Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-04-28

trangtande juristen att dit atfolja ho.
nom for att f6rsoka sin lycka. Be-
klagligen fans dock hvarken pa Trolle-
bo eller trakten daromkring nagon
vattenhund, och sielfva skogvakta1 en-,
pa hvars omrade endast sallan sjofog-
lar brukade valja sir vistelseort, hade
Ell heller nagot exemplar af delta ada
djurslag.
"Skulle icke "Fripon' kunna forrat-
ia denna tjenst e. utbrast brukspatro-
men, som var narvarande vid samtalet.
sHan ar f6rstandig och skicklig all
ting-han apporterar alt som kastas
vattnet och med all sakerket en- fet
andstek.''
Fripon var ett synnerligt klokt
dur. Han kunde icke blott taga re-
da pa f6rlorade saker, CORA ''mach
suss," apportera och ALA andra for
tjenstfulla konster, som tillh6ra en-
val uppfostrad pudel, utan han tog af-
ven mossan eller hatten af hvar och
en-, som man klappade pa axeln under
uttalande af orden: "Fripon! han
svettas.' Sedan brukspatronen pa
delta satt gifvit sitt fortroendevo.
tum at Fripon inner an en- gang har cit
sadant gifvits at en- fripon), begafvo
sig Viktor och skogvaktaren pa vag,
atfoljda af den skickliga pudeln.
Det var vid en- utvidgad och dup
krokning af An, som vara jagtvanner
slogo sig ned. Statliga alar hyalfde
sina majestatiska kronor Oliver stran-
den, men nu voro de genom frosten
betackta med diamanter som glanste
i ALA regnbagens farger. Pa en-
framspringande udde, dar tva synner-
ligt knoliga och f6rvuxna stammar
bildade cit sardeles godt g6mstalle,
dolde de sig och gjorde sig ordning
att skjuta. Annu lyste aftonrodha
den vid horisonten, under det att ma.
nen f0rsilfrade Ans gnistrande smava-
gor och ofverg6t med slit bleka skim
mer den ON gifvande trakten, dar At.
skilliga ensamt staende trad kastade
sina vidstrackta skuggor langt in pa
falten. Det var nastsn sa Gust
som pa dagen. Plotsligen h@ de de
vantande jagarne de hastiga och
aftrutna fnysningarna af en- utter,
som narheten tag pa tag mandates
den friska luften. Viktor bojde sig
med bossan spand diver strandkanten
och upptackte de klara vagorna den
med slit iske sysselsatta uttern. Han
foljde med storsta varsamhet ALA den-
mas rirelser, och just som djuret, for
att hamta luft, strackte nosspetsen
6fver vattnet, smalde det, och med
krossadt hufvul flot uttern liggande
pa rygg med str0mmen.
"Bravo !" ropade skogvaktaren och
klappade den lycklige skytten pa
axeln, "bravo! det var cit master.
skott! Fripon apporte!'
Fripon gjorde likval ett litet miss.
tag, ty han fattade mellan tanderna
viktors hiatt, ryckte den till sig och
iagade darifran med all den snabbhet,
han var stand att utveckla.
Det dyrbara jagtbytet vile man
likval icke afsta ifran, hvarf6r skog-
vaktaren med motvilja msste bita I
| det sura applet och sielf bringa uttern
pa fast mark.
Andjagten var nu skamd, men for.
tjusta ofver utterns dyrbara pels be-
gafvo sig vara jagare hemat; skog.
| vaktaren styndade, hackande lander.
ma, ALT hvad han f6rmaide.
Till Trollebo hade Fripon framkom.
nit med den erofrade hatten. mum.
| men; bade hiatt och hund voro helt
och hzllet genombl0tta af den sn6 och
| rimfrost, som fallit pa dem fran bu-
skar och krat, som funnos i vagen,
och Fripon lade sig efter Yalf6rrattadt
varf framf6r den kakelugnen brin.
nande eldbrasan. Damernas lifiiga
inbillningskraft f6restalde sig klarli.
gen hela den sorgliga tilldragelsen.
yiktor och skogvaktaren hade ON.
kommit an, Fripon hade forsokt att
Ir idda den f5rre men hade endast kun.
nat berga hatten ur de falska vagor-
ma. SjeIfva brukspatronen tann det'
ia sannolikt, han smasvo- och bekla.
gade sig omvexlande SAINT utsande de
hemmayarande dIangarne med stan.
ger och facklor for att taga reda pa
de hrunknade. Saken var sd mYcket
Iedsammare som det vantade f6rord.
nandet hade- ankommit med posten.
"Hennes Nad'' lag afsyimmad pa sof.
fan; Hulda, pa knk framf6r sin NOR.
vred hsndsrna. under det att hon
med f6rtytiiaa stna 6goa hon dsnu