Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-07-14
Han sig skriftngen till forns yanner;
oehgynnare med anhSllan ON hjslgi,

Han sig skriftMgen till forna yanner
ofhgynnare med anhallan omI hjelpi
stn(s1ara belagenhet. men. fckI blott
detta korta svar: att for h0nom!ha.
de deingen: anstallning. Han 1tankte
[Iphdru, han, -Ster jagad- ut utanIhuld
eel8t skydd, men, alltjemt- f0rs6kande
\ lats sdefhalla en- sysselsattuing -eller sta
di9varande- -arbete, betlande msste:ga
laRdsvagen- framkt tills EN- lansman,
|dieShan en-, ruskig- hesitation, anlande.
4 ped Fangskjuts ater- -sande- honom till
E48fVhdstadend der polisen-anyo d6mdej
Jhoadm for betleri och f6rsvarsl6 sfiet
tan ett ars allmant arbete. Alt delta
stood ST kla.t for hans inre syn.-Nu
4 hade ban ater tjenaf ut och Wife annn
I On gang s!Is se pIatsen f6r sin barndoms
j ekaarl och n6jtehh,, platsen FOR hans 'ung-
5doms sk6naste dr6mmar och forhopp.
s4ingar. och rhsuneihxarsi&bild han,
trots .utsya fningarnasg ooh olasterhas
ma1gd dock sstroget tbegarat sason1
sitt hjertas eads solglimt.yden bildr
som mangen m6rk stund af hans lif
leende visat;sig for hans sjal, och han
sag hanne nu; men-sOm en- annans
naka: Den 36rsvarslose var lange
sedan glomd,s ooh Grammar hada d y
dan intagit den plats pisden alskades
hjerta som hon en- gang sagt :'f0r
evigt" skulle tillh6raehonom.
Lange efter det stallets invanare
aflagsnat sig fran planen frsmf6r
byggnaden stod mannen qvar. Blek-
heten hade om1m65Ngt blifvit annu
st6rre, och t6rar skimrade i hans
6gohhar. Kastandet en- sista afskeds-
blick pa den kara byegnaden, aAags.
made afven han sig med dr6jande
steg. x
Natten var redan langt framskri.
den. manen redan hogt uppe och ka.
stade slit sken ut6fver fjardar och
sund, klippor och grund, belysande
allt med slit magiska tsken. Nattens,
drottning hade swept sin mantel ON
kring ALT lefvande; ALT var So tyst,
pa stilla. Pa en- 6fver viz en- narhe-
ten af ofvannamda byggning utskju-
tande klippa stod den af oss omna mde
mannen, hviIkeh aftagit m6ssan och
blottat brostet. Blekheten hans an
lete hade om m6jligt blifvit annu
Store; MEN den' blick hvarmed han
skzdade den allttemt uppstigande ma.
men var az dock Klar och 'fridfull, ON
man ock kunde l5sa att de"i aterspeg-
ladies' ett hjerta fInallt af sorg och SAX.
mad, PA sjal; for hXilken det narvaran.
de egde intet att erbjuda. att hela
jordlifvet for honom var. ,tomt och
ode. :.F
/ Lange stod mannen sd, ALT jemt
betraktande det allt mer och mer
uppgaende himlaljuset, liksom Vile
han deri lasa hvad som for hans sja1
delta ogonbfick var ff6rborgadt. Slut.
ligen vande han blicken mot den nu
at manens sken1 1fuHt belysta bygsna.
den, hans rndomshem, och samman-
knappande handerna som till bon.
;framhviskade han nagra oh6rbara
ord, och j. cit. nu-var han forsyun-
men i djupet, vattnet slot sig igen Of.
..ver hans hufvud, och den f6rsvarsl6.
SO hade, imam han kallades, s0kt ett
land der han, i hoppet ON mad, trodde
sig erhalla f6rsvar.
Den uppgaende solens forsta stra.
lar folio pa liket efter den arme, som
vagorna So sakta gungade land. Bud
sandes till lansmannen orten ON
forhsllandet, hvilken anstallde f6rhor
och efterforskningar hvem den d0d g,
som ej egde nagra paper hos sig, i
lifstiden Varit; men sedan inga upp.
lysniugar vunnits, blef han pa kommu.
mems bekostnad begrafven & sockn ems
kyrkoQard.