Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-05-25

Men ursagta min harm IS ofta jag tanker
pa Rom, kanner jag, som ON en sniken
hand crepe fatt mitt hjerta och senior.
Det ar Roms obotf fardighet, som hr bragt
Ill olycka 0fyer averlden." !" ~
Efter hand som jag uppyaxte, z fort
satte Fichtner, 16ppnade min NOR tor
mig sitt sinnel.g allt tydligare. Ehuru
hon var oskyldig till hrottet, var hennes
samvete dock ej roligt; hon f6rebradde
sig sielf for Diet hon bem5tt tysken alltf0r
transt5tande, och s&lnnda i nAgon man
varit en- medbrottslng hans synd, d hon
mahanda hade kunnat ofvertyga honom
ON hans darskap genom att fora EFT mera
vanligtsprAk. !"
f.Alls icke, unge man Y sade Luther.
ssIngen menniska kan med ord Yandas
iifran en- okysk karlek, 50 vida hon icke
forut battrar sig af sina synder j altman
het och pr6fyar slit hjerta, z och har
fortsatte Luther sin diskurs ON battringens
och irons natur, hvartill den unge mannen
lyssnade ademedvordnadstull uppmarksamhets
,saMin saiga NOR gentog Fichtner,
'hade ingen tydlig kunskap ON dessa
thug; hon plagade sig self oerh6rdt der
med, och vidh5ll med tasthet, att hon
vore ballad att fralsa Hombergs tattiga
sjal. Nagon It'd efterat hande sig, att en-
AMMAN tysk trasnidare, kallad Urban, kom
till Milano och blet bekant med min tader.
Han gaf oss underrattelse ON Homberg,
och SADIE oss, att han annu var lifvet och
ofvade sitt handtperk Wittenberg. Mar
min moder horde delta, gaf hon sig ingen
70, torran jag ocksd blitvit trasnidare och
Tart tyska spraket, Sd att jag kunde resa
till Tyskland, inkomma i Hombergs hus,
beratta honom hvilken vandning allting
tog, torsakra honom ON nina t5raldrars
torlatelse ocn fralsa hans sjal ALT delta
behagade mig mycket, isy1herhet som
Jag derigenom kunde tillfredsstalla min
t0rst efter eyangelii .kannedom, och lefva
eder narhet. Min moder lefde och dog
under den fulla otvertygelsen att hennes
delaktigheti Hombergs brott endast kunde
borttagas genom hans t0rsoning med Gud
och menniskor." s..s.,.s.- .ss,.z
"Det gr en- beromlig, en- kristlig atsigt,"
sade Luther; "ehuru er moaer betungade
slit samveter onodigtvis. vi aro rstttardi-
ga gsnom trona pa Kristum, och icke ge-
nom lagens gerningar; och ON min frals-
ming berodde pa alias deras omyandelse,
som hata mig fir Kristi skull och som
hatva gjort mig forfang, skulle jag sjelt
aldrig blifva salig, och pafven skulle ega
makt att torst0ra mig med sig sjelf. Mark
derfore, unge man: Satan plagar sam
vetet tornamligast med lagen, tramstallsr
Jesum sasom en- hard domare, och ssger:
sGud dr. syndares fsnde, ty han ar ratt-
tardig. Du ar en- syndare, dertore Or Gud
din fende.' Salunda blir samvetet snardt
och nedslaget.'' @--'z. 'sS.'
"Men, srevordige Doktorw utropade
Fichtner djupt begymrad, Gar icke det.allt
i sin ordning? och kan nagon nedtysta
samvetets rost 7" s;.y -~.. ID, S5sr
"Kristus kan," svarade Luther skynd-
SAINT. "Gud ar icke ALA syndares fende,
men blot deras som aro ogudaktiga, obot-
fardiga och hans ords f5rtoiare Ty det
var arma, elanda syndare, som kanna och
erkanna sina synder, Kristus kom att fral-
sa. Ty just sasom synden ar at tvafaldig
art, sa ocksa ar Naturalization. Lagen,
mar den g6r slit basta och brukas till slit
t0rnamsta andamAl, kan andock icke CORA
mera, an hjelpa oss kama vara synder,
och torskracka oss med d0den. Men der
en- menniska ar f0rskrackt, och kanner
synd, d0d, Guds yrede och dom, der ar
sannerligen ingen rattrardighet, intet som
ar himmelskt och gudomligt, utan endast
sadan sinnesoro, som ar vanlig bland men
:niskor. Harat ar det tydligt, att lagen
kan intet utratta som ar lifgifvande, trail
sande, himmelskt eller gudomligt, men
tjenar endast dertill, att ofvertyga oss ON
det onda iverlden, bade inom och utom
osi. .sy% aas .TE e
aaSkulle icke lagen i sadant tall blitya
otverfodig?" tragade Fiehtner.
20 nei unge man. svarade Luther.
aLagen ar gifven, pa Diet den skall drifva
ett bekymradt samvete till langtaa efter
Guds lofte, och sit soka Kristum. Lagen
DR. afven ett Ius, som uppsnbarar, san
ming icke Guds mad, ieke heller den ratt-
lIEulkHc6s ktuOu uSuACu Vu AaCAuAoA3
uppnlr evigt lii och salighet, utan hgen
kommer oss att kama var synd, sysgAeter,
OGDEN, Gnds vrsde och dom. Bet ar
lagens serskildta arbete, och den kan iske
CORA mer. Men euanqelius ar ett helt
annat ljus, ty det styrker bedr0tvade hjer-
tan, vederqyicker, trostar och hhjelper dem.
Ty eyangelium visar huru Gud kan vara
nadig emot f6rlorade syndare for Jesu
skull, om de tro att de aro aterl6sta genom
hans dod, och at genom hans seger Diver
doden, ala valsignelser, MD, syndernas
t0rlateIse, ratttardighet och evigt if aro
dem skankta Dk Vi CORA s&dan atskill
mad mellan lsgen ooh evang ium, tillskrif-
Va Vi hyardera deras tillboriiga verk och
embete.' = s.sss. s IS .s E. ss9as .
"Ackw utropade den unge mannen, r0rd;;
sthvarf6re var min stackars NOR f0rnekad
danna frost sin dodstimma! DI Vi i