Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-02-10
Tankar vld b6rjan af arhundradets
sista iemtedeI.
Ur ''Svenska Tidningar.")

(Ur 'Svenska Tdniugar.'D
81 hafva vi da betradt den stst
femtedelen af nittonde arhundradet
cit sanning betydelsefullt skede. V
sta med tveksamma aningar blickand
Diver framtidens dunkIa falt, hvars
lssk6rdar det icke varder ala gifvi,
att skada. Val ar det SAINT, a.sst desc
mare 6rtiondenas utsade har varit a
6fvervagande god beskaffenhet men
historien ar dock nagot annat al
landtmannens aker, och annalerna ba.
ra vittne ON, att de stora handelserna
lcke alltid LYDIA vissa lagar, hvad an
"historiska filosofer" hatva anf0rt
som stod for denna asigt.
Hvem kunde val t. ex.. mar seklets
f6rsta timslag danade. drornma ON,
att det skulle blifva detta arhundrade
f6rbehallet att varda ett industrialis-
mems forlofvade tidehvarf, hvarunde
de fredliga yrkena frat de storsta tri.
umferna? Var det icke da som Ma.
poleon Bonaparte, prydd med lagrar
fran det fantastiska falttaget Egyp.
ten hade'krossat revolutionen och sa-
som F6rste konsul fattat verldshan-
delsernas tyglar, hvilket denna lika
kraftiga som hansynslosa hand icke
betydde annat an danet af slagtnin-
gar Europas ALA horn och engels.
mannens herravalde pa hafvenq Och
likval verkade delta bloddop en na-
tionernas panyttf0delse. och info.
randet af det fredliga arbetets ara.
Ty, hvilka segrar knnna vi ej skrif.
va pa var fana! Huru hafva Ell de pa
den forsta foljande femtedelarne ON.
skapat jord ems utseende! Hvart vi
blicka omkring oss, upptac cka vi huru
dalarna fyllas, h6jderna jemnas och
bergen tviugas att 0ppna sina iunkla
g0mmen for att genomilas af veten.
skapens frustande springare. vi ska
da huru, trotsande Wind och strom,
aytande kolosser snabt skynda Oliver
ofantliga vatten. fOrkortande afstan-
den, oafbruten vexling narmande
fjerrboende folk till hvarandra ocl-
fyga ej vara ord med en- snabhhet
st6rre an jordklotets meIlan ollka
yerldsdelar! vi kunna knappast ga
ett steg utan att st0ta pa, hvardags-
lifvets bestyr liksom konstens gar
dar, under gatupromenaderna eller
vid hemmets hard, alstren af dennA
nastan 0fyern tturliga industli, som
ar cit verk af var generation. Hafva
vi icke genom vetande och arhete med
standigt yaxande framgang bekampat
den ytlre verldens storande inhytel-
ser och darifrkn er6frat bestandsde.
larne till en- odling, hvartill intet f0-
regaende tidskifte eyer att uppvisa
motstycke? 10 visserligen, och fast.
an den menskliga utvecklingens trad
har sina rotter det framfarna, sa ar
det sakert, att aldrig dess krona va.
rit rikare an nu liksom att l0fverket
aldrig prunkat med friskare farg.
Hos var tids skaplynne kan man
allmanhet skonja en- 6fvervagande lut-
ming At verkliga, lifskraftiga nal
Menskligheten har antagit snandom
och tager lifskampen pa fullt allvar.
De skuggbilder, som f0rr satte sjalar-
ne rorelse, betraktas ALT mer som
6fvervunna standpunkter. vi anse
icke langre delta fafangans blodiga
altare, som kallas "Aran" och hvarpa
f0rfadrens basta krafter och adlaste
blod offrats. med samma ogon som
den gangna tiden. Fornuftet har Tart
oss att inse det ihaliga vara fsders
forestallningssatt, hvaremot det myth
ga och gagnand" andtligen kommit
till sin ratt. Nuti,ien har l sin erfa-
renhets brannspegel hopsamlat ALT,
som kan landa till mensklighetens
fromma, under Diet hon utmonstrat
och f0rkastat de gamla idolerna.
Men delta civilisatioaens h,rIiga
trad hvars topp synes IA fullandnin-
gems himmel, ar Diet da fritz fran
hvarje fara? Tar ej mshanda en gna.
gande mask dess rot, langsalnt men
sikert undergraduate dess styrka9
Ty varr nodgas vi tillsta, att fnra
al for handen; ty mensklighetens
inre har i sjelfva verket icke gait
framat jemnsides med det yttre. vi
frukta sannerligen for, att hon icke
blifvit battre, upphoidare, sedligare j
samma man hon blifvit Store. rikare,
friare och mera kunnig. Den mask,
som standigt stungit oss, mon hvars
bett aldrig synts forfarlig.re an nu.
heter sjetfniskhet, det egna jagets sat-
tan'e Qfper aln annat.
Grunddragen var tids hosre bid
ming utg0res namligen ytterst af
en- hansynslos f6rstandsanalys, en-
s0nderdelning intill benen :af de- gifna
f6rhallandena, hvilken slutligen sat-
ter en- god del af den menskliga si;lls-
verksamheten pa svaltkur. Tidens
0fvervagande materialistiska riktuing
s'ympar sjalen under fjrebarande af
trohet mot f6rnuftet. Ty mennisko-
anden bestar icke allenast af fOrnuft,
utan ock kansla. Det fora sager oss,
huru vi skola fullgora vara pligter,
den senare bjuder oss att fullborda
dem. vi fara. att u der det mensk.
lighetens hje-na f6 storats, dess hjer.
ia krympt samman och medan for
nuftet blomstrat, var kansla vissnat.
Det ar delta oafvisliga faktum, som
g6r den grund misstankt, pa hvilken
vi bygga. Mar vi 4 ena sIdan ofver-
ALT Sc denna kalIa beraknande egen,
nytta, som betraktal ALT som medel
och a andra sidan iagga marke till
den f6rherskanGe njutningslystnade !,
81 maste medgifvas, at; vilkoren for
ett sundt sedligt lif icke aro ofver
h6fvan gynsamma och att denna stat
liga civilisation, som till st0rsta de.
len skapat harda, egenuyttiga sjalar,
icke blifvit en- sadan mensklighetens
valsfgnelse som den borde var8.
Men vi skola darfore icke misstr6-
sta. Den It'd, vi upplefvat, har varit
vittne till en- den valdigaste brytning
mellan gamla och nya former, frihe.
tens damluckor hafva uppdragits och
foden har st6rtat ham Wild fart.
Latom oss darf6re hoppas, att det blir
manga bland oss f6rbehallet att un.
der delta arhundrades sista del Sc den
fyta lugn och klar, ,belyst af Kartekees
varmande soI-karleken, all Sam fri
lcaee.... Md IA