Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-03-10

och ALA som hollo med honoms; han skym-
fade skamligen de nya predikanterna, som
han kallade dem, och upplaste de. tic ar
tiklarne, hviIka han feo5rklarade naste am
tagas och tros, eljest kunde ingen menni-
ska varda salig. Sedan - s 'is7ssst'
"Tillat mig att traga, lojtnant," sade en-
af sillskapet, atbrytande honom, ssom nj
kan updrepa dessa tic artiklar ?'' assz s.ss.
J''Ja," sade han, adet var intet annat an
den gamla surdegen -kyrkans myndighet
och traditioner voro de f1rsta, derefter
f5ljde helgonens torbon, messor, pilgrims
resor, CODA gerningars f5jrtjenstfullhet,
munkvasende och. andra dogmer, alldeles
stridande mot evangelium. Till slut SADIE
han, att ON nagon kunde utur skrirtcn
0fverbeyisa honom ON vilIfarelse, vile han
gitva med sig. Delta behagade mig och
manga andra Ibland andra riddersm;in
var en-, som J. ALA kannen, baron Won
Wildentels, en- ;idel och modig here.
Han s;inde mig till transiskanen med den
appmaningen, att, da han { (fransiskanen)
icke hade nagot emot understanding af
skriften, komma och hora Myconius pre-
dika, och att han skulle ega trihet att till
rattavisa var predikant, om han larde ma
goating oratt eller mot skriften. Men
ehuru jag blefanmodad att saga honom
det han skulle blifva val bemJtt, att hans
rlttigheter skulle respekteras och att, ON
han ST; astundade, en- ordentEg disputation
skulle hallas dem emellan, hade dock Kor-
bach ingen lust till EN- sadan sammandrabb-
ming. Det var endast sedan Myconius
s;indt honom en- likartad helsning och jag
andra gangen varit till honom, som munken
tog sig dristighet att antaga uppmaningen.
M0tet blef utsatt att hallas den sista Fe-
bruari i baron Won Wildenfels' qvarter.
J skullen hatva sett huru mycket folk
strommade till platsen pa den bestimda
tin,nen! F0rst var ber0mde kurfurste
och st0rsta delen af hans radsherrar, sd
val som EFT stort antal at hertigens af Cleve
officerare och riddare: Jemte dessa .rang-
de sig manga ldrda min och borgare at
Cleve afyensom soldater med helm och
sv;ird in de, stora rummet och ehuru
en- kylig, fuktig Wind blaste, maste dorrar-
ma forblifva oppna f0r den stora folkmas-
sans skull" ~' ..'."'
"Fortsatt, lojtnant," ropade hans otaliga
anorare, da denne en- stund upphorde for
att draga efter sig andan. "Er ber;ittelse
;ir sa lifvande, att vi ;ifven tycka oss utde-
la hittiga st0tar."
"Jag tyckte pa samma s;tt, " tortfor han,
"nsr jag sag fransiskanen sta der och be-
trakta Myconius med stelta och elaka
blickar, sasom lejonet EFT lam, hyilket det
just ;ir i begrepp att sllta stycker Men
man kunde latt m:irka hvilket parti .hade
sanningen pi sin sida. Myconius begynte
disputationen, omtalade i fl ord huru Wig
tigt det var att komma till EFT raft torstand
af det gudomliga ordet och tormanade
munken i en- hroderlig ton att icke fast
halla sig vid sina egna foruttattade menin-
ger, men att ;irligt undersJka sanningen,
antingen den blefve for eller emot hans
meningar. Han vande sig sedan till aho-
rarne, bad dem vara uppmarksamma och
uppmanade dem att, itall nagot blefve sagdt
som ej vore enligt med skriften, da anmar-
ka och fordJma Diet. M var delta hand
ladt i en- Sam kristlig anda, men munken
var icke mold dermed han blef rasande,
och Diet syntes Tor ALA n;irvarande att han
var upptylld af den hattigaste vrcde. Han
tilltalade Myconius pa det NEST toraktliga
sitt och forebradde honom derfore att
han understood sig att tala ON sadana bibli-
ska saker soldaters och tjenares n;iryaro.
Han pastod att Diet var endast de larda,
som skulle besluta sadana tragor och slu-
tade med att utmana Myconius pa dispu-
tationens stridsfalt Cologne"
cha, hal! ropade en- rost utur sallska-
ket. q Cologne vile den areyordige
Johan Pfeferkorn, olim Judsus aunc op-
tin'us Christians Gen gang en- jude, nu
den baste kristen, som han kallas cpl
stots odscarorum, hafHa modigt staff med
honom y - sssfs5tt*ss sT@zsf} Ei5ss& F3al
ola, tor att bannlysa eller donna honom
till balet!' SADIE l5jtnanten, leende, och
fortsatte sedan: .Myconius var dock pa