Pokrok. [volume] (Chicago, Ill.) 1867-1878, 1876-04-04
XXVIIl.


Divka nebyla vice pred kfizem male
komnat6 sv6 ulici Mcslayske, kdez byla
usnnla uchvacena neobycejnym spanim
Lezela celia oble6ena ma pohovce komna
t6 nepov6dome; pred okny spatfiti bylo
vysoke stromovi, podzimni dobou listi
oloupene.
Uprostfed komnaty teto stale naproti
okndm lozc ku zdi pfstaven6, mad nimz
viscla nebesa latky sc ,oleskle ma sti-
hlych sloupcich. Loze nebylo odestlan6,
cchoz souditi bylo, ze mem divka ne
odpotivala.
Mic nebylo rozkosnejsiho, nic pfijem-
n6jsiho a mic nesvedcilo o krasochuti
zaroven, jako tato loznice, nizto jak se
zdalo, spoil neznamy upravovatel vsecko
co nachazime rozkosneho, bohat6ho a
vkusneho v obydlich pafizskych.
Johanka domnivala Sc, 10 sui, vidouc
krasny tento pfibytek; nebot v6era ella
podivn6m dopise jejz pficitala Armando
vi, podobn6 loznici
Byl to podivny obraz, jakyz vznkl
dust jeji; mysl jeff nabyla dplne jasnosti;
pa,nef jeii oss6ziia Sc dokonale; avsak
pfesv6dcenil zdstalo totez, stale mnila,
&c sni, 20 jest to pokracovani snu. Kdyz
byla pred tim usnula, zdalo seji, zc cho-
di po komnate, o nizto psal Armand a iz
j pfipravil.
Nyni pax domnivajic Sc, ze sui dosud,
zpomela 81, ze Armand odchazi k souboii
pot vstal ma cele jeiim a ona pravila k
sobe:
,k6z byeh &C jiz probudilal
Povstala, pfistoupila k oknu otevfela
ie Cerstvy ranni vitr ienz ovival lice je-
il, ukazal il, ze nesnf vice.
,Bdim opravdu,' pravila hrizou. Po-
hledla znova kolem sebe, do witt komna
ty nezname okna. Pred okny rozpro
stirala Sc zahrada vysokYmi stromy, "a
du zahrad6, obkliGene Sc vsech stran
vysokou zdi, videti bylo bile zdi okna
domku.
Divka v6dela nyni dobfe, ze nesni; ale
zd6seni ieji bylo tax yelik6, ze nebyla
to kfiGeti, ami neiaky pohyb uciniti; by
la iako zkamenela.
Ia zdi, jez tvofila ohradu kol zahrady,
zvedal Sc vysoky holy vrch, ma n6mz ne
bylo ami stopy lidskeho obydli. V zahra
Kolem domu, nGmz sc Johanka male
zala, ami nejmensiho hnuti. Kde bylas
Jak pfisla tato rnista!
Bylo to pro nj tajemstvi nevystizitelne.
Ne, me- mumlala, TO vse jest podivn6
snim stale!'
Ale ranni vzduch, jenz ochlazoval hor.
Ike jeff cello, jasne slunce, vystupujici po o
bloze modre, jehogpaprsky posevaly tisici
jiskramy hole ratolesti stromdv, rosou pc
krytych, zpev ptactva kfovinach su-
m6ni, jez rama zazniva po lesich nj.
vach, vse to svedcilo, ze neni tomu tax,
be bdi.
Johanka nespala. List, jejz rozevfeny
spatfila ma svicniku uprostfed komnaty,
obratil sobs pozornost ieji.
Johanka pfistoupila dychtivosti ma
hledsi do listu vykfikla. Poznala pi-
smo.
Toto pismo bylo totez, jako v liste, jeiz
obdrzela vcera jenz oznamoval, ze bude
miti Armand souboj
Slecna Balderu jala Sc rychle cisti:
,Devet hodin rano. Souboj byl sed-
me iodine, a ia jsem ziv zdrav-
Vykfikla radosti. Armand byl xiv a
zdrav.
Ctla dale: Bel isem We Vasi komnate
vroucn6 milovana Johanke ale spala ste,
ia chtel jsem vas probuditi; polibil
jsem vas Cello, jakoby bratr byl ucinil
sestfe odesel jsem po prstech. Andeli
horoucne milovany, pfedstavuji 81 jaky
jest sen Vas, zdeseni, kdyzspatfila jste Sc
daleko cd domova sveho mist6 nezna-
mem, nevedouc, jak jste 80 tn octla a kite
ry vsemohOuci duch zanesl Vas We spani
do maleho palace, schvalne pro vas vysta
veneho. Ale upokojte sc, zboznovana di,
ko, duch tento neni ely, neni hrdy ma silt
vsemohoucnost svou, lee .mdzeli j slo-
ziti k nohoum Vasim. Tento duch jme.
nuje Sc bah lasky -
Pohanka SO zachv6la pohleda op6
kolem sebe, ale tentokrat zrakem plnyn