Minnesota posten. [volume] (Red Wing, Minnesota) 1857-1858, 1857-12-15

hvad zhonsshad sagt och hdlt bekom mig
ingentingl
fs Hon steg upp for att ga hem, jag foljde
henne pa nagot afstand. Hon talade in
genting mera med mig. ffo6rr an vi konmo
tiH var egenz zdorr.
asSkoltimmen ar nu inne," sade hon, ga
min son, och lat mig annu en- gang forma-
na dig att tanka pa hyad jag har sagt."
H. s"Jag gar icke at skolan" sade jag.
Hon syntes foryanad ofver min djerfhet,
men svarade i en- bestamd ton: no ....
., "Du gar yisst Alfred; Jag befaller dig"
s"'Jag skall icke" sade jag trotsande,
"Endera delen maste du CORA, Alfred
Antingen maste du ga at skolan pa stund,
eller ock kommer jag att lasa dig inne i
dit rum och halla dig der tilldess du ar
fardig att lydia mig" e f., -~.-s ~
jag trotsar er att CORA det," sade jag,
mi rar ej med "a mig npptor trapporna. )"
"Alfred, vail nu,V sade hon i ,,det hon
lade sin hand pa min skuldra. Hon dar-.
rade mycket och var dodligt blek. rgv
Com nj ror mig, sa sparkar jag er," rot
Jag torskracklig vrede. 80 <4.s ....
evil du ga Alfred?" .... r
"Nejw svarade jag, men slog ned nina
0gon for hennes blickar.
"Sa kom da och folj mig" sade hon i
det hon fattade min arm med kraft
Jag lytte min fot-o, hor mig min son,
h0r mig!-jag lyfte min fot och sparkade
henne, min saliga NOR! f
.Aek, jag kan blifva vurmig mitt huff
vud da minnet rusar 0ffver mig sasom en-
str0m! Jag sparkade min mor-en svag
qvinna-naan moder! ..,
Hon stapplade baklanges nagra steg
och lutade sig mot vaggen.r Hon sag ic-
ke pa mig, men jag sag huru hjertat slog
uti hennes br0st.
30, himmelske Fader, 'ropade hon, "ffo5r-
lat honom, ty han vet icke hvad han gor."
Just detsamma kom var formyndare
gdende forbi dorren, och som han sag
min moder vara blek och oskicklig att hjel-
pa sig sjelf, sa stannade han. Hon bad
honom komma in
p, Gag denne gossen och for honom upp-
for trapporna och las honom inne pa hans
rum" sade hon och vande sig bort fran
mig. Som hon gick in uti sin egen kam-
mare, sag hon tillbaka och gat mig en- sa-
dan blick den kan jag aldrig f5rglomma.
Det var en- blick af djupaste sorg blandad
med den innerligaste karlek. Det var
den sista outsageiga vandan af ett brustet
hjerta. ..,
. I ett 0gonblick befann jag. mig en- fan
ge pa mitt eget rum. I borjan tankte
jag tor en- stund att kasta mig ut igenom
f0nstret och krossa mitt hufvud; men jag
var .radd for d0den, emedan jag var obot-
fardig. Stundom blef mitt hjerta upp-
mjukadt, men hardheten uppvaknade igen
och bad mig for ingen del gifva efter.
Min moders bleka ansigte svafvade for
mig. Jag kastade mig pa sangen och
somnade in. Jag vaknade vid midnatts-
tiden och led da at den raa nattluften, och
var tillika uppskramd af forskrackliga dno-
mar. Jag skulle da gerna hafva gait till
min NOR, ty jag darrade af truktan; men
min ,dorr var last. ..... .-..> ......-...t
gaa Med dagsljuset torsvann min bafvan
och jag fck nytt mod attsqvatva ALA bait
re kanslor. Tjenaren bar supp min mat
men jag smakade den ej. Mig tyktes att
dagen vile aldrig taga slut. j. s.at1 IN,
% Justi' attonskymningen horde jag latta
fotsteg, som narn1ade sig min dorr Det
var min syster som kallade mig viid namn.
E.. "Hvad underrattelse far jag, bringa
mamma fran dig?" ffraagade hon. r,lsfr.f;d
- "Andeles ingen," svarade Jag. iszaa
!=5"Ack, kare ALFRED, for min och for al
las var skull, sag att du angrar dig, hon
langtar efter att torlata dig 81 .,-,.%-F
sta a"Jag will Iej drifyas till skolan emot min
egen villa" svarade5 e5jag. tE5t aitaed :
az"Men du VIII ga ON mamma onskar det,
kare Alfred, ," sade hon vanIgt. -
= : =
b. t"Nej, ,det gor jag inte,i och du behofver
lei Saga ett ord mer derom," !" var NIT, svar.
T aAck bror lille, du dodar henne! du do
dar henne!! och Sc d far du. aldrig en- lycck-
ig stund." zs..,.s s.s.sT,ss,s .s.,%..s
Pa detta svarade jag ingenting. Nina
kanslor rordes, men jag stod annu emot
deras iindytande Min syster ropade pa
mig, jag gorde intet sYar. Jag horde
,henne ga sakta bort. Alter kastade jag
II