Doboj

Doboj(srbsky:Добој) je město vBosně a Hercegovině. Nachází se v údolí řekyBosny, při ústí řekySpreči. Dlesčítání liduz roku2013zde žilo 24 349 obyvatel, kteří jsou převážněsrbskénárodnosti. Město administrativně spadá podRepubliku srbskou. Doboj má v rámci Bosny a Hercegoviny význam především jako významný uzelželezniční dopravyv zemi.
Průměrná letní teplota se zde pohybuje okolo 22 °C a průměrná zimní potom mezi −1 °C a −2 °C. Průměrná roční teplota je 10,5 °C.
Na místě soutoku řekUsoraaBosnabyly přiarcheologických průzkumechnalezeny stopy souvislého osídlení z dobneolitu. Osídlení existovalo i v dobách existenceŘímanůiIlyrů(předchůdců Slovanů na území Jihovýchodní Evropy). Pevnost, okolo níž se město rozvinulo, byla postavena nejspíše ve12. století.
První písemná zmínka o existenci Doboje pochází ze zápisu dubrovnických kupců z roku1415.
V roce1476dobojskou pevnost obsadili během svého pronikání na BalkánTurci, a to, poté, co překonali soutěsku řeky Vrbas u obceVranduk. Původní pevnost byla v roce490intenzivně přestavovaná a rozšiřovaná, neboť se Maďaři přiblížili k městu a hrozili jeho dobytím z osmanských rukou. Po několik set let, kdy byl Doboj držen Osmany, však bylo město vystaveno různým útokům ze stranyHabsburské monarchie. Zřízena zde bylakapetanie, jíž byl Doboj centrem. Během vpáduEvžena Savojskéhodo Bosny se vojenská posádka Doboje vzdala.
PoBerlínském kongresuse města zmocnili Habsburkové, kteří získali do správy celé Bosny a Hercegoviny. V Doboji však byl příchod nového vojska provázen ozbrojenými střety. Několik tisíc místních obyvatel, převážněmuslimskévíry, se vzbouřilo a pokoušelo se zastavit dvacátou divizi rakouské armády generálaLászlo Saparyho, která do Doboje vstoupila. Podle prvních dat, která shromáždili Rakušané o Bosně, žilo v roce1879celkem 1351 obyvatel a stálo zde 303 domů. Rakousko-uherská správa se soustředila na rozvoj infrastruktury a byla postavena železnice, prašné silnice a závody na těžbu dřeva a dalších surovin.
Třetí vojenské mapovánína své mapě Doboje z konce19. stoletíjiž zaznamenalo existenci železniční stanice a trati s odbočkou do Simin Hanu (Tuzly) a pozůstatky jedné (nejspíše pevnosti) v ruinách. Patrné jsou rovněž i místní kasárny a pevnost.
Běhemprvní světové válkyse zde nacházelrakousko-uherskýinternační tábor proSrby, odváženi sem byli Srbové jak z Bosny, tak i zeSrbskaaČerné Hory. Ke konci války již museli být vězni odváženi jinam, převážně na území dnešníhoMaďarska. Během existenceKrálovství Srbů, Chorvatů a Slovincůbylo město integrováno do státu jako součást původně méně rozvinutého regionu. V roce1922zde byl postaven vodovod a o tři roky později zavedena elektřina.
O dvacet let později, zadruhé světové válkyzde operovali četnici pod vedením Dragoljuba Mihajloviće, kteří zde měli svůj hlavní stan. Poté jej přenesli doRavné goryv dnešním Srbsku.Aktivní bylo ale takéjugoslávské partyzánské hnutí. Kontrolu nad větší částí města, které bylo původně součástífašistického Chorvatska, získali v noci z23.na24. srpna1943. Německé vojáky se podařilo vyhnat ale až v dubnu1945, protože nacisté považovali Doboj díky své poloze za strategický bod a pokoušeli se ho co nejdéle udržet.
Po druhé světové válce byl Doboj rozsáhleji přestavěn. Původní nádraží i železniční trať byly přemístěny na druhý břeh řeky Bosny. Na uvolněné ploše u řeky vznikla nová zástavba v podobě obytných bloků s pravoúhlou uliční sítí. Poslední územní plán byl pro město schválen v roce1990.
Dne4. srpna1991se konala v Doboji demonstrace proti násilnostem, které odstartovaly válku v Bosně a Hercegovině. Shromáždění se konalo v parku národních hrdinů a bylo spíše symbolickým vyjádřením názoru té části obyvatelstva, která ostře odsuzovala nacionalismus.
Vládnoucí Srbská demokratická strana v květnu1992po vzoru ostatních míst v Bosně a Hercegovině zformovala krizový štáb a převzala vládu nad městem. Etnický neklid tak byl ještě umocněn a hlavně mohl získat podporu shora. Z okolních vesnic, které se nacházejí na území opštiny Doboj začali odcházet, nebo byli vyháněni, příslušníci nesrbských národů, tedyBosňákůaChorvatů. Docházelo často k válečným zločinům. Město bylo během bojů ničeno.
