Německo

Německo(německyDeutschland), plným názvemSpolková republika Německo(německyBundesrepublik Deutschland), je stát v západní částistřední Evropy. Rozkládá meziBaltskýmaSeverním mořemna severu aAlpamina jihu. Na severu sousedí sDánskem, na východě sPolskemaČeskem, na jihu sRakouskemaŠvýcarskema na západě sFrancií,Lucemburskem,BelgiíaNizozemskem. Německo má rozlohu 357 600 kma žije v něm 84 milionuobyvatel, což z něj činí druhou nejlidnatější zemiEvropypoRuskua nejlidnatějšíčlenský stát Evropské unie. Hlavním anejlidnatějším městemzemě jeBerlína hlavním finančním centremFrankfurt nad Mohanem; největší městskou oblastí jePorúří.
Severní části dnešního Německa obývaly již od klasickéhostarověkurůznégermánské kmeny.Před rokem100 n. l.je doložen region s názvemGermánie. V roce962tvořiloNěmecké královstvípřevážnou částSvaté říše římské. V16. stoletíse severní německé oblasti staly centremprotestantské reformace. Ponapoleonských válkácha rozpadu Svaté říše římské v roce 1806 vznikl v roce 1815Německý spolek.
Formálnísjednocení Německav modernínárodní státbylo zahájeno 18. srpna1866smlouvou o Severoněmeckém spolku, kterou byl založenSeveroněmecký spolekvedenýPruskem, později transformovaný v roce1871vNěmecké císařství. Poprvní světové válceaněmecké revoluci v letech 1918-1919se říše přeměnila na poloprezidentskouVýmarskou republiku. Převzetí mocinacistyv roce1933vedlo k nastolenítotalitní diktatury,druhé světové válceaholocaustu. Po skončení druhé světové války v Evropě a po období spojeneckéokupacebylo v roce 1949 Německo jako celek uspořádáno do dvou samostatných státních útvarů s omezenou suverenitou: Spolkové republiky Německo, obecně známé jakoZápadní Německo, a Německé demokratické republiky, známé jakoVýchodní Německo, zatímco Berlín měl nadálede iurečtyřmocenský status. Spolková republika Německo byla zakládajícím členemEvropského hospodářského společenstvíaEvropské unie, zatímcoNěmecká demokratická republikabyla komunistickým státemvýchodního blokua členemVaršavské smlouvy. Popádukomunistyvedené vlády ve východním Německu se posjednocení Německa3. října1990bývalé východoněmecké státy připojily ke Spolkové republice Německo.
Německo je označováno zavelmocsesilnou ekonomikou; má největší ekonomiku v Evropě,třetí největší ekonomiku na světě podle nominálního hrubého domácího produktua pátou největší podleparity kupní síly.Jako světová velmoc v průmyslových, vědeckých a technologických odvětvích je třetím největším světovým vývozcem i dovozcem. Jakovyspělá zeměnabízísociální zabezpečení, všeobecný systém zdravotní péče a bezplatné vysokoškolské vzdělání. Německo je členemOrganizace spojených národů,Rady Evropy,Evropské unie,schengenského prostoru,eurozóny,Severoatlantické aliance,Rady Evropy, skupinyG7,G20aOrganizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj. Má třetí největší počet památeksvětového dědictví UNESCO.
Původ českého názvu Německa, tj. území, které obývajíNěmci, se obvykle odvozuje od slova „němý“, jež se v češtině použilo jako označení lidí, kteří se nedovedou dorozumět česky.Druhý možný výklad názvu je jeho odvození od germánského kmeneNemetů, který obýval Porýní. Moderní němčina má pro německý národ výrazDeutscheresp.die Deutschen, a Německo se nazýváDeutschland.
Do roku 1989 se v češtině běžně používal politický názevNěmecká spolková republika(zkratkaNSR), ale také název užívaný z československé strany v oficiálním styku -Spolková republika Německa(SRN)(nikoliv Spolková republika Německo, jak si přála německá strana). VýrazBundesstaatse většinou překládá jakofederativní stát. Běžný byl také geografický názevzápadní Německo. Tehdy „spojenecká“Německá demokratická republika(NDR) byla z geografického hlediska, avšak jen neoficiálně, nazývánavýchodní Německo.
Slovenštinadodnes používá názevNěmecká spolková republika(zkratkaNSR) a pouze v oficiálním styku (mj. mezinárodní dohody, smlouvy a podobné dokumenty, týkající se Německa a Slovenska) používá na výslovnou žádost německé strany názevSpolková republika Německo(zkratkaSRN).
