Slaný

MěstoSlaný(německySchlan) je někdejší královské městovokrese Kladnoasi 29 km severozápadně odPrahy. Ve městě a jeho částech žijepřibližně 17 tisícobyvatel. Částmi města jsou Slaný,Blahotice,Dolín,Kvíc,Kvíček,Lotouš,Netovice,Otruby,TrpoměchyaŽelevčice.
Tvar vlastního jména Slaný je podle příruček spisovné češtinymužský, tedyten (náš) Slaný. Z historických zmíneki ze současného písemného i mluveného úzu však plyne proměnlivost mluvnického rodu. Hájek z Libočan uvádí název s mužskou koncovkouSlaneja původ v pomístním jménuSlanej vrch. Tvar středního roduSlanézase zmiňuje ve svém zpracování středověkých letopisůPulkavy z RadenínaaBeneše z HořovichistorikFrantišek Palacký:město Slané obleženo jest...August Sedláčekve svém místopisném slovníku zdůrazňuje tvarSlaný.V místní mluvě je však téměř vždy shoda ve středním rodě, tedyto (naše) Slaný, moje rodný Slaný mělo, Slaný vyhráloapod. Z toho plyne i občasný úzushyperkorektního tvaruSlané.
Na území města Slaného a naSlánské hořejsou četnými vykopávkami doložena různá osídlení ve starší i mladšídobě kamenné.
Podle kronikyVáclava Hájka z Libočan, jejíž historickou věrohodnost je třeba brát s rezervou, bylo město Slaný založeno roku 750 knížetemNezamyslem.Již toto bájné vyprávěnírenesančníhopisatele však ukazuje na starobylost, která tomuto městu byla v průběhu staletí dávána.
Trhová osada Slaný vznikla u brodu v obdobíraného středověku, nejspíše již v11. století, při důležité obchodní stezce vedoucí z Prahy doSaska, kterou zde protínají další vnitrozemské cesty. Přestože nepatřila mezi významná zeměpanská hradiště, nacházely se zde některé lokální knížecí úřady, mj. soudní instance. V průběhu 12. století zde vzniklaexpoziturabenediktinskéhokláštera v OstrověuDavle, který v okolí získával majetek nejspíše přímo od panovníka. Mniši zde založili také nový kostel zasvěcenýsv. Gothardovi, jehož úctu ostrovský klášter šířil. Nejspíše ještě do konce 12. století nebo nedlouho poté zde vyrostlarománskátrojlodníbazilika, předchůdcednešního farního kostela. Majetkové državy několika zejména církevních institucí na území významné osady a v jejím blízkém okolí byly také důvodem, proč se panovníkovi nepodařilo povýšit ji na město dříve. Základním předpokladem tohoto kroku totiž bylo majetkové scelení lokačního území a vytvoření majetkového zázemí v okolí.
Přesné datum vysazení novéhokrálovského městadlemagdeburského právanení známo. Stalo se tak mezi roky 1295–1305; roku 1295 ještě královským městem nebylo, ale povýšení udělil králVáclav II., který zemřel v roce 1305. Nedlouho po založení bylo nové město opevněno. V roce 1348 zasáhlo město zemětřesení. Po roce 1358, kdy bylo králemKarlem IV.nařízeno založení vinic v Praze a posléze v královských městech, došlo k rozšířenívinohradůve Slaném. Rozkládaly se na stráních Slánské hory či na úbočí Hájů. V tomto období byl založen v blízkýchOvčárechkostel sv. Václava, jenž je patronem vinařů a rybníkářů.V roce 1371 jej zasáhl ničivý požár, bezprostředně po něm začala obnova města včetně novostavby farního gotickéhokostela sv. Gotharda.
Krátce po vypuknutíhusitských bouříroku 1419 opustili město ostrovštíbenediktini, kteří se do něj již nikdy nevrátili, a do města přišli reformní kněží stranypodobojí. Slaný dokonce patřil mezi tzv. šest vyvolených husitských měst, která měla být spasena při nadcházejícím konci světa očekávaném radikálními kazateli. V květnu 1420 došlo ke zvratu, kdy město obsadilaZikmundovavojska a navštívil ho dokonce sám panovník, který zakročil proti příznivcům husitství. V březnu 1421 však otevřeli měšťané brány opět husitskému vojsku a stali se součástípražského městského svazu. V něm zůstali až do dobytí a vyplenění města vojskem radikálnějšího táborského svazu pod vedenímJana Roháče z Dubév dubnu 1425, jehož součástí se potom stali na dalších deset let. Po porážce táboritů vbitvě u Lipanroku 1434 se město poddalo vláděpanské jednotya roku 1436 přijalo Zikmunda za krále. Slaný nadále patřil k umírněnémuutrakvistickémuproudu, roku 1452 podpořil volbuJiřího z Poděbradzemským správcem.Král Jiří z Poděbrad pak městu věnoval mnoho výsad.
