Minnesota stats tidning. (Minneapolis, Minn.) 1877-1882, 1878-08-22
.O]'d6dlighet.,..

Iron pa od0dligheten ar den KosIDa- IOsE
raste klenod, den rikaste ,skatt, hvar-
med dygden bel6nar sina vanner for
deras arbete, deras strid deras forsa-
kelse och lidande. Den ar en- valsig-
nelserik frukt, som uppkommer utur
,lidandets matt och ett gudligt salskan.
de hjertas helgedom, en- frukt som yge-
nom framhardande karlek och tala-
mod hinner sin hogsta mognad.
Menskliga lifvet ar val4lyckligt, men
.det hogre 1ifvet efter doden al lyckli-
.gare, det ar saligt. ---.-.- ]
Skaparens hjerta s16dade af :huldhet!
och karlek da han skapade nenniskan.5
Han satte henne len jordisk lustgard,
for att bereda henne till ofvergangenl
uti ett himmelskt paradis. s.iDare, ar
vart rata fadernesland yhar aro vi
framlingar och s0ka hvad ofvan ar.
vi ga liksom jorden fran vester till
6ster, ehuru det forefaller oss som
gingo vi med henne fran 6ster till ve-
ster-fran lifvet grafven.: Sasom
den, hvilken fodd en- hog, frisk nejd
vantrifves ilagre osunda ;trakter, sa
f6rtar oss en- evig trangtan, och vikan-
ma att vi aro danade for en- h0gre ,ort.
Att menniskan ar skapad efter Guds
belate, ar hennes h6gsta f0retrade, ty
hsn ar cit fornuftigt och fritz vasen-
de-. Och sasom sadant maste hon i
eyighet fortga, ty Skaparen kan icke
tillintetgora sin afbild. Grafven ut
planar icke:sparen af tillvarelsen; att
vara ar att verka, och den ar icke d6d
som fortgaende verkningar utvidgar
dem och slit vasende pa andra sidan
grafven. Endast det jordiska f0rgas,
det andliga forvand]as aldrig.
Den som vet att Gud en- gang kali
lar honom till himmel, anglarnes bo-
ming, f0rskracker icke grafvens matt,
icke stoftet som betacker den d0des
lekamen eller forvandlingen af dess
sorgliga bid. sk0n och mild lyser
solen pa den dygdiges grafhog; pa
den 'stror morgonens dagg sina perlor,
pa den Ter aftonen med den nedgaen-
de solens .sista stralar, den skimrar
manens illus sasom EFT sanningens
tempel, pa den ser tron himmelen op-
pen och hoppet h0jer sig fran den till
stjernorna. + = 49,. '..
Fall icke tarar vid de alskades graf
var. Varen blomstersmyckar afven
de alidnas hvilosangar., Sjelfva h6-
stem lemnar qvar efter de vissnade
blommorna den alltid gronskande
mossan. Sasom naturen f6rsk0nar
grafhogen, lat NY forhoppning upp.
blomstra i din sjal. Trad ut den le-
ende warren, den gutter frost i det bio.
dande hjertat. Det uttalar de glad
jande orden: jag f6rblir icke eyigt
dod; mar. yinterns svepduk betackte
mfg da slumrade jag, men vacktes
ater;,s till lif af den eyiga karleken.
Grat icke ALT lefver naturen, och
den alskling du s6rjer afkastade en-
dast betackningen, ombytte endast
kladnad. Du skall en- gang CORA det-
samma och sk6n, f0rvandlad aterse
honom. Ca ut den festligt prydda
paturen, hyilken, lik en- evig brud,
f6rkunnar Skaparen. Will du veta, o
menniska, hvar han bor; ga ,da ut
och fraga jorden, full af blommande
vaxter, som mangfaldig ,fargprakt
omgifva dina steg, som ALA h6ja mot
himmelen sina blomkalkar, hvarutur,
sasom fran ett altare, de ,ljufvaste
dofter uppstiga, de svara: har bor
Gud Och stjernorna, som harligt ly-
sa pa fastet och nedsanka sina stralar
till jorden, de f6rkunna: har boz
Gud! Ga ut och lat dit slime upp-
lefya j ny helig kraft. Omfatta med
f6rnyad kansla menniskorna, sasom
Gud olnfattar och lyckliggor dem al
la. Fast dig med nytt f6rtroende till
hans oandliga karlek,.l hans f6rsyn,
OCH dix den" skona blomsterverlden
skan hoppet upplifva och fr6jda dig.