Nález čelistiMauer 1z roku 1907 ukazuje, že pravěcí lidé byli na území Německa přítomni už před 600 000 lety.Nejstarší dosud nalezené kompletní lovecké zbraně byly objeveny v uhelném dole vSchöningenuv roce 1995. Šlo o tři 380 000 let staré dřevěné oštěpy 6-7,5 stopy dlouhé.
V údolíNeandertalbyla v roce 1856 objevena vůbec prvnífosilielidského druhu, který byl pojmenovánneandertálec. O této fosilii nazvanéNeanderthal 1je dnes známo, že je 40 000 let stará. Důkazy o moderních lidech podobně starých byly nalezeny v jeskyních v pohoříŠvábská AlbanedalekoUlmu. Nalezeny byly také 42 000 let staré flétny, vyrobené z ptačích kostí amamutíslonoviny, které jsou nejstaršími nalezenýmihudebními nástroji,dále 40 000 let stará soškaLvího muže,a 35 000 let staráVenuše z Hohle Fels, které jsou dosud nejstarším objevenýmsochařskýmuměním.Disk z Nebry, nalezený poblížNebryv zemiSasko-Anhaltsko, byl světovým registrem programuPaměť světa(UNESCO) nazván "jedním z nejvýznamnějších archeologických nálezů 20. století."
Historiegermánských kmenůsahádoseverské doby bronzovénebo předřímské doby železné (zejm.Jastorfská kultura). Z jižníSkandináviea severního Německa od1. století př. n. l.postupovali Germáni jižním, východním a západním směrem a přišli do kontaktu skeltskýmikmeny, jakožto i síránskými,baltskýmiaslovanskýmikmeny vestředníavýchodní Evropě.
Pod vládou císařeAugustazačaloŘímské impériumnapadat územíGermánie(oblast rozprostírající se zhruba odRýnapoUral). Běhembitvy v Teutoburském leseroku9byly třiřímské legievedenéPubliem Quinctiliem Varemzničeny spojenými germánskými vojsky, vedenýmicheruskýmvůdcemArminiem. Šlo o jednu z nejhorších porážek Římského impéria vůbec. Kromě občasných trestných výprav se Římané následně vzdali dalších pokusů o expanzi do Germánie a místo toho vytvořili na Rýnu aDunajitrvalou hranici zvanouLimes Germanicus. Kmeny na sever od ní byly na Římě nezávislé, oblasti na jih od hranice (moderní státyBádensko-Württembersko, jižníBavorsko, jižníHesensko,SárskoaPorýní) byly pod římským vlivem. Římané toto území rozdělili do dvou provincií:Germania Inferior(s hlavním městem nacházejícím se vColonia Claudia Ara Agrippinensium, dnešníKolín nad Rýnem) aGermania Superior(s hlavním městem vMogontiacum, moderníMohuč). Po vznikutetrarchieroku 293 seAugusta Treverorum(dnešníTrevír) stala jedním ze čtyř hlavních měst Římské říše.
Ve3. stoletípřišla do Evropy řada dalších germánských kmenů:Alamani,Frankové,Chattové,Sasové,FrísovéaDurynkové. Kolem roku260začali Germáni nájezdy na římská území.Po invaziHunův roce375a s úpadkem Říma od roku395se germánské kmeny přesunuly dále na jihozápad. Frankové vytvořili nakonec mocnouFranskou říši. Centrum měla na území dnešníFrancie, ale ovládla iSaskoaBavorsko. Východ dnešního Německa zůstal pod kontrolou Slovanů.
Dne 25. prosince 800 byl franský králKarel Velikýkorunován na císaře a založilKarolínskou říši, která bylav roce 843 rozdělena.Na německém území tak vzniklaVýchodofranská říše. Její území se táhla od řekyEiderna severu keStředozemnímu mořina jihu.Za vládyottonskýchcísařů (919–1024) bylo sjednoceno několik významných vévodství a německý králOta I. Velikýbyl v roce 962 korunován na císaře, čímž vznikla tzv.Svatá říše římská. V roce 996 seŘehoř V.stal prvním německýmpapežem. Jmenoval ho jeho bratranecOta III., který byl krátce před tím korunováncísařem Svaté říše římské.Za vládysálské dynastie(1024–1125) Svatá říše římská pohltila severní Itálii aBurgundsko, i když císaři ztratili kvůliboji o investiturumoc.