Bývaly zde strojírny, doly,kasárnaa také lázně.
Nekatolické město se účastnilopovstání proti panovníkoviroku 1618, kdy zde pobývala rodina vzdorokráleFridricha Falckého. Po porážce stavovského odboje nastal zásadní zlom v dějinách města, které se z hrdého královského a krajského města stalo městem poddanským a v krátké době svouprotestantskouminulost zcela popřelo. Vdobě pobělohorskébylo v roce 1623 město dědičně zastavenoMartinicůmsídlícím v nedalekémSmečně. Řada obyvatel odešla doexilu, nejvíce pak v roce 1626, ale po roce 1630 se část slánskýchexulantůvrátila. V nových poměrech nahlíželorekatolizovanéměsto na navrátilce jako na kacíře beze cti a velkou roli v tom hrál i jimzkonfiskovanýmajetek.Zatřicetileté válkypak bylo město poškozeno pobytem válčících armád.
Vlastník reprezentovanýBernardem Ignácem z Martinicse ve městě choval pragmaticky, práva měšťanů byla omezena ve prospěch jehopanství. Na druhou stranu tato významná osobnost své doby vtiskla Slanému barokní ráz. Roku 1655 založil při renesančním hřbitovnímkostele Nejsvětější Trojiceza hradbami městafrantiškánský kláštera uprostřed kostela nechal vystavět jako jeho srdceloretánskou kapli. Přímo na hlavním náměstí založil roku 1658piaristickou kolej, která zajišťovala vzdělání na úrovni středního školství, a provrchnostenskou správupanství vystavěl budovu čp. 1 zvanouMartinický dvůr. Roku 1662 dal vztyčit naSlánské hořetři kříže na znameníKalváriea roku 1665 nechal na dalším tehdy holém pahorku směrem ke Smečnu vystavětkapli Božího hrobu, nejstarší v Čechách.
Kolem roku 1830 vznikla při slánské prádelně slévárna a opravna strojů, která se v roce 1872 stala základem firmy Bolzano, Tedesco a spol. Po úmrtí zakladatele Bohdana Bolzana roku 1884 převzal firmu šéfkonstruktér Max Hirsch. Ten neměl však tolik finančních prostředků, musel přijmout několik tichých společníků. Stačilo pár let a všechny vyplatil, stal se tak jediným majitelem. Vědom si skvělé pověsti podniku vedl jej dále pod stejným názvem Bolzano, Tedesco a spol. Po smrti Ing. Hirsche roku 1898 vdova prodala továrnu akciové společnosti Breitfeld, Daněk a spol., která vlastnila již továrny v Praze, Blansku a Ústí nad Labem. V té době akcie společnosti dávaly na burze výnos 6 % ročně. „Bolzanka“ zaměstnávala 859 lidí.
Roku 1906 došlo v rozvoji továrny k rozhodnému kroku. Centrum podniku bylo přesunuto z dolního závodu na pozemky ležící jižně od továrny a dráhy Prahy-Most, kde začala výstavba kotlárny, elektrárny, kancelářských budov a vlečky. Stavba byla dokončena v roce 1907, hlavní budova měla přes 3000 m². V roce 1910 Akciová Společnost Strojírny Breitfeld, Daněk i spol. ve Slaném založila své lokomotivní oddělení a dle dokumentace vídeňského ministerstva zahájila stavbu sdružených pětinápravových nákladních lokomotiv na přehřátou páru řady 80.1 pro rakouské státní dráhy. První z nich spolu s rovněž ve Slaném vyrobeným tendrem byla dodána v září 1912. V pozdějších letech se ve Slaném vyráběly pro kkStB a později pro ČSD lokomotivy řad 170 (ČSD 434.0), 80.9 (ČSD 524.0), 270 (ČSD 434.1), 310 (ČSD 375.0). Prvním přednostou lokomotivního oddělení byl ustanoven Ing. Ignac Feichtinger, povolaný z rakouskélokomotivky ve Floridsdorfu. V roce 1914 vystřídal Ing. Feichingera na místě šéfkonstruktéra teprve třicetiletý absolvent pražské polytechniky Ing. Václav Štěpán, zaměstnaný u firmy od roku 1910. V letech 1923–1926 zde byly pro ČSD vyráběny lokomotivy 534.0. Konstruktéři lokomotivky vynalezli odjiskřovadlo soustavy Štěpán-Halla. Stavba lokomotiv se ve Slaném udržela i po fúzi s Českomoravskou-Kolben v roce 1927 a plynule pokračovala až do roku 1947, kdy byla ukončena.
