Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-03-18
sAfu:nllden.

dalar. Villa vi ei helt och shallet
inga harpa, sd maste vi dock err
kama att afven den lycka, som
gror jordens null, ej ar Sd allde-
les att foorakta, afven ON en- hogre
och renare lYcka vinkar bertom
tidens grams. For att komma j
atnjutande af densamms, ar
grundvilkoret, att man skall vara
mold med sin lott, hvarforutan
man aldrig har i tiden far SO lyc-
kan bofast vid den husliga harden.
Vid forsta paseendet tyckes det
verkligen som ON delta vilkor
-skulle vara ett bland de lattare att
uppfylla; men. huru allvarligt an
menniskan soker tillvaxa fornoj-
samhet, So smyger sig dock i ma
got ohevakadt ogonblick qtumden
in i hennes hjerta och EN- gang
dar, blir det mer an, svart att for
drifva den farliga gasten. Med.
lismeriets hala tunga forstar afun-
den smart att CORA sig oumbarlig,
ON han namligen ostordt far drift
va slit verk, och narrar menni-
skan sa smaningom att betrakta
sig sjelf sasom eniaf forsynen styf-
moderligt behandlad varelse, som
forgafves 'strafvar efter att nd lyc-
kan, huru allvarliga an hennes
strafvanden aro.-"Hvarf0r," hvi-
skar afunden, car din stallning s&
idet ena SOM andra hanseendet ga
ojamf6rligt mycket samre, an din
grannes2 Z Hvarigenom har han
gjort Gig mera fortjent daraf an
du ?''-Vi sucka och soka trosta
ess, So godt sig CORA later men
froet har af afunden .ej f0rgsfves
blifvit utsadt. Det gror i tysthet
och spirar So smaningom upp till
cit smart sagdt outrotligt ogras i
hiertats &ker. I stallet for den
stilla frid, som radde i .vart inre
under den It'd, da vi voro nojda
med var lott, raider uu standig
orc. Missnojda med ALT, hvar-
med en- allvis forsyn ser oss till
godo, ,kunna vi 81 alfalfa oss fran
att ned afundsjuka blickar folja
var kanske battre lottade like !;
ia, i var blindhet sla vi ofta till
och med ofyer malet, da det gal
ler sjelfva jemforelsen mellan dit
och mitt. I 1"stallet for att med
f0rnojsamt slime och tacksamt
hjerta wanda oss till all god gafvas:
gifvare, lata vi afundsjukan forle-
da oss till bitterhet mot andrs,
som mangen gang 81 ems ha en-
aning ON orsaken till var sorgliga
sinnesforfattning. Vid ALT hvad
vi CORA och lata ar sfunden den
ledande principen, och hurudan
var lefnadshimmel under sadana
forhallanden maste to sig, faller af
sig sjelft.-Det forut jusa och gla-
da hemmet, dar visserligen moda
och arbete, men afven frid ooh
fornojsamhet radde, foryandlas
till hemvist for oordentlighet och
missnoje; barnen, nyss sa snygga
och vardade. glommas af foral-
drar, som, sorgligt nog, endast
aflas att fa sin afund mattad.-Och
likval: hvarfor afundas ? Att va
ra mold med det lila, ar ylshetens
begynnelse motsatsen leder ma
turligtvis afven at motsatt hall.
Do forno ojsamheten utgor grund-
& valen for hvarjje Sam jordisk lyc-
ka, -sa utgor ater afunden rotten
och upphofvet till ALT .ondt.;
Hvarfor 81 tanka harpa, do fresta-
rem hviskar sina forsta f0rforiska,
ord Ii vart ora [ Glommom ffams
for ALT ei, att hvarje lidelse lat
tast qyafyes sip: linda, och att atlt
man darfor aldrig far uppskiuta
darmed till morgonda FiIna
Vi vArt inre benaget att 1yssna tin
afundens rost, ma Vi da med All
var soka upprycka ograset, imam
det .vuxit oss sjelfve oofver hufyu-
det. Men forst och sist kom ihag,
/ att afnnde 81 u en- fornuftig
varelse yardig, och att endast den,
s som on viii och kan vara mold dmed
81 ain III lott, huru RIM 81 don 81 mlia'. M
yara kan hoppas att nagorlunIld'1a
oskadd radda sin lefnad dsfarkost
und lens tormar.