Pod vládouŠtaufů(1138–1254) posílila německá knížata svůj vliv dále na jih a na východ do oblastí obývaných Slovany(Ostsiedlung). Severní německá města rostla a prosperovala jako členovéHanzy.Počínajevelkým hladomoremv roce 1315 a končečernou smrtív letech 1348–1350 se počet obyvatel Německa snížil.Zlatá bulaz roku 1356 zajistila základní ústavu říše a kodifikovala volbu císaře sedmikurfiřty, kteří vládli některému z nejmocnějších knížectví a arcibiskupství.
Martin Lutherv roce 1517 veWittenberguzveřejnil95 tezí, ve kterých napadalřímskokatolickou církeva zahájilprotestantskou reformaci. Samostatnáluteránská církevse po roce 1530 v mnoha spolkových zemích stalastátním náboženstvím. To nicméně vedlo k náboženským válkám, které roku 1555 ukončilaugšpurský mír, postavený na principucuius regio, eius religio(čí země, toho náboženství; neboli měšťan či šlechtic si může víru vybrat, nebo kvůli ní migrovat, poddaný nikoli). Německý kompromis ale nezabránil europeizaci protestantsko-katolického sporu, čehož výsledkem bylatřicetiletá válka(1618–1648), která německé země zpustošila.Počet obyvatel německých zemí se snížil asi o 30 %.Vestfálský mír(1648) mezi německými zeměmi náboženskou válku ukončil, ale říše bylade factorozdělena do mnoha nezávislých knížectví. V 18. století se Svatá říše římská skládala z přibližně 1800 takových území.
Tato rozdrobenost vedla ke značnému vlivu rakouskýchHabsburkův německých zemích, který začal být ale postupně omezovánPruským královstvím, největším německým státem, jenž existoval od roku1701. Pruské království čím dál více sílilo, a tak veslezských válkáchv letech1740–1745dobylo odHabsburské monarchiečástZemě Koruny české-většinu Slezskai sKladskem. Na konci 18. století Prusko územně nabobtnalo v důsledkudělení Polska.
V roce 1806 byla Svatá říše definitivně rozbita v důsledkunapoleonských válek.
Po páduNapoleonabyl v roce 1814 svolánVídeňský kongresa byl založenNěmecký spolek(Deutscher Bund) - volná liga 39 svrchovaných německých států, včetně Rakouska, které si v něm udržovalo značný vliv. Nesouhlas s restaurátorskou politikou částečně vedl k vzestupuliberálníchhnutí, na něž reagovaly represe ze strany rakouského státníkaknížete Metternicha(Karlovarská usnesení). Celní unieZollvereinpodporovala hospodářskou jednotu v německých státech.
Národní,liberálníademokratickéideályfrancouzské revolucezískávaly rostoucí podporu mezi mnoha, zejména mladými, Němci. Etapa rozkladuabsolutismuv první třetině 19. století na německých územích se obvykle nazýváVormärza k hlavním projevům rostoucího odporu patřila předevšímhambašská slavnostv květnu 1832.Ve světlerevolucí jinde v Evropě, začali intelektuálové i prostí občané v roce 1848revoluci i v německých zemích(někdy zvána březnovou revolucí). Byl svolán a navolenfrankfurtský parlament, který vyhlásil německýnárodní státjakožtokonstituční monarchii, na základě tzv.maloněmecké koncepce(bez rakouských zemí, tedy s dominantním postavením Pruska). Pruskému králiFridrichu Vilémovi IV.byl nabídnut titul císaře, ale se ztrátou moci; korunu a navrhované stanovy odmítl. Brzy byla revoluce poražena a parlament rozehnán.Sjednocení Německatak bylo odloženo.
Došlo k němu až pod taktovkou Pruska. KrálVilémv roce 1862 jmenovalOtto von Bismarckanovým pruským ministerským předsedou. Ten úspěšně vedldruhou šlesvickou válkuv roce 1864 a pruské vítězství vprusko-rakouské válcev roce 1866 mu umožnilo vytvořitSeveroněmecký spolek(Norddeutscher Bund) aRakouskoz jeho záležitosti vyloučit. Po francouzské prohře vprusko-francouzské válcebylo v roce 1871 veVersaillesvyhlášenoNěmecké císařství, sdružující všechny rozptýlené části Německa s výjimkou Rakouska.Prusko bylo dominující složkou nového státu;pruský králz roduHohenzollernůvládl současně jakocísařa hlavní městem se stal Berlín.
V obdobíGründerzeitposjednocení Německazaručila Bismarckova zahraniční politika (Bismarck se za císaře Viléma stalněmeckým kancléřem) Německu postavenívelmoci, diplomatickou cestou izolovalaFranciia vyhýbala se válce.
