Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-07-14

]
fAela tstaden,y OCH hon bar val begagnat
sig deraf. q Men. ON hon linte det oak
tadt afven forstode att arbeta.sa skull
tle jag inte villa erkanna henne som
bpin dotter. Jag skulle nog kunna
hxlla mig mer an en- tjensttlicka, men
bdet g6r jag inte. ty jag will att min
Mary ska'l f6rbHfva den lefnadsgla.
da, klar6gda och rosenkindade tos
b som hon ar! Jag yill 81 veta at ma.
bgon matt och blek ung dam med mag.
plagor cch ack 'ande och oh 'ande Jag
har lofvat mig sjelf att ej gifta bort
henne med en- friare som ar hems6kt
med "f6rm6genhet' men nu har hon
ju redsn daraktigt nog skankt or
slit tycke. Hfr derf6re ~mitt rad:
Samla er Braft och lar att-arbeta
Bevisa er vara er man! F6rsok att
utratta' onagot uyttigt-jag fragar
icke efter hvad det ar, blott det ar he
derligt och. ordentligt albate.-Kom
sedan igen, ecu um aaiaaekSsa da annu
bar or sin hag-sa .slsaH hon blif-
va err 80
Sedan den gamle manner salunda
sagt sin mening, knackade han for.
sigtigt ur sin pipa mot vaggen i for.
stugan hvilken han setat, lade den
omsorgsfullt en- af de stora fickorna
pa sin tr0je, vande sig ON och gick in
| huset.
Der mere vid tradgards 3rinden der
hon sa manga ganger forut mott och
talat vid sin alskare, stod farmer
Blifkins vackra dotter Mary och van
tade pa sin Luke. Men vid &synen
af hans bleka. allvarliga ansigte, for
svann hennes glada leende och de kla-
ra 6gonen fylldes af tarar.
"Far menar nog val; tr6stade hon
honom dock efter att hafva lyssnat
till Luke's redog6relse, "och, kanske
anda att han har ratt, fortsatte hon
efter en- paus s'ty hur det ar maste
dock hvar menniska--antingen hon ar
fattig eller rik-hefva nagon syssel-
sattning.'
Men mar hon sag med hvilken sorg-
sen blick he mes Luke betraktade
henne, lade hon smekande armen ON
hans halls och sade med fast r0st
"Hur som helst, Luke, men jag skall
anda vanta pa dig!'
Till sina uekantas icke ringa for.
waning forsvann Luke Jordan en- va:.
ker dag UT deras krets, han says hvar-
ken pa promenaden, pa cafeerna eller
i salongerna. Hvar var han? Iugen
kunde saga det. Han var och forblef
forsvunnen, och vi skulle-ty hvad ar
ej att vanta af en- fortvifad alskare-
hysa allvarliga farhagor for hans
skull, ON vi eli handelssvis hort den
sk0na Mary's sista afskedsord: "Jag
skall anda vanta pa dig! -
Det var en- vacker solig h0stmor.
gon, och farmer Blifkins var just
sysselsatt med att har och der anbrin-
ga st6d under vinrankan, som slingra-
de sig kring husets framsida, och som
nastan dignade under bordan af sina
rika klasar, da en- liten vagn hvarpa
allahanda tunnbindarearbeten lago
uppstaplade iokonstrik ordning stan
made framf6r tradgardsporten. Och
hvem var det ON ej Luke jordan
som med ett latt sprang, sa olikt hans
fordna beqvama och nagot tr6ga r6.
relser-svingade sig ner fran framsa-
tet pa marken.
"God morgon, hr Blifkins ropade
han till farmern. "Jag har h0rv att
nj skulle beh6fva nagra sm6l byttor
och kar, och jag tror att nina har
skulle kunna passa ~
"Hvems arbete ar det? :" fragade
den gamle mannen det han 6ppna-
de grinden och gick fran till vag.
nen.
"Mitt ege.,' svarade Luke med en-
min af f6rlatlig stolthet, och jag tan
ker, fortsatte han, "att jag utan fruk-
tan kan mata mig med hvilken tunn.
bind .re son helst hela staden.
Farmer Rlifkins underkastade ar
betena det ena efter det andra en-
strang understanding.
'sDet gar for sig sade han lang.
SAINT sedan han beskadat dem pa ALA
sidor, och slutligen stalde dem ALA pa
marken, ''hvad skall nj ha for det.
tai"
"Det hvarom jag bad er for fyra ar
sedan-er dotter! !"
Den gamle mannens skalmska blick
f0rvandlade sig ett godmodigt leen-
de. "Se, SO. nj ar ALA fall af rata
Sol ten," utropade han. "Kom in poi
ke, kom in! Jag undrar ON vi icke
anda mar ALT kommer omkring skola
bli ense med hvarandra y
Luke lydde icke ogerna.
"Mary!" ropade farmerBlifkins och
6ppnade k6ksdorren.
Och Mary kom trippande ur koket.
Hennes runda Invita- armar voro bara
till armbagen och buro spar af mj6l,
som hon varit sysselsatt att sikta.
Hon var enkelt kladd och hade ett
stort blarandigt f6rklade framf6r sig.
men hon var som alltid anda s6t och
alsklig.
Vid asynen af Luke rodnade hon
och log nagot lite. Sedan riktade
hon sina 6gon pa Afadern och afvakta-
de h6rsamt hvad han hade att saga
henne.
For ett 6gonblick betraktade han
noga sin dotter, hvarigenom hon icke
blef sd lite f6rlagen. Sedan sade han:
Mary, denne un 70 man - kanhanda
du redan sett honom f6rut nagon
gang - har hitf6rt en- packnipg karl
hvilka han sjelf f6rfardigat, och ON
hvilka man ej kan saga annat an att
de aro vackert och val gjorda. Men
han begar ett temligen h6gt pris. M
kommer det an pa dig ON du Will be-
tala det, och ds ar saken afgjord. -
Men kom val ihag, min flicka, att bur
du an beslutar med betalningen, So ar
jag mold - fast nog ser jag helst att
det blir handel all" j!
Efter dessa ord gick farmer B!if-
kins stilla ut ur rummet och vi villa
f6lja hans exempel. Det tycktes som
om man blifyit ense ON priset och be-
talningen ia -mycket: ense, ty fy-
"a lveckor sanare efrades Lukes och
MaryS br0IlOp. - t.t1 z.5-,- -...