Dekretem presidenta republiky ze dne 24. října 1945 o znárodnění průmyslových podniků se stalo ČKD státním podnikem a 1. ledna 1947 samostatným podnikem s výrobním programem: silniční stroje, jeřáby a vodní stavby, lžícová rypadla, hornická zařízení, zařízení pro cukrovary, ocelové konstrukce.
Dějiny územněsprávního začleňování zahrnují období od roku 1850 do současnosti. V chronologickém přehledu je uvedena územně administrativní příslušnost obce v roce, kdy ke změně došlo:
V městě Slaný (9731 obyvatel) byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody (výběr):
Ve vsiDolín(přísl. Želevčice, 761 obyvatel, samostatná ves se později stala součástí Slaného)byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody:cihelna, holič, 4 hostince, konsum Včela, kovář, lom, 2 půjčovny mlátiček, pekař, 3 řezníci, 3 obchody se smíšeným zbožím, stavitel, 2 trafiky, velkostatek Rubeš.
V obciKvíc(přísl. Kvíček, 1227 obyvatel, samostatná ves se později stala součástí Slaného)byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody:autodílna, 2 výrobny cementového zboží, 3 cihelny, holič, 5 hostinců, kovář, konsum Spořilov, kovář,krejčí, 2 mlýny, obuvník, 5 obchodů s lahvovým pivem, pojišťovací jednatelství,přádelna bavlny, 8 rolníků, řezník, 7 obchodů se smíšeným zbožím, 3 trafiky, továrna na velocipedy, 2 zámečníci.
Ve vsiNetovice(160 obyvatel, samostatná ves se později stala součástí Slaného)byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody:hostinec, 4 rolníci, obchod se smíšeným zbožím, trafika.
Ve vsiTrpoměchy(194 obyvatel, samostatná ves se později stala součástí Slaného)byly v roce 1932 evidovány tyto živnosti a obchody:družstvo pro rozvod elektrické energie v Trpoměchách, hostinec, 2 rolníci, trafika, velkostatek Baňka.
Slaný je jako obec s rozšířenou působností přirozeným centrem obvodu Slánska a přilehlého Velvarska.Ve Slaném je celkem pět mateřských škol, tři školy základní a jedna speciální, čtyřleté a osmiletéGymnázium Václava Beneše Třebízského, Obchodní akademie Dr. Edvarda Beneše a střední odborné učiliště, nachází se zde i základní umělecká škola. Město Slaný zřizuje Vlastivědné muzeum, nemocnici, polikliniku, městské kino,divadlos několika soubory, množství sportovních zařízení a spolků, plovárnu aj. V roce 2010 zde byl založenPivovar Antoš, který navázal na starobylou tradici vaření piva ve Slaném. Jako oblíbená relaxační zóna slouží ve městě okolíČerveného rybníkaa městský lesopark Háje nacházející se v blízkosti 1. základní školy „Na Hájích“.
Od jihozápadu po severovýchod městem protékáČervený potoka jeho pravostranný přítokŠternberský potok. Dominantou města jeSlánská hora, která je společně sVinařickou horouvůbec nejjižnějším výběžkemsopečné činnostiČeského středohořía od roku 1998 je také přírodní památka.
Založení města Slaný u slaného pramene uvedlVáclav Hájek z Libočan. Že si slaný pramen nevymyslel, dokládá nález podzemního slaného jezera běhemgeologickýchprůzkumů. Obsahuje 3 %soli, přičemž mořská voda má 3,5 % soli.Cisterciáckýkněz vPlasích,Mauritius Vogt, zaznamenal v roce 1729 v rukopisuBohemia et Moravia subterranea, že se roku 1511 během velkého zemětřesení všechny slané prameny ztratily či odstěhovaly pod zem.
