Hendrick Cornelisz Schaep

Hendrick Cornelisz Schaep(1611–1647) byl nizozemský mořeplavec, kapitánVýchodoindické společnosti.
O Schaepově životě toho není příliš známo. V roce1642odešel zVlissingenua o devět měsíců později dorazil doBatávie. Nejvíce je připomínán díky výpravě, které se zúčastnil v r.1643jako kapitán pod velenímMartina Vriese.
Cílem výpravy do severozápadní částiTichého oceánubylo prozkoumat pobřeží Tatarie a zároveň nalézt legendární zlaté a stříbrné ostrovy, které již v r.1639neúspěšně hledala výpravaMatthijse Quasta. Velitel Vries plul na lodiCastricuma Schaep na lodiBreskens, což byl mimořádně dobře vyzbrojený trojstěžník se čtvercovými plachtami, asi 33 metrů dlouhý a sedm metrů široký. Lodě vypluly z Batávie3. února1643. Po společné plavbě se zastávkou naMolukáchse lodě ve velké bouři20. květnanavzájem ztratily poblížHačidžodžimy, ostrova vzdáleného zhruba 290 km na jih odTokia.
Bohužel Breskens nevezla téměř žádné zásoby jídla, a tak po týdnu čekání vešla posádka do kontaktu s místními obyvateli a směňovala s nimi tabák aarakza jídlo.10. červnanechal Schaep zakotvit poblíž vesniceJamadaa k obchodování vyslal ozbrojenou posádku, jejímž úkolem bylo přivézt i vodu. Japonci nahlásili pohyb lodi doMorioky, hlavního městaprefektury Iwate. K jejich překvapení se Breskens po šesti týdnech do zátoky vrátila. Z obavy před možnými následky připravili lest cílem posádku zajmout.29. červencedorazil na palubu místní pohlavár s deseti ženami a pozvali kapitána na oslavu. Na tu vzal Schaep s sebou ještě 9 neozbrojených mužů a poté, co popilisaké, byli přepadeni a zajati.
31. červenceodplula Breskens ze zálivu s obchodníkem a zbytkem námořníků, ale bez kapitána. Během své plavby dlouhé 2 500 km hledali zlaté a stříbrné ostrovy; přitom zemřela třetina posádky (18 mužů) a ostatní onemocněli vodnatelností akurdějemi.9. listopaduse poblíž ostrovaKjúšúshledali s lodíCastricum. Lodě pak pluly společně do pevnostiFort Zeelandiana Tchaj-wanu a14. prosince1643 se navrátily do Batávie.
Mezitím byli zajatíNizozemciodvezeni doEda, kde byli po čtyři měsíce vyslýchánišógunemIemicu Tokugawou. Vláda byla poněkud překvapena, když se ukázalo, že jde Nizozemce, protože se nejvíce obávalajezuitůa jejich snahy o šířeníkřesťanství.10. záříse donesly zprávy o posádce z Breskens do nizozemskéfaktorieDešimaa její správceJan van Elseracqodejel usilovat o osvobození námořníků. Po výslechu, který vedl van Elseracq bylo jasné, že posádka nebylakatolická, ale že chtěla objevit nové pobřeží a vést obchod, a šógun svolil posádku osvobodit. Požadoval, aby se Holanďané chovali méně podezřele. Van Elseracq také diplomaticky souhlasil s tvrzením, že posádka byla zachráněna z vraku lodi.8. prosincebylo všichni námořníci propuštěni, předáni Elseracqovi a24. prosinceopustili Edo. Na odjezd z Dašimy museli čekat devět měsíců až do16. října1644. Teprve poté dorazila posádka konečně zpátky do Batávie.
Důstojníci z lodi Breskens do lodního deníku nezapsali, že zajatci byli chyceni kvůli seznámení s japonskými ženami, se kterými se předchozího večera setkali na palubě.
Příběhem námořníků z Breskens se inspirovalJonathan Swiftpři psaníGulliverových cest.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHendrick Cornelisz Schaepna nizozemské Wikipedii.