Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-04-28

l KAP.
Uppfostran utan Bibel och
Boni barnaAren.
Midi igenom provinsen Sachsen fyter
den gamla aoden Saale. Pa hennes vagor
synda. myckc., och ON hvarje saale-Jonas
skulle kastas 5sverbord, hyarifraa skulla
ALA hvalfskar komma att uppsluka dem !!
Derf5re blir hon ALA varar vred och brusar
och rasar och gifver ued sina isstycken
valdiga stotar skeppen, som foras pa
henne. Men BLOT IA hora pA hennes
predikan. Manga skeppare lata heilre
sina skepp In sina hjer.an s5ndeEslas.
I saale utgjuta sig fran baaa s;dor
manga mindse strommar och backar, som
vidga den gamia modren och Ska hennes
styrka, Sd att hon kan b;lra pA sit vasten
ALT Store och st5-re skepp. Vid e.s At
dessa tilla5dsn kgge. en- avarn vid andan
af en- valmaeads by. Utur denna qvarn
bar man for nagra Total at .r sedan dess
ega.e mjolnaren till grafven. Hus.run
hade v;d den enda sonens t5delse ar fore
hoaom gait till hvi,a. sjelf rycktes han
bort i siaa b;ista Ar at nerfebern. Han
hads letvat sasom man vaaligen piagar
lefva han dog sasom man vanligen plagar
do, mar man icke f5rut tapkt pa doden.
OGDEN kom orver honom sasam en- tut ON
natten. Lakare stodo onkrins hans sjuk-
badd Sd manga som der voro qvarnstenar
qvarnen; men en- sjalasorjare, som med
bon och til.tal kuaaevscka upp hans hjer-
ta utur dess langa s5mn, syntes ieke till.
Mannen hakade sig fast vid Efvet SOM en-
drunknande vid den spada piiqvisten, SOM
Hunger ned fran stranden. Grenen brast
nzturligtvis och mjolnaren stod omedel-
bart frantore dea evige domarens thron.
den sista minuten tradde mjolnaredran-
gen Andre.s at lika alder med sin hus-
bonde sakta inom dorren och bad slit
hjerta: "Herre, gack icke till doms med
honom, Here, var hans gal nadig"
Pa besratningsdagen stod qvarnen stilla,
pa manga ar for forsta gangen, ty sach-
sen, som pa de fiesta andra stallen, Cd
qvarnarna pa SON och hogtidsdagar, Hksom
andra dagar Det ar besynnerligt, att det
tillstes; ty bakom 3:dje budet star intet
privilegium serskildt ter mjolnare. Vid
ikbegangelsen, som manga rika slagtingar
och kusiner bivistade, gick Andreas framst.
Pa armen bar han mjolnarens 2:a,iga son
Karl. Gossens blomstrande kinder stucko
pa EFT eget satt af mot hans svarta sorg-
dragt Lif och dod voro har pa det in
nerligaste parade med hvarandra. Barnet
forstod ej hvilken tung vag detgick. Den
som detta dodstall narmast rorde, begrep
det aara minst. Mjolnaren s;inktes ned
i grafven Da hvar och en- af slagtingar-
ma kastat sina tire handler tulla af jord pa
kistan, lat afyen Andreas barnet tire gan
ger kasta jord ned med sina sma handler,
och da ALA stodo atilla och laste sakta en-
bon, lade Andreas afven ihop barnets ham
der och foressafyade det halfhogt: "Fader
Var" och eGud skanke honom en- glad
uppstandelse" Sedan fyllde man igen
grafven. Der hvilar nu denne mjolnare
till den stora uppstandelsens morgon. =
Han hor aldrig mer nagon qvarn ga. Vi
lemna honom 70 och fragai stallet: "hu-
ru gick Diet hans lille son z"
Fran kyrkogarden yande slagtingarne
tillbaka till qvarnen for att halla rad ON
gossen. En- morbror forklarade: Jag
tager pilten till mig, jag har inga barn /;
qvarnen kan Andreas, pa hyilken Vi ita,
skota for den omyndiges rakning;; hon
far icke saljas mar Karl blir myndig, Of
yertager han henne; han maste ocksa
hbitva mjohare, y han harstammar pa IA