Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-06-24

den IreJe afdelnlngen, tick han ka-
sta ifran sig jernet. Ogonblickligen
omyirades handen med en- duk, den.
ma f0rseglades omsorgsfullt, och forst
after tire dagar brots f6rseglingen
Fam man da den minsta sarnad han
den, f0rklarades den anklagade skyl-
dig; var hon daremot oskadd, vittna-
de det ON hans oskuld.
Vid det andra slaget af eldprofvet
maste den at gudsdomen hemfallne ga
Oliver MO, ia 6ere glodgade plogbil-
lar. Den, hvars f6tter darvid blef-
vo oskadde, erkandes for oskyldig.
Att ga genom ett brinnande bal var
cit prof, som synnerhet adomdes
qvinnor, och hufvudsakligen sadana,
som anklagades for brott mot sedlig-
heten. Ej sallan pakladdes de tillika
en- vaxskjorta, och afven denna maste
blifva oskadd, sa vida de skulle for
klaras oskyldiga. -Slutligen har man
afven exempel pa, att den anklagade
stack handen en- glodande handske.
Det beh0fver val napeligen anmar.
kas, att de, som vid dessa prof for
blifvit oskadde, hade antingen donna
renas besticklighet eller, hvilket van
ligtvis lar varit fallet, vissa hemliga
salvor att tacka for slit frikannande.
p KitteJamgsten eller Diet sjudamde
pattemprofuet.
en- med sjudande vatten fyld kittel
nedsanktes en- vid cit streck-bunden
stem, hvilken den anklagade maste
upptaga med blottad arm. Efter vatt-
nets valsignande laste presten harvid
foljande bon: II Guds, den allsmak-
tige fadrens, Mann och i,Jesu Kristi,
hans sons, var heres, namn besvar
jag dig, vatten, att fly all fendens
magt och all djefvulens arglistignet,
pa det att, ON denna menniska, som
star begrepp att dig neddoppa sin
hand, ar oskyldig, Guds rattvisa ma
befria henne, men ON hon ar skyldig
och frackt derives sticka sin hand i
dig, den allvetande ma nedlata sig att
pa henne kungora sanningen." Oar.
efter gick man vid armens ombind-
ming och forsegling till vaga pa sam
ma satt som vid eldprofvet.
81 Det kdLlu uatten pTofpet
bestod dari, att den anklagade (huf.
vudsakligen qvinnor, som misstank-
tes for trolldom), sedan man forst
sammanbundit hans venstra arm med
den hogra foten och den hogra armen
med den venstra foten, vid ett tag
nedsanktes half AMMAN ain under vatt-
net. Kom han ater upp till ytan, var
han skyldig; men sj0nk han, forkla-
rades han oskyldig.
Rorande uppdykandet var man dock
ej ense. Under det delta pa fere or
ter galde som EFT tecken pa den ankla-
gades brottslighet, ansag man det pa
andra stallen som ett bevis pa hans
oskuld. ia, det ofornuftiga guds.
domarne gick sa langt, att man tillat
den skyldige att taga en- stallforetra-
dare. Var namligen en- under guds-
domen hemfallen person svag och
skroplig, eller hindrades hon af andra
omstandigheter att sjelf upptrada, sa
fick en- AMMAN besta profvet hennes
stale. Thetbergis t. ex., konung
Lothars GENIAL, hvilken ej utan skal
anklagades for aktenskapsbrott, for
klarades oskyldig darigenom, att en-
AMMAN, utan att skada sin arm, upptog
stenen ur det kokande vattnet. Hen
nes genial tog henne ater till nader
men iva ar darefter tillstod hon fri
villigt slit brott.
A. Tnekampen.
Sa smart domaren tillerkant den an
klagade rattjghet att genom tvekamp
med den anklagande rentva sig fran
dennes beskyllning, forbes bada fan
gelse. Domaren utsatte darefter
platsen for striden och bestamde jem-
te dagen, ds den skulle ega rum, af-
ven huru lange den inge racka. Sc
dan vapnen blifvit undersokta och de
sedvanliga bonerna lasts 0fver dem,
b6rjade striden. ON denna vid slu-
tet af den for den samma bestamda
tiden aunu var oafgjord, eller ON nat
ten inbr6t, sa betraktades den ankla-
gade som segervinnare, och aklaga-
rem ick sjelf utsta det strait, till
hvilket den f6rre i annat fall skulle
blifvit domd.
s. Br0ddonen:
Sedan man uttalat So val besvarjel-
ser som valsignelser 6fver ett stycke
brod eller ost, racktes delta at den
anklagade den tron, att det skulle
fastna hans halls, ON han verkligen
begatt det brott, for hvilket han an
klagades. Harifran harleda sig ord
spraken: s'Liug, 50 att du storknar!"
-ssLiug, sa att brodbiten Eastman j
halsen pa dig!"
81 Azanmsandet at nattuardsn
var dock af ALA gudsdomar den for
nuftigaste. ON en- stold begicks ett
kloster och gerningsmannen ej genast
kunde upptackas, utdelade abboten
efter messans slut nattvarden at de
personer,- hvilka han misstankte. I
det han b6rjade denna heliga hand
ling med dessa ord: "Var herres Je-
su Kristi lekamen tjene mig dag till
bevis' s''-visste han val, att mensklig
f0rharde1se vanligen blott mar en- viss
| grad; dar gransstenen for afvikandet
fran dygdens vag star, afyen som att
den, som ovardig blefVe delaktig at
Iforeningen med sin aterl6sare, nod
lyandigt maste rysa for det ford6mli-
ga i slit f6rehafYande.
*.ts;ss 7tS KorsprofDet. s..2
Bade anklagaren och den anklagade
sta1de sig med utstrackta srmar vid
III Bj ALA yrkm hade priyilegiium pa eld-
profset, och de, som hade Diet, visste halla
sEdet isynneriig ma ! ioIjd af de mangfaldiga