Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1858-05-11

men sa ylsste jag dock smart, att en- qyinna
har den st0rsta ara deana verld ~ vi
voro allesamman fodda At qvinnor och att
afyen Guds Son self foddes At qyinna,
Diet Or ingen ringa ara for akta standet.
Och da Eva framhades till Adam, da ar
han alldeles full af den hel. Ande, gifver
henne ett sd herrligen sk5nt namn, och
kallar henne Heva, det ar, ala letvandes
moder. Han kallar henne ickesin hustru,
utan en- moder. Da har du, alskade Kar
the, den hogsta klenod, ara och smycke
bland qvinnor."
"Prisen mig icke alltfor myclet, herr
Doktor !ssade husfrnn, leende. Edert
ber0m kunde gora mig h0gtardig =
calls icke, Kathe !" svarade Luther.
"Ett 'front.' hierta lemnar icke h0gfarden
rum och al du mig dock sasom en- from
hustru at Gud skankt och gifven, och ar
mig karare an konungariket Frankrike
och herrskapet Venedig. !"
.Och J hatven sadant t0rdrag med nina
tel och svagheterp svarade hon. "Vet
jag dock raft val, att J ofta masten hafva
talamod med mig.
'Latdet vara godt, alskade!' SADIE Luther.
"Jag ar afyen Adams harm; och att oenig-
het och grail inom akta standet stundom
uppstar, det ar var fordertvade naturs ond-
ska och svaghet Da kommer djetvulen
och inkastar illvilja, afvund och misstankar,
onda ustar pa begge sidor, sd att en- varder
den andra gramse. Derifran har oss den kare
Herren dock nadigt bevarat Jag will ock
ber0mma mig en- gang sasom St Paulus.
Kathe, du har en- from man, som har dig
kar, hvart0re du, lksom andra tromma
hustrur, ar en- kejsarinna; erkann det och
tacka Gudw p $685. & ea.s8
"Visserligen, alskade code here, Diet
gor jag al hjertans grund p svarade hus-
frun "Det ar ju den h0gsta mad at Gnd,
sasom j ofta hafven sagt, da i akta stan
Diet akta tolk st;idse halla hvarandra kara,
och gerna t0rlata hvarandra deras tel"
"Vi kunne icke villa hatva Diet battre
an vara stamfJraldrar p sade husherren,
leende "Adam och Eva hatva val, under
de niohundrade ar de letvat tillsammans,
tappert torebratt hvarandra, och Eva till
talat Adam salunda: Du har att applet.
Dertill har-val Adam svarat: Hvart0re
gat du mig dct? De hafva val utan tvif-
vel under en- sd lang sin lefnadstid i slit
aktenskap med hjertesorg och suckan er
farit mycket ondt och mycken olycka. vi
aro icke b;ittre in vara tader p
"Dock," afbrot sig Luther, vandande sig
vanligt emot sin gast, "under det jag som
akta man och fadel beromt aktenskapet,
har jag, sasom menniska och kristen, icke
behandlat er mycket artigt. Jag har ej
annu bjudit er vara v;ilkommen, just som
ON 'ej voren narvarande. J ;iren tvit-
vclsutan den unge mannen tran Milano,
ON hvilken min dyre Veit sager mig sd
mycket ber0mligt, huru J sutten jemte
honom och min trande Lukas och sd upp-
marksamt ath0rden berattelsen ON fransis-
kanen Korbach och min trogne Myconius. "
Fichtner rodnade da han horde sadana
ord ON sig sjelf. "Arevordige Doktor,"
sade han, ''om eder sekreterare sagt nagot
till mitt berom, har han gjort oratt."
t'Det ar kristligt taladt," sade Luther ];
"och ehuru jag icke tycker ON att Sc ungt
folk alltt0r blygt, utan beundrar nagot at
sjeltstindighet dem, So har dock allting
sina gransor, och 0dmjukhet bekommer
en- ung man mycket val" r. s. 7"
Emellertid hade fru Katarina uppstigit
och vile lemna rummet och taga den lille
Johannes med sig. Men barnet vile blif-
va qvar och borjade grata, mar modren
karligt vile n0dga det Och som han ic-
ke kunde tystas, utan utbrot haftigare
graf, sade Luther s"Vanta, Hans, viyilje
utdritva den onde anden." ..~.s
Och dermed fattade han lutan, som stod
EFT horn af rummet, gjorde nagra grepp
derpa, och barnet var genast tyst.
"Sen J" sade han till Fichtner, civil
ken herrlig Guds gafva musiken ar I? just
sasom hon tystar barnets graf, utdrifver
hon afven djefvulen och g0r folk gladt.
/ Area afven en- alskare at fru Musica 2"
"Ja, herr Doktor," svarade Fichtner
med ett af glade upplyst anlete. .o1 :
"Och 1orstan j att sla pa luta 2" fraga-
de Luther. Och som den unge mannen
atven fforsakrade delta, forttor Luther. helt
glad "Da han ] kommit rattan It'd.
! Hans skall smart blitva lugnad. Haven
J hort ON de iva Kristi martyreri i Brus-
sci =? Berattelsen derom har jag skrifvit
pa vers och afven satt musk dertill och
som min dyra Kathe annu icke hort det,
skolen J hjelpa mig att spela etfor henne!"
/ Luther skyndade ett narliggande rum
. och atervande, smart med en- stor box.
Han oppnade den och rackte, ikt ett lyck-
igt barn, som TAFT slit hjertas onskan upp-
ylld, lutan at den unge mannen, sagande:
"Nu, herr Mailandare, spelen delta stycke
sasom David brukade spela. Fran sangen
sxolen blifva befriade, den kommer pa
m n part. Och du, alskade Kathe, skall
med Hans uppmarksamt h0ra pa, och lu-
stigt sjunga med oss j dit hjerta !"
Fichtner tog lutan, och som han var
mastare af denna konst, spelade han med
! asknrhnt Och nffrvnk dnt Enrfa f1rsnAlef