Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-07-17
Danbury skisser.
En- winter idyll.
XVII.
Xxx VII.
For MINI. Stats Tid:g af Viridis.

NV
icke, da man just har kommit hem en-
kali Mandags. .qvall, efter on days
hardt arbete, att "a h6ra att hela vec-
kans tvatt hanger ute pa kladstrecket
och maste tagas in!
Att CORA delta pa en- daggrik som.
marqvall, da luften ar full af blom.
sterdoft och lysmaskar och da ett mu.
sikband spelar pa nasta gath0rn, al
icke sardeles pakostande; men att
CORA det smallkalla vintren, da en-
kali Wind blaser och da kladerna arc
styfva som en- br6dkafvel, ar nagon.
ting som en- man ej kan tanka pa utan
att darra pa manchetterna. vi kunna
icke forsta hvarfore en-. man alltid
skall draga st6farne af sig imam han
far del af den rysliga domen, men
resten ar tydlig nog. I hans hjerta
raider en- upprorisk kansla, som drift.
YER honom att soka inveckla sin kara
maka argumenter. Da han ej lyckas
hari, fattar han korgen och rusar ut
pa garden. Pa vagen slar han den
emot stolar, d0rrar och hyad annat
som rakar yara hans vag, med en-
ifver, som tydligt visar att det ej SKIER
utan afsigt.
ON den "battre halften" ar aldrig
sa litet uppmarksam, So skall hon
langt sedan han har f6rsvunnit hora
hans valkanda r0st bestamma vissa
artiklar, som raka att komma hans
vag, till evig fordomelse.
Det fnnes ingen medg6rlighet hos
ett fruset kladesplagg. Hvarje SAX ar
styf som Carliff-jatten, och den man,
som lossar hallaren och haller korgen
under hopp ON att plagget skall falla
den. ar for "gr6n" och oskyldig for
denna verlden.
Var man tillh0r dock icke delta
slagte. Han rycker tag kladesplag
get med sina frusna fingrar, och for.
s6ker att draga dem ner; men det will
icke lyckas. Han lyfter pa det, swan.
ger det at sidorna och da det slutligen
kommer, bibehaller det samma form
som det hela aftonen arbetat ps att
f6rskaffa sig, hvilken lika litet tillater
det att ga ned korgen som genom
nyckelhalet pa en- kappsack. Det for
sta plagget vecklar han tillhopa med
handerna, men de f6ljande lager han
utan vidare ceremonier pa korgen och
trampar ned med foten. Han brukar
samma forsigtighet i att nedtaga en-
kambriksnasdak som cit CROFT lakan,
foljden blir att han g6r tva nasdukar
af hvar endaste en-. Di han kommit
ett stycke fran korgen, tar han armar-
ne fulla for att spara steg och da han
har nastan sd manga som han kan ba'
ra, moter han ett plagg som envist ne.
kar att komma ned. Han drager och
sitter det tills han pl0tsligen rakar
att trampa pa andan af ett lakan, som
han bar i famnen. Denna rorelse
bringar honom raklang pa nasan den
hardfrusna sn6n, han springer upp
igen och nedlagger sin borda korgen,
hvarefter han loper tillbaka till det
motstrafviga plagget rycker ned det
och pa samma gang halften af ett an.
nat. Det slapper sa pl6tsligt, att han
faller omkull igen, denna gang bak.
langes. Han ar nu nastan vansinnig
af k6ld och ilska. Han svar kanske
icke, ty han ar medlem af den popu.
laraste kyrka hela staden, men my.
steri6sa bla strimmor omgifva honom
och luften / hans narhet har antagit
en- kanbar sYafvellukt. Da han slut.
ligen lyckats att samla ALA plaggen
korgen, bar han den in huset. Hon
star fardig for att paminna honom ON
att han skall stanga d6rren och pa
samma gang fragar hon honom ON
det ar kallt. ON han ar klok, syarar
han ej, utan satter tyst ned korgen
och gar bort till '.stoven'' for att upp.
tina sina frusna lemmar. Han satter
pa sig en- oblidkelig sur min, hvilken
han utan ringaste andring behalier
anda till sangdags. ~ 4