Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-12-04
Uts1Il V6ttem.

h6ll nyligen en- sardeles intressant
uppsats, utgorande ett f6rsok till fra.
gan: Hafva roffaglar fangenskal
behof af vatten? Strax derefter er.
h0ll tidskriftens. redaktion ett insandt
meddelande amnet af f0ljande mark.
liga innehall, som vi antaga b6r in
tressera afven svenska allmanheten
81 b0rjan af 1860.talet erh0ll jag at
en- fran Nordamerika hemkommen
sj0kapten en- ung, tio till elfva tum
hog fagel med omkring tva fot langa
vingar. Hans br0st var hyit. och
brundackigt, ryggen brun med Invita-
strimmor, vingar, hufvud och stjert
m0rkbruna SAINT nabb och Sklor gron.
! gula. Jag, saval som andra, hvilka
sett hafs0rnar, der de vid hafsstran.
den eller dess narhet hafva sina
nasten, ansag fageln vara en- hats.
0rn.
Jag f0dde honom med kott och fisk,
hvaraf han med glupskhet f0rtarde
en- ausenlig mangd. Till bostad 6ck
han en- rymlig bur och smart forsvann
hans skygghet och han beredde mig
cit synnerligt n6je genom sin tydliga
glade, hvilken han likval tillkanna-
gaf med alls annat an behagliga ljud,
narmast liknande hvad man manner
''gallskrik'' sa smart nagon bekant
person narmade sig hans bur. Nalka-
des daremot nagon for honom obekant,
skyndade han att pa burens afagsna-
ste pinne satta sig i sakerhet tor moi
ligen fiendtliga angrepp. Under de
f0rsta aren erh0ll han dagligen en-
skal med friskt vatten, hvarmed jag
dock sedan upphorde mar jag markte,
att han alldrig drack. Daremot visa.
de han ON somrarna stor lust att ba.
da, for hvilket andamal han regelbun.
.det under den varma arstiden hade
vatten att tillga.
Hans dragt andrade sig ar fran ar {:
de Invita- br0st- och ryggfjadrarna for
svunno ALT mer, vingarna blefvo ALT
m6rkare och slutligen alldeles svarta,
ryggen fick en- dup m0rkbrun farg,
medan klor och nabb blefvo gulgula.
I fyra ar voro hufvud, halls och stjert
helbruna, och f6rst darefter markte
jag, att fageln var en- hvithufvig
hafsorn (Haliaetus leucocephalus). I
femton ar hade fagelns hufvud, halls
och stjert den renaste och NEST CLAN.
sande Invita- farg, och den statliga, ma.
ra iva fot h6ga 0rnen, med en- wing
strackning af sju fot, har under dessa
ar varit besittning af sin fulla skon.
het. Sedan han varit i min ago i
sexton ar, skankte jag bonom till
zoologiska tradgarden Koln, der hans
fangenskap manga fall Dor vara be.
hagligare an hos mig.
Under hela den It'd, 6rnen var min
ago, f0rtarde han icke en- droppe vat.
ten, endast k6tt och fisk. Att han
dock befann sig fullkomligt val, bevi-
sade hans vackra, glansande fjadrar.
Fiskar af sex till alta tums langd sl6k
han en- munsbit; st6rre kl0ste han
f6rst stycken, alltid b6rjande an.
greppet deras rygg. Bjod man ho-
nom en- fisk med stjerten framst, tog
han honom i nabben, slangde upp no.
nom vadret, och hogg honom i fallet
med aldrig felande sakerhet och da
alltid i hufYudet SAINT sl6k honom
6gonblickligt. ViDgarna hade han
liggande pa ryggen och han blockade
sina br6stfjadrar med st0rsta skick-
lighet och med en- manhet ON att vara
snygg, som skulle gjort hvarje koker.
ska heder. Afven pa f6da var han
nograknad och f6rtarde t. ex. aldrig
st6rre djurs inelfvor.
En- gammal. yetenskapligt bildad
jagare f0rsakrade mig, att rofaglar,
"
hvilka Ell haft tillfalle att f0rtara
skamdt k6tt-och min orn smakade
eli pa en- bit, som kandes nagot ankom-
men-kunna sextio dagar Yars utan
f6da, Sa otroligt delta an f6refoll
mig, vile jag dock anstal1a ett for
s6k. Under tjngoatta dagar erh6ll
6rnen ingen mat, men mar derefter
hans fjadrar blefvo mycket ruggiga
och han upph0rde med sitt glada
kacklande eller skratt, afven mar
hans basta vanner yisade sig, vile
jag eli langre utstraeka f6rs6ket, utan
gaf honom till basta en- hel kalkon,
som samtidigt sielfddtt for en- af gran.
narna, och den1la f5rtaEde han nu he1|
och hallen EFT enda NAL.