Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-04-28
(Fortsdttnia.g.)
KAPITLET III.

(Fortsdttning. !
KAPITLET LII. .,s @-
ANDRA. BE 81 X EFT.
nVisserligenw syarade Fichtner. "Men
nj kanner mig icke nj ar icke saker pa
att nj bevisar en- godt som ar Diet ward,
och ON nj icke kommer att angra er krist-
liga formedling." =
"Min herre," SADIE. damen liksom pa
skamt, s'ni ar visst icke en- kattare T.
Dessa ord hade knappt undsluppit hennes
lappar, torran hennes ansigte rodnade at
skam. "Jag vile saga" tillade hon, "ni
ar val en- kristen !" -
"Ja, af ALT hjerta - t0rsakrade den un=
ge mannen. "Men, ehuru nj f0rklarat er
egen naming, sa tillat mig att fragga an vi
dare, hvem och hvad jag maste vara, for
att tortjena MANN af kattare?'
"Na," syarade Katarina, med verklig
t6rvirring, Gag vile blott saga, att eme.
dan nj, sasom min far, ar bildhuggggare, nj
afven som han. ar trogen var heliga mo-
derkyrka Luther har toryandt hufvu-
det pa manga har."
"Och deras hjertan ocksa," tillade
Fichtner hastigt. "Men jag ser att delta
Ell ar er angenamt. Var dock f0rsakrad,
att jag af ALT mitt h]erta ar en- kristen ;
och ON Diet beviset tillfredsstaller er, kan
jag mamma att jag afhorde MESA TOR ej
langre It'd sedan an gar och mottag nu
min hjertliga tacksagelse for er vanliga
f0rmedling."
Katarina undvek att gifva nagot vidare
svar pa den delen af samtalsamnet. III
gar" sada hon, "srnakade nj intet at den
torfriskning jag hast beredde for er; i
dag hoppas jag nj icke will vagra. Jag
utt0r endast fars befallningar. Jag skall
genast varas tillbaka. Margareta, duka
upp bordet stEaxt.
Titan att vanta pa ssar lemnade hon ha-
stigt rummet Margareta uppstod utan
dr0jsmal tran sin plats, narmade sig bor-
det som stod vid ett t0nster, och framtog
ur ladan en- rem bordduk och de nodvan-
olga tallrikarne, SAINT Translate tire ku-
vert lika matt som en- seende person. Hon
t0rrattade alt tyst och troget, sasom en-
tjenarinna, som atlyder sin matmors be-
tallningar.
Fichtner betraktade den blinda fickan
med en- kansla af djupt medlidande. Han
markte nu tor forsta gangen huru daligt
hon var kladd.
En- grof, gra kladning, hknande en-
nunnas botgoringsdragt, betackte henne
fran skuldrorna ned till totlederns. Delta
utgjorde hela hennes dr;igt, utan ringaste
smycke. Hennes enda prydnad var hennes
rika, svarta har, som aterkastade en- verk-
Gg siltverglans, och foil pa bada sidor
otver hennes skuldror langa, tata lockar.
Hon gick sedan tyst forbi Fichtner till
sin vanliga vra.
Den uneaumannen kunde knappt tillba-
kahalla sig self som hon passerade forbi,
fattade Ian hennes hand och SADIE: "Mar-
garcia, hafva nina ord lugnat err" 3
"Vi aro Guds handler" syarade hon.
"Och skiner nu Guds sol ~uti er verld 2"
fragade han ater.
Hon gaf intet svar, utan betackte med
den andra handen sina blinda ogon, och
gick med osakra steg till sin plats vran.
D5rren oppnades och Katarina intradde.
Hon bar atskilliga anrattningar pa en-
presentertallrik och satte den pa bordet.
"Nu, hr Fichtner," SADIE hon mycket van
ligt, 'shoppas jag att nj ej Will CORA som i
gar, men att nj will sitta ned och CORA oss
| sallskap. Far ar har inom ett ogonblick. !"
"Varda mamsell," sade Fiehtner, "va-
gar jag CORA er en- fraga"
'sOch hvad ar det?' fragade hon, rod
nande s
ssJag marker att bordet Dir dukadt TOR
tire personer. Da er far kommer, blifva
vi ei fyra? Har nj 81 en- syster?" ~.
"Ahw svarade Katarina pl0tsligt, mi
menar Margareta! den stackars fickan ar
blind och ar till iten nytta huset. Hon
har sin plats vid eldstaden, den hon ej
| ofta lemnar, och Vi tillata henne att fo5a
sin egen bojelse. Men ON nj skulle taga
anstot deraf = Margareta, viii du taga
plats med oss p
'sNej, Katarina," svarade den blinda
hickan.
mi ser, min herre," fortsatte Katarina,
aatt min syster ar sd van vid sin stilla yra,
att hon mycket hellre vile STAMINA der.
Men jag h5r min fader komma !"
/ Gamle Homberg kom in; hans oroliga
uppsyn, djupt insjunkna ogon, bleka kin
der, langsamma och oszkra steg ALT
L.u;sodo "a han filIhraOt an sdmnl6s matt