Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-12-16

L0pande Mo 207
i jag hans |sbostad men hade hort, rat
han sedan dess fyttat. Frsgan va
salunda hvar jag skulle finna honom
Jag erinrade mig ett boardinghus VII
trettonde gatan, dar Dubois vid ct
f6regaende tillfalle bett och hans var
dinna icke kande Dubois verklig.
karakter, utan h6ll honom for en- re
spektabel ung man. Dit for jag. jag
traffade frun hemma och ps fraga on
hon icke skulle kunna saga mig, hval
jag morgonen darpa kunde fl traffs
Dubois-jag vile icke saga att jag re
dan under natten tankte ahagga nit,
bes6k-svarade hon, att han antagli
gen traffades pa slit kontor n:r 81
Pine street. For tva dagar sedan ha.
de han talat med henne ON inackor.
dering. men fatt det svar att ALA rum.
men annu pa en- vecka voro upptagna
SAINT da f6rklarat att han tills vidare
tankte sofys pa soffan pa sitt kontor,
hvarf0r hon ocksa skickat dit sang.
klader till honem.
Jag lat kusken k6ra till min bestad
och forsag mig med vapen. Darpa
akte jag fran till posten, dar jag steg
ur och fortsatte till fots till mr. "a
Pine street. TAFT bredvid hade da en-
gammal van till mig slit kontor, till
min icke ringa glade sag jag att dar
annu lyste SAINT att cit af bitraden an.
nu arbetade tillsammans med en- an.
nan karl.
Jag knackade och kontoristen, som
kande mig, kom och 0ppnade.
"Fraga mig ingenting," borjade
Jag, s'utan sag mig endast ON nj stan
mar har annu en- qvart?''
"Ja, kanske en- bel timme.'
s'Godt, jag skall komma tillbaka."
"Ratt sa ar nj efter nagon fogel 2"
fragade kontoristen.
Jag stangde dorren utan att svara
och sprang till mr. "a, tva trappor app,
dar jag knackade pa.
Ingenting h6rdes rummet och ALT
f6rblef tyst.
Jag knackade ster.
"Hvem dar o. fragade en- somnig
r6st.
"Jasa," svarade jag, ''ni sof herr
Duboiss Ma ia, det kan icke hjelpas,
jag har ett mycket angelaget arende
och visste att nj maste vara hemma,
;ty jag sag er ga in. Pa kontoret har
bredvid har en- karl fallit vanmakt,
jag ar ensam med honom och Vile
bedja er stanna hos honom medan Jag
gar och hemtar en- doktor. Ka-
sta blett en- rock 6fver er och kom
SMART
Darmed sprang jag hastigt utfor
trappan, men lika hastigt ater upp
igen och ropade annu mera entra-
get:
Skynda or och kom smart medan lag
springer efter doktorn. D6rren star
oppen. Annu en- SAX: den sjuke
kanske kommer till sans medan jag ar
borta och beh6fver nagonting starkan-
de. Har ar nyckeln till skapet och
dar finnes en- aaska konjak. Sc har,
tag den.''
Dubois, som naturligtvis icke kun
de tanka pa nagon ofverrumpling,
0ppnade dorren pa giant for att taga
emot nyckeln. Jag st6tte upp den
och steg in rummet. Pa Dubois fin
ger blankte annu den stulna ringen.
Han hade endast skjorta och benkla-
der pa sig, men var On stark karl och !
ofvad slagskampe. Jag sag genast
att han var fardig till motstand ryck-
te revolvern ur fickan, h6ll den franz
for pannan pa honom och sade.
"Dubois, stall nu icke till nagot
brak. Gif atan vidare hit hr Gle
mems ring. annars ropar jag pa nina
konstaplar, som vanta nedanfor trap.
dan."
Dubois var f6rvirrad men belgrade
att han icke hade nRgon AMMAN ring an
sin egen.
'.Det villa vi val &c." svarade jag.
chr Hale ar har ON ett 6gonblick och |
da han kommit, ar det f0rbi med er.
Han kanner till ringen och kan inty-
ga hvems den ar och det kan for re-
sten afven Jag. Tag genast hit rim
gen!' dundrade jag.
Dubois sag att han hvar ken kunde
nara mig eller undkomma och lemna-
de mig ringen, SAINT bad att jag icke
skulle blottstalla honom och som jag
icke visste huruvida hr Clemens hade
lust att lsgf6ra tjufven utan till och
med betviflade att han for den skull
skulle villa afbryta sin resa, lofvade
jag att skona honom, men gjorde ho-
nom uppmarksam pa, att denna aftons
handelser val torde visa huru nog-
grant han vore bevakad. Jag slot
med en- anmarkning att den vanmak-
tige huset, bredvid nu val torde haf-
va hemtat sig, hvarfor han ej vidare
beh0fde CORA sig omak.
Jag for hem och lade mig, 6fver-
tankande huru jag nu ater skulle fa
fatt pa de bada sydstatsmannen.
Morgonen darpa gick jag tidigt ut for
att soka dem. Efter mycket sprang
och f6rfragningar de stora hotellen,
fick jag reda pa att de bada familjerna
bodde i ett privat bus vid Madison
Square. Jag begaf mig dit, men fam
ingen hemma SAINT ick h6ra att de
skulle hemkomma f6rst pa qvallen.
Jag bad da att ia skrifdon SAINT skref
till hr Hale f6ljande bref, som jag
lemnade qvar.
"Hogtarade herre!
Jag har icke den f6rmanen att vara
personligen bekant med eT, men det
faktum, att jag ar en- verklig van till
or kusin, hr Robert Macdonald hoppas
jag skall vara nog for att forskaffa
mig ett samtal med or. Jag kom for
att tala med or ON en- mycket vigtig
angelagsnhet, men da jag icke traffat
or hemma, anhaller jag att nj vile
vara god och vanta mig half MO af-
ton. Gerna skulle jag afven 6nska att
hr Clemens vid tillfallet voro narva-
rande. och da nj erfarit andamalet
med mitt bes6k, 50 skall nj bestamdt