Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-01-09
F0I.dT,agsa11lhzl'ea:'af l'a:'a ct Z

= EOK.dT'Agsamh'es:.aG 's:.a
ar en- dyed, som borde uppenba- !,
ra sig hos hyarje mennilsska, men
foorhallandet ar tyyarr: 81 alltid
delta: Tvartom vitnar iicke allie.
mast last det kif3 och den strid, som
esomoftast gor sig gallande man
och man. emellan, utan afven den
ORC, ,.som gar genom tiden, att for =
dragsamhetens ljufva: planta.o q.
5v,7ardas och omhuldas med den
Aitsochz den liver, som .borde hen
? esatillkomma I stallet for att afl
yaras medvandrares feI och svag-
heter lata soss sjelfve foras pa en-
battre vag, 'lata vi sd latt nara l.
oss in pa den nderVarda ' '.i'1 STRAIT,
dar fordragsamheten far sitta1
emellan pa bekostnad af var stora
svaghet att alltid villa ;se grandet
i var broders oga,s men glomma
bjalken i yart eget. Huru frid-
samma och valsignelserika skulle
emellertid 81 vara lefnadsdagar
svinna han, ON fordra gsamheten
finge stifta lag och standigt CORA
sig gallande! Hurtl mangen dy-
ster stund skulle da 81 foryandlas
gladje och huru mangen tar
skulle da ej varda orunnen Och
hvarfore iej hysa fordragsamhet
med hvarandra i? Hvartill gagnar
val den standiga strid, som maste
:blifya en- foJd af var olordrag-
samhet? ? Vi aro ju allie syage
=dodlige, som allie behofva hYaran-
dras help och ofverseende,,hvar-
fore da kifvas pa vagens till ett
och samma fadersland? F.? Ingalunda
ga vi hysa den daraktlga torestall-
ningen, att exempelvis olika sam
hallsstallning eller olika lefnads-
.f00rhallanden kunna stalla oss Of
yer denna allmanna regel, tyart-
ON CALLER afven harvidlag, att
den dar ,nycket gifvet varder, af
honom skall ock myclSet fordras.
Och villa vi. for ofrigt. ransaka
vart eget inre med opartisk blick,
sa skola vi ock. fnna, att hvad vi
sjelfve i iframsta rummet behofva.
ar fordragsamhet och ofverseen-
de, ty hvarthan all den ransakan-
de fblickeu Wander sig, notes han
af idel :fel och svagheter. Att $af-
hie1pa tdessa2 fel och svagheterSel-
ler med andra ord, att tillmura
. hiartats refvors 3d., att lidelserna
forgafyes .soka bana sig en- vag i
dess inre, Dor darfor vara hvarje:
menniskas strafvan, och det ar for
ofrigt ett.. arbete, som 81 kan Ut
f0Gras utans det moraliska3stod dauti-s
fran, som vi kalla fordragsamhet,
for att ej tala ON den hogre help,
hvarforutan all var strafvan var
der forgafves.
vi ma 81 haller glomma, att vi i
fran1sta ,ummet. handla till vart
eget basta, da vi upptradai' med
fordragsamhst gent. emot yara
medvandrare; tty vi undtvilkssa pa
samma gang maDget torne pa var
lefnadsstig, det dar annars skulle
hafva sarat oss. For den,4 som ej
ar helt och hallet likgiltig for: den
rost, hvilken Italar alias yart in
re-. Dor 3det .ock vara cit oafvisligt
behof att folja~ den store masta-
rens manande ords::s 'hyadI viljen
menniskorna skola CORA eder, det
goren I ock dem = - warren fordrag-
samme mot andra och Ikunnen
&tminstone hoppas, det andre sko-
la betala eder med samma mynt !
Den vackraste och adlaste pryd-
mad, en- menniska kan forskaffa
sig, ar ock fordragsamhetens
dygd, den fordrag gsamhet, snamli-
gen som gent emot nastan5 stadse
soker fnna skalF till ofverseende
och mildhet sa j gorande som Ia
tande och som a1drig, huru om-
standigheterna an ma visa sig,
s0ker5 draga nytta af dessa om-s
standigheter, utan fast hallre=
,strafvar att leda ALT och ala till
det basta. En- sadan fordragsam-
let ar yisserligen svar att fnna j.
-ofullkomlighetens verld /; men den
,borde och skulle 81 yara det, ON
alla menniskor sokte sd tanka och
:handla emot andra som de villa
att andre skola tanka och handle
emot dem eller med andra ord, !.
ON ALA sokte "a mycket. som MOI
ligt afkasta egenkarle ekens mantel. llt''l.
och upptradde som menniskorl
gent emot menniskor. Att stan-
digit ALT soka den samsta sidan,
skall forr eller senare STRATA sig
sjelft, ty det heter ej orgafves:
S. Domer icke, Sd varder I 81 DOM
.da Il, y 58 5;ss. 81.