Pokrok. [volume] (Chicago, Ill.) 1867-1878, 1876-10-10
Surina take vtkutku Sc vypravil sam

Surina take vtkutku Sc vypravil sam
ku starci Markovi.
Pozdravili Sc, polibili Sc, potom used
Ii k ohni, ably pohovofili. Surina dosud
vahal, ale konecn6 pocal:
,Slysel isetn, Marko, re Sc nemdzete
shodnouti rozd6leni tom pestastn@m.
Pfisel isem, abych vas, da Iii bah, smifil. ,
Dokud mluvil, ncspoustel stafec neho
oci.
,Vidis, nedavej 81 tim pracil kdy-
bych sc byl chtel rozdeiti Sc svymi syny
byl bych je byl iiste co neispravedlivej
podelil, jako nikdo jiny. Nebyli bychom
potfebovali soudce, ami soudu O deleni
ale nebude ami feci, pokud ia budu ma Ii
ve. ia bych te handy nesnesl, ably syn
mIi Sc oddelil ode mne Vef mi, kdyz
jsem te uvidel, zaradoval jsem Sc. He,
fekl jsem sam k sobe, to jest pfitel mdi,
on detem vymluvi tn zpozdilost, aby otce
ktery beztoho jiz "a nedlouho umfiti mu-
81, neopoustely .iineho pfistfesi nehlcda-
ly. Pfitel mil uni lahodneji mluviti
nezli ia lehceji srdci jejich dobude. Ale
co jsem slysels Pfisel pfitel k jednomu
zlu pfidava jesta zlo druhe.'
Proc pax Sc tax boiis deleniF Jiz to
neni tax, jako to byvalo iednou "a mladi
naseho. kdy ami lid ami panstvo nam ne
chtivalo dati tomu svoleni. Nyni jest
to jiz jinak, nyni kazdy jest svym panem.
Pracuje-li, pracuje pro sebe; vyd6lava Ii,
vyd4lava pro sebe; lenoch marnotrat-
mix musi "a to sam vytrpeti, nikdo jiny
snad "a neho, ale dokud je clov6k 2iv V
zadruze, neni zadneho praveho 2ivota: co
ie mole, ie tvoie, a nikdo nevi, Gi to ylast.
ne jest
,Kde pax s nabral te moudrooti. Ia
naseho mIadi SO takto nenluvivalo. Ten
krate fikali: kde dome panui ie svornost
poslusnost starsich, tam je pozehnani
bozi vseho dosti, kde ale n5ni svornosti
tam ie dam prazdny. Nebudeme rozlu
stovati toto jako snad n6jake badanky;
kazdy necht sc stara sve, ia Sc take Q
sve postaram Pokud mue bude ma zivu,
rotud statek mas nebude rozd6len, kdo
chces byti mi pritelem, nikdy, nikdy mi
o tom nevzpominejp
Stafec Marko dokonGil svou rec trasla-
wynn, ostrym hlasem. Nedalo Sc rozezna
ii, zaujal-li jej hnev ci spise bolest. Nebo
Ii ho to, ze by snad mel odstoupiti dilec
sveho majetku. ale boli jei, re syn jeho
mn liz odpira lasky synovske ze mu le
jiz te0no pod jednim krovem MIN,
Jeste rozmlouvali spolu, an bylo slySe-
ii pred domem jakysi hfmot.
Podivna ptedtucha svra starcovo srd-
ce Skocil SO Stolice, ale, nepochopitel-
nym strachem jat, nemohl mista. Zdfc
venel takmef ma miste, kde stal, jenom o
Gina milf ke dvefim.
V.
Stin padl ia dvefe, do domu v0toupil
Jifi. V leve ruce drzi bic, pravou tiskne
na Cello po lici mu srci krev.
Vyskocil stafec, pred ocima mu mzitka,
lec k uchu jeho dorazi hlaS snachy ieho
Mary, nadavaiici kolnusi pred domem slo
Wy nejhanlivejsimi, hlas muzsky zaro-
ven. an SO darmo il uchlacholiti snazi. S
temi hlasy nisi Sc pokfik sousedd, jizto
oba diva svafici Sc karaii odhaneIi je cd
prahu otcova, ably take toh0 jeste neroz.
hnevali.
Co SO 10 dele, synu, probIh! Pfedvi-
dal isem, kdo je vlastue naslm nepfitelem
Ale podivej Sc rychle, nedal-h bdh, ze
isem Sc snad klamal.'
,Nase stesti by to bylo, otce, lee nekla-
mes so bohuzel! Dnes rano sci lsemora-
ii pole "a domem, po male chvilce iiz
tu stal Ivan jeho zlostnice pred mymi
voli: Nebudes, nesmis orati, dokud SO
vsechno nerozdeli! Jake deleni vam to
vlezlo do hlavyl Vcera jeste tom ami
slechu, a dnes najednou Sc chcete deliti
- Jak chce stary. Orati Sc nebude, ka
zal mi, al Sc pole rozdeli. Ale ia isem
cht9l Maru odehnati. Tn ona SO dala do
kfiku, iako by j byla zmije ustkla, Ivan
chopil Sc volI "a rohy nechtel Je pustiti
Rskli jsme 81 jest6 nekolik slov obou
stran a tu ona najednou Ease Sc dala do
kfiku: Jakys to clovek, Ivane, ze das
urazeti vlastni zenu! Ivan SO rozpalil,
vo mziku skocil proti mne, chytili isme
otky cd pluhu, tn nahle "a nestastne
chvile, udefila mne otka do hlavy a krev