Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-11-14
Nagot om ogras.

Jag horde en- gang en- forfatta-
re yttra, "att myror wore for poe
ter skona foremal, men ledsamma
for Observation-Disclosures" Och den
yttre eller naturliga trad garden,
lika som den inre eller menskliga,
ar ogras ett mycket ledsamt fore
NAL. ,Det vaxer hastigt; da gro
dan mognar, mognar afven det,
det froar af sig hastigare an saden.
vi kunna binda det I ~kpippor och
kasta ,det pa elden, men det>ar en-
kast ograsets kropp vi ma, dess
from undga oss och de fyga liksom
tistelns frofjun omkring pa vara
egna och vara grannars f;ilt.
Qvickroten har, som bekant, Ell
hvit underjordisk STAN, som ON
man ock skar den i sma stycken~
och kringstror dessa, ]ikval slar
rot. Den vackra, poetiska solskif-.
van har Mnga rottagor, som pa ett
visst afstand satta ny rot, So att al
en- enda stamplanta kan fas so till
so andra. ia, ograset har en-
markvardig fruktsamhet - Den
ort som ar kand under namnet
hasthof har blommor liknande
gyllene stjernor: prydande dikes-
kanterna under klara vardagar,
da den forfuna vintrens kale gait
ur jorden. Hvarje blomkrona af
denna ort frambringar $50 from
och som hvarje rot bar fran ~ till
$50 blomkronor sa tramskaffar en-
enda salunda 1900 till 22,50O nya.
Ograset kan stundom fornoja ogat
och vissa fall afven skanka nagot
gagn. Men en- vasendtlig nytta
kan icke fr&nkannas detsamma.
Det tvingar menniskan till be-
standiga anstrangningar, och stall
Ter hennes framgangar sasom od-
;. lare foorhallande dartill. Jordens
bearbetning skulle helt visst lem
ma mycket att onska, ON Ell delta
slags fender dar fumes att be-
.kampa. Ofruktbarhet slulle in
krakta vara akrar, hvilka fortfa-
rande aro i stand att frambringa
sin groda endsst darigenom att vi
tidtals tvingas att fornya dess
f1uktbarhet. Ograset pa akrarne
fororsakar tafan bland jordbru-
karne, och lila vdrdade falt aro
alltid en- forebraelse for egaren.
S&lunda tvingas vi af en- osynlig
hand till battre vanor och en- mera
verksam fit. Det ser ut som bor-
de jordbrukaren omsorgsfullt und-
vika att utsa ogras, men sa ar in
galunda fallet. vi alta ju brod
som med fit ar bakadt orent och
sielfva det 'krossade benmjol, med
hvilket vi CODA var jord, ar af for
): falskare uppblandadt med franz
j mande och icke befruktsnde am
nen. Hur skulle man da kunna
vanta annat, an att en- stor del at
vart utsade 5skali vara belamradt
med ogras. Jordbrukareu gar
gladt astad och sar ogras pa sin
aker, som det sedan skall kosta ho-
nom dagar och veckor att utrota.
I samhallsakern, den moraliska
och religiosa, kunna vi vara sakra
pa att patrafa mycket ogras. Och
det varsta ar, att huru mycket vi
an foorsoka att upprycka det, skall
det ikyal ater sticka upp.. Den
skarpsinni ghet, fit och yerkliga
talang, som en- tjuf eller en- oarlig
tjenare kan besitta, ar ofta an
markning gsvard nog, men klokhet
hogre mening maktar han 81 vi
ID prof pa. Ograsens fruktsamhet
har afven slit motstycke hos de
oarliga ikasom ofYer hufvud j ALT
det daliga hos lnenniskan, ty dc
ffoorleda andra med fruktansyard
latthet. En familj kan under on
langre It'd med framg hafva
uppfostrat sitt barn till det CODA
men daligt sallskap tillstoter och
forhopp garne bytas ] sorg. of