Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-10-09

Telat byta kunskaper med nagon yng.
ling. som tillbragt he9a sin It'd vid
lniversitetet. Ankommen till Eng
hnd vid 22A ars alder, var jag icke
allenast bredd med landets ingeni0.
1er, utan EFT steg framom.
tOfvanstaende korta berattelse torde
vsra nog att vederlagga tillvitelsen,
att Olof Ericsson vanvardade sina SO.
ners uppfostran. En- amman gang skall
jas mera utf6rligt beratta, hvad hans
ygste son gjorde Sverige, sedan han
1879, for 10 ar sedan, grafde den for.
sts, l2 tum djupa grufvan, forsedd
m{d siege och vindspel. forfardigade
med egen spad hand.
Hin far var aldrig arbetare; han
uplfostrades som grufegare i Nord.
marken och fick sin undervisning vid
Katlstads gymnasium; gifte sig 1899
med brukspatron Ingstr6ms dotter
SoJhia och blef sedermera gruffogde
vid Langbanshyttan; misslyckades i
atskilliga spekulationer och f6rlorade
sin egendom under klubban, 1909.
Foljaude ar 1910, anstaldes han som
"bergsprangningsdirektor" vid Gotta
kanal, med Naturalization vid Forsvik.
Min far skref en- vacker still, var
utmarkt bokf0rare och raknade med
ovanlig fardighet. AT naturen hade
han skarpt omdome mekaniska am.
men och var en- stor beundrare af Pol.
hem. Imam jag var II ar gammal.
hade "grufarbetaren' bland annat
lart mig att konstruera en- clips och
visat mig, huru ,f0rmedelst klotets
anvandade maskiners ledgangar den
svarighet som ar forknippad med vex.
lande vinkelr6relse, kan 6fvervinnas.
Grufarbetaren larde mig afvenledes
vid samma It'd att framkalla tomrum
och resa vatten f0rmedelst f0rbran-
ming och flammans kondensering.
Min fortjusning, da jag f0rsta gan.
gen sag vattenpelaren resa sig glas.
cylindern i det 0gonblick min far ut
slackte den inneslutna famman. kan
aldrig utplanas fran mitt mime.
Att min NOR "bidrog till familjens
forsorjande genom mathallning for
arbetare'' ar icke SAINT; min fars till
rackliga afl6ning pakallade icke en-
sadan atgard. Visserligen f0rmadde
man henne att halla mat for tjenste.
mannen och observation-disclosures
otficerare vid Forsviks station, aren
1911 och 1872, hvilket uppdrag hon
uppfylde mera som vardinna an mat
hallerska, med det olyckliga resultat,
att efter de tva arens fo1lopp min far
hade diupt skuldsatt sig hos .kopman
i Mariestad, hyilka lemnade det stora
f0rlag af specerier N. M, hvilket det
yppiga bordet bolagshuset Forsvik
pakallade. Efter min faders franfalle
1918, da hennes s0ner voro tjensteman
vid kanalen, atog min NOR sig ater
att halla mat vid atskilliga stationer
for de otficerare, hvilka kommendera-
de arhetsmanskapet, men alltid med
betydlig f6rlust, enar hennes bord
var ALT for liberalt serveradt. Som
delta f6rllallande insags, erh0ll min
NOR tillstand att brygga och salja
dryckesvaror till truppen. Pa delta
satt godtgjorde hon icke allenast for
lusten pa mathallningen, utan hade
slutligen tillrackligt Diver att betala
de skulder, hvilka vardskapet vid
Forsvik f0rorsakade. Val paminner
jag mig, huru den kansliga makan eff.
ter afslutad liqvid med stoIthet berat-
tade mig, att hon just afsandt sista
betalningen till sin mans kreditorer.
Ingen skall nu mera, sade hon, kunna
forolampa mig med paminnelser, att
de f0rlorat pa den aflidne. Det torde
vara n6digt omnamna, att, sedan min
fars befattning som postman vid
Hajstorps station upphorde, han blef
anstald vid Kans0 acknowledgement,
dar hans d0d timade sommaren 1918
efter en- lang sjukdom under min mors
omvardnad.
Att min hedersvan Gustaf Ekman,
hvars bekantskap jag f0rst gjorde i
England och som lemnat major Adel-
SKIOLD bidrag till biografien, icke
visste, att hans kannedom angaende
Ericssonska familjen var sa ofullstan.
dig och felaktig, ar h0gst beklagligt.
New York den % Maj 1879.
John Ericsson.