Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-08-16

igenk Jag afven hari Guds synnerliga
| mad. Ty mar jag salunda satt stilla och
ostord i min yra, och 0fyertankte aIlthvad
Jag horde, syntes det mig ofta som - vs.
Men dessa aro barnsliga drommar r
F. 80, fortsatt, Margareta r bad Kranach.
EttNi vet icke ehuru begarlgt jag lyssnar
till dessa ting fran er. Nj med edra bin
da ogon synes vara besittning af ett helt
annat lif och EFT helt annat ljus an Vi.
Fortsatt, kara Margareta."
nJag torestallde mig oft" /" fortfor nu
.Margareta med en- fyktig rodnad pa sina
sn0hvita kinder, 1'att jag satt ibland ang-
larna, SOM, den ena efter den andra, be-
sskrefVo for mig Herrans herrEghet, och
helgonens outsagligen lycksaliga if, och
de aterlostas underbara torening med A
terlosaren. De SADIE mig, att icke allenast
sjilen, men kroppen var oforgangli och
att lekamligen och andeligen vi voro tore
made med Kristo sasom grenarne med vim
tradef. Och pa andra tider talade de till
mig ON Kristi karlek till oss, fattiga, dod-
iga, och delta torstorade sig sd underbart
framfor min torvanade blick, att jag tyckte
mig Sc, och jag sag en- obeskrifig klarhet
och herrlighet, som upploste min sjal j
outsagliga harry yckningar och en- angel
SADIE: .Se! sadant blir ett menniskoh ohjerta
igenom Kristi karlek.' o. dyre here,
skratta icke at mig Dessa arc de lyckl-
caste ogonblicken at mitt liiff. !"
"Gud beware mig tran en- sadan syndW
svarade Kranach med r0relse. tsJag kan
VAL i sanning, ieke torsta hvad nj siger,
men min sjal darrar at forundran 0fyer den
oandeliga Guds mad, som sa tusenfaldigt
ersatter det som blifyit er tornekadt, och
uppenbarar tor eder en- ,,y verld, da nj ic-
ke kan Sc den gonela. Nj sager ofta att
nj ser det eller det. Hyad menar nj med
det, Margareta, ty nj kan ju alls ieke Sc"
''Huru skall jag torklara Diet ?'' SADIE hon
leeI1de. "Jag har ofta hort er och andra
saga: 'Jag.ser Diet eller det,' mar nj menar
att nagonting verklgheten ar .franv5r
er, eller existerar. Och salunda talar jag
som nj brukar ert sprak, da min yerld
uagonting ar sd st,,z71igt och AJaiyt trany5r
mig, att jag stundom fSestas att utstr;icka
min hand emot dessa drombil1cr. Och
allting mitt SHINE har en- form, hvarjc ord
har Ell kropp-"
"Forunderliga barn p utropade Kranach.
Sag mig, ser nj ocksa var k3re doktor
Martin ?"
20, visscrligcn p svarade hon; och sa
ofta jag ser honom, maste jag lyfta NINA
0gon uppat; ty han ar sa stor !! och jag ser
ofta en- angel vid hans sida, som lagger sin
hand pa doktorns hjerta, och det hinder
alltid mar han talar ON Herreh Jesum." "
"Margareta," sade Kranach, djupt ska
kasl, "ni t0rtjusar mig med ealra ord. Hurp
ringa ar min konst och nina NEST lysande
targer ernot den trollkratt som ligger EFT
santal med er! O! ON nj blott kande
handtera penseln, skulle nj mala Herrans
herrlighet."
Men Margareta skakadc leende pa huff
vudet och anmarkte "Herrans herrlighet
ar det enda ting min verdi, tor hvilket
jag har ingen form och tor hvilket jag
har inga ord"
"Ni har ratt huru enfaldig jag ar"
utbrast Kranach och t0rsgonk i djupt ef-
tersinnande. .,..x.-.s .ssy.......--
Han vacktes af ett klappande pa dorren,
och mar den oppnades, intradde Leonard
- KAPITLET XI.
DET VILK R II G A At U
r. TANDET.
.~ "Den som icke alskar han
..-- -. kanner icke Gud; ty Gud ar
80 karleken."-1 job. 4: s.
"Hvad nytt fran master Homberg F"
fragade Kranach. @~3
ITngenting gladt," svarade den unge
mannen sorgset och helsade Margareta,
under det de tire systarna valkomnade ho-
nom sasom en- gammal van till famijen.
"Den stackars mannen," fortfor han, sbe-
finnner sig samma svarmande tillstand,
han yttrar icke ett ord, visar intet begar
efter mat och dryck och later Katarina To-
da sig som ett barn. Icke engang ett
klageord undslipper hans lappar."
ssOch manner han aldrig mitt namn 2"
fragade Margareta med nedslagenhet.
'ENej," svarade Fichtner soch dock ar
ert namn ett af de medel man anvander
tor att vacka honom ur hans melankoliska
tankspriddhet. Jag har tya ganger utta-
lat ert nan1n Tor honom da stirrar han
pa mig, hans uttryckslosa oga antager ett
lifigare utseende, han suckar djupt och
forsjunker samma medvetsl0sa tillstand." !"
"Gud hjelpe min arma taderp' utropa-
de Margareta. -
"Han viii CORA det,' genmalde den
unge mannen. . :.
aJa, det viii han visstw tillade Kranaeh
och lade handen pa Margaretas panna.
s1Var vid godt mod, mitt barn. Vara sja-
lars gudomlige herde och biskop soker
] allratragnast dem som hafva torirrat sig
och aro forlorade Och nj, min kare her
re" yande han sig. till Fichtner, "ville
vara god och CORA mig ett besok min
verkstad. jag har nagra ord attsagga er :
och Kranach gick ut. ].
Den unge mannen vande sig derpa till