Pod Slánskou horou slaný pramen skutečně existoval, ale postupně se zmenšoval jeho obsah soli. Údajně ještě v 18. století byla jeho voda používána napolévkunebo zadělávání těsta místodroždí–Ca(HCO3)2(hydrouhličitan vápenatý) obsahovalCO2potřebný ke kynutí těsta podobně jakojedlá soda. Počátkem 19. století měla voda 0,1 % soli, v roce 1934 obsah soli klesl jen na 0,025 %, ale zvýšil se podíl uhličitanu vápenatého.
Slaný pramen, který již dnes (2018) neobsahuje sůl, ale je minerálním zřídlem, vyvěrá v Nezamyslově ulici. Pramen byl v roce 2019 zrekonstruován podle návrhu architekta Martina Zajíčka; bylo využito motivu čedičové horniny, jakožto symbolu Slánské hory.
Podle sčítání 1921 zde žilo v 795 domech 9 124 obyvatel, z nichž bylo 4 655 žen. Devět tisíc obyvatel se hlásilo k československé národnosti, 56 k německé a sedm k židovské. Žilo zde 5 366 římských katolíků, 134 evangelíků, 339 příslušníků církve československé husitské a 111 židů.Podle sčítání 1930 zde žilo v 1 140 domech 9 739 obyvatel. Z nich se 9 564 obyvatel hlásilo k československé národnosti a 103 k německé. Žilo zde 5 206 římských katolíků, 341 evangelíků, 1 771 příslušníků církve československé husitské a 85 židů.
Lze předpokládat, žežidovštíkupcia obchodníci Slaný navštěvovali běhemvýročních trhůa přicházeli sem po obchodních stezkách již vraném středověku, tedy ihned po vzniku města od 11. století, podobně jako jinde vČeském království. Někteří se zde v průběhu raného středověku usadili snad natrvalo. Nejstarší zpráva o židovském osídlení Slaného však pochází až z první poloviny 14. století, kdy je zmiňován „Žid slánský“ jakožto majitel domu veValentinské ulicinaStarém městě pražském. Roku 1444 prodal Žid Izák svůj dům ve Slaném místnímu smolařovi Martinovi, o dva roky později, roku 1446 prodává tentýž Izák další svůj dům jinému místnímu obyvateli,soukeníkoviJankovi. Z téhož roku pochází i doklad o dalším prodeji nemovitosti, kdy „Žid Josef prodal dům měšťanu Petru Sulkovi“.
Slánští měšťané se ale proti pobytu Židů ve městě opakovaně bouřili, protože židovští obchodníci pro ně představovalikonkurenci, a tak roku 1458 získali od králeJiříka z Poděbradmajestát, jenž stanovil, že žádný Žid nesmí strávit ve městě déle než jednu noc a při vstupu do města musí zaplatit poplatek 1groš. Na dnes již zbořenégotickéměstskéPražské bráně(zbořeno 1841) byla údajně plastika či vyobrazení Žida držícího minci.
„Přišel-li cizí Žid do Slaného, musil zaplatiti poplatek ve bráně, a po vyřízení svých záležitostí neodkladně opustiti město. Přenocovati mohl v blízkýchLidicích, kde chaloupka, nazývaná Židovna, dosud připomíná dobu tu,“píše v dosud nepřekonaném předválečném sborníkuHugo GoldaDie Juden und Judengemeinden Böhmens in Vergangenheit und Gegenwartz roku 1934, v kapitole věnované Slanému a okolí, místní činovník slánské židovské náboženské obce, pan Richard Fanta.
Z 16. století pocházejí zprávy o tom, že Židé nesměli ve městě už ani přenocovat. Koncem 16. století si místnícechkožešníkůakrejčíchvymohl dokonce povolení bránit Židům v obchodovaní s těmito komoditami na území města. Nicméně zákazy a omezení nebyla vždy stoprocentně dodržována. Příkladem může být např. Liborem Dobnerem dokládaný pobyt židovského dryáčníka (mastičkáře) Šalomouna Rennera k roku 1603, či pobyt židovského lékaře Abraháma ve Slaném v roce 1607, jenž léčil chromého syna místního měšťana Adama Jiráska. Tento Abrahám byl osvobozen od placení všech cel v Pražské bráně. K roku 1793 je v seznamu familiantů uveden ve Slaném usedlý Žid Izák Steiner s manželkou Marií a synem, jenž se živil prodejem masa a pálenky. Dle stabilního katastru je roce 1840 dům čp. 456 vlastněn Jákobem Freundem.
