Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1881-06-02
barnet och barndomen.

=, $ Barnet och barndomen.
Finnes det val nagon tidsperiod
den enskilda menniskans lif, hvartill
den mognade mann ems kansla och fam
tasi kama sig sa maktigt dragna, som
till den f6rsta, namligen barndomens F?
vi tro det ej. Den ut6fvar 6fver oss
l allmanhet ,samma tjnskraft som
varen med sina svallande knoppar,
sin spada men leende vaxtverld, sina
muntra backar,. som nyss pa solens
bud sprangt fjattrarna, sin l,usbla
himmel med standigt vexlande molE-
bilder, sin glada skara af befjadrade
sangsre och sin allmanna staining af
frojdefull f6rhoppning och obunden
frihet Barndomen ar mennisk0lif
vets var. men afven dess morgon, j
hvars smaltande och f6rsona nde dagger
sjelfva trasket skimrar skon ater-
spegling och hvarje liten blomma,
daggbegjuten, stralar i en- h6gre
CLANS. Det ar skarheten och frisk.
heten, som utg6ra barndomens NEST
tjusande behag. Barnet CONNER an
nu oskuldens daggperla i sin sjals
blomma, och rehexen fran denna,
i det oppna klara barnaogat, tycker
sig den af synd och sorg aackade
och vissnade menniskan Sc en- skymt
af en- h6gre och adlare verld, och der
for alskar hon SO mycket barnet och
den alder dot representerar. Qvald
at passionernas tarande orc, s5ker
hon, likt fogeln undan storm och oya-
der, en- tillayktsort for slit hjerta,
och timer den da som oftast barn
domens verld, och af dess bilder af
oskuld och f0rn0jsamhet vaggas hon
ater till re-. Mar den moguade men,
niskan under kampen for tillvaron
mangen gang knotar pa forsynen och,
Oyster sinnet, 6fverlemnar sig at
grubbel och missmod, behofver hon
blott en- stund betrakta barnen de-
ras fria lekar, huru de gladja sig at
minsta smasak och huru deras friska
lynne och rika fantasi finna fritz spell.
rum inom de trangsta vilkor och for.
sta att afvinna ALT en- glad och in
tressevackande sida, och hon skall
ater tro pa f0rsynen och blygas for
sin egen feghet. Huru maktigt till
talas ej den fullvuxna menniskan af
barnets oskrymtade vasen, dess rent
menskliga pragel, som ga sk0nt up.
penbarar sig i dess ikgiltighet for
det tillfalliga och dess varma karlek
for det vasentliga ALT. Titlar och
rangskilnad, rikedom och fattigdom
aro begrepp, af hvilka det under ma
turliga f0rhallanden aldrig later be-
stamina sig och slit handlingssatt.
Menniskan sasom meoniska ar for
barnet det enda vasentllga. Hvad
det uppfattar och h6gt skattar, det
ar: en- solblick fran cit varmt hjert',
ett klart och liAigt forstand, fantasi-
begafning, trofasthet och en- rsttfram
karaktar, egenskaper som det sjelf i
rikaste matt besitter. Det eyer af-
ven som oftast ett 6ppet 6ga for
konstens och naturens sk6nheter och
paverkas af dessa pa ett vida renare
och sannare satt an den fullvuxna
hvardagsmenniskan, tY dess njutning
grumlas icke af nagon lag och ego
istisk berakning, utan betingas at cit
naturligt sk0nhetssinne och ett varmt
och adelt hjertelag- Det f6rhaller
sig med barnet, som med de praktful-
la kaktusyaxterna. som ur den torra.
ste och magfaste jordman hemta lif
och fa9ring. Men ack huru sallan
far det ost6rdt ma sin mognad dess
naturliga f6rutsattningar och omgif.
ming. AIT for sallan haller mannen
eller den mognade qvinnan hvad bar.
net lofgat. Uppfostran gar vara
dagar pa samma s7tt till vaga som
tradgardsmastsren vid uppdrifvan let
af praktblommor. For att astadkom-
ma en- utomordentl:gt rik blomning,
som besticker det obildade 6gat, upp'
offrar nemligen den senare vaxtens
lifskraft och 1nre harmoni, SAINT dess
f6rmaga att satta fro. ALT for ofta
ga nod och elande likt nattfr osten
6fyer barndomens alskliga Eden, ell.
Ter angriper den krassa materialis'
mems mask dess friska och lefvande
telningar till obotlig skada for fran
tiden.s Pa upps sostraren hvilar har
ett stort ansyar. Ma han aldrig for
g;6mma, att blott ur en- sund och
gladjerik barndom bildas en- lycklie
Iframtid och att ALA yttre storverk
verlden tiIlsammans ej makta uppva
ga den ada bragden af ett visit och
lyckligt lii. Naturen framtrolla1
lotaliga varar urssitt ym nighetshorn
men menniskan har blott en- var, SON
derf6r b6r vara henne desy dyrbarare
ma Vi ihSgkomma Runebergs of6rgat
tligt sk6na och gripande ord
i Ack lnndsns tsgIing koppas ar fan 81,
Mem iifsets bIomma II gang och 81 fera.
I. .3ss WnHEIsr HJoRIoS.