Pod taktovkouViléma II.se Německo, stejně jako ostatní evropské mocnosti, ubralonovoimperialistickýmsměrem, což vedlo k třenicím se sousedními zeměmi. Většina aliancí, jichž bylo Německo dříve členem, nebyla obnovena a nové aliance ho nikam "nepustily".Německo odpovědělo roku 1882 aliancí zvanouTrojspolek, uzavřenou s Rakouskem aItálií. V důsledkuberlínské konferencev roce 1884 Německo nárokovalo několikkoloniívčetněvýchodní Afriky,jihozápadní Afriky,TogaaKamerunu.Německé represe proti africkýmHererůmv letech 1904 až 1908 jsou někdy označovány za prvnígenocidu20. století.
Atentát na Františka Ferdinanda d'Este28. června 1914 spustilprvní světovou válku. Německo jako součástústředních mocností(aliance založené na půdorysu Trojspolku) utrpělo odstátů Dohody(Británie, Francie, Rusko) porážku. Přibližně dva miliony německých vojáků za první světové války padly.
Německá revolucevypukla v listopadu 1918 a císař Vilém II. se všemi vládnoucími knížatyabdikoval. Příměří 11. listopadu válku ukončilo a Německo v červnu 1919 podepsaloversailleskou smlouvu. Přišlo o všechny své kolonie a muselo vrátit FranciiAlsaskoaLotrinsko.Němci smlouvu vnímali jako ponižující a nespravedlivou, čímž měla později, podle mnoha historiků, vliv naHitlerůvvzestup.
Listopadová revoluceroku 1918 učinila z Německarepubliku, která měla být založena naparlamentní demokracii, nicméně boj o moc mezi levicovými až krajně levicovými silami na jedné straně a politicky středovými a pravicovými silami na straně druhé pokračoval v celé zemi. VBavorskuvyhlásilikomunistépodle vzoru ruskýchbolševikůkrátkodobouBavorskou republiku rad. Revoluční pokusy skončily 11. srpna 1919, kdy říšský prezidentFriedrich Ebert, původně významný členSociálnědemokratické strany Německa(SPD), podepsalVýmarskou ústavu. Oficiální název státu zůstalNěmecká říše, novou ústavou však byl konstituován demokratický stát, jenž je historiky nazývánVýmarská republika.
Německo ovšem zažilo v následujících letech bouřlivé období, kdy probíhalaokupace Porúřífrancouzskýmiabelgickýmivojsky. V důsledku tíživýchreparacíve prospěch vítězných mocností první světové války došlo k obrovském vzestupuinflace, který vyústil vkatastrofálníhyperinflacilet 1922 a 1923. Tu zastavily až zavedení nové přechodné měny (tzv.Rentenmark) a plán na restrukturalizaci válečných reparací (tzv.Dawesův plán). Okolo roku 1924 tak začala „zlatá dvacátá léta“ vyznačující se rostoucíprosperitoua obnovováním německého národního sebevědomí. Rozkvetl liberální kulturní život, především vBerlíně,Mnichověa jiných velkoměstech, ale také v místech, kde se soustředily tvůrčí síly směřující k modernímu uměleckému výrazu, jejichž příkladem je školaarchitekturyzvanáBauhausvsaskémměstěDessau. Nicméně Německo zůstalo po politické stránce nestabilní. HistorikDavid Williamsonpopisuje jeho stav v období mezi lety 1924 a 1929 jako „jen částečnou stabilizaci“.
V roce 1929 Německo zasáhlavelká hospodářská krize. Po odstoupení vládykancléřeHermanna Mülleraa rozpadu velké koalice v roce 1930 se již nepodařilo sestavit vládu, která by získala většinovou podporu vŘíšském sněmu. Následující vládyHeinricha Brüninga, pozdějiFranze von Papena,Kurta von Schleicheraa nakonecAdolfa Hitlerabyly jmenovány a do úřadu uvedeny bez ohledu na parlament říšským prezidentemPaulem von Hindenburgemna základě nouzových ustanovení v čl. 48Výmarské ústavy.
Brüningova vláda se zaměřila na politiku fiskálních úspor a ponechala prostordeflaci, která způsobila vysokounezaměstnanosta zanechala mnohé Němce, zejména nezaměstnané, na pouhém minimu mezd či sociálních dávek. V roce 1932 téměř 30 % práceschopných Němců bylo nezaměstnaných.Ve volbách téhož roku získalaNSDAP37 % hlasů, ale nemohla vytvořit koaliční vládu. Po sérii neúspěšných kabinetů Hindenburg jmenoval ke 30. lednu 1933 Adolfa Hitlera, původemRakušana, novým kancléřem Německa.
