Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-06-06
Aktenskapet.

c..ssHS .... Aktenskapet.
Da den Evige vid den f0rsta menni.
skans skapelse uttalade de for den
menskliga samlefnaden sa 6desdigra
orden: ''det ar Ell godt att mannen ar
allena; jag will CORA honom en- help,
till hvilken han sig halla ma var
delta naturligtvis. likasom hvarje ut
tryck at hans eviga villa gent emot de
varelser, han stallt sig narmast, en-
handling, hvarigenom han vile kraf-
tigtunderlatta mensklighetens utveck-
ling i det godas och sannas tienst.
Till mensklighetens heder har det ock
funnits och fnnes annn aktenskap,
inom hvilka de bagge kontrahenterna
ocksa med allvar strafva att. efter
mattel af sina krsfter, forverkliga af-
sigten med det samma; och dar de
l6ften, som vid dess ingaende vaxla-
des, eli varda blotta ord utan betydelse.
Inom dessa aktenskap trifves den san.
na, jordiska lyckan, ty 6fve rseende
och mildhet plocka .dar med vanlig
hand bort det orovackande t6rnets
stickande tagg och den ifran all sjelf-
visk berakning fria karlekens sol spri-
der 6fver dem slit lifgifvande rosen.
skinner. Men tyvarr gifvas ock ak
tenskap, som med skal kunna kallas
olyckliga, aktenskap, inom hvilka spill
tets och tvedragtens ande ar radande
som, stallet for att varda en- anled-
ming till 6msesidig lattnad af lifvets
b6rda, tvart ON CORA den samma dub.
belt tryckande. Hvad kan da orsaken
vara dartill, att Ell ALA aktenskap var
da lyckliga? ? Latom oss Sc!
Inom hvarje aktenskap, det ma pvara
inganget under hvilka lefnadsvilkor
som helst, maste strafvandet att ge.
nom tillmotesgaende och till och med
uppofring af egna fordelar s0ka for
ljufva samlefnaden vara 0msesidigt,
for att aktenskapet skall varda lyck.
ligt. Men det ar ej nog darmed, det'
b6r framsta rummet vara grundadt
pa ett 6msesidigt f6rtroende, som ej
af nagot kan rubbas, delta fotadt ater
pa omsesidig aktning. Dar sa eli ar,
kan aktenskapet aldrig blifva lyckligt,
ty dar dessa egenskaper saknas, dar
skall smart misstroendets gift insmyga
sig, och dar delta gift en- gang fatt
verka, ar ofard nara. For att vara
och kunna kallas ett lyckligt akten-
skap, fordras alltsa, att de bagge ma
karne, hvar i sin stad, stadse s6ka
sprida fridens varma strale hvaran.
dras hjertan, darigenom att hvar for
sig med omsorg s0ker undanr0dja de
sma husliga "rafvar," som villa st0ra
lugnet for den andre och f6rgifta den
gemensamma aktenskapliga sallheten;
att de bagge makarne ej st0ta sig pa
de kantigheter lynnet, som m6jligen
kunna fnnas hos den ena eller andra,
utan tvartom sa smaningom s6ka JAM
ma dem utan att darf6r visa nagot
som helst begar att hoja sig 6fver den
andra att stadse saval den CODA som
onda tiden med ord och handling lag
ga dagen, att de hvar for sig, ratt
uppfattat uttrycket: ':.de tu skola va
ra ett !''-sa vidt m6jligt ar delande
med hvarandra godt och ondt och
stadse f0relysande hvarandra med go.
da f0red6men af undergifvenhet i
pr0fningens stund och tacksambet
den CODA tiden; och framf6r ALT slut.
ligen, att bagge aldrig glomma Ho.
nom, som en- gang f0rde dem pa sam.
ma stig och lat dem hvarandra finna
den jordiska sallheten. Da blir akten.
skapet hYad det Dor vara: en- kalla till
mycken valsignelse pa jorden-ja, en-
f0rsmak af den oforvanskliga frid och
fr6jd, som har slit hemland bakom
evighetens f6rlat.
DarfOr, II ;makar, s0ken fota edert
aktenskap- pa den enda fasta grund,
som .varder bestandande, strafven all
varligt att for hvarandra latta de bor-
dor, :lifyet bjuder or att bara, 6fversen
med hvarandras fel och svagheter,
warren stadse tillm6tesgaende mot
hvarandra och hysen framf6r ALT till
hvarandra det oinskrankta f6rtroende,
hyarf6rutan intet ,aktenskap kan var.
da fritt fran t6rnen; och den akten.
skapliga f6reningen skall varda eder
en- anledning till mycken glade har
tiden och gifva forhoppning ON sali-
gare fr6jder, da det jordiska forenings-
bandet afklippts af lifvets och dodens
here. :%.saa x