou, betets och saltets
olikhet afven ar till godheten olika.
Manga tusen stora karl (vasa magn')
sm0r utf0ras fran ALA trakter af Ian.
det genom utlandska k0pman, dels for
penningar och dels for bytesvaror, sa-
som det afven SKIER med spanmal,
flask och andra f0doamnen. 1synner-
het ar smoret fran GLAND beromdt,
och afven osten ar mycket omtalad,
sardeles den fran Vesterg6tland, Iu-
genstades norden bereder man battre
ost an de-, hvi]ket harleder sig fran
de ymniga beten, pa hvilka hoga, star.
ka hastar och n0tk reatur Qraknelig
mangd framfodas. Stundom golas
ostar SO stora att iva karlar knappt
kunna bara dem. Qvinnorna b5reda
osten, de samla sig deryid ch medic.
ra mj6lk fran fera byar, och inga man
f. narvara vid ystningen.
Af,en 0stergotlands o,tar aro be-
r0mda, likasa de som beredas af bel
singar och norman. Dessa senare
tycka bast ON osten mar den blir gam.
nal, da den ofta ar full af maskar.
Finnarnes ost, som cores af getmj0lk
och r0kes med enris, kan bevaras fran
mask flera ar och ar synnerligen nyt-
tig krig.
De nordiska qvinnorna hafva sina
sarskilda sysslor. att sy, spinna?vafva,
baka, brygga, laga mat, varda barnen,
ordna sangar och tacken, Sc till lam,
kalfvar och andra mindre dur. De
aro afven mycket skickliga att farga
linnegarn och vafva det sa att man
kan tro det vara tillverkadt i sjelfva
Ttalien, der vafningen dock hufvud'
sakligast forrattas af man, som be-
gagna monster af utma kta malare,
medan den nordiska qvinnan efterb'l-
dar Ian let's blommor och tradens blad,
speglande sig vattnet. Afven har
hon mycken skicklighet virkning
(retiaria), och derned sysselsatta sig
afven de f6rnama fruarLa. Med vir-
kade dukar. kallade spraangning, pry.
da qvinnorna taket i dagligstugan, da
deremot de f6rnamare pryda sina
med siden.