Šťavel evropský

Šťavel evropský(Oxalis stricta) je jedním z několikadruhůrodušťavel, které jsouzavlečenédočeské přírody. Je to vlhkomilná, nízkábylinase žlutýmikvětya slistypřipomínajícímijetel, která se často stává nepříjemnýmplevelem.
Druh pocházející zeSeverní Amerikyse rozšířil téměř do celéEvropy, východníAsie,Afrikyi naNový Zéland. Tentoneofytbyl v české přírodě prvně popsán již v roce 1852, od té doby zde zdomácněl a postupně je roznášen do dalších oblastí republiky. V současnosti se vyskytuje roztroušeně po velké částiČeské republiky, hojnější je v teplejších oblastech vnížináchnež v chladnémpodhůří.
Nejvíce bývá rozšířen na půdách hlinitých a písčitých, dobře roste tam kde je dostatekhumusua málovápna. Jehokořenyjsou většinou v horní,orničnívrstvě. Nacházíme ho také na chudších kamenitých půdách které bývají průběžně dostatečně vlhké. Roste v zahradách, na polích, ve vinicích, v pískovnách, na okrajích lesů nebo v křovinách a na mnoha dalších polostinných stanovištích.
Vytrvalá rostlinas přímýmilodyhami, dlouhými 15 až 40 cm, jež vyrůstají z plazivých podzemníchoddenků, které se lehce lámou. Lodyhy bývají někdy rozvětvené a poléhavé, vuzlináchvšak nezakoření. Jsou porostlé žlutavými až tmavě zelenýmilistyvyrůstajícími střídavě nebo ve zdánlivýchpřeslenech. Listy s dlouhými chlupatýmiřapíkybezpalistůjsou trojčetné, 15 až 20 mm dlouhé a 15 až 25 mm široké. Jejichlístkyjsou obsrdčité, celokrajné, na líci jsou lysé a na rubu krátcechlupaté. V noci a za nepříznivého počasí se lístky přes střednížilkusvěšují.
Zúžlabílistů vyrůstají bezlisté stopky (nejméně dvakrát delší než řapíky), na jejichž konci jsouvidlanovitánebovijanovitákvětenstvísložená ze tří až šesti drobných žlutýchkvětůs krátkými čárkovitýmilisteny.Oboupohlavnékvěty mají pět světle zelených, kopinatýchkališních lístkůasi 3 mm dlouhých a pět 6 až 8 mm dlouhých žlutých, podlouhle vejčitýchkorunních lístků. Mezi nimi roste ve dvou kruzích desettyčineka centrálně umístěnýpestík.
Pokud je květ vpoupětijsou jeho dlouhé chlupaté stopky svěšené, přikveteníse vzpřimují, po odkvětu se opět sklápí, a kdyžplodydozrají, stopky se znovu vztyčí. Květy jsou otevřeny jen krátce, obvykle přibližně od 9 do 16 hodin a pak vadnou. Běžně jsouopyloványhmyzem, za nepříznivého počasí se neotvírají a opylují se vlastnímpylem. Malá kolonie rostlin může kvést průběžně od července do září.Ploidiedruhu je 2n = 24.
Plodem je zelená, vztyčená, podlouhlá, mírně pětihranná, 10 až 15 mm dlouhátobolka. Má pět oddílů a v každém je asi deset hnědých, oválných, zploštělýchsemenspřívěskem. Asi 1 mm dlouhá semena s příčnými rýhami jsou z tobolky vystřelována pěti chlopněmi.
Šťavel evropský se rozmnožuje semeny nebo podzemními oddenky, které se objevují tím více, čím více se půdakypří; dobře zakořeňují i jejich odlomené výběžky. Také na povrch vynesené oddenky mohou za vlhkého počasí snadno zakořenit.
Tobolky se zralými semeny náhle pukají, jejich chlopně se rychle svinují a semena jsou vymršťována i několik metrů daleko. Semenaklíčinepravidelně, klíčivost si podržují několik let.Semenáčkyvyrostlé z jara mohou kvést již téhož roku.
Celá rostlina je jedlá, listy obsahující množstvívitamínu Cse pro svou kyselou chuť používají k dochucení salátů a nápojů. Pro velký obsahkyseliny šťavelovéby se neměly používat ve větším množství, je zvláště škodlivá pro osoby s tendencí krevmatismu,artritidě,dněa ke vznikuledvinových kamenů. Celá rostlina obsahuje žluté barvivo.
Šťavel evropský bývá považován za obtížnýplevelhlavně v zahradách, kde mu nejvíce prospívá zavlažování, vysoký obsah živin a stálé okopávání které ho nutí vytvářet nové a nové rostliny; je tam jen těžce vyhubitelný. Na polích zapleveluje nejčastějiokopaninya to obvykle pouze na okrajích lánů. Při pravidelné střídání porostů nemá šanci se příliš rozšířit.