Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-04-24

mycken for6dmjukelse hafva vi tun
for tum mast trotsa oss till en- So 81
doordnad och sjalfstandig stallning
som den vi matt, och delta arbet,
hafva vi sallan haft konungen met
oss. Det klara historiska medvetan
det ON var femtioariga kamp ar ty
varr icke langre altman. Vara laro
booker historic omtala den nastar
icke, och den kunskap, som borde va
ra den dyrbaraste for oss sasom Dor
gare en- fri stat ar tillfallighetens
makt. Men ar f6reningen vorden 81
helt och hallet god, att denna kun
skap icke behofves, att den tvarton
kanske kunde verka skadligt! Ar del
ingen fara langre. for var sjalfstan'
dighet denna forening-trots de be-
visliga valsignelser, som den med
fort Ar den endast praktig, endast
gynnsam, endast anne for hurra och
tester ,-.a,.....-..--s~ 80 = -
r. Wore -det ock sa,. skulle det likval
vara statens pligt att s6rja for, att
hvarje blifvande medborgare kande
de nastf6regaende slagtledens arbete ;
men till den grad ar denna pligt for
summad, att det pa landet icke ar
ovanligt att traffa pa folk, som annu
tror, att vi aro under Sverige och att
det ar "svenske kungen' som stun
dom halsar pa har.
ON foreningen ej innesl0t nagon
fara, sa maste det likval uppsta fara,
ON den stora mangden halles So okun.
mig och skall det SO fortfara, da ma
ste .slutligen de, som verkligen kama
fadrens arbete, alldeles sakna folk.
grunden, mar de villa vidare. Och vi
dare maste vi! Det ar en- sjalfklar
SAX, att cit litet folk icke kan fran en-
So ringa begynnelse hafva fullbordat
sitt Observation-Disclosures pa so 60
ar. De sista dagarnes handelser haf.
va fullstandigt erinrat oss ON, huru
mycket som annu fattas oss af den
ara, som foljer den fulla sjalfstandig.
hetskanslan. vi hafva lart, att det
krafves mycket och ihardigt arbete,
imam den saken uppnas.
Under sadana forhallanden folket
genom okunnighet skildt fran det,
som ar andens makt ibland dem och
som arbetar for att gifva dem sjelf
standighetens fulla hederskansla-un
der sadana forhallanden nsaste DEF
uppsta fara for foreningen, t. o. m
ON ingen lage dold dess grundvil
kor.
Men det gor sa. Den forsta stora
ar. att vi utgora cit folk, som ar nyt1
sjalfstandighetens konst och utar
nagon nara historisk fortid, i hvilker
vi kunna soka stod. vi aro bundne
vid ett folk, som har en- gammal, ly
sande hafdad sjalfstandighet och er
nara liggande historic af of0rvanske
lig heder. vi aro knappt tva millio
ner; de ater halffemte; de hafva der
gamla europeiska representationsrat
ten och vi maste annu lana deras
Ingen samvetsgrann, sanningsalskan
de man, han ma vara norman ellel
icke skall kunna neka till att delta in
nebar en- fara.
Och sR kommer foreningens stats
rattsliga hallpunkt: konungen. Det
gifna grundforhallandet al att der
svenske konungen tillika ar var. Del
ar So historiskt; det var den svenske
konungen som blef var, det var ockss
salunda de sjalfve uppfattade det,
det att de har Norge gafvo sig del
svenska ordningstalet: Karl den tret
tonde, Karl den fjortonde, Karl der
femtonde. ehuru de hos oss hvarker
voro den trettonde, fjortonde ellel
femtonde. Det ar ocks& So efter fo
delse och uppfostran. Ware konun
gar aro fodde svenske man; den tic
som for sjal och hjerta ar bestam
mande, ungdomstiden, tillbringas
Sverige, de uppfostras svenska sko
lor. ISverige I tillbringa de ocksa he
la slit lif. Norska ar for dem en- in
lard SAX, icke en- medfodd. icke en- al
hemmet och barnaleken ovilkorliger
bestamd melodi. Det ar det samma
som att skylla dem for brist pa be
gaining att neka till att deras tanke
och kanslolif ar vordet svenskt, spra
kct ar beviset, de skola aldrig komms
att tala norska annorlunda an som or
utlanding med storre eller mindre
spraktalang. Det ar affektation icke
att saga det, da det ar SAINT.
Bj6rnson ofvergar nu till att paw
sa vigten for konungen af att-ju ar
ligare och innerligare han will vars
norsk-i sin narmaste narhet hafvs
man af otvifvelaktig och stark norsk
bet, och han utvecklar-liksom sitt
tai pa m6tet-orsakerna hvarf0r mi
nisteren, valid af konungen utan han
syn till stortinget, So val som de kret
sar, med hvilka konungen narmast
ungas luta mer till unionen an till ia
derneslandet, So att det blir finare
och klokare att vara unionsvanlig al
fosterlandsk. "Man kan hastigt ka
sta en- blick pa de uamn, som pa sir
It'd arbetade for unionsf6rslaget, 6p
pet eller med sin valvilja i det sail
skapliga for att inse, hvar det al
finast och klokast att vara: dar SON
det lutar 6fver at Sverige eller dal
man staller sig for att halla skutar
rak."-Forhallandena aro icke utar
fara.
Bj6rnson fortsatter:
Mot delta hafva vi ingen AMMAN re
presentation att uppstalla pa vars
vagnar an stortinget. Men det hal
redan visat sig att ocksa dar 6nnas
man som satta det 'unionsvanliga" Ii
ka h6gt eller hogre an det fosterland
ska. De aro mestadels smastadernas
representatives, for hvilka de makti
pe i Kristiania sta sasom st6d ocf
Delta ar stallningen och den ar ic
ke god. Farlig blifver den likva
forst, mar vi glomma, hurudan der
ar, I det att vi mera och mera uppfat
ia foreningen med Sverige sasom 81
Aagg. och festsak, icke sasom et'
strangt vahet, arbetsuilkor. Blir der
delta for oss, alltsa ett nyttigt trycl
pa var kraft, da, men ocksa endast da
bon don lille oIsdias iifyer fiireninpeI