Pokrok. [volume] (Chicago, Ill.) 1867-1878, 1874-11-24

,,Ja jsem hloupa husicka, &c isem, pan
Gathrightova, aspon Arthur vzdycky m,
tax jmenuie Zajist6 Sc do neidelsi smrt
tax hrozne veci nedotkam. Ale nyni s
pfeii, ably byl zde, jest jiz diva cel6 dn
pryt. ia myslim, ze pani Slatterbeg ;
Huntheimcr .jsou nesmirn6 zatvrzeli lide
nebot kdyby NELL ien trochu citu, neposi
lali by meho Arthura neustale ma cesty.
A tt minuty byla ma malem pavlane, {
zastihnjic 81 malutkou jako hedbavi he
bounkou rueickou sve velke hnede oci
yyhlizela sveho miloyaneho Arthura.
Jsem letta zena zadna blouznilka, alt
kdyz 81 pfedstavim tn stihlou, droboun-
kou bytost, pohyblivou jake tfasofitka
oblecenon bile saty - bila barya byls
iei zamiloyana - stojici ma pavlanu
lesku zapadaiiciho slunce, ktere zlaty
lesk kadefi .iejich zvysovalo, tn nemohu
ubraniti Sc zanicenl slzi. V te chvili
umipila jsem 81, ze cokoliv zleho by il
potkati melo, ia budu il chraniti re vsech
sill svych.
Ma pavlanu dlouho nevydrzela; bylat
jake muska, ktera tGka, t6ka nista ma
misto nikde stani nema ,,On nepfiide
dnes yecer, pani Gathrigtoya, - ach, jak
toho zelim. ia myslim, ze budeneilepo
kdU pGjdu spat, boli mnt hlava."
~ jejich velkych, hn6dych oGich "a
tfpytily Sc size rty ieii chvtly Sc; ubo-
hi, mald deveckal Byla velmi zarmou-
cena, ia isem vynasnazila Sc, abych il
upokoiila potesila, coz Sc mne ale media
rio, az teprve, kdyz Sc dole ozvaly kroky
il velmi znam6; tn Sc blahy ismGv ma
tva.i jeii rozestfel vyskocic, btzela vstfic
svemu zboznovanemu Arthurovi.
20 zde iest!" yolala jako dit6 nasta-
vovala mu rozkosnou hubinku svoji po-
libeni. ,,Arthure, ach ia jsem tax rada,
zes pfiSei - TAX rada."
Skoro mne zabolelo srdce, kdyz isem
\ idela, jak celJm zivotem svJm visi ma
tom muzi; prayda sice, on zdal Sc, ze il
vrele milnie, avsak bylo cos jeho sedem
zraku, co nikdy Sc mne nelibilo. On Sc
mnc, abych to zrovna pov6dela, Medal
byti hoden lasky tax rozkosneho a andel-
sk6ho stvofeui, ackoliv chovani jeho bylo
uhlazene a slova ieho dvorna medova.
Casem stavalo Sc, re muz jeff nepficha-
eel domI po vice dni, ano cely tyden,
coz il tax rmouiilo s0uzilo. &c tvafinky
ieii bledly ona sama patrne chfadla.
Pfichazivala Ike mne dold, zachoulena v
siroky, teply Sal sy1j a zahnizdic Sc II ka-
men, kormoutila sc, ami slova re sve vtle
ncmluvic Mela zajiste rozkosne hla-
vince sve jen obraz sveho manzela. Ach,
jak Ito me il bylo, vidouc jak vaSnive
muze toho milne. Kdyz byl donna, tn
sledovaIy jei o6i jeii kamkoliv Sc hnul a
spocivaly ma mem chvilemi talk nevy-
slovnou slasti, ze mne nejodnou bylo pfi
tom do place. A kdyz byl pryc, tn usnu-
la mi, male, ubohe to defatko, lenoSce u
sameho krbu, tisknouc rukavicku nebo
satek ieho k lstum blazenym usm6vem
majic pri tom jennie, dlohe fasy kras-
nych oci svych zarC enc slzami. | We
spani byla Mimi =
Bylo to ZINE, kdy& porodila cblapee.
ka, - silneho, zdraveho klncinu, ienz Wy
hlizel. jako by otci svemu z Okla vypadl
Avsak. zadny letni den neskytal mladin
Ike matce tolik tepla toliR
lahodneho svitu, jako ia mraziva, temnf
pust4 noe, kdy zaslecbla prvne plae move
rozehatka. Avsak tn dlely myslenky
jeji II Arthura.
.,Budeme mu fikati Arthur" pravila
a kdyz muz jeii rozn6zen tou horouci las
kou, hlavu svou ma podhlavnicku ieji po-
lozil, tn ona SO pozvedla, jakoliv sla
bounka, pocelovala jej jake nevests
sveho zenicha. ,,Ja te mann rada vic nei
kdy jindy" = zasveholila.
Tou dobou prodlival p. Craig vice do
ma nez pred tim, nebof byli dnove, ze an
nevysel. Nez kdyz Sc zenuska jeho zot!
vovala a silila cbapecek rostl iako mil
dy boucek, tu opetne dele Sc zdrzova
mimo ddm, pfedstiraje poviunosti sve.
Maly Arthurek byl prave sedm mesic1
star, kdyz otec jeho ohlasil, re mus
odjeti do Anglicka zalezitostech firm
sve.
Do nejdelsi smrti nezapomenu vzezfer
zeny jeho, kdyz pravila chvejicimi Sc rt