Pokrok. [volume] (Chicago, Ill.) 1867-1878, 1876-09-26

( dfeje sob6, ale matka ieho Sc k nGnu
: hlasiti nesm6la, obzvlast6 kdyz po ma :
| klonnosti srdce sveho "a n6kolik let YES la
druhe manzelstvi, muzem maeho
jmeni, ac star6ho jmena, Michailem
Stepanovem. Uboha Fedora! Zdalo Sc,
ze j osud pronasleduje tvrdosijnosti OBJ
zvlastni. Nemilovalali prvniho muze a
doufalali druhym snatkem dojiti blaha
posud neznameho, probudila Sc brzy z
klamneho sna, nebot Michail Stepanov,
byl muz tvrdy, bezcitny, povazujici zenu
"a pouhou spravkyni domu statku, ga
nedbavajici il hpln6; po neiakem case,
kdyz prudka, ale melka eho vasen minu-
la, neznal jin6 zabavy nez loveni ryb
honbu vseljakou, kteremuz zamestnani
naruzive howell. Fedora Dimtrevna me-
reptala; m6lat neskroyne madam, stati Sc
mucennicl. S ne1mornou trp4livostl sna-
sela vse, jako bfemeno, kter6 bah sam j
ma bedra klade, ,aby j zkousol lepsi u
Gnil' Chodila vzdy hlayou sklon6nou,
s ocima sklopenyma, ale tvaf ieji byla
klidna manzel jeji nebyl dosti utlocit-
nYm, ably 81 vsiml smutn6hO jejiho usme-
WI. Vitala Ondfeje radostn6, ale oci iei
bloudily plase dzkostliv6 po sini, kdyz
Sc byl ma prahu oval surovf HAS Mi
chaila Stepanova; ulehGilo il patrn6,
kdyz tento zdvorile Ondfoje k delsimu
pobytu zval a jemu svych honbach Wy
pravovati Sc jail. Ma to ozvaly SO kroky
lehk6 a spesne pfede dvefmi a kdyz Fec
dora Dimitrevna otevfela, veb6hly do po-
koe plase til d6ti, kter6 posilhavaiice ma
hosta, tism6vem a uzard6nim roucha
rukou Feodory Sc chytaly; bylit to mali
nevlastni bratfi Ondfeiovi. Bylo Jim
vsem o mnohem voln6ji, kdyz "a n6akou
chvili Michail puSku ptehodil kdyz iej
oknem videli odchazeti kdyz slyseli, jak
hvizda ma psy. D6ti SO nyni pfiblizily k
Ondfeiovi, prohlizejice no zv6dav6, ohma
tavajice jeho prsteny zat6 pfesky a
matka ieho odvazila Sc ovinouti ram6 ko-
lem size polibit mu oci cello, sladce
tseptaiic: ,AndruSo mdjn
Pobyl n6kolik ned6l dome otcimov6,
bylo mu tax blaze a slastn6 kruhu tech
milych deti, pod ocima te jennie trpici
bytosti, ktera jei byla porodila. We dne
chodival sir0u krajinou ma prochazku, "a
stavuje Sc mnohdy veselych ohnd, .iez
byly deti, pasouci stada, polich rozdela
ly, hovofival mimi, bav6 Sc prostymi
iejich odpov6dmi. Krajina byla jedno-
tvarna, vsak zlate svetlo podzimniho slun
ce lezeo ma nj tax snive, jake smutny u
smev ma tvafi umirajiciho. Kdyz blou
dill po stezkach, ma ktere staly bfizy zlate
rude penizky svych padajich listd, po-
nofoval Sc do sladkych snd libych upo,
minek ma zahadnou divku, ktera SO mu
byla zjevila jake vidina ktera byla "a
hy zmizela jake stin.
Zda j opet nest6 nalezne! Mnohdy
SO mu zdalo, ze ie to nemozne, ze to, co
yidel, slysel, bylo jen vysledek rozdraz
d6ne obraznosti a cim dele tax dumal
pfemyslel, tim vice pozbyvala postava
Agrat6ny urcitosti, tim vice brala ma Sc
be raz mlhaveho pfeludu.
Nastaly hust6 mlhy, ohn6 ma pastvi-
mach ien slabe jimi kmitaly a shasly ko-
necn6 zcela pod proudly liiakG; zahucely
vichry, posledni listi strom6 bylo oderva-
no letelo divym chvatem rozbonfenem
vzduchu, pax napadal noci snih zaha
iii vse, kan oko sahalo, do bieho roucha,
tfpyticiho Sc az k oslepeni miiony drob-
nych hvezd. Ondfej rozloucil Sc mat
kou jeji rodinou uhanel letem ptaka
DO umrzle hladin6 cest,
,Andruso, mti holubciku', septala mu
matka slzic, kdyz sedal sane, nevis jak
vrtkavy ie svet, v kteremz, vef, zadneho
neni stesti! Sklame Ii i tebe, nenajdes-li
ceho hledas, vraf sc Ike mne. Niceho sc
neobavej, mann zmuzilosti s dostatek, sta
ii mezi tebou Michaillem. Ty's me di
tx. Co bych pro tebe nepodstoupila?
Pr slovech t6chto Sc vzpfimila a hlede
la odhodlane kolem sebe.
Zulibal drahe jeii ruce zahalil Sc do
kozichu, ably nikdo slz jeho nespatfil.
Dlouho jest6 stala ma prahu domu, az j
zmizel; pax vratila sc detem skfehla ri
mou, kter6 vsak necitila.
| Dojey syeho cile. pozapomnel Ondfej
ma Gas veskerych dejmd dfivejsiho zivota,
rozsahle to mesto, pohy mem ruch,