Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-01-09
4 |omkr. is mil till qvarnen och staden.
! och det torde handa att tin1an nasta
ars slut, vifa myeket narlnare till stad.
/ -Ett godt nytt ans!s 1, s2gC: Ps.@'s. 4
tTrdd dinrens liE5 .

1sslj;f ,55IA1 UF djufens liz - 371
ji95G EI'a{l ,FsE8J G--.- 80 IiG3fEtsss *}|i
a. Det ar en- episod ur Ienri fangslad
bj0rns lif jag har will beratta. Han.
delsen passerade medan Jag annu var
en- ung poke, men, annu star den all
sin ryslighet lefyande for mitt mime.
t. Det var pa,ivintern och mycket an6
/ hade fallit. Under nagra dagar hade
dock EFT starkts tdyaderf varit. for.
herrskande,; So att de norrlandska
landsvagarne voro .sa godt som ofarba-
IA. Vagslasket gick upp pa benet och
den vagfarande hade svart nog att
komma fran, afven ON han blott
k6rde fot for fot. Is,; sr...-..s.7 ..,,-.
En- af dessa slaskdagar sags ett htet
sallskap pa tre personer.ntya sma flic-
kor och en- karl, som ledde en- bj6rn
vid kedja,3 streta fran till on at CAST
gifvaregardarne Helsingland. Flic-
korna, som kundes svaras 4sa der SO
ar, voro hvad man kallar trasgranna,
men ytterst bleka och aftarda. Man
nan som ledde bj0rnen, var en- medel.'
alders karl med cit yttre som vittna.
de ON den fullkomligaste hjertl6shet,
ON icke rent ut elakhet. Och hvad
slutligen bj6rnen betraffar SO var han
sanning omklig att skada. Mager
och skranglig var han, och nu .hade
hans pels blifvit genombl6t af t6sla.
sket, sa att han visst icke erinrade
mycket ON de svenska skogarnes ko.
t nung. :t@s'. :'f:..'s<'.'
Mar bjornf6revisaren framkommit
till gastgifvaregarden, sa blef det att
b0rja med en- faslig uppstandelse.
Gastgifvarn vile att han genast skulle
packa sig yag. men mar var man Ut
ickan upptog tryckt plakat, pa hvil.
ket med stora bokstafven stod att Ia.
sa ''med Kongl. Maj:ts allernadigste
tillstand," sa fam yederborande klo.
kats taga reson, och lata ''kommedi..
anterna' ia STAMINA qvar Oliver natten.
De stackars genomvata sma aickor.
ma kr6po fram'till spiseln for'att var.
ma sig. Gastgifverskan, som var.en
beskedlig menniska, gaf dem katie
med dopp och det drojde ej lange in
nan de med sadana barns vanliga,
djerfhet gafvo, sig / prat med folket.
Bjornen var ytterligt trott eller ock-
sa sjuk, ty den sup som foraren .bjod
honom pa, for att vacka folkets nyti.
kenhet, tog han blott med tydlig We
| dervilja. Sjelf -slog sig foraren ned
pa banken, der han stoppade och tan.
de sin pipa, men alltjemt hallande
bj0rnen vid ringen, pa hvilken han da
och da ryckte, likason for att hindra
| nalle fran att somna.
Man fick nu 81 smaningom veta att
mannen med porslinspipan icke var
bj0rnens egare, utan blott bitrade at
hickornas far, som insjuknat Under
resan och nu lag pa lasarettet sta
den. Under afvaktan pa dennes till
frisknande skulle. sallskapet strofva
omkring i socknarne med bjornen och
visa hans konster.
"Ah, gif mig en- kaka brod at bjor.
men" J." sade ena utaf hickorna sader
midi emellan 6dmjukhet och pock,
han har ej att pa hela dagen.'' 1.a1
Hon fick ,kakan och gaf den at bjor-
men, som med begarlighet borjade alta.
knappast hade han dock hunnit med
fjerdedeltl f0rr an sforaren 5tog fran
honom restan, som han sjelf helt
tlugnt b6rjade anfalla. .,-. !, Gs's- ~.
Folket stugan tyckte att det var
lila gjordt och de sma fiickorna sv,lro
i harm pa tyska, men f0raren sade:
"Icke nu, efter den representation
skall han ia" ~
Foraren hade namligen lagt Smarke
| till ats mycket nyfiket byfolk samlat
sig i stugan, och han besl6t att begag-
ma sig af5 tillfallet, trots de 4sma flic-
kornas h6gljudda protester. Bj5rnen
maste alltsa upp, men han st0naie at
mattighet och blott ryckningarne
lringen och pisksmallarne @kunde for.
ma llonom att slutligen stiga upp pa
tva f6tter. ~ ~ .''"t "2/
M upptog f0raren en- tyrolerpipa
och begynte blasa en- lifig vals.' Hvil!
ken skdrande kontrast melIan denna
ilekande melodi och den dansands!
Ty bj6rnen dansade verkligen EFT
par hvarf, men sa foil han iku11 och
vile ei vidsre stiga upp.. 1 ~ So
NJ b6rjade .pisksnallarne cd, med
hvinande fart pa idet: arma offrets
rygg. Foraren var utom sig 5af raseri,
och da folket erinrade ON att han var
grym, svarade han att det icke sgick
an pa nagot vilkor att vika for bior-
nen, han skulle da ieke lydia mera.
slutligen fick han bjornen pa fotter.
igen, men MI var denne f6rfarlig att
sksda. En- lang fradga hangde ut;
fran nunnen. och han gaf till ett ~.
tanie, sa att askadarne forskrackta
kropo intill vaggarne. 1cke desto
mindre lat foraren piskan ga, Diet bor-
jade verkligen arta sig till on strid ia
tlif och d6d. EtFa2s ss.ss 55.5s;si .f5Sssist
S.--7-- -l-sS-
Vid annu ett rapp pa ett 6mtaligt.
stale tycktes det .andtligen vara slut
fmed bjornens talamod. Med EFT skri.
son hordes en- lang vag kastade han
fsig ofver sin plago goande. slog honom Il
lett Stag till golfvet bvarefter han
bokstafigen skalperade honom med
tanderna. ] halsen och pa ar1narne
gjorde han sedan dera djupa hngg och
gick sedan att lagga sig vran.
Forarent dog pa natten. Frampa