27. února 1933 zachvátilbudovu Reichstagu požár. Byl přijatdekret o požáru Říšského sněmu, kterým se zrušila základní občanská práva, azmocňovací zákon, který dal Hitlerovi neomezenou zákonodárnou moc. Hitler, který se nechal nazývat „vůdcem“ (Führer), a jeho pomocníci, jako byliHeinrich Himmler,Hermann Göring,Martin BormanneboRudolf Hessrychle přeměnili Německo v centralizovanýtotalitní stát. Začali systematicky potlačovat politickou levicovou opozici a pronásledovatžidovskéobčany,komunisty, ale také národnostní a jiné menšiny. Již v únoru 1933 byly zřízeny první německékoncentrační táborypro oponenty režimu. V září téhož roku Německo vystoupilo zeSpolečnosti národů. Velmi brzy se Hitler začal věnovat znovuvyzbrojování země a budování početně silného vojska (Wehrmacht).Byla založena organizaceSchutzstaffel(SS), která postupem času ovládla veškerý státní i bezpečnostní aparát nacistického státu.
V roce 1935 nacistický režim znovu zavedl povinnou vojenskou službu, odstoupil od Versailleské smlouvy a zavedlrasistickéNorimberské zákony, které byly zaměřeny především proti Židům, Slovanům,Romůmale také dalším skupinám obyvatel. Německo ve stejný rok opět získalo kontrolu nadSárským teritoriema v roce 1936poslalo vojáky do Porýní, což bylo Versailleskou smlouvou původně zakázáno.
Rakouská republikabyla k Německu připojena v březnu 1938 (tzv.Anschluss). Po Rakousku obrátil Hitler svůj zrak naČeskoslovensko, kde se národnostní menšinasudetských Němců, silná počtem 3,3 milionu lidí, dožadovala nejenautonomiejako dříve, ale již přímo odtržení a připojení k Německu pod heslemHeim ins Reich(Domů do Říše). V září 1938 se vedoucí představitelé čtyř mocností,Adolf Hitler(Německá říše),Benito Mussolini(Itálie),Neville Chamberlain(Spojené království) aÉdouard Daladier(Francie), dohodli naMnichovském diktátu, kterým bylo Československo přinuceno odstoupit své tzv.sudetsképohraničí Německu. Šest měsíců poté, dne 15. března 1939, využil Hitler rozporů mezi politickými představiteliČechůaSlovákůjako záminku k rozbitíČeskoslovenska, k obsazení historickýchČeských zemía jejich přeměně vProtektorát Čechy a Moravaa také k vytvoření jemu poddajnéhoSlovenského státu. V témže měsíci obsadila německá vojska také přístavMemelvLitevské republice. Západní politika tzv.appeasementutak zcela ztroskotala.
Vláda tzv. Velkoněmecké říše se připravila nainvazi do Polskapodpisempaktu Ribbentrop–MolotovseSovětya naplánovala tzv.operaci Himmler, tedy falešný polský útok na říšskýrozhlasový vysílačHlivice(německyReichssender Gleiwitz). 1. září 1939 německýWehrmachtzahájil invazi a rychle obsadil velkou částPolska.Z opačné světové strany začala dosavadní východní polská územíobsazovatsovětskáRudá armáda. Spojené království a Francie reagovaly na invazi Polska vyhlášením války Německu, čímž formálně začaladruhá světová válka(aniž by reálně někdo Polsku přišel na pomoc).Německé zločiny v okupovaném Polskusi vyžádaly miliony lidských životů.Německo postupně napadlo a okupovaloBelgii,Nizozemsko,Dánsko,Norsko,Jugoslávii,Řeckoa další evropské země. Učinilo tak ve spolupráci se svými klíčovými spojenci -fašistickouItálií amilitaristickýmJaponskem. Tyto tři země vytvořily válečnou koalici zvanouOsa Berlín-Řím-Tokio, nebo jen Osa.
22. července 1940 Francie s Německem podepsala příměří poté, co nacistická vojska obsadila velkou část francouzského území. Britové však německé vzdušné útoky v roce 1940 úspěšně odrazili v leteckých bojích, které jsou známy jakobitva o Británii.Spojené království bylo po určitou dobu jediným vážným účastníkem boje proti mocnostem Osy. 22. června 1941 Německo vypovědělo pakt Molotov–Ribbentrop anapadlo Sovětský svaz.V této době mělo Německo a další mocnosti Osy pod kontrolou většinu Evropy aseverní Afriky. Zprvu postupovala motorizovaná německá vojska velmi rychle (tzv.Blitzkrieg), dostala se až na několik kilometrů odMoskvya na dlouhých 900 dní oblehlaLeningrad. Na začátku roku 1943 začala německá vojska po porážce v rozhodujícíbitvě u Stalingraduustupovat z dobytých území Sovětského svazu. Jejich další porážky v těžkých bitvách vedly k definitivnímu obratu ve válce.
