Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-09-19

AS&AoAAAoANAs
sina egna ungar," svarade Gare.-''Si-
ma egna ungar, det ar ju afskyvardt.
-'Nej, det ar tvartom mycket val in
rattadt af naturen, ty eljest skulIe de
varma landen smart 0fversvammas af
dessa odjur. En- alligator lager nam
ligen 3-400 agg. Da ungarne komma
ur aggen, gar modern straxt ut i watt
net med dem, eller ocksa klattra de
upp pa hennes rygg och f0res pa det
sattet ut detsamma. Denna karlek
varar dock ej synnerligt lange, det ar
smart forbi med slagtskapen, och han
men och honan uppata slit eget yn-
GEL"
Var uppmarksamhet upptogs det-
ia 0gonblick anyo uteslutande af stri-
den narheten. Den ofverfallne ALI.
gatorn holl sig godt mot sina f0rf0l-
jare. Desse s0kte gripa honom med
sina fotter, utan att det dock lycka
>des for dem, och nu rasade ater stri-
den med de stora stjertarne. Djuren
piskade och vredo sig, sa att vattnet
en- vid omkrets f0rvandlades till en-
tat skummassa. Midi under den "a
sande kampen sjonk den 6fverfallne
alligatorn pl0tsligt ned, och samma
6gonblick foljde de andra bada efter.
vi vantade stor spanning pa, att
alligatorerne skulle lata Sc sig, och
jag amnade just saga nagot, da Quinn
bo utstotte ett hogt skrik, och vi foro
forskrackta tillsammans. vi hade
knappt nog It'd att Sc vattnet della sig
under var bat, och i nasta 6gonblick
tornado en- stor alligator emot honom,
imam vi visste riktigt hvad som hade
skett. Odjuret dok straxt ned igen,
men nasta 0gonblick hade baten
kantrat, pa samma gang de andra alli-
| gatorerna kl6fvo vattnet och visade
sig pa dess yta.
AT f0rskrackelse och fasa forlorade
vi nastan ALA sansen. Alta menni-
skor summo nu omkring vattnet me-
dan var bat vande k6len vadret, och
! tire alligatorer var narhet voro in.
vecklade en- haftig kamp. Sa smart
| jag nagorlunda hade aterfatt min sim
nesnarvaro, forsokte jag genast ON
nina f0tter kunde ma botten, men
vattnet var for cjupt. Jag sam darpa
fran till baten, hvilken jag ocksa lyc.
kades ma. Nina kamrater utstotte det
ena ropet af fasa efter det andra en-
dast Care och Quimbo bibehollo an
nu nagon fattning. Quimbo hade en-
dast en- ylleskjorta och benklader pa
sig, och han kunde darf6r simma latt.
Han fck fatt en~ara och sk0t med
i denna de d6da ander, som drefvo om-
kring pa vattnets yta, fran till alliga-
| torerne. Den gamle Care, som hade
st0rtat vattnet med sin bossa, h0ll
denna uppe med ena handen och sam
med den andra bort till baten, hvil.
ken han hjelpte mig att ater "a pa
I ratt kol. Nu hade dock alligatorerne
fatt syn pa oss och upphorde med
striden, formodligen upptagna i ut
sigten att oss kunna fa ett lackert
byte. Ropen forskrackte dem straxt,
och de af1agsnade sig ett godt stycke
fran oss, men smart summo de ater
lugnt pa ytan med ogonen riktade
mot oss. sPl6tsligt rusade en- af dem
mot Fitzeben, som utst0tte ett fruk.
tansYardt skrik, men samma 6gon'
;: blick traffades alligatorn ogat af en-
knla fran Cares bossa. Vid ljudet al
skottet f6rsvunno genast ALA alliga
torerne under vattnet. vi begagnade
!. delta tillfalle att osa vattnet ur baten
I medan Quimbo riktade sin uppmark
: samhet pa alligatorerne. Lasarne
kunna latt tanka sig, att var stallnini
. var ALT annat an behaglig. vi osts
af ALA krafter, men vagade undel
: delta arbete icke halla pa relingen a.
: baten, for att den Ell ater skulle kan
| | ira. Omsider hade vi faatt sa mycke
! vatten :ur baten, att Vi vagade hall;
5 vid dess reling, och da yardt arbete
{ lattare. Hur modosamt an delta ar
s bette var for oss, var det dock inte
!, mot den forskraekliga tanken att.Vis
q lhvarie 6goDblick kunna vanta at
|, blifya gripne yid fotterna af alligato
9 rerne och falla offer for deras glupks
a Ihet. jag kunde 1asa forskrackelsel
harfor pa nina kamraters ansigten
och detsamma kunde de afVen saker
q CORA pa mitt. HYarje rorelse j yatt
s net under kom mig att rycka till q
q fasa. och jag vantade hyarje 6gonblicl