Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-02-05

& $50
e F.ebr1aK.i 1880.
garnisonen 6ivernannades. Brown
lsjelf slogs som ett lejon till det sista.
Han falldes till marken af ett sahel.
hugg pd hjessan och denna stallning
genomborrades han tyanne gangef
med bajonetter. Ehuru syart sarad,
bibeh6l han dock sin stolta hallning,
Do han tillfra gades zom afsigten med
delta, anfall, syarade, han fritt och
6ppet, att han amnade frig6ra slafyar.
ne, och det enda han angrade var att
han misslyckats. Han nekade envist
att f6rrada nagon af: sina anhangare
som voro pa fri fot. Han nekade att
besyara- ALA fragor och sade endast
att han hade gjort sin pligt, do han
f6rsokte att frigora slafvarne i Viz
ginia. Han uttryckte stor sorg 6fyer
sin son " atson som, svart sarad, blif.
Wit tagen: tillfanga och som dog pa
Onsdagen den 10, Stamina dag som
Brown och hans tire kamrater f6rdes
till fangelset Charleston, Va.
Den "a 0ktober b6rjade Browns
rattegang. Hans anhallan ON uppskof
tills han nagot tillfrisknat fran sina
sar, och tills han kunde "a tillfalle att
skaffa sig en- sakf6rare, nekades ho-
nom. Han ladies' pa en- malta; som
han var for svag att sitta eller sta,
och han anf6rde sjelf sitt f6rsvar med
stor duglighet, ehuru bade domaren
och jurymannen voro emot honom.
Han tillbakavisade med stolt f0rakt
den anf6ran ON ansyarsl0shet pa
grund af vansinne, som hans advokat
vile framstalla, och han erbj6d sig
att godvilligt vidkannas bref och
handlingar skrifna af honom sjelf och
af mycket graverande natur, eniast
for att spara It'd vid ransakningen.
Den 81 Oktober d6mdes han att mista
lifvet genom hangning den 2 Decem.
ber 1859.
det tai. som han h6ll da domen
blifvit afkunnad, bestred han ALA pa
staenden ON att uppsatligen ha begatt
mord eller f6rraderi. Hans hufvud.
syfte var att frig6ra slafvarne Vir-
ginia och ej att uppegga dem till upp
ror. Under sin fangenskap bes0ktes
han af sin hustru och en- del af sina
vanner Norden. Han hade langa
diskussioner Oliver slaffragan med
prester som kommo for att skanka ho.
nom religionens frost. Pa den utsat.
ia dagen for hans afrattning lemnade
hanson EFT 6gonvittne sager-"med
cit af frimodighet stralande ansigte
och stolt som en- kung, slit fangelse,"
Han stannade nagra ogonblick vid en-
koja for att kyssa ett litet negerbarn.
Pa afrattsplatsen tackade han ALA som
visat godhet mot honom under fangen-
sRapen. Da han markte att endast
soldater voro narvarande, sade han,
att folket ej borde f0rnekas att SO ho-
nom do. Han motto doden med lugn
och var synbarligen den bekymmer.
l0saste pa platsen. Hans lik 0fver-
lemnades at hans enka, som f6rde det
till farmen vid North Elbe, dar det
begrofs. Brown dog sasom han hade
lefvat: en- bestamd, obeveklig svar.
mare. Hans gudsfruktan var lika
allvarlig som den var strang. Vid cit
tillfalle i Kansas tvingade han en- hop
lattsinniga man fran Missouri att pa
kna CORA bon vid strait att blifva
skjutna Och under de fa veckor som
foregingo anfallet pa Harpers Ferry
maste hans man dagligen CORA bon
och lasa bibeln. Diver hvarje anne,
med undantag af slafveriet, ku1de
han anses klok och praktisk. Som en-
forfaktare af den stranga dyed hvil-
ken utmarkte de man som bildade
Nya England -kolonierna, lefde han i
ett f6rfutet' tidehvarf, och delta af-
seende torde~ det vara svart att fnna
hans like bland framstaende man
amerikanska historien under det for
fiutna halfva arhundradet.
Nedanstaende historic fran slafkri.
gets dagar Kansas ar intressant,
emedan den bade visar Browns karak.
tar och hans satt att ga tillvaga. Den
ar berattad af EFT 6gonvittne. som,
ehuru han ej sjelf deltog de grym-
heter som forofvades, dock n6dgades
bevittna dem. Han sagger: "omkring
middagstiden den % Maj 1850 kom
Brown till mig och berattade, att han
hade sport att slafhallare vid Potto.
watomie-Aeden amnade att stalla till
oroligheter och han 6nskade att veta,
ON jag vile skjutsa honom och~hans
gossar dit upp, So att han kunde yak.
ia dem och SO hvad de amnade att 60
ra. Jag lofvade att fora honom dit
sallskapet bestod af John Brown och
hans 's6ner Fredrik, Owen, Watson
och Oliver, Henry Thompson John
Browns svager) SAINT en- mr. Viner.-
De voro smart fardiga for resan och
vi begafvo oss af omk ring XII. 2 pa ef-
termiddagen. ALA utom mr. Viner,
som red pa en- hast, akte med mig i
vagnen. Da vi kommo till .Potowata.
mie-str0mmen togo vi at till h6ger och
slogo lager i skogen omkring en- mil
nedanf6r Tyska Henrys plats. d
Sedan hastarne blifvit fodrade och
vi sjelfva hade att qvallsmat, talade
Brown f6rst ON hvad han amnade
CORA han sade att han vile att jag
skulle fora sallskapet fem eller sex
mil uppat str6mmen in i granskapet,
dar jag bodde och utpeka ALA som
gynnade slafveriet. Han sade, att
han hade for afsigt att rensa str6m.
men fran'detta otyg pa sin hemresa.
Jag nekade bestamdt att ataga mig
delta uppdrag. Han; var envis, men
da han sag att jag eli andrade min
asigt sade han att han skulle vanta
till nasta matt. g. vi stannade i lagret
den natten och hela den foljande da.
gen. Straxt efter m6rkret f6ljande
alton lingo vi befallning att bryta
Eupp. vi gingo nordlig riktning och
6fverstego Mosquito str6mmsn, straxt
ofvanf6r Doyles boningshus. a.
Da vi kommo till Doyles hus gingo
Brown och tre af hans s6ner och hans