Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-11-07
Pligter emot djuren.

Den, som kan vara obarmhertig
emot kreaturen, visar darmed, att
han annu icke fatt slit oga riktadt
till den stora mangd af valgernin-
gar och frojder, menniskan genom
dem erhaller. Starka, lydiga, ut
hallande, taliga, fornojda, trogna,
oegennyttiga uppofia de sina
krafter till menniskans nytta. De-
ras lif anda fran fodelsen intill do
den ar en- kedja at oersattliga ten
ster emot henne. De arbeta for
henne, de gifva henne klader till
att betacka sig med, foda att nara
sig med. Dar hennes hand ar for
svag, dar trada de fran och utrat-
ia hvad hon icke maktar, och det-
ia icke sig, utan henne tillgodo.
Mar hon blir trott, So bara de hem
ne; mar hon blir siulz, So lemna de
lakemedel at henne de gladja sig
ofta med henne i gladden. och aro
icke aallan dc siste, som STAMINA
qvar hos henne i modem. Sjelfva
slit lit gifva de, da hon det behot-
yer. De lefva icke sig till nytta,
icke sig. till ara, icke sig till frojd;
deras.hf fortares, menniskan tillgo-
do; de aro hennes oegennyttiga-
ste, hennes trognaste, hennes oum-
barligaste tjenare. All sin forma-
ga gifva de henne till basta ; hela
deras tillvarelse tyckes hafva afse-
ende pa henne.
Hvad skulle da vara mera otack-
SAINT, mera gudl0st, mera himmels-
skriande, an att med grymhet,
obarmhertighet, valdsamhet och
ondska behandla djuren Men
grymhet ar dot att neka dem den
omsorg, som de tai fva; grymhet
ar det att neka dem den omhet
och tillgifvenhet, pa hvilka det ar
synbart att de satta varde, ofver
hvilka de gladjas och vid hvilka
de trifvas; obarmhertighet ar det
att drifva dem anda till uttomning
Of all deras formaga; obarmher-
tighet ar det att med Stag och
misshandling pima dem afven da
de austranga ALA sina krafter !;
obarmherti ghet al Diet att lata dem
Ida nod, d& de blifva gamla. Att
pa dessa eller andra sit DIVA
valdsamhet och grymhet emot
diuren bevisar icke blott cit hoge-
ligen raft och vildt sinnelag, utan
darjemte vanvordnad och ohor-
samhet mot Gud. AFRO djuren ett
verk af hans handler, So hafya de
ock ansprak pa att betraktas och
behandlas sasom staende i hans
beskydd, s&som varande hans egen-
dom, den han af synnerlig godhet
alemnat oss att begagna. Med an
dras egendom maste vi handla
forsigtigt. Egaren skall utkrafva
den tillbaka ifran oss, och larer ic-
Ike forbise, ON vi hafva vanvardat
densamma. Det bldar en- raken-
skap afven oofver huru vi behand-
lat djuren. Han, som ar deras
Gud, So val som var, larer icke
lemna den ostraffad, som latit ett
forderfvadt hjertas ondska utgjuta
sin bitterhet. ofver dem. ..s II.
Det ar en- hogst oangenam syn
att Sc en- menniska misshandla ett
dur. Kittslighet, lattsinne, obe-
tanksamhet, vrede, ondska, begar
att playa, hogmod att visa sig IS.
som here, med aera dylika foga
yackra grunder gifva ofta anled-
ming dartill. Det az skamligt att
foorst villa draga all moilig nytta
at ett dur ocn sedan till tack for
dess tjenst missh shand Ia, svalta, SID
eller eljest villa misshandla dem
Det ar en- hogst oadel strid, hvar.
uti djurpl plagaren inlater sig, da hui
forst bero fvar djuret tillfalle at
forsvara sig eller fy, och sedar
med plagolust misshandlar det
Ibland tsgranna menniskol
hafva pa fera stallen bildat sis