Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-03-25
Abraham Lincoln.
(Forts. fr. foreg. n:r.)

0Ux GAAN4A A4AVVlAs
Forts. fir. f6reg. n:r.)
En- dag fck presidenten besSk af
;nSgra herrar fran Western som hade
manga klagomal mot regeringens 60
rande och latande. Presidenten ahorde
taligt deras andragande, hvarefter
han sade !: ''Mina herrar antagen att
nj hade all egendom och f6rmogen--
het f0rvandlad i guild, och att nj hade
gifvit detsamma i handerna pa
Blendin att fora 6fver Niagara pa en-
lima, skulle nj da skaka linan da han
kommit ut ett stycke eller halla pa
att ropa at honom "Blondin hall
dig mera rak-Blondin ga mera fran
stupa-ga litet fortare-luta mera
mot norr-luta mera mot norma
got mera mot soder. Nej nj skulle
helt sakert halla andan och vara gan
ska tysta och overksamma tills han
var val ofver. Regeringen ar f0rnar-
varande i ungefar samma stallning.
En- oraknelig f0rmogenhet hvilar i
dess handler. Den gor det basta den
kan. Besvara dem ej Hail er lugna
och vi skola satta er ofyer sakerhet
pa andra sidan."
Presidenten hade en- gang blifvit
aldeles oforskyldt an fallen af vissa for
dalig styrelse af kriget sydyestern.
En- officer, som varit narvarande vid
sjelfva tillfallet, gjorde .presidenten
uppmarksami pa det oriktiga ankla-
gelsen och fragade ON han ej ansSg
det lampligt att svara pa dessa skam-
losa artiklar som riktats mot honom.
"Ah, nej," svarade presidenten.
"Atminstone Ell nu. ON jag skulle
forsoka lasa, mycket mindre svara
pa ALA de anfall som goras mot mig,
sd skulle jag eli ia It'd att CORA nagon-
ting annat. Jag gor det basta Jag kan,
och efter basta forstand och jag am
mar att fortsatta att CORA sd till slutet,
ON jag lyckas att fora allting val
igenom, sa blir hvad som nu sages ej
betraktadt som nagonting, och miss
lyckas jag sa skulle jag eli kunna rad
das ON ito anglar aflade ed pa att jag
hade ratt.
Foljande intressanta anekdot berat-
tas ON mr. Lncolns satt att CORA sig
qvitt efterhangsna embetsjagare.
Han hade varit illamaende en- It'd och
kunde eli ge audiens som vanligt.
Under denna It'd var det isynnerhet
en- Track here som f6rfoljde honom
med sina tata och langvariga bes6k.
Hlstorien lyder ungefar som f6ljer
Mr. Wade gick en- gang till Hvita
Huset for att besoka presidenten, som
hade varit illamaende nagra dagar.
Han fam presidenten nagot blek, men
vid sardeles godt lynne.
'sSitt ned, mr. Wade. Glad att du
kom. Vet du, jag har sn historic for
dig som sakert skall nara dig att
skratta. Jag har aldrig gJort nagon-
ting dyligt forr och skall Ell CORA det
hadanefter.''
Presidenten skrattade So att ia
rarne rnnno utfor hans kinder.
"Wade, du maste lofva mig att Ell
tala ON for nSgon denna handelse.
Det kunde kanske sara ndgon, och
det ofverenstammer icke med den
allvarsamma vardighet som Dor vara
en- presidents tackmantel. Det var
doktorn som gaf mig den ideen for
att bli qvitt en- envis menniska. Jag
borde eli ha gjort det, men jag knnde
tej hjelpa det, det foref6ll mig sa tref-
ligt. ~Du vet att jag har varit sjuk
och att ganska manga ha undrat hvad
som fattades mig, hvilket dock ingen
af dem kunde IA reda pa. Saken ar
den, att jag var utmattad af 6fveran-
strangning och jag besvarades ofant-
ligt af embetsjagare som gjorde slit
basta for, att tala mig till dods.
Bland dessa var det isynnerhet en- som
aldrig lemnade mig nagon ro. Den
varsta menska jag nagonsin sett att va.
ra efterhangsen. Han s0kte ett en-
bette. Jag visste, att han skulle kom-
ma igen, So smart Jag var frisk nog att
kunna sitta uppe, och doktorn lockade
mig ,nu att inga pa sin plan, for att
bi qyitt honom, genom att saga, att
| jag hade smittkoppor. Jag var for.
sta gangen ute ! gar och riktigt nog
i dag pa morgonen fck jag besok al
honom igen. Jag hade bestamt mig
for att 7ej satta min plan verket, men
I han stannada qvar sd lange, att jag
j Iandrade min mening. Jag skickade
i efter doktorn. Rackande honom mir
i hand fragade jag honom hvad de sma
r6da fackarne pS densamma betydde
sDet ar smittkoppor som just ha1la
5fpaatt slz ut, genmalte doktorn.
.Sadana f1ackar bar jag 6fver hels
i kroppen. De smitta ju, icke SAINT 2:
DE arc mycket smittsamma ni
4 Iborde under inga ndigheter mot
j taga nagra besok. Z s55sE: 5ssaE
Min van, embe etsjagaren, satt son
II pa nalar och jag Kunde So hur svett
I Stdropparne b6rjade att framtrada ps