Žralok mako

Žralok mako(Isurus oxyrinchus), téžžralok mako krátkoploutvý,žralok makrelovýčižralok ostronosý, je velký druhžraloka, zástupcečeledilamnovitých. Je to nejrychlejší žralok, dokáže plout rychlostí až 70 km/h.
Jako první popsal tento druh žralokaConstantine Samuel Rafinesquev roce1809a pro jeho pojmenování použil vědecké jménoIsurus oxyrinchus(isurusznamená „stejnoocasý“ aoxyrinchus„špičatý čenich“). Název Mako pochází zmaorštinya znamená žralok, stejně tak i žraločízub. První písemné označení tohoto druhu jako žraloka mako použiliSamuel LeeaThomas Kendallve svém díleGrammar and vocabulary of the language of New Zealand(1820), kde stručně zmiňují „Mako: Jistý druh ryby“.Richard Taylor ve svém díleA leaf from the natural history of New Zealand(1848) podává již přesnější popis: „Mako je žralok, jehož zubů siMaorovévelmi cení.“
Ačkoli oběpohlavírostou přibližně stejným tempem, samice jsou celkově větší, robustnější a dožívají se vyššího věku. Průměrná délka žraloka mako je 2–2,9 metruči podle jiných zdrojů 3,2–3,8mahmotnostmůže být mezi 60 až 400kg.Největší zaznamenaný samec vážil 454 kg a měřil 4,02 m, největší zaznamenaná samice měřila 3,96 m a vážila 794 kg.
Žraloci mako jsou obdivuhodně mrštní. Mají elegantní tvar těla s dlouhýmkuželovitýmnosem a současně mají hydrodynamičtější tvar těla, než jakýkoliv jiný druhžraloka. Tvar těla v kombinaci s aerobnísvalovou hmotou, typickou pro čeleďlamnovitýchžraloků, mu dovoluje vyvinout vysokourychlosta pohyblivost.Ocasní ploutevmá tvar půlměsíce, druhá hřbetní ploutev je výrazně menší než první. U mladších žraloků jsou vrcholy prsní a první hřbetní ploutve zaoblenější. Kůže tohoto druhu je velmi drsná.
Specifický je i svými ostrými zuby vyčnívajícími ven z tlamy, které jsou vhodně uzpůsobené k chytání zejména menší a rychlé kořisti. Větší tvory, včetně člověka, nevyhledává často, proto nepatří mezi kdovíjak nebezpečné druhy.
Žralok mako obývá vody vmírnématropickémpásmu vmoříchpo celém světě. Jeho blízký příbuznýžralok východnívyhledává vodyGolfského proudunebo teplejší pobřežní vody. Jedná se opelagickédruhy, které lze nalézt od hladiny až do hloubky 150 metrů, obvykle daleko od pevniny, i když občas se vyskytují i blíže u břehů, okoloostrovůnebozátok.Je to jeden ze čtyř známýchendotermickýchdruhů žraloků (dokáže udržet teplotu těla vyšší než okolní prostředí), který se málokdy vyskytuje v chladnějších vodách než 16 °C.
V západnímAtlantikujej lze nalézt od pobřežíArgentinypřesMexický zálivaž kBrowns Bankna úrovniNového Skotska. Relativně spolehlivým znamením, že se ve vodách vyskytují žraloci mako, bývajímečouni. Ti jsou totiž často jejich zdrojem potravy a taktéž preferují podobné životní podmínky jako žralok mako.
V létě roku 2019 se – pravděpodobně žralok mako – objevil v moři poblížMakarské riviéryvChorvatsku, kde ho navideozáznamnatočil německý turista.
Žraloci mako cestují v hledání potravy či partnera na dlouhé vzdálenosti. V prosinci1998byla označena samice tohoto druhu na pobřežíKalifornie, chycena bylajaponskouvýzkumnou lodí v centrálnímPacifiku. Samice tedy urazila přes 2776 km. Další zdokumentovaný případ dokumentuje žraloka, který uplaval 2128 km za 37 dnů, v průměru tedy 58 km za den.
Hlavní složkou potravy jsouhlavonožci, kostnaté ryby včetněmakrel,tuňáků,bonita(tuňák makrelovitý) amečoun. Živí se ale i jinými žraloky,delfíny, mořskýmiželvamia mořskými ptáky. Na svou kořist útočí vertikálně zespodu, přičemž ji vyrve kus tkáně z boku či ploutve. Plave pod vyhlédnutou obětí, aby využilmomentu překvapení. Úderemocasumůže nejprve svou kořistomráčit. NaSicíliibyli uloveni žraloci mako se zabodnutými mečounovitými výběžky mečounů v hlavách ažábrách. To naznačuje, že i mečoun může vážně zranit a zabít žraloka mako. V souvislosti s místem a ročním obdobím (sklonek jara a počátek léta), které odpovídá cyklutřenímečounů, se dá předpokládat, že žraloci mako loví mečouny v tomto období, kdy jsou nejvíce zranitelní.
