Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1857-12-31

Oh Qe N&E16 0a00p4 0H aQQ1kG9QI11m&s HI
ihsf man latit agen lhviila eSn0t yillIbcnd.r
sss tIitt fsrit % kling iin a. ~ 'lks ock
bort nzpsas; ty at skicka bert en ocll rar,-
nan sltlan hade nog gltt fii6r sia, On det
It'd bliifyit anvaAdt Ill det i; tur tu;irigs
sent; f5rlaget ser maI sie nu ON eiter ~ =
lyagar. Jag anser, att den u hUglo1iRsr
llagutskot fJreslasDa u Just i NM I
som ingen; II delta utskotts hetSnksnde I
will lemna allti den stillnisg som det 81, 4
och lata qyarsta pa papperet n. B. 4 fap.
ett strait, som aldrig borde Sd kallas, enc
dan enligt var kyrkas asigter rsIiiEiius III
5vertygelse, d;dvens ON densskulle uftalas, ic-
ke skall som sadan bestraffas, och ett stfaff.
som icke k2n anvandassmot den ssSrs ska-
ran af de redan alkaline, icke heller shar a.
anvandas endast da och da, efter vederb5-h
randes godtycke, ty ett sadant tiIIstand ar
redan upplosande fjr samhal lei. Skola
lagar fnnas, 81 Dor aklagaremaktcn yara
bade berittigad och skyldig I'll sa lanst 1
den f0rmar CORA dem gallanae;s och. kan !,
! delta icke ske, mi lagen andfss att, den
Pderefter ma trada i full kraft. Ett ~ s.
Fdant forhallande 6fvcrensstanmer icks
med hgens vardighet icller med 0fvefile-s
tens helgd och samhillets valstand. Nu0
| har var nadige konung gjort EFT steg att,
forandra det frhallande af rittsl0shet,
hvari Vi ALT for lange befunnit oss dessssa, sss,F
angelagenheter vi ma for ett sadant am
bud betyga var undertakings facksamhet, II
! Ty. Diet ar vida battre, ON bland ,oss andra,
freligionssam1und an var eyangeliska kyr-
ka skulle befnnas, att |dessa samtund fa.
vissa rattigheter, in att de befnnas rats
lose och likv;il fordragas;; sadantiiir f5rned-
srande sd v;il Tor staten, som for 5desse med
borgare Och mir de icke ii efter lao
hafva nagon frihet, ren siclfva yerket
icke heller hindras sina tilltar, se cora
de hsad de behaga och ffoorst01ra var kyrka;
.sl mycket liiftare ON var kyrka ickel viii
slappa dem ifran sig, ntan hafva dem franz
gent sasom sina medlemmar och mednifva
dem att yid sockenstammor och pa riksda-
gar hafva sin talan som andra ;ifven
kyrkiga fragor. Hvad skall af ALT dctttrs
blifya foljden2 De skola, sasom hittills rfse
sat sig, tillvexa mer och mer,. oheidadt1
g5ra forargelse och latteligen kunna, der,
de yinna instes, undergr; fsa den samhalls-
Iyggnad, som hos oss annu hvilar pa den
evangeliska l;irans grund w vi naste sa-.Fs
ledes gora nagot; vi kunna icke lemna SAL
ken sldan den ir; annu mindre kunna via
j min tanke, CORA hvad lagltskottet till
styrker, att, jemte det Vi bibehalla det oan-
y;indbara hndsforvisningsstrafet, som Ill
detsamma som intet, beyilja konventikel-a
trihet och dcrmed eifva kyrkan alter till
pris att af yilddjuren nedtrampas. Sa-a
kernas summarizing har fort mig in i kon-
ventikelfragan, hvarom jag eljest t:innkt
att sedermera s;.rskilt yttra mig. Numna-r
ste jag siga min 0tvertygelse, att konyen-d
tikelplaNatet at d. Il Jan. 1726 slit mar
varande skick, d. y. S. sldant det blifyit
genom det K. brefvet at d. Is Dec. 1862,
hvars noggranna iaktagande ytterlicaret
tUrbjudits genom K. cirkular-br af a.
20 Jan. 1887, icke dr sd sorimligt; ty dett
;ir genom de tvenEe sistnamnda sskrifvel-s
serna uppdraget at konungens justitiekan-,
sler att efter profning af saken .anvanda,
konventikelplakatet eller icke; hvariger,oat, III
denne hogt uppsatte embetsman, som +
dessa 0mtaliga NAL val ingenting bonies
fJretaga utan underI lnig, ON ock enskild
fortragan hos kyrkans h0gste beskyddarex,
konungen SELF, har sig synnerligen ant6Srs-..
trodd uppsigten, att icke farliga sarnnnarnr-
komster ega rum. Men det III dock af-
ven delta h;inseende omoral;skt, att en-
lag skall fnnas, hyars ofyertradande stun
dom tillates och stundom n;ipses.. Och se-
dan andakten en- gang pa sina st;ilIen in
ON landet tasit denna betinkl kliga rik ktnins,L
att den walt konventikeln till sin. utvag;
hyilket dock sallmanhet icke tordes fega
rum der, hvarest presterskapet hyarken
befordrar konventikelyasendet elIer ar
i ordets ofentliga och enskiIda
fo5rkunnnnde, later denna r:ktning sig ic1
ke mera med nagras tvangslagar tiIIbvka-
visas. - Men vi aterkomma. till fraaan:
hyad ar nu att gora? Kan saken genou,
k. propositionen anses afhulpen? jag ma
ste med smirta bekanna, att jag icke I'm
ner mi ig vid densamma dess nuvarande
skick. Dess brister hafva aff f6regaende
talare blifvit nlera framhallna. I, Jag skulr
le mahanda till hFad de anfort ,kunna til
lagga ett och annat, som efter min over
tygalse talar emot donna forfattnines anta
gande. Men jag inskranker mig till att
med nagot mera eftertryck, in har forut
skett, ntm;irka den omstandighet, att hyad
il 5 arden f,reslagna foriattningen ipne-
halllles h5aill ar for kyrkan krankande.s TT dels
gores uttr;idandet ur kyrkan till en- f0r-
man, hvars atnjntande utan synnerlig ON
vilgar star 0ppet for hvem som helst; dels
tlllerkannes icke kyrkan den rat, som bor
qyarsta for dcnsamma, afven omg glandsf0r-
visningen sasom pafoljd for afIaH utearur
var lagstiffning Mig synes derfore,. att
det framlagda lagfprslagets .bJr. till
h0glof. lagutskottet aterremitteas f5r 1T
"a omarbetas, att (. religiionsstodde ddean
n d. 20 Mars 1856 dervid lasges e It'll
rrund. Denna i Ssi 1735 ars LnnrL sfaad-