Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-08-08
.'-s-y - 20" {
D6men icke!

Att vi lefya i en- It'd, som med skal
kan sagas yara full af orc, torde liggs
klart for ALA. En- strid har uppstatt
inom det religiosa omradet, som hotar
att antaga vidstracktare utbredande
an kanske t.. o. m. de, hyilka upp-
vackt den samma, ems anat. Darom
wore emellertid ej sa mycket att saga,
ty ALA tiders historic kan uppyisa
samma stridigheter och samma ORC i
sinnena, men man fnner tyvarr va.
ra dagar att eli alltid arliga yapen an.
vandas. Pa samma gang. man upp'
s. trader som en- kampe for Guds rikes
tillvaxt och utbre edande och pa samma
gang man med lapparne predikar for
dragsamhetens och 0fverseendets gu.
daborna lara, drager man ej betan-
kande att de anst6tligaste. ordalag
fara ut emot dem, som ej kunna BIZ
trada deras askadningssatt stamplan.
de dem sasom "Guds rikes fender" I"
ssdjefyulens barn" m. m. s., under det
att de sjelfva utan betankande rycka
till sig den betydelsefulla benamnin-
gen ssGuds utvalde," darigenom ma
turligtvis viljande antyda, att den rat
ia fadersfamnen endast for dem och
liktankande skulle sta oppen. Man
beh6fver likval ej vara synnerligen
bevandrad i bibelns sanningar, for att
inse det rentut sagdt begreppsvidriga
ett dylikt antagande eller pastaende.
For att kunna hoppas ett narmande
till Alffaders tron, fordras val i
framsta rummet, att man skal vaga
nalkaS den den H0gste. Huru skall
emellertid den kunna CORA det, som
vet med sig att han ej haft 6fverseen-
de med sina medvandrare, utan kar.
leksl6st och 6fvermodigt haft sig upp
till deras domare och sin fakunnig-
het t. o. m. trott sig kunna pa for
hand reglera den eviges radslut! Det
ar ej pa egenrattfardighetens och
sjelfkarlekens f6rd6mliga STRAIT man
mar delta NAL; ty delta NAL mar en-
dast den, som pa den sanna- odmjuk-
hetens och det allvarliga battringsbe.
slutets vinkar s0ker nalkas detsamma.
sD6mer icke, SO varen I Ell heller
d6mde,'' var den naming, som en-
gang tiden gick ofver fridfurstens
lappar och dessa ord ha' dag sam
ma gallande kraft som da. vi aro ju
ALA barn af samma fader och f0rma
ALA lika litet utan. hans help; hvar-
fore skall da den enc yfvas ofver att
han det ena eller andra hanseendet
star h6gre an den andre; hvarf6re
uttala sin straffdom eller slit f0rakt
gent emot denne medvandrare, som i
sjelfva verket Dor ligga oss sa nara
Afven vi aro ju svage d0dlige och
kunna latt falla offer for var egen
svaghet. Huru skola vi da sjelfva
kunna hoppas 6fverseende och mild
het da vi 81 visat oss milda och 6fver.
seende gent emot andra! Och hvad
sarskildt de olika 6sigterna inom det
religi6sa omradet betraffar, borde val,
hvilken asigt vi for 0frigt an ma hy
sa, f6rdragsamhet, dfverseende och
mildhet vara den sanna grunden fol
ALA, for sa vidt man will framsta som
verklig kristen och vandra Hans fot
spar, som SADIE: "alsken hvarannar
inb6rdes!' Och den Dor for val fol
6frigt i framsta rummet behita sig
darom, som will och tror sig kunna
CORA ansprak pa att vara genomeldad
af en- sannare kristlig anda an han will
tillerkanna andra.
Latom oss darf6re, hellrean att kla
da oss harnesk mot hvaranera, med
aktning for hvarandras asigter, de
ma nu anga religi0sa eller yerdsligs
saker, diverse med hvarandras fe
och svagheter och aldrig satta oss til
doms, den enc 6fver den andre. !Ty
ON vi eftersinna: hvilken- orsak haf
va vi Val dartill? Arc vi ej ALA sva
ga, syndfulla d6dlige, som hafva nos
och 6fvernog med att sopa.rent fo'
egna d6rrar, imam vi kasra vara bic
kar till vsra medvandrares? Darf6re
ssd6men ej, sd warden / Ell d6mde.'' z
w.