Od prosince 1941 bylo Německo ve válce i seSpojenými státy, ty ale byly prozatím zaměstnány především bojem proti Japoncům v Tichomoří.V září 1943 se vzdal německý spojenec,Italské království. K obraně proti nastupujícímspojeneckým silám v Itáliimusely být nasazeny velké jednotkyWehrmachtuaWaffen SS, které pak chyběly na jiných bojištích včetněvýchodní fronty. Západní spojenci (zejm. USA) připravili a provedlivylodění v Normandii, čímž se ve velkém rozsahu otevřelazápadní fronta.I přesněmecký protiútok v Ardenáchspojenecké síly v roce 1945 vstoupily na území Německa. V návaznosti naHitlerovu sebevražduabitvu o Berlínse Německo vzdalo 8. května 1945.
Druhá světová válka byla nejkrvavějším konfliktem v historii lidstva a v Evropě způsobilasmrt asi 40 milionů lidí,včetně 26,6 miliónu sovětských občanů.Ztráty německé armády byly mezi 3 250 000 a 5 300 000 vojáky,80 % padlých vojáků zahynulo v bojích navýchodní frontě.V průběhu válečného konfliktu, v neposlední řadě v důsledku plošného bombardování měst v Německu letectvem Velké Británie a Spojených států, včetněbombardování HamburkuaDrážďan, přišly o život přibližně dva miliony německých civilistů.
Jedním z nejhrůznějšíchzločinů Německa za druhé světové válkybylholokaust, nacistickým Německem prováděné systematické pronásledování a hromadné vyvražďování etnických a jiných velkých skupin obyvatelstva. Oběťmi holokaustu se stalo asi šest milionů Židů, mezi 220 000 a 1 500 000Romů, 275 000 osob s mentálním nebo zdravotním postižením v rámciAkce T4, tisíceSvědků Jehovovýchahomosexuálů. Státními a vojenskými útvary byly zavražděny stovky tisíc politických protivníků nacistického režimu.Bylo zabito cca šest milionůUkrajincůaPoláků. Přibližně 2,8 milionusovětských válečných zajatcůbylo zabito nebo zemřelo v důsledku nelidského zacházení. NacistickýGeneralplan Ost, který měl pro německé obyvatelstvo vytvořitživotní prostorna východě, chystal po vítězné válcegermanizaci, vysídlení alikvidaci Čechů,Poláků, Rusů a dalšíchslovanskýchnárodů.
Prohra ve válce pro Německo znamenala ztrátu území východně od řekNisyaOdryvčetněexklávyVýchodní Pruskoavysídlenímilionů etnických Němců z dřívějších východních území Německa a z okupovaných zemí. Jak v Německu, tak v zemích osvobozovaných od německé okupacedošlo k masovému znásilňování žen.V důsledku bombardování během války bylo zničeno mnoho měst a vznikly obrovské ztráty na kulturním dědictví.
Po druhé světové válce byli zadrženi vrcholní nacisté a souzeni za válečné zločiny agenociduvNorimberském procesua vnásledných procesech, ale v důsledku nastupujícístudené válkybyla poválečnádenacifikacepředčasně zastavena a mnoho nacistických zločinců tak uniklo potrestání.
Po kapitulaci Německa bylo jeho území rozhodnutímspojencůrozděleno do čtyřokupačních zón. Hlavní městoBerlínobdrželo zvláštníčtyřmocenský statusa byly v něm vytvořeny čtyři sektory. Všechny zóny a sektory přijaly více než 6,5 milionů etnických Němců vyhnaných z bývalých východních oblastí Německa a jiných oblastí do té doby obývaných Němci.
Západní okupační zóny Německa, ovládané Spojenými státy americkými, Velkou Británií a Francií, byly sloučeny23. května1949a vytvořily Spolkovou republiku Německo (Bundesrepublik Deutschland, neoficiální zkratka BRD, česky SRN). Ze sovětské okupační zóny se stala7. října1949Německá demokratická republika(Deutsche Demokratische Republik, zkratka DDR, česky NDR). Neformálně byly tyto státní útvary známé jako „Západní Německo“ a „Východní Německo“. Hlavním městem NDR se stalVýchodní Berlín. Spolková republika Německo zvolilaBonnjako prozatímní hlavní město (vážným kandidátem byl takéFrankfurt nad Mohanem), čímž zdůraznila svůj postoj, že vytvoření dvou německých států považuje za umělé a pouze dočasné řešení a že se Berlínu v budoucnosti vrátí jeho funkce hlavního města znovusjednoceného Německa.
