Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-02-21
Sparsamhet-:

ar en- dygd, da den haller sig inom ~ get
f6rnuftigas granser, men da den det ej
gor, fratnstar den alltid som EFT ned
sattande karaktarslyte, snedsa sattande
darf6re att den ar maktig tsmanin-'
gom So dJupt rotfasta sig, att den for
qvafyer ALT det goda,y somf forut fanns
pa djupet at vart hjertas, och salunda
later var sjal sd fast sluta sig innate
riens bojor, att vi glomma ;hvad en-
gang Skomma skall och ;endast bygga;
var forhoppningar pa: den losa grun.
den af menskliga berakningar: Det
borde dock yara klart for en- hvar,
att den EYige, da han isins yishet sat-
to oss, ALA utan 'undantag, ett yisst
NAL fore, 81 satte delta NAL inom and.
lighetens granser.; hvadan vi'ock for
varti ihogree val bora s6ka att sa 3myc,
ket som mojligt hoja blicken ofvan
Igruset. ,Da sparsamhe eten. endast ar
en- fold af ett yisst 7begar att samla
eller, som man brukar saga, lagga pa
hog, 6fvergar den So latt inom girig-
hetens omrade,. och har, man endast
en- gang kastat sig pa delta omrade,t
har man ock pa samma gang sagt far
val at ALA adlare b6jelser. .Da: spar.
samheten ater ar ett uttryck af valbe-
tankt omsorg for, nframtida dagar, ar
den, som sagdt, icke allenast ti1latlig'
utan den ar till och med pFisvard. ia
vi ga anda darhan, att via7ilja pasta,
det hyarje Sam medborgare ar skyl,
dig saval samhallet som sig sjelf att
for den CODA dagen Ell glomma det
ovissa kommande, ty ON man ock for:
det naryarande ar fredadu for: abehof-
vens tryckande borda, Isa kan likval--.
underligare saker har man sett har j.
verlden-kanske forr an man ahar, fa
SO bladet wanda sig, och tunga moln
jaga fran ofYer var nyss sd forhopp.
ningsfullt stralande 1efnadshimmel.
Sparom darf0re, men axiom oss att var
da slafvar under vart sparsamhetsbe-
gar; 81 heller ma vi med snikna blic-
kar eller afundsamt sinnelag betrakta
vara battre lottade medvandrare,
utan med tacksamt hjerta och f0rnoj-
SAINT slime forValta det pund, oss gif.
vet ar, men f0rvalta det sa, att det
icke allenast varder tillrackligt i och
for fyllandet af vara behof, utan So,
att ock nagot litet blir 6fyer for da.
gar som stunda. Men-sagen I--hu-
ru skall detta tillga, da vi knappast ha
det n0dtorftigaste for dagen?"
dig i bon till honom, som lankar vara
6den, och ditt arbete skall varda erikt
matt valsignadt, So att hvad du f6rut
ansag otillrackligt skall yarda dig nog,
ia, 6fvernog. Det ar neml. ej ofver-
fodet, som gor menninskan lycklig,
utan den menniska al tvartom lyckli-
CAST, som kan lefva mold med det Ill
la. Kan hon dartill af delta lila till
godo CORA sig nagot litet for komman-
da dagar, da kan hon kama sig dub.
belt lycklig. Hyllade ALA sparsam-
heten som en- dyed och bef1itade sig
att sa mycket som m0jligt nedsatta ST.
ma fordringar pa det narvarande, for
att Ell helt och hallet varda 6fver-
rumplade, ON medgangens sol mojli-
gen skulle nedga; da skulle ock all:
mant valstand och altman f6rnojsam-.
het CORA sig mera gallande pa jorden;
men nu for tiden offrar man ALT for
mycket at lyx och 6fverflod, for att
kunna hylla en- lyckobringande spar
samhetsprincip. Latom oss emeller.
It'd forsoka att So .mycket som mojligt
inskranka vara behof och tanka pa
dagar, som komma; men darfore ej
gl6mma skaldens ord: ",'' i,-' IL
ssVal den rike hela verlden k0per,, :.
Men af himlen Ell en- enda tum; -
rTy det myntet, som! darofyan loper,
Icke pragladt ar i It'd och rum p
~ ,1F''"''5 ':'''s '9t K, .