Pokrok. [volume] (Chicago, Ill.) 1867-1878, 1876-03-14

| vybornt st6sti provazelo mne po cestact
a ted, blizko domova, blizko otciny, mu-
sim zde bidne zahynouti. Ia ziva pc
hfben ZpoEiindm ma sve drahe rodiGe
ma vsechny ty mile tvafe iichz snad nj
kdy iiz nespatfim - snad shledam sc br-
zy 8 drahymi neboziky. Pfedstavaju 81
v pine straslivoSti smrt hladem. A hle
jak blizko je sv6tiy, zeleny sv6t made
mnou, jenz SO mi zda nyni stokrat p6knej
Sim, .jak maly prostor deli mne cd zivota
iehoz zvyk Sc my ida nyni stonasob slad- :
Sim! ..
Nutim Sc do spani. Mysl6nky me ztra
ceji jasnosti. Pfede mnou ma tmaye pI-
de, jako ma cern6m aksamitu provadtjl
sv6 redy rozlicne vyzable nestv6ry, chvi.
Ii So sklebici, chvili Sc smejici, tmayy
strop made mnou pokryva Sc miliony hvez
deck - tax dfimam, zapominam, usi
nam. -.
Protrhl jsem Sc. Slysim pist6ni neto
pyr6, jejichz blanita kfidla mi vanou ko
lem hlavy, rozeznavam zfeteln6 itchy chod
lisky nebo jezovce, po chvilkach zaskuc
cosi odn6kud, a vse to splyva desnou
harmonii odmefenJm, pfidusenym Piles
kotem kapek, odv6kymi hodinami techto
temnost. -
Po hodin6 zdvihli jsme Sc a hledani "a
calo znovu. Viii jsem do cerne temnoty
iiz tax, ze jsem urcoval hodiny, hmataje
ma cifernik hodinek. Gas ubihal ku po.
divu; byli jiz til hodiny noci.
Nebudu liciti vsechny ty zoufal6 vypra
Wy, jez isme op6t op6t podnikali, Do.
tknu Sc jen dvou poslednich.
Easel jsem do zadu', hmataje rukama
po zemi, abych cestu usapanou neztratil
Ztratil jsem il pfedce. Zabloudil jsem
mezi balvany brzy dotkla Sc ruka ma
n6Geho vlbk6ho, studeneho - byla to ka-
menna stena nasi pasti. Zaroven ucitil
jsem ma tvafi chladny, sv6zi vanek.
Hmataje, nalezl iscm VIC skale Gzkou roz-
sedlinu. Ach, tudy vane sem vzduch &c
sv6ta, po n6mz touzime. Netopyr pro
smyka Sc voln6 tou skuliEou a my ia
ko smyslG zbayeny vloziI .isom ruce do
skuliny pokousel isem Sc zoufanliv6, a.
bych j rozsifil, abych ien paprsek svetla
zahledl - ovsem nadarmo. Vleku Sc da
le kololn skalni stGny Nystupuju po
schIdkach skaliska, vycnivaiiciho ze ste
ny podob6 kazatelny, abych tn mel sam
mad sebou pohfebni rec. Opoustim kaza-
telnu, plizim sc dale vracim Sc bez Wy
sledku k soudruhovi. Vytrhl jsem 2 kap
sy posledni listek papiru napsav nan slo
va bolesti = svou zavGf - ovinul isem
jej kolem tyce. Ma to postal jsem Kute-
ru po znovu do zadu' pevnym tem6f
silen6 umin6nym pfesv61cenim, 2e nam
kyne odtud spasa. Has jeho Sc trait, "a
nika. Jist6 nasel spdsnou chodbu! Asi
minutu eekam neiistot6, ale b6da! hlas
Sc vraci. Zlostn6 blu kam6nky, vol4m
poroucim: ,Zpatky, tam to musi bytH'
Has poslechl slabl patrn6. ztraci Sc liz
zanika neislabsi hlaska Cekam chvili
trnu dzkost.
,,Dei Sc vile bozi," septam. Polovztt-
cen ma kolenou pocitam vtefiny; vzdy phi
sedesati skrcuju prst. Mel jsem jiz ODE
ruce zavfeny. Deset minut opust6n! Je-
den, diva. -. pades -.
Jazyk on6mel, ruce spadly bez vlady k
telu, hlava, vytfestenyn zrakem nakloni-
la Sc ku pfedu. Al, zafe slaba objevila
Sc, rudne, hlasy ozyvaji Sc dute, zfetelntji,
jiz rozeznavam slova. Pochodeh II
Ma kolenou Sc vztyduiu, rozepjav ruce
vstfic blizicim Sc postavam, slzim. pla6u.
Ba proud slzi vyhrknul oci mych ia.
ko ieIen vyskocil is m pax, potacel Sc
vstfic spasne pochodni,
,,Kde je!" taze Sc ieden hlas.
Tam pfi cest6 u kamenu." ~ te
Benin Jim 1stretu liz tisknu, tfesa
Sc po celem t6le, ruce mladeho mlynafe.
Ia MIN vynofuie Sc re tiny mIj pomouce
ny ranni cicerone, n6jaci diva neznami
vittzn6 Sc sklebici kucera. .N
Uchopil jsem mlynafovu levici, sevfel
j a tahl zachranitele k vychodu. Sehnuv-
So Sc, opustili isme rychle podzemni zalaf.
Jak vypsati mann pocity, nichz jsem "a
iasal, poklekl ma kolena, kdyz mne op6t
obklopilo jasne svetlo denni, kdyz mi O.
pet oku osln6nem, placicim utkv6la ze