Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-04-10

inAt oat uioaAiinal hoiiai jay uSIH, NE
himmelska drommar, malningar tran q
salg verld. Margareta fortsatti Det 81
nes mig som ON en- angel berattade mi,
ON lycksaligheten j, den lyckliga verldel
derotvan! NJ tror jag at nj aldrig vari
olycklig; och dock"-hastigt atbrytand
sig sjeH-char nj verkligen f0rblityiit upp
hold ofver ALT menskligt lidande? hde
nj icke, da andra Ida k;nner nj verkli
gen ingen af de smartor, som uttr5tta va
anae? Ar der intst pa jorden som be
drofvar err"
! Margareta lutade ned hufvudet diupart
in vaaligt och t0rsjonk i tystnad. Der
unge mannen, drifven dertill at sin ovan
liga hjerterorelse, n;irmade sig henne, upp
lyfte sakta hennes hufvud och, da han SAG
hennes bleka kinder betackta med en-
Ayktig g i-eedaad och markte tysta tarar rulla
,, ,ed tran henn-sss blinda ogon, sade: "Mar.
oareta ,, kan icke 1edraga mig! Nj
ocksa har edra sssorger, och ois1eer den inre
himmelska malningen, som nj skadar, Ut
BREEDER sig en- dimma. som tol,,..ojer Guds
herrliglet for ert i re oga. Men s., SAINT
jag tror pa en- Fralsare, nj skall betrias
fran dessa bedr5fvelser!' ..4-a .sae.
"Herre," syarade hon med stor sinne:-
orc, "hhvad ratt har nj att st5ra min SHINES
friai:? Men hon hemtade sig straxt, oc.s,
fortsatte en- mildare oc,s: oc;s nastan bontal-
lande ton-"S;ig i'genting mera-ni De-
>drager er self! Huru kan nj, en- fram-
ling, vets hvad ingen sagt er?'
"Margareta," fortsatte den unge man.
nen, skall jag Saga er orsaken till edra
bekymmer NJ ar dee liza bena0tta och
t6rkasta0e dottren 1 huset' Delta ar det
sar som gor att ert hjerta BIDDER. Men
sa SAINT jag ar en- lefvande menniska,
skall delta sar, med Guds hjelp, blitva
heladt"
Den blinda hickan skakade bekymradt
pa hufvudet, under det tararne str0mma-
de nedf;r henncs r:armorhvita kinder
"Gud 5r barmhertigw aade hon ID lksom
tor sig sjelf. "Han har frantagit mig
synr0rmagan, men han har gitvit mig
tjrmaga att filla tarar. Huru lycklig jag
ar att jag anda kan grata. For manga,
m1nga ar var mig ifven denna gatva n:istan
f,rnekad."
Fichtner vile just fortsatta samtalet, da
han horde en- dorr oppnas och tillslutas i
ett an gr;;nsande rum. Den blinda fickan
liksom spratt till da hon h;jrde delta ljuI.
Sasom unpskr;imd nr en- dr0m, sade hon
bradskande: "Herre, hyad SADIE nj for EFT
ogonb'ick sedan tro mig, nj bedrager er !!
Nj sade mig gar att nj hale intet ondt
sinnet emot oss, och jag hailer er till delta
ord. Gif mig ert l5fte pa att nj will, hvar-
ken med ORD eller handling, sm;irta nagon
onda detsa hus; hor nj, ndyon enda i
delta hus!'
''Margarcta,' svaradc Fichtncr, allvar-
.igt, ''der ell rAttv,s och heliy G,ld talar i
sina egna domar, der kan menniskan intet
lsg-a til, cj heller taga nago itran. Men
jig lofvar er, att hval ja, sa,er e,ler g5r
delta hus, det will jag s;iga och yora sisom
en- tjcnare at Herren himmelen. Till
fredsstaller delta er?'
"Nej, nej" ropade fickan med en-
sm;irtsamt bedjande rost, och holl den
unge mannens hand hardt I delta Ogon-
blick 0rT,nales d;rren til! cit angr;insanae
rum, och Fichtner hade knappt It'd att in
taga en- mera omisst:inkt st :'lning
net var katarina, som intradIe. Hon
hade prydt sig pa EFT kostb trt sat-, bril-.
janta ringar och armband glittrade pa
hennes fin grar och armar; en- vacker gr5u
sammetmJ;ssa med gu'dbrim betackte der
Ofre delen at hennes hufvua och en- del al
he: ne dj 1pblonda harfator; en- sirlig
XII rte sick h:in:s,'e pa tvi s;lfvcrkeljo,
vid hennes hjgra sida, hvilken sku!|e yars
siilnebi;den at en- ilitig husmoler; hen
nes Jgoa. si vii som heancs fulla blom
straa.;e ailsi gte lekse EFT leenle at v;lyiljs
oc! den u,est fu|'komliga sje.fbelatenhet
"Forlat mig, herr Fichtner," sadc ho'
en- behaglig ton, "att jag lasit er v;inta
jag hialer er vilkommen min taders
namn." T.
"Det ar min skyldighet att bedja er ON
f5rlatelse,' svarade han. "Jag ser uu at
jag komm;t pa en- opassande timme, mer
min otalighet ar stor. Kan jag hoppas
fnna sysselsattning ert hus?" s..e--
Gag tror nj ma hoppas," svarade Kata
rina. "Det ar sannt, min far har ;innu e
sakert bostimt sig. men Jag har orsak at
tiaka Diet han ;r mera villig i dag an gar.
-"Och hos hvem star jag i t5rbindelst
for denna for1el,ktiga vandning NIT
oder" fragade Fichtner "Sakerliget
hos ingen AMMAN in er, varda naamsell, ocl
i er vanliga bemedling."
4 Katarina nelslog 0gonen som ON for
virraa, och dock var det tydligt pa henne
uppf,rande att det hehagade henne hvat
han sale. .'Ar Diet icke enkristlig pligt,
sa1e hon slusligen ha|thogt, satt bevis;
vara medmenniskor godt ?'' Forts.
DEN LUTHERsKALARAN
A. Oh SAKRAMENTERNA.