Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-06-03

ort och man lurade pa en- syndabock.
Syndabocken blef Nordenski6ld.
ON denna tilldragelse lana vi-ur
Ms sjelfbiograf f6ijande berattelse !:
Pa inbjudning fran ungdomen, som
skulle lagerbekransas, infann sig vid
pr0motionen en- deputation fran Up
sala och Lunds universiteter af en-
professor och fyra framstaende yngre
academici. Dessa blefvo af oss och
6fverallt, dar de fardades fran Fin.
land pa det hjertligaste satt mottag-
ma. Otaliga skaltal h6llos till deras
ara och afven af aldre man vagdes ej
de ord synnerligen noga, med hvilka
gasJerna fran det gamla kara moder-
landet helsades- till stor f6rar-
gelse for generalguvern0ren grefve
Won Berg, som da annu var barnslig
nog att som landsf6rraderi betrakta
ett dylikt bem6tande, framkalladt af
manga hundraariga stora och lysande
gemensamma minnen och at en- tack
samhetsskuld for bildning. frihet, na-
tionel tillvaro, som aldrig far gl6m-
mas. Till v, Bergs ursakt ma namnas,
att han da annu ej hunnit satta sig in
den egendomliga dualism, som var i
Finland radande mellan ryskt sjelf-
herrskarvalde och sekelgammal fri
hetsvaua.
Vid den slutliga afskedsfesten hade
afven jag, som eliest sallan npptradt
som festtalare, blifvit anmodad att
f0resla en- skal-en anmodan, hvilket
jag tillf0lje af min stallning bland pro-
mott svarligen kunde undandraga mig.
Mitt tai var icke langt, gick naturligt-
Wis i den under festernas lopp radan-
de tonen, kanske nagot mer pointe
radt an de andras, som fatt lyckan att
oantastade drunkna gl0mskans SID.
Jag slutade med foljande strof af K.
Wetterhoff
En- skal for vara minnen all
Och for den It'd som var,
Och for den It'd som komma skall,
Blott ej den bringar Finlands fall;
En- skal for minnets fydda dar
Och hoppet som ar qvar!
Talets foregaende del var omarbet-
ming af samma,tydligen ganska kloka,
f6rstandiga och resignerade tanke,
som namnda vers inneholl, dock ma
turligtvis enligt ofig sed nagot obe-
tydligt sirad med ett och annat, som
forstandigt, praktiskt folk hanfor
under rubriken "rhetoriska troper." :"
Det ar en- kand SAX, att dylika aro for
en- talare, och framfor ALT festtalare,
lika oundgangliga som salt till mat.
Men antingen det nu var sa att jag
sssaltade" for mycket eller att CASTER
mas sinnesstamning af det langvariga
'sfestandet" blifvit mer an vanligt
mottaglig for stundens intryck-allt
nog, nina ord mottogos med en- jubel-
storm fran ett hall, blandad med cit
f6rsigtigt ogillande fran ett annat.
Det hela hade dock helt sakert blifvit
lika obeaktadt, som manga andra lik-
artadt utgjutelser under dessa festda-
gar, ON ej en- hogt aktad, varmhjer-
tad och fosterlansk akademisk larare,
professor Cygn@us, fallit pa den be-
fangda och icke lust ON politiskt vett
vittnande tanken, att under den upp-
hetsade sinnessta mining, som var ra-
dande, soka ofverskyla de obehagliga
intryck, ungdomens uppforande kun
de CORA pa hogre ort, genom ett tai,
riktadt emot nagra en- It'd f0rut vid en-
skandinavisk studentfest t pa Hassel-
abacken upplasta verser, hvilka J. G.
Oarlen ON Finland yttrat ''snart ett
traldomdens gyllene naste.' En- lit
teraturhistoriker gjorde nu Carlen till
representant for opinionen Sverige,
och vara CASTER lingo forebraelser for
dennes poetiska utgjutelser En- all
man, jag tror denna gang oberoende
af all politik berattigad ovilja brot
los; och pa mangas uppmaning gick
jag upp pa talarestolen, dar Cygn@us
annu stod, och ropade: "Han talar 81
a vara vagnar."
Handelsen vackte mycket uppseen-
de och pratt, och kom redan foljande
dag till Y. Bergs 0ron. Han hade he
la tiden lurat pa tillfalle att ia fatt pa
nagon lamplig syndabock-och synda-
bocken blef jag. Rsktor eftersandes
och fck befallning att taga reda pa
forhallandet. Han vande sig till mig.
Jag berattade honom uppriktigt hela
handelsen. INA hyad Herrans mann
pratade du da r. fragade han. Hvar-
pa jag drog fran UT fickan konceptet
till harangen och lemrade det at ''far-
bror" Rein-sasom ALA f. d. medlem-
mar af viborgska afdelningen, hvars
mycket omtyckte inspector han varit,
kallade honom.
Efter genomlasningen klarnade
rektorns ansigte. Han f6rklarade
att nina ord icke inneholle nagot syn
nerligen f6rgripligt, var 6fvertygad
att deras meddelande helt sakert skull
le bildka generalguvern6ren och fra
gade, ON han flck meddela en- afskrift
af talet at honom-en fraga, hvarpa
jag ansag mig bora svara jakande.
oaktadt jag betviflade klokheten det
steg han amnade taga..
Det skrifna ordet ar sasom bekant
mangtydigt, atminstone da det tolkas
efter forut fattade meningar. Gene
ralguvern6ren v. Berg f6rklarade ge-
mast for den beskedlige rektorn, att
nara nog h6gforraderi och majestats-
brott har f6relage, och vidtog atgarder
att fa brottet beifradt. Jag gaf hela
braket pa baten, och begaf mig ut till
Frugard, hvarest jag ett par dagar
darpa mottog en- helsning fran en- fin
ne, en- af v. Bergs narmaste man, att
antingen genast resa utomlands eller
att blifva qvar och kackt forklara he.
la affaren bero pa missf6rstand, miss
uppfattning o. s. v.gJag yaldes det
fora, och reste 6fver till Sverige med
pass, som jag redan fiere manader
f6rut uttagit. Kort darpa kom ett
Ekauo1nrohrnf fran pntorahr1rcy 4 hvi1.