Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-03-24


NAL. Han blef helt bekymrad och forEl-
gen, Sd att hvar och en- skrattade RI It Ut,
isynnerhet da han sade att han vile en-
amman gang framliiesgass skalen, ty ssia.Yeta
ALA att det ej fnnes ett ord bibeln ON om
den saken. Har blef munken gransl5st
arg J; han atbr0t disputationen tvart, och
utropade till Myconius ssFritz, sag mig
hvad din tro ;ir I" M, winner och br0-
der, nu glanste evangelii herr1ighet ,fram
Var heliga saks triumf Munken hade
knappt uttalat tragan, forran Mycenius
steg upp, full af den hel. Ahda sasosn for
dom Stefanus, da. han stenades till d0ds,
och bar sadant vittnesb0rd ON var tro,
son, son ON DIR Martin. isiielf hade uttalat det.
Det gjordeett sd djupt intryck pa mig,
att mar jag atervandt. till min kammare,
Jag deraf nedskret sas mycketI jag kunde
ihagkomma och da jag tJrnam att andra
hade gjort detsamma, jemforde jag NINA
anteckningar med deras och har Sd hela
athandlingen korrekt ON q ej han ma
got emot det, ,asiin jag lasaa Diet tor err
~ 4saJa yisst, lojtnant, /" utropade all, s.lat
oss h0ra det' -, H.. ..;-.,,n.s-Jr ..,k...,.
Lojtnanten drog da ett paper ur sin
icka och upplaste for den lyssnande for
samlingen "Fredrk Myeonii vittnesb0rd
ON evangelium3'' nr - 23sa4:s q<t a4aaa
g AIhandlingen var en- enkel och, skritt-
enlig framstallning ON trilsninsen genom
tron pa yesum Kristnm., Den framstaH-
de bibelns hufvudlaror pa EFT tydligt satt,
men lade synnerig 'vigt pa synaens natur
och tordomlighet; lagens fordringar; men,
niskans otormaga att fullg0ra. desamma ;
aterlosningens egenskap och nodvandig-
het Kristi slime och .verk tro, battring
och den he'll Andas verkningar:s Han
vederlade nagra af de NEST tramstaende
vilIfarelserna inom romerskas kyrkan, men
ALT framlades pa ett sa godmodigt, ID
mjukt och skriftenIigt satt, att Diet vann
alias beundran, som horde honom predika.
Mar bjtnanten hade slutat lsisningen
och ater stoppat manuskrlptet fickan,
begynte hans ,ahorare att andas och FORA
sig mera tritt; ty under lisningen hade
ALA, tysta och or5rliga som OGDEN, med
torstiga andar indruckit denna valsignade
sanning. -12-l zzsA5&@
"Lika tyst och uppnarksamt som j
hatven lyssnat pa min lasning," forttor
Hjtnanten, 's,.blef denna predikan j Diissel-
dorf athord at ALA narvarande; och. onl,
dyre vanner och broder, J hafven tills nu
varir roade eller missnojda med manken,
skall han synas er!i EFT mera f5rdelaktigt
ljus, da jag berattar er hvad intryck pre-
dikan gjorle pa honom. Medan Myconi-
us talade sasom med en- apostels tunga,
gaf jag noga akt pa munken, och blet
utomordentligt glad att fnna hansgrymnia
anletsdrag antaga ett mera vanligt och I'd
mjukt uttryck. Mir Myconius slutat,
steg Korbach upp, och SADIE i en- for honom
ovanlig ton: Dyre Fritz, jag hsr med
noje lyssnat pa dig; jag fnner' intet fel
med dit tai, jag instimmer med alla. derl,
emedan det ar grundadt pa: den sanna
grundvalen. I'redikar du alltid sa, da
predikar du den sanna kristna tron.'
Baron Won Wildenfels sadie da till mum
ken; Men min code man, ser nj icke
att nj icke ofyerenstammer med erl sjelf,
ty nj mots;iger ju edra egna grundsatser ?
PA hvad sitt, min berre "
eEnedan MI syarade baronen, 'fjrut
sagt att Fritz var en- k:sttare, och ALA hans
satser kitterska och djetvulska; nu dere-
mot erkanner nj att de aro sannaoch krist-
liga.' ...-..-sf ..u .s..r ,.f,, : s..r.....lq.-,
Dertill svaralde munken atl han hade
hort att Myconius l5trde vi'lfareise och
f5rsmfSdsle Guds ,moder och Shel sonerl,
men han hade nu hort annatl; han var
glad derofver och vile nu torsvara
hans SAX, hvarest han gick. :. Men,
tillade han, jag beder eler att icke tala
lila ON mig, ellcr gitva ut att jag blitvit
ofvervunnen, eller att skullen anse denna
affir slsom en- disputation, men endast
som ett samtal ; ty der var inggen b skiljjedo-
mare nirvarande. -.-i.. ~,.,-.-.. :. .,.~, r
My,ceoun,iiuuss M,eu,iiu IS Isv:arrade al dertill: 'Dyre bro
der, 1orkunna endast sanningen pa ALA
tider; 1Kristus skall forsvara dig tor all
forebraelse, och vi villa 81 tala lila ON
nagon. s.,htt. gaf. ...s... 5,r.,gss .r.ys..
Delta behagade munken och mar Ny
coniuulss vande sig till de forsamlade och
tog dem till vittne pa att Korbach er kant
evangelii Gsanning,l i framrsickter tKorbach
handen till -honom afyensom till kurtul-
stem och baronen, och lemnade derparum
met. Och salunda sen ] att eyangelium,
Guds rerna ord, ar sanning en- perla,
for hvilken en- man will gifva hvad han
har, ON ham endast fanamr.ar det i dess
iursprungliga sk5nhet:o och kraft. = ,.,y..:4.,s
Salurda afslutade lojtnanten sin berat-
teise och fortsatte sedan samtalet med
dem som suite omkring honom. ~ q q 5's'
j 6 leonard Fichner vande sig nu till sin
lgranne, .sagande: "Haru glad jag at att
hafva. kommit in hit ettsa lyckigt ogon-
7 blick. Har. ar mig godt att yara. Jag jag
tycker mig vara ibland kristenhetens rata
kampar, 1 Guds barns lager. ''e fssa
a"Det ar emedan dem kristna sarmeens
stora Et;lltmarskaiks ar hsr,' sEarade Die.
tr;ch .leende t.ss