Západní Německo bylo založeno jako federální parlamentní republika se „sociálně tržním hospodářstvím“ (soziale Marktwirtschaft). Od roku 1948 se západní Německo stalo hlavním příjemcem finanční a materiální podpory ze strany USA při poválečné obnově, poskytnuté evropským zemím podleMarshallova plánu, a využilo ji k rychlé přestavbě průmyslu.
Spolkovým parlamentem SRN byl v roce 1949 zvolenKonrad Adenauerprvním spolkovým kancléřem (Bundeskanzler) a v tomto úřadu zůstal až do roku 1963. Pod jeho a následně podErhardovýmvedením země zažila prudký a dlouhotrvající hospodářský růst, který začal již počátkem roku 1950. Do historie vešel jako „německý hospodářský zázrak“ (Wirtschaftswunder). Západní Německo se v roce1955připojilo kNATOa bylo zakládajícím členemEvropského hospodářského společenstvív roce1957. Přes denacifikaci byl ve státní správě vysoký podílbývalých nacistů, a to včetně kancléřeKiesingeraa prezidentaScheela.
Východní Německo bylo začleněno dovýchodního blokus politickou a vojenskou kontrolou ze stranySSSR. Zůstaly v něm silné sovětské vojenské jednotky a země se stala členemVaršavské smlouvy. Ačkoli Východní Německo prohlašovalo, že je demokratické, politická moc byla vykonávána pouze předními členypolitbyrakomunistické strany, zvanéSjednocená socialistická strana Německa(SED), podporované tajnou službouStasi(Staatssicherheit)a řadou dílčích organizací kontrolujících téměř veškeré dění ve společnosti. Byla zavedenaplánovaná ekonomikaa země se později stala členemRVHP.
Zatímco východoněmecká propaganda byla založena na domnělých a některých skutečných výhodách tamějších sociálních programů a neustále hrozila invazí ze strany SRN a západních „imperialistů“, velké počty občanů NDR se snažily uniknout do Spolkové republiky za svobodou a prosperitou.Do poloviny roku 1961 to bylo ještě částečně možné přechodem nebo přejezdem z východní do západní části Berlína. V onom roce však byla postavenaBerlínská zeď, která prakticky znemožnila východním Němcům útěk doZápadního Berlínaa odtud do západního Německa. Tato zeď napříč Berlínem a na celé hranici Západního Berlína s územím NDR se stala symbolem celé tzv.železné oponymezivýchodnímazápadním blokemistudené válkymezi nimi, a proto se její pád v roce 1989 stal nejen symbolemznovusjednocení Německaa zásadních změn, které se posléze uskutečnily v jeho východní části (tzv.Wende), ale také symbolempádu komunismu v celé Evropěa dokonce i v Sovětském svazu samotném.
Na začátku 70. let 20. století se napětí mezi východním a západním Německem zmírnilo, k čemuž rozhodující měrou přispěla tzv.Ostpolitik, kterou prosadil spolkový kancléřWilly Brandta ve které pokračoval i jeho nástupceHelmut Schmidt.V následujícím období se postupně normalizovaly i vztahy Spolkové republiky s dalšími zeměmivýchodního bloku. SČeskoslovenskemuzavřela SRN dne 11. května 1973 tzv.Pražskou smlouvu. Československý prezidentGustáv Husákvykonal v dubnu 1978 oficiální návštěvu Spolkové republiky Německo.
V létě 1989 seMaďarskorozhodlo železnou oponu odstranit a otevřít hranice (tzv.panevropský piknik), což způsobilo emigraci tisíců východních Němců do Západního Německa přes Maďarsko.To mělo na NDR zničující dopady. Poté docházelo k pravidelným masovým demonstracím, které získávaly stále více na podpoře (vizPondělní demonstrace,Demonstrace na Alexanderově náměstí).V denpádu berlínské zdizmírnily východoněmecké úřady nečekaně omezení přístupu k hranicím, což dovolilo východoněmeckým občanům cestovat na Západ.Původně se zamýšlelo udržet Východní Německo jako stát, ale otevření hranic vedlo k urychlení sjednocujícího reformního procesu. Ten vyvrcholilSmlouvou o konečném uspořádání ve vztahu k Německu(tzv. smlouva 4 + 2) o rok později (12. září 1990), v rámci níž se čtyři okupační mocnosti vzdaly svých práv daných v rámcibezpodmínečné kapitulace nacistického Německa. Německo vedené spolkovým kancléřemHelmutem Kohlem(vůdce koaliceCDU/CSUaFDP, vicekancléřem a ministrem zahraničí bylHans-Dietrich Genscher) se stalo prakticky opět plně suverénním státem. Tím bylo umožněno i formálníznovusjednocení Německa, které se uskutečnilo 3. října 1990 vstupem pěti zemí bývalé NDR (Neue Länder) do Spolkové republiky.