Židé se natrvalo a bez omezení směli v královském městě Slaný usazovat až po revolučním roce 1848. Již roku 1861 je založen náboženský spolek (Israelitische Cultusverein Schlan), později přeměněn na plnoprávnoužidovskou náboženskou obec(Israelitische Cultusgemeinde Schlan). Dne 8. února je započato se stavbousynagogy, která je slavnostně otevřena již o necelý rok později, roku 1865. Nachází se zhruba sto metrů severovýchodně od Masarykova náměstí ve Fričově ulici. Vystavěna byla podle projektu slánského architekta Františka Štěcha vmaurském slohusnovorománskýmiprvky a nahradila tak již nevyhovující předchozímodlitebnuisraelitské náboženské obce v hostinci U Templu v Kynského ulici.
V květnu 1864 získala židovská obec povolení ke stavbě a již v roce 1865 byla budova zprovozněna. Jedná se o dvoupatrovou budovu orientovanou v ose východ-západ, vyhotovenou v tehdy módním tzv. maurském slohu. Střecha je sedlová, východní štít členěn dvěma okenními osami, mezi kterými bylaron ha-kodeš, nad ním jedno kruhové okno, ve štítě dvě malá okna. Vstup jen ze západní strany, portál zdobený sloupky, nade dveřmi dochováno desatero, nad ním velké kruhové okno ve štítě a dvě malá okna. Dřevěná ženská galerie byla přistavěna roku 1895 v poschodí při západní a severní straně, přístupna byla schodištěm ze sousední židovské školy přistavěné k severní straně synagogy. Jižní stěna synagogy je členěna čtyřmi okenními osami.
V synagoze působil mj. rabínFilip Bondy, proponent českožidovského hnutí a pozdější rabín českožidovského vlasteneckého spolku Or Tomid se sídlem v Praze, jenž jako jeden z prvních v Českém království zavedl užívání češtiny během židovských bohoslužeb.
Obřady se v synagoze konaly až dodruhé světové války, kdy začalo docházet k represím vůči židovským obyvatelům města. V roce 1942 proběhl svoz zabavených liturgických předmětů (svitkyTóry, modlitební knihy, textilie aj.) do válečného Ústředního židovského muzea v Praze. Od roku 1958 je synagoga zapsána v seznamu kulturních památek, v roce 1961 přešla do majetku státu, v roce 1965 sloužila jako skladiště, později zde byly zřízeny bytové jednotky. Od roku 1974 sloužila budova jako pobočka Státního okresního archivu Kladno. Od roku 2017 zde funguje služebna Policie České republiky. Modlitební sál je dnes rozdělen na dvě podlaží a dále členěn přepážkami na jednotlivé místnosti. Z původní výzdoby sálu už není dochován ani modře malovaný klenutý strop s plastickými hvězdičkami. Dle vyjádření PČR je synagogální strop k roku 2020 pouze celistvě modrý. Budova bývalé židovské školy (čp. 150), stavebně související se synagogou, byla přestavěna k obytným účelům a je v současné době samostatný rodinný dům.
Vybavení synagogy se nedochovalo, ve sbírkáchŽidovského muzea v Prazese nachází několik desítek kultovních předmětů ze Slaného a okolí. V USA se nachází pravděpodobně pět (možná více) slánských Tór, které byly po druhé světové válce odprodányMinisterstvem kulturyze sbírek Židovského muzea soukromému sběrateli – a to i přes protesty tehdejší židovské obce v Praze. Tóry jsou v užívání reformních židovských obcí např. ve městěSavannahvGeorgii, vNew Jerseyči vPrescottuvArizoně. Tyto židovské obce mají povědomí o původu svých Tór a pravidelně na dnes již neexistující slánskou židovskou obec pořádají vzpomínkové akce během svátků a nejrůznějších výročí.
V dubnu 2017 konal MěÚ Slaný ve spolupráci sizraelským velvyslanectvím,Českou unií židovské mládežea dalšími partneryDny izraelské kultury ve Slaném,jejichž součástí byla i půldenní prohlídka židovských památek města Slaný (patrně vůbec první v historii), včetně identifikace lokalit k plánovanému umístěníStolpersteine.Akce vzbudila ohromný zájem a navštívily ji desítky účastníků.
U Slaného se nachází malé vnitrostátníletištěsloužící především pro rekreační lety. Je provozováno Aeroklubem Slaný.
