Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-01-08
Otacksamhet.

VuNV1AOkAuVUs
Hvarje karaktarslyte nedsatter
i storre eller mindre grad menni-
skan, och delta nedsattande blir
naturligtvis storre i samma mor
som lytet So smaningom bringa,
henne narmare den ofornuftiga
varelsens ellen djurets standpunkt
Bland de manga fel och svagheter
som salunda forringa det menskli'
ga vardet, intager, otacksamheter
ett ganska framst&ende rum. Med
rata heter det och har i ALA tt.
der hetat, att jorden 81 bar storre
borda an en- otacksam, ty den
otacksamme staller sig ju sjell
samre an djuret. Visa vi namli-
gen det oskaliga djuret en- liten
vanlighet, sa soker det alltid gen.
galda densamma med de liaigaste
observation-disclosures. Och menni-
skan, skapelsens masterverk, hon,
som ensam blifvit beskard form&-
nen att fa naikas den Eviges tron,
hon glommer sig darhan, att hon,
utan tanke pa sina manga fore.
tradesrattigheter, staller sig slelf
under djuret! Man will naturligt-
Wis ej garna medgifva nagonting
sadant, och likval ar det en- san
Mig, som 81 later fornska sig.
Och delta, ehuru hon hvarken kan
eller far vara likgiltig for den
rost, som talar hennes inre och
standigt visar henne den vag, hon
i hvarje ogonblick bor vandra -
Men hvarfor visar sig men'skan
d& SO ofta otacksam Wore 81
motsatsen i ALA handelser icke
allenast henne vardigare, utan af-
ven mera forenlig med hennes
eget inre Latom oss med cit
exempel ur det dagliga lifvet s0ka
besvara fragan.
Jag har en- van, eller tror mig
atminstone nog lycklig ega en- sd
dan. A min sida soker jag ock
CORA ALT, for att saval med ord
som handling halla den vanskap-
liga kanslan q omse sidor vid
makt. Men tiden gar och asigter-
ma borja So smaningom forandra
sig. Vanskapsbandet, nyss So
fast knutet, att "endast doden
kunde upplosa det samma," slap
pas ALT mer och mer, for att till
slut lemna rum for on Jum lik-
noidhet, som ar otacksamhetens
forelopare. Med stod af den
eviga sanning. som forkunnar sa-
som den visaste lefDadsregel, att
ALA tiders skiften fasthalla, namli-
gen "hvad 1 Iviljen menniskorna
skola CORA eder, det goren l ock
dem,'' fortfar jag det oaktadt att
soka aterknyta bandet, men mar
ker endast en- tilltagande likgiltig-
het. Hvarfor ar han ej langre
den samme som f0rr? fragar jag
mig self med en- saknadens suck.
-Nej, han ar sig 81 langre lik'
Otacksamheten har huggit sin
svarta klo i vannens inre och ia.
gat pa fykten de Gusets englar
som vidmakthollo elden pa van.
skapens altare. De vanliga hand
lingarne och orden aro glomda
och han skanker det fydda KNAPP
past on tacksam blick. Det CODA
han atnjutit forefaller hans otack-
samma inre helt naturligt och han
trostar sig med, att chan ej kunde
CORA annat !-Det maste SO ske p
Fraga vi donne van, hvarfor han
undergatt denna forandring, skall
han med en- axelryckuing helt en-,
kelt svara: Man kan val ej heia
lifvet uppoffra sig for sina van
ner! Eller: man ar sig sjelf mar
mast o. 8. v. Manga likartade
skal till otacksamhet gifvas: mer
ma det namda vara nog.
Delta ar, som sagdt, endast ett
af de vanliga fallan: da otacksam.
heten spelar sin fula roll. Fol
ofrigt ma vi kasta vara blickar til
hvilken vra af verlden som halst
So notes ogat af en- liknande syn
Dar an son. som otacksamt lemna1
sin far at tattigdom och elande
dar en- rik man, som lyckats swim
ga sig upp, som det heter, pa sir
husbondes bekostnad, men nu mec
forakt ser ned pa sin forne hjelpa'
re och van; dar ater en- gamma
kamrat, som garna delade med
sig af slit ofveraod, men nu mastt
tigga slit brod, hvilken den forne
nu formogne kamraten otacksan
wander ryggen m. e. m. a.-Inger
ar sig sjelf nog har i tiden, ty ALL
behofva ja vi hvarandras help
hvarfor skulle vi da otacksamr
fordra denna help ? Hvilket be-
rattigande skulle vi hafva dartill
Intet, maste vi erkanna. Inon
det brost, dar tacksamhetens ros
tystnat, frodas latt lidelsernas ut
sade !; och det ligger darfor max
uppa for en- hvar af oss, att SO til
det cit dylikt utsade 81 varder till
finnandes. .x.:..e =
i Ens&tacksam menniskas hjart'
Wander sig naturligtvis ytterst til
Honom, hyarifrau all god gafv'
kommer. Hvarje tacksamhet md
5ste ocks& vara ff0ranad az mad al;