Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-12-19
SKOGssJ0N d. IL Dec. 1878.
LandsmGn.
Till NINA panney / yiken:

l1H mana UaH7aeT Dlken:
"Tiderna forandras," sa' borgma-
staren gick brandvakt och sa tyckes
afven yintrarne Minnesota CORA.
F6rr atminstone I'd. v. s. for nagra ar
sedan) plagade vi So har i medic af
December ha' atskilliga fot dup sno
och sa kallt att en- forsigting man an
sag radligast att behalla sin plats vid
"stoven' och ej sticka nasan ut genom
d0rren af fruktan att Kalle Winter
skulle vara tillreds och berofva ho.
nom denna, saval for luktsinnet som
for en- menniskas hyggliga utseende,
n6dvandiga kroppsdel. Dock "b0r man
Ell rosa dagen f0rran sol ar bergad,'
al ett gammalt ordsprak och vi kun.
ma annu fa fullt upp bade af k6ld och
sn0 imam vardagen kommer. For
att dock visa att Myself ar en- fran.
atskridandets man och folier med sin
It'd, sa maste vi den har arstiden tala
ON nagonting 'kyligt. Att .tala ON
sn0n,' som foil fjol ar ej lonande.
Det var So obetydligt och for ofrigt
ar den smallt for langesedan dar.
ON ar ingenting att saga. Latom oss
hellre tala ON den sn0n som har fallit
j winter; det ar Ell mycket det heller,
men var dock tillrackligt for en- liten
matt sparsn6. Begagnande tillfallet,
och som vi bada hafva en- afgjord
smak for ''venison" skulle min van
Potifar Frisk och Myself ut pa radjurs-
jagt. Beh6rigen forsedda med hvar
sin muskedunder och 6frig jagareatti-
rail-, begafvo vi oss vag. En- och
AMMAN bepelsad och, likt den sn0hvita
marken, hvitkladd hare syntes visser-
ligen ,har och dar spratta vag sko.
gen, men undertecknad var af vannen
Frisk strangeligen forbjuden att skju.
ia pa nagot af dessa dur, for att sa-
som han sade, ej skramma det adlare
villebradet. Delta var dumt. Hade
jag varit forstandig nog och ej hor.
sammat mr. Frisk's pabud kanske vi
Ell, hvilket nu handle, kommit tom.
handta hem. Visserligen har jag
hort en- och AMMAN "forstasigpaare"
haft att anmarka att haren Ell ar djerf
och dristig, dock undrar jag ON Ell H.
tet hvar tog till fottelna istallet for
att sta still och lata peppra sig med en-
swarm hagel. Han ar ett skogens och
vildmarkens MIDDLETON saval som va.
"a staders ha - nej, herrar menar
jag-aro ba1salens och promenadplat.
sens. Det torde for !6frigt ej- vara
utan likhet dessa olika modelejons
sinneslag. Men bort ALA naturhistori-
ska funderingar och aterga till jagten.
Efter atskilliga kullerbyttor 6fver
kullfallna trastammar m. II. sma miss.
oden, funno vi slutligen hvad vi trod-
de spar snon efter en- flock radjur. Sc
dan dessa spar blifvit foljda en- stund
trodde sig mr. Frisk bakom en- buske ha
fatt sigte pa villebradet. Han skj6t och
ur busken rusade en- flock far stf6lj-
da af en- pa tire ben linkande stor bag
ge, ideligen skrikande ma. ma
Hvarmed han tydligen menade att
han vile f6lja med sallskapet och att
de ej skulle springa sa fort. var
nimrod hade i sin jagtifver Ell kunnat
skilja pa vida och tama dur, folje
af hvilket oforlatliga misstag han
gjorde baggen halt. vi begafvo oss
nu hem och besl6to att halla saken
tyst. Int sa' jag ett ord, men fru Fa.
ma har manga munnar, och dagen ef-
ter fck mr. Frisk till egaren betala
baggens varde. Sa slutade var iagt
pa den forsta sparsn6n for i winter.
Ej lingo vi ssvenison" men baggens
egare fck .mutton, = som han ej sjelf
behof betala. Myself.