Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-04-29
:.''s,te'll-HlssIen."
Ur: 0sters..P:n)

Att mannadad annu aras .af vart
folk, det bevisa de tradi ditionella min.
men, som nastan hyarje Ian har att
uppyiss af nagon person, som utmarkt
sig framf6r andra genom stor kropps-
styrka. Han ar, kanske lika mycket
som sagornas .hjeltsr, ett samtals-
ANNE istugan ,vid yipterbrasars sken,
och gossen st6r med nndran f6rta1jas
hans dad..=De.ga fran slagte till Stag
to. de yaxa, sedda genom inbillningens
synglas, ut ofver gransorna for sanno-
likheten ungefar som f0remal f6rsto-
ras, da de betraktas genom den dim
sl6jade h6staftopens t6cken.
Jemtland har ocksa sin Shareholder.
I Stuguns socken lefde annu pa 1850
talet en- man, ON hvars 6fvermenskli-
ga kroppskrafter sakert de. fiesta at
vara lasare hort talas. Nastan fabel-
aktiga aro de berattelser, man har
ON hans kraftprof, och dock larer det
mesta af hvad meddelaren bar omta.
lar kunna styrkas af samtida vittnen.
Mannens namn var Olof Hog, men
vanligen kallades han Stor-H6gen. I
langd h6ll han, efter hvad samtida
omtala, endast ett par tum 6fver sex
fot, men hela hans dgur ingaf genom
sina atletiska proportioner forestall-
ningen ON en- rese. Br6stet var hog.
hvalfdt, skuldrorna forvanande breda,
armarne gr0fre an en- vanlig mans
vador och handerna proportion dar-
efter. Ansigtet var bredt med en- val
dig 6rnnasa och tva sma dJupt liggan-
de 6gon. Egendomligt var att hora
honom tala. Vanligtvis gjorde han
delta med en- pipig, gratfardig STAN
ma, men ibland hojde han r6sten till
cit asklikt dan, som kom fonsterru-
lorna att dallra. At gjorde han som
tre; under den It'd han sasom soldat
tienstgjorde vid Jemtlands jagare at
Mot han alltid dubb dagrationer,
men klagade andock att han aldrig
svalt So lila som kronans tjenst, fast
han nog bjod till att "skaffa" sig sa
mycket han kunde komma at '-'','
Det var under denna dystra It'd som
stor-Hogen maste7 jennie truppen dra-
ga ut falt mot ryssarne vesterbot-
ten. Som vi veta, lande den namn-
da krigsoperationen icke synnerligen
till heders for vara knektar, och
hvad sarskildt Stor-Hogen betraffar,
So sages han ha gait vdrre at provian-
ten an fienden, Redan under den for
sta skarmytslingeu misste han alldeles
modet, mar kulorna barjade hyina. 1
sin angest tittade han sig omkring
och fick lyckligtvis sigte pa en- stor
stem. Dit hastade han nu for att s6ka
skydd, men fam att platsen dar bak.
ON redan var upptagen at ett dussin
andra jagare. Da blef Stor-Hogen
vred 6fver So mycken feghet, grep den
enc pultronen efter den andre nacken
och dref honom ut i kulregnet, medan
han self inrattade sig sd trygt bakom
stenen som omstandigheterna medgaf-
vo. stor-Hogen skulle varit en- god
illustration till den moderna preussi-
ska militara grundsatsen, att den karl,
som plagas lila, slass lika lila, ty han
pastod alltid att han misste kuraget
utaf bara svalt. En- gang larer han
yttrat, att ON han en- gang finge kom-
ma till Jemtland och ata sig riktigt
matt, So skulle han vara karl att en-.
sam drifva ett helt kompani ryssar pa
hykten.
Under en- ofning pa Froso lager blef
Hog af kaptenen tillrattavisad for 81.
ma lama handgrepp.
"Sta inte och sof ledet, karl skyl'
dra So det bade hors och syns," SHREK
kaptenen.
ia vars, Stor-H6gen han skyldrade.
I nasta tempo iangde han nafven ge.
varet. 50 det sang och gevarsstocken
dog splinter.
NJ blef det annat af, ty for dylika
f6rseelser mot kronans persedlar bor.
de statueras ett varnande exempel.
Pa den tiden utgjorde annu prygel'
straffet en- vigtig del at knektbildnin'
gen och Hog kunde for slit kraftiga
handgrepp icke gerna ia mindre an
fem och tjugu. Och sd blef det. De
linqventen mottog saktmodigt sin dom
och vid exekutionen lade han sig god
| villigt 6fver prygelbanken SAINT toe
utan knot emot nagra slangar. Mer
mar det b6rjade svida j skinnet, blet
han vred, reste sig pl6tsligt upp
slangde ,profossbanken marken, 81
att den slogs spillror. och jagade Sc
dan ALA sina plagoandar pa fiykten
Denna kraftyttring tycktes emeller
It'd ha ingifvit kaptenen andra asigte1
ON krigslagens tillampning, ty MI ticl
Hog lofte att slippa .vidare bestraff
ming, fall han utan vapsn kunde for
| svara sig och icke bli tillfangatage1
af s25 jsgare. Saken blef pa staend,
fot arrangerad och tjugufem man fol
10 som myror 6fver honom. Men H6f