Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-09-23
for honom. ON NEUTRALITY-SUSPICIOUS.
dig stegel och hjul . " a,I sas5ai s9is

for honom. ON uicke lyder, ,sYantal
dig stegel OCH hjul . tss,;8ta4{ s5Sls.sSsi' .S =
-s Rafven. forvissar sig f6rst ON att
hans murar aro fasta och att han
nodfall genom sina hemliga underjor
diskal gangar skall kunna undkomms
sina fender, darpa ser han efter att
bj6rnen icke ma hafva= nagouf j slit
sallskap. @Slutligen 6ppnar han undei
tusen ursaktersf6r att han latit sin go
Lda farbror syanta.@ Han kunde sicke
Ekomma imam han slutat sin aftonb6n,
sade ham, e.. r.. r. iss,s'' 4.
ssMen, min Gud, hvad nj ar trott
Svetten star juSer pannan och nj kan
ju knappt andas.4 Hade Hans MAZE.
stat ingeni AMMAN att sanda, an er, som
ar den yisaste och ypperste mannen i
riket. Dock fagnar sdet mig att nj
kom, ty jag hoppas att nj skall lagga
or ut for mig hos konnngen och val
/ var det att nj kam j dag, ty i.morgon
skulle nj icke hafya traffat mig hem.
ma. Da amnade Jag af egen drift
komma till konungen. Men dag or.
kar jag icke folja eder den langa va.
gen af or SAX att jag alton att mig
sd matt att buken varker."
Bjornen SADIE: ssLat mig veta hvad
slags mat nj da att p
"Jag fattige man," svarade Nickel,
'nar jag och min hustru icke hafva
nagot annat, ia vi halla till godo med
honung. l gar alton forat jag mig och
kan for resten aldrig ratt f6rdraga den
maten."
"Hvad sager nj honung! det
finnes intet battre pa jorden, utropa-
de bjornen. "Det riktigt vattnas
mig munnen. Kare Nickel, lat mig
ia af den sofa maten och jag skall
hjelpa or hos konungen."
"Jag fruktar nj DRIVER gack med
mig" svarade Nickel.
"Nej, pa min heder - svarade bjor-
men, ''det ar mitt fulla allvar."
'Om sa ar" atertog rafven, ''sa
foil mig kare farbror, jag will fora er
till en- bonde, som heter Rustfil. Han
Dor har grannskapet. Oar skall nj
ia alta mera honung an hvad nj tillf0-
rene fatt i hela ert lif" Den listige
skalmen tankte darvid pa den hagel-
skur af kapprapp, som utan tyifvel
skulle komma biornens pels till
godo.
Det var redan matt da rafven och
bjornen kommo till Rustfils gard.
Rutsil var Zimmerman och pa hans
gard lag en- ekstam, som han borjat
att klyfva. 1 den klufne andan af
stocken var en- stor trakil inslagen, sd
att stocken lag och gapade likasom
han gaspat.
"Farbror," sade rafven, s'ni kan ic-
ke tro hur mycken honuDg som fnnes
innerst de ttradet. Stick in ert try
ne sd langt nj kan, men spisa matt
ligt, annars kommer nj att ma lila"
"Vet hut!'' sade bjornen, "tager du
mig for en- storslukare. Jag matte
val veta att icke alta mig mer an
\" Och bjornen, som lat lura
sig, stack hufvud och tassar in / ira
diets spricka. I ogonblicket skyndar
Nickel att draga ut kilen vid tradets
anda, sa att bada anlarne sla SAM
man. Bjornens hufvud och tassar
fastna liksom i cit skrufstad; han
skriker, vralar och vasnas; bonden
och hans husfolk vakna, och leken
slutar sa, att bj0rnen far pelsen full
med pakolja medan rafven sitter
busken och Ter af skadegladje. Mar
| bjOrnen efter 50 val f0rrattadt arande
slutligen kom los och efter smaIek.
jammer och elande ater infann sig
vid hofvet, ma man icke undra pa att
de h0gm6gende togo sig ALT delta
ganska mar och man besl6t att Hintse,
katten, skulle afsandas for att under.
rata Nickel ON att han och hela hans
att skulle varda till doden domd, ON
han 81 installde sig inf6r tronen.
Hintse vile gerna afsta fran denna
heder och f6rebar sin litenhet, men
konungen amarkte visligen, att bj6r-
mems storlek och styrka icke denna
SAX varit honom till stort gagn och
att forstand och fntlighet icke berod-
de pa vaxten.
Katten begaf sig vag, men det
gick honom icke battre an bjornen.
Han var icke lika begifven pa no.
nungskaka som denne, utan undbad
sig fast hellre all sadan mat, daremot
menade han, att det vore ganska lac
kert ON han kunde ia sig en- liten fet
och god rata. Ingenting var lattare;
han beh6fde blott f6lja rafven till
kyrkoherden i grannskapet, So kunde
han "a rattor So manga han vile. Mar
han So, kommen till ort och stale,
skulle, efter rafvens anvisning, krypa
genom ett litet hal, flck han en- snara
ON halsen och efter ett godt kok stryk
af husfolket undkom han med knapp
nod. (Forts.)