Odpovědné osoby byly po válce odsouzeny tribunálem ICTY. Docházelo k rozsáhlým přesunům tisíců lidí. A to nejen Bosňáků, kterých bylo mezi uprchlíky nejvíce, ale také i Chorvatů a samozřejmě Srbů, kteří se rovněž stali oběťmi války.
Po konfliktu byla původní opština rozdělena na tři; kromě samotného města Doboj vznikly i administrativní jednotkyDoboj Istok(Doboj Východ) aDoboj Jug(Doboj jih). Podobně jako v jiných městech v zemi se tak umocnil převažující etnický prvek, který byl v Dobojisrbskýa dnes se jedná tedy převážně o srbské město. Celkový počet obětí války dosáhl 2201 osob.
V roce2014zasáhly městokatastrofální povodně. Kvůli několikadennímu nepřetržitému dešti hladina řeky Bosny neustále stoupala. Dne14. květnase řeka nakonec vylila z břehů a vlila se do ulic města. Zaplaveno bylo asi 80 % jeho území. Všechny přístupové cesty byly neprůjezdné a Doboj byl prakticky odříznut od zbytku země. Nejvyšší hladina vody činila dne15. květnapřibližně 4 metry. Tisíce lidí zůstaly uvězněny ve svých domech a bytech bez elektřiny, tekoucí vody a telefonního spojení. Uvězněným lidem poskytli dobrovolníci a místní úřady provizorní zásoby vody a jídla pomocí nafukovacích člunů. K evakuaci osob, jejichž životy byly v bezprostředním ohrožení, byly použity dvavrtulníky.
Od roku1956působí v Doboji regionální muzeum (bosenskyZavičajni muzej), dále se zde nachází pobočka Národní knihovny (založená v roce1946)s fondem cca 75 000 knih. Hlavní kulturní institucí ve městě je Centrum pro kulturu a vzdělávání (srbskyCentar za kulturu i obrazovanje), který organizuje různé koncerty, výstavy a další kulturní akce.
Mezi kulturní památky, resp. navštěvované pamětihodnosti města patří:
V Doboji se také nachází kasárny armády Bosny a Hercegoviny, dříve zde stály kasárny i jugoslávské a předtím rakousko-uherské.
Doboj je průmyslové město s kovozpracujícími, textilními a chemickými závody. V blízkosti města se nachází také uhelný důl.
Teprve až několik let poválcese Doboj začal vážněji hospodářsky rozvíjet. Problémem je vysoká nezaměstnanost, nelegální zaměstnávání, ale také rozdrobená a neefektivní hospodářství v oblasti zemědělství.
Pouze třem společnostem se po privatizaci podařilo zvýšit počet zaměstnanců. Jedná se o RKTK Doboj, důl na vápenec a továrnu na vápno v Sevarliji, TKS Dalekovod, výrobce nadzemního elektrického vedení, ocelových sloupů a souvisejících kovových konstrukcí na severu Doboje. Ve všech třech případech tak bylo možné jen díky přímým zahraničním investicím.
Vbřeznu 2006činil průměrný příjem 520 KM a hodnota měsíčního spotřebního koše 460 KM.
V malé obci Stanari nedaleko Doboje se provozuje uhelný důl Rudnik. Jejím vlastníkem je britská společnost EFT, která se zabývá investičními fondy. Koupí uhelného dolubritskou společnostíbylo zajištěno nemálo pracovních míst.
Z hospodářského hlediska je také významná turistika; město bylo časopisemForbesoznačeno za jedno z pěti nejpodceňovanějších měst na Balkáně.Rozvoj turistiky stojí na místních kulturních památkách a oblíbené je např. u návštěvníků z Maďarska.
Díky vhodné poloze v údolí řekyBosnya dobrému napojení naželezniční trať do Sarajevabyly v Doboji příhodné podmínky pro rozvíjení mnoha odvětví průmyslu. V současné době sídlí v Doboji Železnice Republiky srbské, město má jako železniční uzel význam i z hlediska celé Bosny a Hercegoviny, jejíž drážní síť je velmi řídká.
Ve stejném směru vede i hlavní tah silniční, který by měl výhledově být obveden z města a nahrazen prodlouženoudálnicí A1.
V Doboji se nacházejí 4 základní školy (Základní hudební škola, Základní škola Dositeje Obradoviće, Základní škola Svatého Sávy a Základní škola Vuka Karadžiće). Nachází se zde několikgymnáziía středních škol. Sídlí zde rovněž soukromá vysoká škola Slobomir P Univerzitet a Dopravně-technická fakulta Univerzity veVýchodním Sarajevu.
Působí zdefotbalovýtým s názvemFK Sloga Doboj, obdobně se jmenuje i tým vházené.
V roce2023procházela místní nemocnice přestavbou.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuDobojna německé Wikipedii.