Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-05-12
ON svenska folkets farger och
kladedragt.
tUr Sv. folkets sagohatder. \

Sasom blatt och guilt annu dag aro
Sveriges farger, So har varit ALT ifran
aldsta tider. Vara fall och berg, till
hvilka en- utvandrad nordbo alltid
langtar Ster, visa sig for honom pa
afstand bla; var himmel ar bla; vara
sj6ar, Aoder och str0mmar aro bla /;
malmen vara berg, stalet och de 60
da svardsklingor, med hvilka tappra
mans armar skyddat var frihet och
vunnit ara, aro bla. So vero ock vi
kingarne, bergens, stridens och boil
jornas s0ner, blakladda. Hvad an
nan farg kunde val da svenska man
sig utvalja framf6r andra farger, an
den blae Or den bla malmens adror
utsplinger det gula guldet; var af-
tonhimmel, landtmannens glade, va
ra mognande sk6rdar, de lutande, full
la sadesaxen aro gula. En- kappa bla
med hakten af det gula guild bar den
svenska krigsmannen 0fver sin rust
ming; den axlade ock hvar fri svensk
man, som n6got formadde. Men ko.
nungarne och de man, som voro af
deras hus, buro h6gtidsdragter af rod
sindal eller skarlakan. Sa yttrar Su-
ne Folkunges GENIAL, konungadottern
Elid, i sangen:
"Lagg skarlakan at, drag sindal bla uppal
Slstt aldrig mer en- konungadotter du far. {"
Men tignarmannen och de yppersta
landet buro hogtidsklader af bla sim
dal, utsydda med guild. AT trofast
karlek till sin kung, slit land och sin
frihet, och af arlighet var stadse
svensken kand i ALA land. Da1af
blef ock ALA land hans farg, den bla,
ballad redlighetens farg.
Sina faders kladedragt och seder
f6randrade folket icke gerna. II 70
rem oss inte hit nagra tydeske seder -
heter det ofta folkets qvade". Jern-
baralands inbyggare, som nu kallas
dalkarlar, hafva miust forvandlat ST.
ma forfaders vackra och allvarsampa
dragt. De .alska slit land och hvar
andra inbordes; darfor vile de ALA
vara lika och bara samma dragt. Det
kallas samdragtighet. Mar en- gang
tvedragt, pral och hard vika undan,
och karleken vauder ater till yara
bygder, da skau samdragtigheten
stervanda, och den ena grannen bly,
gas att tom, fafanglig prydnad skill
ia sig fran den andr.; da skola man.
ga bara samma dragt och samma bier
ia. Sannolikt ar, att dalkarlarnes nu-
varande kladedragt nara iknar den,
de forna svenska b6nder urminnes
It'd hafva burit: helgedagsdragten
bla, lvardagsdragten gra. Sa har ock
tralarnes varit gra; tomten hade Ii.
ten gra jacka, och tralen sjunger
"Huru skall jag inf6r konungen ga,
com inte DR. kladd, utan bara vadmsiet gra ~
Battre an nu f6rstod fordom svensk
bonde, att olika kladedragt h6fves
olika stand. Hyardagsgrann drang
g6r fsttig here. Val ar darom taladt
if51jande folksaga cen danneqvinna
siktade fint mjol och hade en- It'd
markt daruti en- ovanlig dryghet, och
ansk6nt hon mYcket och ofta tagit
daraf, rackte det 6fver all ftirmodan.
Men en>gang, da hon gick till boden
och kom. att SO dit In genom nyckelha.
let eller nagon springa pa d6rren,
stod 'darinne en- liten tomte i slarfviga
gra klader och siktade fiitigt mjol.
karet. Hustrun gick sakta till baka
och sydde en- ny, gram kjortel At den
lila flitiga tomten oh hangde den pa
bradden af karet SAINT stalde sig sedan
att efterse, hvad han skulle tycka ON
| sin nya kladning. Mar han kom till
baka, ikladde han sig den samma ge.
mast och b6rjade att ifrigt sikta. Men
mar han markte, att mj6let dammade
/ och fiackade den nya kladnaden, ka-
stade han bort sikten och SADIE:
"Junker DR. granner;
"han sig dammer;