Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-05-06
En- vision 0fver lifvet och
dess betydelse.

-
Blommor spira upp vid hans fot-
i ter M 1 det sammets slena graset !; bac-
kar draga sina kedjor af skimran.
de silver ofver klipporna och fly:
ia i bekymmerslos gladtlighet mot
sion; foglar faxa likasom af vim.
den kastade blommor bland def
Interchangeable lofverket och fy]la
luften med sina ljufva melodier
vindfaktar, fulla af karlek, svalka
hans kinder och fylla honom med
berusande hanforelse och him
melen hvalfver sig ofver honom-
dess blaa hvalf afbrutet endast
dar, hvarest pa den herrliga tafar
gyllene moln sitta likasom krono,
pa gyllene berg. Hans hjerta al
oforskrackt, hans kropp stark.
hans blod friskt, och hela hans
mottagliga och kannande natur
besvarade den tilltalande skonhet,
harmoni och Judighet, som omgif-
va honom.
Han tager cit steg fram&t' och
nojet kommer fran sin dolda bo-
ming och inbjuder honom till en-
bankett af njutningar. Han dro-
jer cit ogonblick, vacklar, under
tyngden af frestelsen, skjuter hen
ne beslutsamt at sidan och gar vi
dare. Lattjan, som beqvamt ut
stracker sig skuggan, pekar pa
en- ledig plats och tillsluter sina
sloa ogon; men han lemnar hen
ne med vamielse och skyndar
framat. Arelystnaden lockar fran
en- svindlande hold, men han gif-
YER icke akt pa henne. D& kom-
mer pligten och staller sig franz
for honom-i On hog och allvarlig
gestalt-pekar pa en- borda och
beder honom taga upp henne och
bara henne med sig. Han drojer,
ser sig omkring, ser framat och
uppat, sedan lyfter han bordan pa
sina skuldror och med spanda
muskler skyndar han framat med
ny styrka. Smart blifver han van
vid bordan och da skommer &ter
pligten och beder honom Okla den.
Han tager villigt pa sig den nya
bordan, och da han gor delta, fin
ner han slit hjerta fyllas af glade
och han utbrister i sang. G1ada
sallar, berusade af vim, SO, vid lju-
det af den friska sangen, i sin yra
gladie upp fran det af vim ofver-
fylda bordet, skrstta och skamta,
med de Marina sig honom icke.
Frestelser, som forsv&ra vagen
for den svage och karaktersslose,
vika bort utan att ansatta ho-
nom eller ON nagon af dem ut
stror sina lockelser ofver honom,
foraygtiga de likasom dagg fran
METAL.
Salunda blifver pligten for ho-
nom en- ledsagande engel. Hvart-
helst hon gar foljer han. l hennes
spar intruder han djupa klyftor,
gomda for solens ljus han kastar
sig i strommar, hvilkas vagor in
gifva honom skrack och bafvan.
och han genomvadar dem med rem
styrka, som vaxer med hvarje
strid; han klattrar uppfor berg
af svarigheter, som ligga hams
vag, och da han uppnatt toppen,
ser han skimra tjerran herrliga
'floder, slingrande sig genom an
gar af himmelsk beloning. Slut.
ligen kommer han till ett stale,
dar han stannar och ser sig ON
kring. Medan han drojer, lyssnar
han till slit eget hjertas Stag. Det
ar i manlighetens jenna takt, som
delta hjerta slar. Han ser, att han
har framskridit mot de gyllene
bergen med deras kronor af gylle-
ne lnoln. De lustiga sallarnes stoj
har dodt bort for bans ora. No.
jet och lattjan aro l&ngt bakom
honom, och ungdomens frestelse,
aro, ,lydda, och sa till vida ar han
trygg. Han ser, huru de bordor
som han burit och de strider han
utkampat, hatva starkt hans
muskler och hardat hans villa och
utvecklat hans kraft. Han ser.
huru hvarje gnista af denna,m
lighet, som nu blifvit hans dyrba.
raste egendom, vunnits genom
moda och anstrangning och self
forsakelse och talamod och mot.
stand mo- frestelser. Han ser
att den icke kunnat vinnas pa an,
nat satt, och hembar sin upprikti,
gas cksagelse till forsynen, SON
5 har vandts sdet onda till godt.
'75 !. Titcomb.) ].
Frssgor och sval.,,