Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-04-18
Hall det du l0fVar!

Mvcket orsakar, som vi af erfaren'
het veta. att var dagliga sammanlet
mad, eller kanske rattare, sagdt, vart
lif eli alltid erbjuder det behag, som
det kunde, ON en- hvar af oss standigt
sokte slit gorande och 2latande icke
allenast sin utan ock sin: nastas for
del. Manget torne skulle da forsvin'
ma pa var lefnadsstig och mangen dy'
ster stund lifvet klada sig ljus och
hoppfull dragt. Men, sem sagdt, det
ar ej sas och den stund torde val ock
vara adagsen, da stormarna pa tldens
hat skola alagga sig och det varder
stilla lugnt. ~
: En- af de manga orsaker till den
ORC, som, genomgar tiden, kan med
skaI s0kas .bristande ordhallighet.
Det fanns en- It'd, ON den ock ligger
tamligen langt bakom oss, da ett gif'
vet ord, ett handslag egde sadant
yarde, att man betraktade sin skyl-
dighet att hSlla hyad man lofvat som
smart sagdt en- helig pligt. Lidelsens
r6st gjorde sig visserligen afven da
tiden gallande, men den radande asig-
ten delta fall gjorde dock att dess
.daliga verkningar mer an ett hanse-
ende forintades. Hederns bud hollos
r allvarligaste helgd, och olycklig den
man, som brutna l6ften sokte en-.
skilda f6rdelar. Undantag gafvos
naturligtvis afven da, men altman
andan var dock 6fver hufvud taget
ytterst fotad pa strangt redbar grund.
och i sjelfva folkmedvetandet lag
ordhallighet som en- ovilkorlig be-
stammelse for hvarje rattskaffens
menniska. 7 delta fall star saledes
den fydda tiden framfor den narva-
rande.
Men latom oss halla oss vid det mar
varande, den It'd som ar, och latom
oss pa grund af verkliga skal soka le-
da oss till den sanningen, att hvad
vara f0rfader i delta fall genom slit
f6red6me lart oss, det Dor af oss god
kannas och efterf6ljas. Sanning och
ratt gala ju, sa stort som smatt, af-
ven nu som de grundvalar, pa hvilka
vi ALA bora bygga var lefnads id.
De utg6ra salunda det fastaste stod
for vara handlingar och den sakraste
bergen for att vi, pa samma gang vi
erkanna vart eget varde, afven er-
kama andras. F6rtroendet, det ON
sesidiga, ar lika litet nu som fordom-
days vardelost, ON vi ock mangen
gang af enskilda handlingar skulle
manas att tro nagot sadant. Hall det
du lofvar ar salunda nu lika litet som
f0rut en- naming, som Dor ringaktas.
Tvartom b0r den for en- hvar af oss
gala som den kraftigaste erinran, att
vi Ell, omsta ndig gheterna ma synas oss
sa f0rf6riska som m0jligt, bora gl6m-
ma, att hvad vi en- gang lofvat, det ar
af en- h6gre makt antecknadt och att
det salunda, ON det ock, menskligt
att donna, kan betraktas som en- obe-
tydlighet, inf6r Den, som ''pr0fvar
njurar och ransakar hjertan,"' har sin
stora betydelse. Och for att utga
fran rent timlig synpunkt, huru myc-
ket ondt har Ell och kommer Ell bri.
stande ordhallighet att astadkomma!
Pa EFT gifvet l0fte kan ju mangen
gang en- menniskas hela valfard bero.
vi antaga t. ex. for SAINT ett gifvet
l6fte, vi vanta dess infriande som sa-
kert, men i yttersta stunden inna vi
att vi irrat oss. vi bero var ord
ming af andra personer, som ha vart
l0fte och som med sakerhet vanta pa
uppfyllandet. vi blifva sielfve mar.
rade och maste mot var villa narras.
Hvems varder felet. Naturligtvis
dens, som, sjelf narrad, n0dgats mar
IA andra. Sa gar det och sa har det
gait. Sokte emellertid en- hvar batt-
re fylla sin skyldighet, skulle mer
an ett fall mycken obehaglighet und-
vikas och f0rtroendet man och man
emellan betydlig mon starkas. Det
Ibehofves sa ofantligt litet for att
delta fortroende mangen gang skall
varda minskadt, att man har mer an
nog af skal, for att vara samvets-
gram i slit upptradande gent emot
sina medmenniskor. vi stalla ock
darf6re till en- hvar, sa hog som lag,
So rik som fattig, den enkla uppma.
ningen:
Hall det du lofvar!