Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-05-05


de utan och innan-och han fam mig
ej mera sd f6rsmadlig som f6rr, ds
Jag ritat af honom. Jag har annu
hans portrait.
Stackars karl. So han anstrangde sig
for att synas behaglig "f6remalets'
6gon. Men han trostade sig med, att
det gar 6fver.
Och det gick 6fver. Ty lyckan al
kort. Pelle bj6d upp hemne till On
polka-jag skulle skattat mig lycklig
att fa Sc, huru den afiupit-men han
fick tyvarr ett bleklagdt nej till svar.
Han suckade, drog sig tyst tillbaka
och f6rsvann efter en- minut nedanf6r
hacken, som strackte sig utefter sj6.
strauden.
Midi under polkan h6rdes nagot
plumsa vattnet.
ALA paren stannade.
"Hvad var det? e -.
."Det var ingenting, det var bara
Pelle, som foil / sj6n,' upplyste jag.
vi hoppade ofver ha cken, Oar lag
pa bryggan Pelles haiti, yattnet bilda-
de stora ringar omkring nagot. som
sjunkit dari.
Altman f6rstamning. "Foremalet''
vile kasta sig efter sion, de 6friga
visste ej ratt, hvad de skulle tro. Han
var ju 50 excentrisk, herr Llndqvist,
-precis som en- sydlanding, SO liflig
och kanslofull, men hyem kunke ock-
SO tro -
Aftonens n6je var naturligtvis for
st6rdt.
Intagen af ovissa aningar, gick jag
senare pa aftonen, da de fiesta CASTER
rest sin vag, upp pa Pelles rum, och
81 min aning blef verklighet-dar
lag den drunknade och sof godan 70
i sin sang.
"Pelle, Pelle, hvi gjorde du oss
delta 2"
"Buh! Hon var inte battre ward,
det akerspoket, mumlade han med
ansigtet nedgrafdt kudden.
"Men hon blef rysligt ledsen. Hon
tycker bestamdt ON dig"
''Tar jag henne, So will jag vara
skapt som en- guvernant," f5rklarade
han och gjorde mig darefter en- h0aig
f0rfragan, ON jag inte amnade ga och
lagga mig.
Jag forstod piken och gick ned och
lugnade de qvarvarande.
Efter mig ropade Pelle:
"H6r du, bror-tag vara pa min
hiatt! Den ligger pa stranden, kostar
femton krigare."
Men den, som fam Pelle omoj-
lig, det var just ''foremalet," ty cit
ar darefter stod hennes brollop, och
herr Lindqvist var icke ems bjuden
med pa festen. Det var for ofrigt tur
for honom, ty dar var lika trakigt som
pa andra brollop.
"Herr N.," ropade VILLAINS egare till
mig morgonen efter Pelles drunknan-
de. "Det var ju nj, som sade, att
Lindqvist inte hade drankt sig gar.
Men nu ar han ALA fall forsvunnen,
och hvarken staderskan eller nagon
AMMAN har sett cit spar af honom ALT
sedan gar eftermiddags."
Sa var det ocksa. Han var och for
blef borta, och jag b6rjade tro, att
jag sett syne, da jag varit uppe pa
hans rum och funnit honom dar lig.
gande hogonsklig valmaga.
Jag skakade pa hufvudet och begrep
ingenting.
Fran aera hall hordes formodanden
och gissningar angaende den afvikne.
Han hade ej sagt cit ord till nagon an
gSende cit hemligt beslut.
En- vecka darefter ack jag lasa en-
tidning: "Resande Paris: ---
possessionaten Per Lindqvist fran
Stockholm. --
Nej, om6jlig var han, det hade han
alltid varit. Litet hvar besl6t att Ia
ga sin hand ifran honom, Och det
var nog det basta, ty helst vile han
vara fred
Jag trodde, att han, tr0tt pa karlek
slagit sig pa att resa | stallet och an
nu var utomlands. Jag hade nara nog
gl6mt bort, att han fans till, da jag j
somras Grenna fck Sc en- figur, som
stod med handerna kavaj6ckorna,
med pince-nez och r6dt bockskagg,
precis som han varit under skoltideB,
men dubbelt sa omfangsrik. Med en-
stor bredskyggig halmhatt pa hufyu-
det och en- val inrokt sioskumspipa i
munnen; stod han solgasset lugn och
trygg som f0rr.
Jag blef riktigt glad att aterse en-
bekant fran skoldagarna.
''Nej, men Sc pa Pelle Lindqvist
Hvad l all verlden g6r du har p
"Jag vantar pa en- snickare," sade
han.
''Nej, jag menar, hvad har du for
dig nu for tiden7''
"Jo, jag haller pa att bygga ett
h6nshus at gumman mor.'