Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-04-14


smart larde sig att stracka handern
emot och valkomna farb1or.
Nina vanner skrattade ofta oc
,skamtade med mig, att jag borde foil
min yngre brors exempel och gift
mig; men fastan jag nu var tretti
ar, hade mitt hjerta aldrig slagit fol-
tare an vanligt en- qvinnas harvard
Denna sommar, ON hvilken jag n
skrifver, kunde jag icke skryta 6fve
delta langre. Arthur, hans hustru
deras lila gosse och jag skulle till
binga commandments pa cit ems
ligt stale vid hafskusten. De vor
endast nagra fa badgaster, och dess
bodde ett litet vardshus bredvid oss
Iva af dem, en- aldre graharig fru oc1
hennes yackra f6ljeslagerska, som ia,
f6rmodade vara hennes dotter intres
serade mig fran f6rsta asynen. De
ras namn voro mrs och miss Carter
Ehuru jag | deras sallskap bemodad,
mig ON att vara So aunderhallande son
mojligt, tycktes jag dock icke hafys
slagit an pa den unga ladyn, hvar.
utseende och satt hade nagot oandligt
tilldragande for mig.
Jag will erkanna for dig min lasare
att hjertat, som jag trodde So ointag
ligt, nu maste gifva vika, och slum
pen stalde min vag en- tillfallighet
som f6rde mig narmare f6rem6let fol
min 6mma laga.
Det handle pa f6ljande satt: Min
bror och jag reste en- morgon nagra
angelagna arenden in till den marble.
lagna staden, vi atervande tidigare
an vi amnat och imam vi anlande till
stallet. der vi bodde, besl0to vi oss
att taga en- timmes promenad utmed
stranden.
Da vi narmade oss badhuset, ofver.
raskades vi af att SO en- hop menniskor
samlade talande och skrikande Diver.
ljudt.
Anande att nagot handt, paskynda.
de vi vara steg.
Mar vi framkommo, skingrades folk.
hopen och pa en- gang fngo vi klart
for oss att under var franvaro de for
Arthur sa dyra och kara svafvat / en-
d6dlig fara.
Under det hans hustru badade och
h6ll sin lila leende gosse i sina ar.
mar, fangades de namligen af de for.
radiska vagorna och drogos af dem
ned i djupet utan att sallskapet, som
ej var simkunnigt, kunde bispringa
dem. En- ung 1icka hade emellertid
gifvit akt pa de badande fran den mar.
hggande kllppan, der hon stod, och,
utan att tanka pa sig sjelf, hade miss
Carter, ty det var hon, modigt kastat
sig vagorna och hastigt uppnatt
stallet, der modern och barnet sjunkit,
Mar de drunknande anyo uppnatt
vattenytan, hade hennes armar varit
tillreds att fatta tag dem och med
nastan ofyermensklig styrka hade den
unga f1ickan varit stand att uppe.
halla bade den och sig self, tills help
hunnit AMANDA.
ON jag hade alskat Rose Carter for
ut, tillbad jag henne nu, mar Jag
tryckte min lila brorson och namne
nina armar och horde min bror med
bafyande r0st uttrycka sin tacksam-
bet till henne, utan hvars ada upp.
offring han nu mast sakna bade sin
hustru och slit barn.
Fran denna stund var f0rbeh&llsam.
hetens sl0ja lyftad mellan miss Oar.
ter och mig.
Men dessa sommardagar, sd fulla
af behag for mig, narmade sig nu slit
slut, och annu hade jag icke uttalat
hvad mitt hjerta kande.
Med min karlek hade en- kansla af
missnoje med mig sjelf intradt. Jag
hade aldrig utrattat nagon handling
eller gjort nagot, som kunde lyfta
mig ofver mangden, och hvad var Jag,
som gjorde ansprak pa en- sd god och
adel varelses karlek?
En- alton da jag promenerade pa
sandbankarna kom mig det sakta pras.
slet af en- kladning att Sc upp; bred
vid mig hade jag Rose Oa1ters liufva
ansigte.
Nina 6gon maste ha uttryckt min
beundran, ty hon slog ned sina. vi
talade till en- borian ON likgiltiga
amnen; det dr6jde dock ej lange in.
nan hennes ord kommo mitt hjerta
att kappa haftigare-inom nagra da.
gar skulle hon och hennes NOR lemna
badorten.
Under det hon talade, fattade jag
ett hastigt beslut. NJ var tiden in.
ne; nu skulle mitt ode afgoras. Till
en- b6rjan var jag helt f6rsagd, men
den ljufva blicken ingaf mig mod
och jag blef ALT djerfvare; till slut
hade jag sagt henne allt-att hela
mitt lifs lycka lag hennes handler.
Mar jag slutat SIG hon upp till
mig; "vet nj till hvem nj talar So
fragade hon nastan / en- hviskning,
under det hennes r6st darrade af en-
aterhallen r6relse.. Minis nj mig icke
mera! 7"
Mar jag betrAktade dessa vackra
drag, uppvaknade cit svagt mime
inom mig, och jag visste da att jag
en- gang f6rut sett dessa morka 6gon
blicka upp till mig sasom nu.
Hon visade en- fin handled, omkrinq
hvilken glanste cit juvelarmband
fran detsamma nedhangde ett guild
mynt.
"F6r manga Or se'n," sade hor
med en- mild rost, "gafs delta tillsam
mans med den annu battre gafvan al
vanliga ord at ett fattigt barn. He'll
re an att wanda det hvad till det va,
bestamdt, led barnet det strait, f6,
hvilket det utsatte sig af en- hard
hand, och beh6ll guldmyntet. Detts
okunniga, vardsl6sa barn, mr. Au
brey, ehuru det syns nastan otroligt
och Rose Carter aro On och samms
person.
EFgod och f6rm6gen fru, som va,
,ensam och barnl6s, sag och behier
tade mitt elande och huru f6rsum
mad jag var och efter min slagtings
d6d tog hon mig som eget barn och
uppfostrade mig. Denna gyldene tails.
man har aldrig lemnat mig och skan
ei heller nagonsin CORA det: Nj sa.
onr. att nj icke ar ward AFT epa min