Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-06-19
Franat!

ar tidens losen: nagot stillastaende
eller. .tillbakagaendeS far .ej fnnas.i
Rastlost forskar meuniskoanden i det.
fo1doldas scaakter, f6ratt inna me-.
del att fora menskligheten framat,
och han fnner dem. Betrakta en-.
dast de senaste artiondenas uppfnnin.
gar 'inom vetandets skllda grenar, och
man lnaste hapna 0fver de storverk,
som astadkommits! Intet sekel kan
uppvisa nsgonting motsvarande. Det
ar som ON ingenting nu meras wore:
for hogt for menniskoanden att him
ma, for svart att utgrunda. Det, ar
salundae2i ordets rattaste bemarkelse
en- framatstrafvandets. It'd, ifhvilken
vi lefva; och, framat ar ock, som
sagdt. dess losen. Men framat kom'
mer ingen utan-arbete. Arbetet al
darf6re den grundval, hvarpa vi ma
ste bygga vart framatskridande, for
att af Diet samma kunna hoppas nagra
valsignelserika frukter. Att sa i
det stora som lila 81 amanda den du-
gande kraften, att Ell nagon del af den
samma gar obegagnad forlorad; det
ar arbetets uppgift, ell uppgift. som
onekligen staller det samma och dess
malsman h6gt har tiden. vi tala
naturligtvis har omhvarie, slags ar
bette, for 81 vidt det ,karaktariseras af
allvar och redbarhet, och har ill syfte
att bidraga till. .mensklighetens franz
atskridande. Hvarje redbar arbeta-
re, som arligt strafvar att efter mat
tet af sina krafter fylla sin plats, hui
ru ringa och obe,ydlig den an ma va
ra, samhallet, ar salunda en- med
verkande kugg Diet stora maskineri,
som for menskligheten, det hela
tramat, och har. salunda slit stora
yarde, jimf,,rdt med det hela atmin
stone, ty f0rutan denna lila kngg
skulle maskineriet ej ga sin jamna
gang och menskiigheten f6rlora dar-
pa. Intet arbete, huru obetydligt
det an ma forefalla, far darfore for
aktas; dess betydelse for det stors
hela kan vara st0rre an man kan inse
eller kanske will erkanna. Det b0r
darf0re vara for en- hvar af oss en-
kar pligt, att hvar sin stad verka
sin lifsgarning eller med andra ord,
fylla sin testammelse i ,tiden, fullt
0fvertygade som vi kunna vara, att
ingen af oss strafvar f0rgafves. Det
kan visserligen mangen gang Sc ut
som ON all var strafvan yore betydel-
selos och vara krafter forbrukades
utan motsvarande resultat; men ma
vi da 6dmjukt b6ja oss under prof
ningens Stag och med f0rhoppnings.
full blick skada framat, sa skall ock
smart Han, som kraften gaf. Sc till
oss var motgang. Var endast tro.
gen det lila, och lonen skall f0rr
+ler senare komma; mot tidens stor-
mar med mod och fortr6stan och
skada genom t0cknet framat mot
ditt NAL och molnet skall smart vara
borta och din lefnadshimmel ater lie
mot dig loftesrik och stralande.
Men under dina strafvanden framat
far du da Ell glomma att afven rikta
blicken uppat. En- verksamhet utan
Gud ar ett bygnadsf6retag spa losan
sand," hvilket f6rsta storm kan ON
intet CORA. Det heter ock darfore:
bed och arbeta! Sok ej med egna
kraftcr al."last bana dig vag m6dor-
mas STRAIT f.amat, utan hamta bon
till IIonom, som all kraft forlanar,
styrka att 6fvervinna de svarigheter
och frestelser, som allestadesifran So
ka' 'ditt fall; och din kraft, uyss So
svag, skai varda stor nog att undan-
rodja hindren och hjelpa dig att und-
vika tornet, som hotande lurar dina
spar. Framat! ware saledes var 10
sen, men framat med Guds hjelp!I
X -.