Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-05-05

pa ett Tor urbtlden fOga SmiCkfande
ifsatt. Ingenting kunde han och In
5[genting gjorde han, och delta gaf on
gryende skald I sje!te klassen anled
ming att EN- gang vid :ett h6gtidligt
tillfalle qvada ON honom och tva hans
landsmdn och sjalsfrander: Z
-tsui raden komma SEN
tire wise min fran Swalands bygder;-
afutmarkt fit och sk6na dygder
omst1alas de med harligt sken."
Smart nog bleknade emellertid delta
':sken,"' och Pelle sade, skolan slit
farval, sedan han en- gang rakat lila
ut, darfor att han af misstag satt sig
genom glasrutorna midt i ett skap
med uppstoppade foglar och totalt
krossat ''Strix bubo" under sin
tyngd.
"Nu ska jag hvila mig" svarade
han pa vara fragor, hvad han skulle
ia sig till.
/ Men hur han hyilade sig, sd traffa-
| de jag honom cit par DR. senare i Up
sala.
"Pelle! Ar det verkligen du?"
"Ja, gu ar det SAP
oliver | all verlden har du fatt den
dar studentm6ssan ifran ?"
"Fran S6derstr6m vid Riddarhus-
forget
"Och du ligger har ypsala. Hvad
laser du pa p
"Jag faktar och promenerar och
dricker toddy."
Det var saledes f6rsta aret han var
vid akademien. Afven dar hade han
gJort sig kand som ett original. Han
och hans rumkamrat afgjorde sina
daeliga tvister genom duell pa sabel,
de slogo ihjal dussintals speglar, bu-
teller och ljusstakar, slogo hal i vag-
garna och skamflade hvarandra
obarmhertigt. Och Pelle bar nu for
tiden standigt en- revolver sin fcka,
ty den f0rr sa lugne mannen hade fatt
| cit vadligt anfall af gammalnordisk
stridslystnad.
En- gang rakade han en- skog ut
for en- misstankt f1gur, som fordrade
hans bors. Pelle drog helt lugnt upp
slit vapen och yttrade tva enstafviga
ord: "Hut! Spring !''-och 50 fort
satte han trygg som aIltid sin prone.
mad djupare in i skogen.
En-. AMMAN gang kom han ut teater.
forstugan efter spektaklets slut-vid
slit forsta bes6k taliatemplet hade
han helt obesvaradt satt sig ox6gat
med benen dinglande utanf6r och cit
par minuter senare blifvit utkastad,-
fick syn pa en- nagot s'ankommen"
gentleman, som tande sin cigar mel
en- hoprullad tiokronsedel. betogs af
vrede ofver cit dylikt tilltag, satte
revolvern for den andres br6st och
yttrade ungefar samma ord, com
skramt bort stratr0fvaren.
Och efter cit ars tragna studier
vande Pelle ater till sin hembygd in
ne l Smaland, helsade pa sin far och
proponerade brorskal,
'tDu har gjort af med mycket PEN
gar Upsala, du," f6rkunnade gubben
en- alton, da de bada suite pa f6rstu-
guqvisten och r0kte sin pipa.
"Ja, man skall val CORA nagot, mar
man ligger i Upsala,' tyckte sonen.
"Du har ju tagit "Prillan,' hva-
50 :"
"Ne-ej!"
"Har du inte last dap
"Joo!"
"Hvad har du last for slag!"
"Jag har last pappas bref."-
"Vet du hvad, Pelle p
"Ne-ej!'
"Jag tror, det ar past, att du slutar
Upsala."
"Jag tror So, jag med"
Och darmed var Pelle f6rlorad for
vetenskapen och begrafven 1 Sma-
lands urskogar. Oar stotte jag pa ho-
nam under en- fotvandring, inbj6ds
genast till fadrens gods och forundra.
de mig storligen 6fver de bada erigi-
| nalen.
En- alton voro vi ute pa kraftfangst,
Pelle och Jag promenerade pa sjobott-
men, lysande med bloss och tittande
f0rgafves efter kraftorna, som den
| gangen alls icke voro roade af jagten.
Gubben Lindqvist stod med pipan i
munnen ute pa en- malerisk, det will
saga h0gst dalig brygga och upp.
muntrade oss ifrigt att s'fortsatta"
var fangst.
Men den natten lingo vi intet, och
det fastan fangsten var tillstald enkom
for att roa mig, som aldrig forr varit
med ON dylika afventyr.
Det var ocivilicerade kraftor pa den
trakten. De brydde sig alls icke ON
mitt n6je.
Gnu komma kraftorns," ropade
Lgubben. "Ser nj dem inte ? Hvasa p
Jag sag ingenting men horde stall
let nagot plumsa i vattnet.
"Hvad var det 2" ropade jag.
"Pelle, ''-skrek dennes kusin, som
var med.
ia, sade Pelle ]ugnt.
"Hvad var det?
"Ah, det var ingenting, det var ba-
ra papa, som foil i sj6n," svarade
Pelle.
Gapskrattande, oaktadt stundens
allvar, slangde jag blosset ifran mig,
sprang till olyckssta llet och lyckades
radda forst gubbens peruk och darpa
honom sjelf.
Da Pelle f6rsakrat sig ON, att ia.
dern blifvit "lite vat," tande han och
jag upp en- cid, och qvarte.ten lagrade
sig omkrink den.
''Vore det inte bast, att vi ginge
hem, So att farbror fnge byta ON kla.
der?' fdreslos jag.
"Ga hems Nej, pass Mantle! Mar
man ar ute och fangar kraftor, kom-
mer man aldrig hem fore klockan fy-
ra pa morgonqvisten. M ska vi be.
rata historier i stallet,"
Gubbens klader hangdes upp i tai.
larna rundt omkring, sjelf rullade han
in sig sjalar och filtar, Pelle g.orde
likasa, och fem minuter dareftei snar-
kade bada kapp,-och pa det sattet
| harat&ada de histariAr. tilIa imnroon.