Po trati 110 jezdil pár spěšných vlaků z Prahy. Do stanice Slaný ve směru od Kralup nad Vltavou v pracovních dnech jezdilo 15 párů osobních vlaků, o víkendu 11 párů osobních vlaků. V úseku ze Slaného směrem na Louny v pracovních dnech jezdilo 10 párů osobních vlaků, o víkendu 8 párů osobních vlaků.
Příměstské autobusové linky vedly např. do těchto cílů: Kladno, Klobuky, Litoměřice, Mladá Boleslav, Nové Strašecí, Praha, Řevničov, Smečno, Velvary, Vraný, Zlonice, Žatec. Dálkové autobusové linky vedly do těchto cílů: Bílina, Chomutov, Jáchymov, Jičín, Jihlava, Karlovy Vary, Litvínov, Louny, Most, Ostrov, Praha, Špindlerův Mlýn, Vrchlabí.
Potrati 110jezdí v pracovní dny ráno spěšný vlak od Loun do Prahy, zpět se vrací odpoledne. V soboty a státem uznané svátky jede ráno spěšný vlak od Prahy do Mostu, zpět se vrací k večeru. O víkendech turistické sezóny jezdí po trati 121 z Prahy osobní vlaky „Cyklohráček“, jejichž primárním cílem je však jízda turistů z Prahy naOkoř. Poslední sobotu v měsíci pokračují doZlonic. Jako spojení s Prahou jsou díky dlouhé jízdní době dané profilem trati a četným zastávkám víceméně nepoužitelné.
Na přelomu let 2018/2019 byla zrekonstruována nádražní budova železniční stanice ve Slaném. Ve stanici byly nainstalovány elektronické informační tabule a místo „živého hlášení“ hlásí Andula. Dopravu na trati v rámci PID zajišťují ČD linkami S40, S46 a S54.
Dne 24. srpna 2019 došlo ve Slaném k významné události v dopravě. Slánsko bylo začleněno do systémuPID. Integrace přinesla zánik linek MHD 226001 & 226002, které byly nahrazeny linkami 609, 388, 592 a dalšími. Po vyhodnocení provozu od 15. listopadu 2020 zajišťují městskou hromadnou dopravu především linky 324, 388, 592 a 565 (od 1. ledna 2022 nahradila linku 609) a také další příměstské linky PID, které zajišťují regionální dopravu a současně obsluhují zastávky v rámci MHD Slaný.
V městě od roku 1885 působíVlastivědné muzeum, které sídlí v bývalé piaristické koleji na Masarykově náměstí.
Ve stejné budově má sídlo takéKnihovna Václava Štechazaložená v roce 1897Václavem Štechem, který v té době byl učitelem ve Slaném, později redaktorem, spisovatelem, dramaturgem a ředitelem Městského divadla na Královských Vinohradech, dnešníhoDivadla na Vinohradech.V roce 1903 byla zřízena veřejná čítárna, v roce 1949 oddělení pro dětské čtenáře. V letech 1950–1960 plnila knihovna funkci knihovny okresní. V roce 1988 prošla knihovna velkou rekonstrukcí. V roce 1990 byla otevřena pobočka knihovny, v roce 1996 získala knihovna první počítač. 100. výročí svého založení v roce 1997 oslavila knihovna otevřením studovny, čítárny, přednáškové místnosti a zavedením internetu pro veřejnost. Od roku 2001 má knihovna automatizovaný výpůjční systém, ve stejném roce bylo v knihovně otevřeno Informační centrum města (do roku 2004). Od 1. ledna 2014 je knihovna organizační složkou Městského úřadu Slaný společně s Informačním centrem. Knihovna v roce 2016 zvítězila v soutěžiBibliowebnejlepším webem knihovny v obcích do 30 tisíc obyvatel. Pro své uživatele a obyvatele města připravuje knihovna mnoho různých řadu projektů, např. Příměstské tábory v knihovně, (Ne)obyčejné prázdniny s knihovnou, Živá knihovna.
Na západním okraji Slaného se nachází sportovní areál zahrnujícízimní stadionpro 3200 lidí, atletický afotbalový stadion,aquaparka tělocvičnu. Mezi zdejší týmy patří fotbalovýSK Slaný, hokejovýHC Lev Slaný, krasobruslařský oddílKK Slaný,futsalovýRSC Čechie SlanýaŠSK Slaný Atletika. Na jižní straně města je plochodrážní stadion. Několikrát se zde konaloMistrovství České republikyvboulderingu, v roce2015 mistrovství ČRvcyklokrosu.
V roce 1992 se historické jádro města staloměstskou památkovou zónou.
Partnerskými městy jsou: