Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-02-12
Sjelf0rtroende.


ar nodvandig till framgang !:
hvarje kallelse har lifvet, och all
mensklig formaga maste, for att
goras ratt fruktbarande, atfoljat
af ett fast forlitande pa egna
krafter och hjelpkallor. Liksom
barnet dag fran dag uppskjutel
de forsta svaga forsoken att ga
emedan det saknar mod att be.
gagna den styrka, det i tillracklie
grad eyer, So ser man ofta der
mognade mannen afsla fordelak.
tiga anbud och forsumma praktiga
tillfallen att forbattra sin stall
ming, just for samma orsaks skull
Formatenhet och <egenkarlek arc
tvanne sa forhatliga kaunetecken
pa okunnighet och dumhet, at vi
i var rattmatiga harm ofver dem
sd latt glomma bort, att de bada
motsatta ytterlig heterna misstro-
, stan och ofverdrifven blygsamhet
ofta forlama eller rent af till intet
CORA de basta gafvor, menniskan
af en- allvis forsyn erhallit.
Personer innas, som aldrig tro
sig stand att utratta nagonting !;
de SO andra tranga framat i idog-
hetens och foretagsamhetens franz
sta led, men sjelfve falla de till
baka i en- sjuklig och misstrostan-
de overksamhet. Emedan de 81
hafva nagot fortroende till egna
krafter, foretaga de sig ingen-
ting. ON de ofvertygas ON ma
got fel eller nagon elak vana, hat-
va de sd foga hopp ON attSSunna
bota den, att de knappast CORA ett
bemodande hartill. ON nagon
hedrande utvag att CORA sig nyt-
tiga och ansedda oppnar sig for
dem, draga de sig tillbaka, nastan
sakra att de 81 skulle lyckas, och
villa ej ems CORA ett forsok. Sa-
lunda forgar deras lif i overksam-
het, deras sjalsformogenheter blif-
va 81 utvecklade, deras grundsat-
ser ej forbattrade, dcras talanger
forslosas, och sjelfve forsvinna de
i obetydlighetens intet, och delta
visst icke af brist pa formaga,
utan af brist pa sielfortroende
och mod att CORA denna formaga
praktisk och fruktbarande. I
hvarje menniskas bana fnnas Wis
So hinder, som sjelfortroendet en-
SAINT form&r undanrodja-yttre
faror att undvika, motstand att
ofvervinna, svarigheter att be-
kampa och fordomar att sopa
bort, som redan i. och for sig
sjelfva aro nog att afskracka den
obeslutsamme och misstrostande,
men som likt sno for solen smalta
bort for sjelfaktningens och sjelf-
fortroendets lugna vardighet. Ur
menniskans eget inre resa sig
ocksa otaliga fender, hvilka ALA
fordra ej allenast en- kraftig villa
for att halla dem j tygel, utan ock
on fast fortrostan att denna villa
ar maktig sin uppgift.
Huru kan da denna So alma
nyttiga egenskap forvarfvas ?
Hos nagra ar den tvitvelsutan
medfodd och lika- naturlig, som
den luft de inandas, da daremot
andra maste genom egen anstrar g
ming tillegna sig densamma.
Mycket kan harvidlag goras vid
ungdomens uppfostran, ty sasom
en- altman regel aro vi ALT for
sparsamma med att beromma och
uppmuntra de unge deras straf-
vanden, men daremot ALT for fri
kostiga med kritik och klander.
Manget barns formaga olika
riktningar har blifyit hammad ge-
nom det kalla ouppmuntrande
emottagande, den ronte, ty barn
upptaga mycket hastigt de aldres
askadningssatt, och lara sig enart
att satta samma varde pa sin for
maga, som de SO an,lra CORA. Fa-
dren, lararen eller husbonden kan
latt bibringa barnet en- misstro
till egna krafter, hvilken fo5el
det hela lifvet igenom, och salun-
da hindra utvecklandet af for
stands och 'sinnesformogenheter,
hvilka under lyckligare forhallan-
den mahanda hade blifvit en- val
signelse for hela samhallen. 4
andra sidan kan en- vanlig upp-
muntran. eller ett val afpassadt
berom utveckla och bringa, till
mognad mangen liter. foormaga
eller snillegafva, som i en- framtid
kanske kommer att utofva ett
stort allmant infytande, 50. us
For unga som gamla ar en- be-
standig och ihardig anstrangning
det basta botemedlet for en- sjuk-
lig misstrostan. Eft adelt syfte.
NAL och ihardig fit kommer alltid
en- person att battre uppskatta pig
sjef och sina egna hjelpkallor.
och dessa j sin tur utyidgas och
forkofras afs on fast och yalgrnn-
dad gelf ftilli i. erksamhet ar etl
snoGdyandiipt yiilkor for tiillyaxt ocb