Tento druh žraloka spotřebuje 3 % své hmotnosti každý den a trvá přibližně 1,5–2 dny, než stráví průměrně velké jídlo. Pro srovnání, neaktivní druhy (např.žralok hnědý) spotřebují 0,6 % své hmotnosti za den a trvá jim 3 až 4 dny strávit potravu.
Analýza obsahu žaludku 399 samců a samic žraloků mako v rozpětí 67 až 328 cm velkých naznačila, že žraloci chycení u mysu Hatteras u Grand Banks preferují jako potravulufaru dravou. Ta představovala 77,5 % z objemu jejich stravy. Průměrná kapacita žaludku činila 10 % z celkové hmotnosti žraloka.
Žraloci delší než 3 metry mají vnitřní zuby značně širší a plošší než menší žraloci mako. To jim umožňuje efektivně lovitdelfíny,mečounya další žraloky.Amatérský videozáznam, pořízený ve vodáchPacifiku, ukazuje skomírajícíhodelfína pobřežníhos téměř překousnutým ocasem, kolem kterého kroužil velmi velký jedinec žraloka mako.
Stejně jako ostatní zástupci čeledi lamnovitých mají žraloci mako výkonnýkrevní oběh. Ten udržuje teplotu jejich těla o 4–7°Cvyšší, než je teplota okolní vody. To jim dává výhodu oprotistudenokrevnékořisti.
U těchto žraloků byla zaznamenána rychlost 50km/hse zrychlením až na 68–74 km/h.Někteří vědci se domnívají, že fyzicky je možné, aby žralok mako vyvinul rychlost až 100 km/h, což by z něj dělalo nejrychlejšího mořského tvora. Dokážou vyskočit přibližně 9 metrů nad hladinu. Existují případy, kdy se žralok mako, zachycený naudici, vymrštil do rybářského člunu.
Tento druh žraloka ježivorodý.Embryase v těle matky vyvíjí 15–18 měsíců. Mláďata žraloka mako netrpíkanibalismemna rozdíl například od mláďatžraloka písečného. Na konci zimy a brzy na jaře se rodí 4–18 mláďat dlouhých přibližně 70 cm.
Existují názory, že žraloci mako rostou mnohem rychleji než ostatní druhy. Například žralok hnědýpohlavně dospíváve 12 až 14 letech, kdy dosáhne hmotnosti 40–45 kg. Samec žraloka mako naproti tomu potřebuje pouze 4 a půl až 5 let k tomu, aby pohlavně dospěl. Za tu dobu doroste váhy 136 kg a délky 2 m, samice pak dosáhnou pohlavní dospělosti v 7 letech, kdy váží v průměru 227 kg a měří 2,7 až 2,9 m. Někteří biologové mají ovšem názor, že žraloci mako rostou velmi pomalu.
V otázce maximálního věku existuje stále určitá nejistota, ale odhaduje se, že se žraloci mako dožívají 12 až 30 let.Jedna studieNárodního úřadu pro oceán a atmosféruz roku1997mluví o odchycení jednoho konkrétního žraloka, chyceného 12,8 roku poté, co byl poprvé označkován. Odchycení tohoto žraloka prokázalo, že žraloci mako se dožívají nejméně 13 let.
V roce2010zařadila organizaceGreenpeacežraloka mako na svůj červený seznam mořských živočichů. Jedná se o seznam mořských živočichů, kteří se běžně prodávají vsupermarketechpo celém světě a panuje vysoké riziko, že pochází z nekontrolovatelného rybolovu. To potvrzuje i řada dalších odborníků, zatímco jiní tvrdí, že v některých oblastech k „nadměrným“ lovům nedochází a není nijak ohrožen.
Byly zaznamenány pokusy držet pelagické (migrující) druhy žraloků v zajetí. U žraloka mako bylo těchto pokusů nejméně, méně než pokusů sežralokem dlouhoploutvým,žralokem modravýmažralokem bílým. Současný rekord v době, po kterou se podařilo udržet v zajetí exemplář žraloka mako, je z roku2001. Tehdy v akváriu vNew Jerseypřežil chycený žralok mako pouhých pět dní. Obdobně jako v jiných případech se jedinec sice po vypuštění do akvária jevil silný, ale postupně měl problémy se stěnami akvária, odmítal krmení, rychle slábl a zemřel.
V databáziISAFFloridského muzeaje zaznamenáno 8 nevyprovokovaných útoků žraloků mako na člověka mezi lety 1580 až 2007, z toho dva fatální. ISAF zaznamenala také 20 útoků na lodě.V roce 2022 napadl pravděpodobně žralok mako rakouskou turistku v egyptském letovisku poblížHurghady. Při útoku žraloka přišla žena o ruku a nohu, během převozu do nemocnice zraněním podlehla.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuShortfin mako sharkna anglické Wikipedii.