Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1880-08-12

nnlng on synnerhg Varoorlk
help, som icke ar att forakta.
Men det halftama, det till halften
hyfsade djuret oss bor icke fa
lefva efter sina egna lustar. Alt
maste genomtrangas af ande, GO
nomsyras af cit nytt och hogre
lif.
Men det ar 50 manga hinder,
som harvid maste rodjas ur wagon,
det ar.myehss-sem bigger skymdt
for vara blickar, hvilket vi bora
lara oss SO med nyktra, vakna
ogon, mot hvilket vi bora strafva
fran med hela styrkan af on eldad
h&g. vi bora lara oss att val
skilja mellan det CODA och det on
da i ALA doras skiftande skepna-
der och pa ALA lifvets manga ON
raden. Delta ar icke latt for den
enskilde. Men med samfalda
krafter gar det, som skulle ofver-
stiga den enskildes djerfvaste for
hoppningar, trotsa hans NEST
ofortrutna anstrangningar. Ge-
nom dc ron, som andra redan
gjort, den erfarenhet de samlat,
kunna vi undvika mangen stote-
stem, bespara manga villofjat.
Detta ar uppfostrans, ar kunskaps-
strafvandets stora betydelse.
Yttre forfning, jemval den
storsta, ar 81 hela bildningen ;
men den ar cit steg pa vagen dit.
Kunskaper och lardom aro 81 he'll
ler hela bildningen, icke ems det
vasendtliga dari men de aro dar-
for icke att ofvermodigt forsma.
De kunna visa wagon for den, som
will 60 honom, men de tvinga in
gen att ga. Och val ar det. Ty
det ar just meningen, Guds me-
ming, att vagen skal] gas frivilligt
och af karlek till det NAL, mot
hvilket han leder. Forst&nds-
bildningens uppgift ar 81, att man
skall SO sig blind pa allehanda
sma klyftigheter och obetydlighe-
ter, 81 att man skall yfvas ofver
att kunna Ljelpligt eftersaga hvad
andra sagt forut, utan att man
skall sjelf SO vagen och skada
hvarthan han bar. Forst&ndet
skall goras tjenstbart, 81 uttrakas
med kabbel och utnotas med trail
arbete. Vart f0rst&nd ar on skon
och harlig Guds gafva, med hvil-
ken det val varit hans afsigt att
lata oss fa kasta On blick in hans
skapelses hemliga verkstad, skada
en- skymt af den underbara vishe-
ten hans radslag. Det ar den
stora och vida och pa samma gang
entaldiga blick pa lifvet, den
blick, med hvilken det barnsligt
friska ogat ser, som ar hufvudsak,
ar det, hvareft or vi oafatligt bora
strafva, icke mangden aflspetsfun-
digheter, af hvilka det sjuka ogat
sa ofta blandas.
Men denna den friske an
dens klara, fria och vida blick
vinnes icke utan kamp och sva-
righeter af tusen Stag. Token
skymma, irrsken villa, afvagarne
aro uanga, och den enkla raka
vagen ar morkret ofta den sva-
raste att hitta.
Darfor ar det arliga kunskaps-
sokandet af SO stor, sd omatlig
vigt for den menskliga bildnin-
gen. Man maste Sc vagen och SO
den klart for hvart enda litet
steg, ON man sakert skall kunna
ga honom. Men ON nagon enda
hittar den med mindre moda, fa
81 ALA trygga sig darvid. Ty
det ar ei sakert, att hvad som
en- gang handelsevis lyckades for
den enskilde, ocksa alltid och i
ALA fall skall lyckas for ALA.
De som Cd sp, tsen bora SO skar-
pare an de som 60 eftertruppen,
enar fere taga skada af de for
res misstag an af de senares,
Men att 90 ratt ar hufvudsaken.
hvar man an gar. Darfor ar lar
dom och stora kunskaper 81 den
hogsta bildningen. Ty man kan
veta vagen utan att Cd honom ;
men man kan icke gerna alltid
| p8 ratt utan att veta det.
| So ar det medvetna och af-
sigtliga tyglandet af djuret i oss
hufvudsumman af all var bid.
ming. Men det ar 81 nog att
det gamla dor; en- ny varelse
maste uppsta och :yaxa fran till
ALT hogre och hogre lif inon
oss, och denna inre adlare ska
pelse, denna varelse, som pa sir
panna bar gudsbelatets insegel
den skall med sitt adlande inay'
tande- sa smaningom genomtran'
ga hela vart vasende, hela var
inre och yttre lif: Den skal
breda sjalsadelns, hogsinthetens
kSrlotano n>h s;olfnnpnffrinoa