Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1879-04-10

stsutpo Sterna, gar var Vag. Iangro
lframf6r oss, nagra hundrade famnar,
stod det stora Invita- hotellet, yid sidanl
af nagonting az nastan Stamina storlek.
Delta var stubben af ett ajattetrad,
som blifvit faldt. Denna stubbe ut
gor nu golfvet till en- danssalong tic
'gusjn5 fot + diameter. vi stego af
vid hotellets7 d6rr och blefvo val
iemottagna SAINT f6rsakrade ON godt
lnattqvsrter. Solen holl just pa att
iga ned och vi ablefyo tillradda att ej.
bes6ka parken forran foljande NOR.
gon. vi satte oss darf6r pa verandan
och borjade studera "utpoaterna,"
hvilkas toppar strackte sig tire hun.
sdrade fot uppi luften, annu begjutna
af de gl6dande solstralarne, som Ian.
sgesedan hade lemnat den lagre skogen.
Till min f5ryaning syntes dessa tran
sej sa ofantligt stora, som jag hade
forestallt mig dem. '' - ''' "
II stora yoro de sanning, men ingen.
ting utomordentligt. Att borja med
brydde. delta fenomen mig ganska
mycket, men da jag betankte att de
sma rankor lsYnbarligen), som stodo
vid sidan af dem voro stora trad,
ovanligt stora, 50 blef det mig klart
hvarfor jag ej tyekte att iattetraden
voro 50 stora som jag vantat. Genom
att f0rminska sin omgifRing, f0rmin.
skade de sig sjelfva. Lik St. Peter
kyrkan, pyramiderna och ALT stort
ech symmetriskt, beh6fver 6gat ma
gop It'd for att fatta rata storleken.
Genom att gang efter AMMAN ga ON.
kring dem och jemfora dem med an
dra trad, lyckades jag So smaningom
att Okla deras storlek, och komma
narmare verkligheten. Da den sista
eldstralen dott, och manen uppgatt
ofver skogen, vaxte de hold tills
stjerporpa gittrade som daggdroppar,
pa. dess kronor, DA syntes de mig i
sanning aldre an pyramiderna, mera
v6rdnadsvarda an treeniga afgudar
Elaphanta, och en- oaterkallelig form
It'd framsades i sakta hviskningar,
framkallade af den milda aftonvinden.
"Jag tackar Gud, att jag har sett
dessa Hans handlers verk," var min
stilla tanke, 'da jag atervande, tyingad
af den kalla nattluften att begifva
mig inom hus.
Framfor en- trefiig brasa berattade
doktorn for oss historien ON denna
parks upptackt. Da jag lS4o besokte
Makelumme var dess tillvaro okand.
Vid delta ars slut hade nagra gufdso.
kare strofvat hogt upp bland bergen
och funnit nagra af dessa trad, men
de hade Dlifyit utskrattade af sina
kamrater for sina otroliga berattelser.
Pa warren 1850, hade ett sallskap guild
grafvare och jagare slagit sig ned
fyra mil fran parken, och en- af dem
hade da kommit att epsam str0fva
uppat dalen ooh f1nnit parken. Han
blef forskrackt till en- borjan, (detta
forvanar mig icke) men ofvertygade
sig slutligen om att. det 81 varaen syn.
villa. Da han atervande till lager.
platsen, sade han ingenting ON sin
upptackt, som han ganska val visste
att hans kamrater endast skulle skrat-
ia at honom, men istallet sade han.
att han hade funnit spar af guild hogt
uppe bergen och foreslog att leda
hela sallskapet till platsen. Genom
denna list forbes de ALA upp till par.
ken och historien ON dess tillvaro
forvanade smart verlden. Men med
upptackt kom :afven ruin; ty da den
f6rsta forvaningen lagt sig, b0rjade
spekulativa Sinner att fundera pa, ON
man ej pa nagot satt skulle kunna sla
>mynt ur upptackten. En- plan for
delta andamal var smart fardig. Eft
af de st6rsta traden skulle fallas, bar
ken sagas stycken sa att den kunde
sammansattas och pa sa satt gifva en-
bid af tradets storlek. Dessa bark
stycken skulle sedan forevisas New:
York, London och Paris och en- for
m0genhet vore gjord, Men huru
skulle man kunha falla ett sadant
trad? En- solid tramassa 90 fot ON
krets kunde tydligen 81 genomhuggas
af nagon yxa. Hvar fanns den sag,
eller arm att fora den, som kunde 60.
ia rtt sadant arbete? Men utsigten
till vinst 6fvervinner de fiesta svarig-
heter. Istallet for yxa anvandes borr.
Efter ett sex veckors stadigt arbete,
var tradets bas genombruten, men
skogens konung stod lika ororlig, sa
rak och symmetrisk var dess vaxt. sa
ofantlig dess tyngd, sa bred dess bas,
att den syntes eli veta af att forbindel-
sen med jorden var for alltid afskuren;
den r6rde sig icke, oaktadt en- stark
bergvind lekte med dess krona. En-
jattefura som stod i narheten falldes
So att den foil med sin hela tyngd mot
jatten. Han skakade nagot pa sig,
men stod qvar pa sin fot. Sma kilar
indrefvos, och pa So satt h6jdes den
ena sidan sa smaningom, mer och mer
narmade sig jemnvigtslinien basens
linie-han stod och vagde ett ogon-
blick, en- jattesuck susade genom hans