Na základě zákona přijatého 10. března 1994 (Berlin/Bonn-Gesetz) byl dosavadní provizorní stav ohledně hlavního města změněn tak, že se hlavním městem sjednoceného Německa definitivně stalBerlín. MěstuBonnubyl přiznán zvláštní status jako tzv.Bundesstadt(„spolkové město“) se zachováním některých spolkových ministerstev a úřadů.Přemístění vlády v dohodnutém rozsahu bylo dokončeno v roce 1999.
Po volbách v roce 1998 sesociálnědemokratickýpolitikGerhard Schröderstal kancléřem historicky první tzv. červeno-zelené koaliceSPDaSvazu 90/Zelených, která trvala až do voleb v roce 2005.
Sjednocené Německo se aktivně podílelo na prohlubováníevropské integrace. Aktivní bylo i v rámciNATO. Zúčastnilo se napříkladoperace Spojenecká sílaa po jejím skončení se angažovalo při zajišťování stability naBalkáně.Vojenské jednotky Bundeswehrubyly také součástí mise NATO vAfghánistánus cílem zajistit v této zemi bezpečnost po svržení vládyTalibanu(vizVálka v Afghánistánu).Tato vojenská nasazení vyvolala jak v Německu samotném, tak mezinárodně, kontroverze, protože podruhé světové válcebylo Německo vázáno spojeneckými dohodami i vnitrostátním právem k rozmístění jednotek pouze na vlastním území k výlučně obranným účelům.
V roce 2005 se jako první žena stala kancléřkou NěmeckaAngela Merkelová, která vytvořilavládutzv. velké koalice za účasti křesťanských stranCDU/CSUa sociálně-demokratickéSPD. Po volbách v roce 2009 vznikladruhá vládakancléřky Merkelové jako koalice CDU/CSU aSvobodné demokratické strany(FDP), jejíž předsedaGuido Westerwellese stal vicekancléřem a ministrem zahraničí. Po volbách v roce2013se vrátila k moci tzv. velká koalice a vzniklatřetí vláda Angely Merkelové. Od roku 2014 si pozici v německém politickém systému vybudovala konzervativní stranaAlternativa pro Německo(AfD). Roku 2018 se Merkelová stala kancléřkou jižčtvrté vlády.
Mezi hlavní politické plány německého vedení na počátku 21. století patří tzv. energetická revoluce (Energiewende) pro využití udržitelných zdrojů energie (solární energie,větrná energiea další zdroje),tzv. „brzda dluhu“ (Schuldenbremse), která má zajistit vyrovnané státní a komunální rozpočty, reforma německých imigračních zákonů, právní předpisy pro obecnouminimální mzduahigh-techstrategie pro informatizaci a další modernizaci již tak velmi vyspělé německé ekonomiky na model zvanýIndustrie 4.0.
Z ekonomického hlediska bylo začleňování „nových zemí“ do znovusjednoceného Německa po roce 1990 velmi nákladné. Pro krytí těchto nákladů byly zmobilizovány nejrůznější finanční zdroje včetně (v současnosti) 5,5 % tzv. solidárního příplatku (Solidaritätszuschlag) k řadě daňových sazeb (mj. daně z příjmu obyvatelstvaa z kapitálových výnosů). Tento příplatek je přes několik iniciativ k jeho zrušení či alespoň snížení vybírán i nadále, téměř 29 let poznovusjednocení Německa, ale již existuje návrh zákona, který od roku 2021 počítá s jeho zrušením.Použití těchto významných finančních prostředků není transparentní, neboť není nijak účelově vázáno. Tyto prostředky může spolková vláda použít podle svého uvážení.
Kromě značných vnitropolitických a ekonomických problémů vyvolaných znovusjednocením se Německo v letech 1990 až 2015 potýkalo s dočasně se zvyšující nezaměstnaností a zvětšováním sociální propasti mezi příjmovými skupinami, s nízkou porodností a z toho vyplývajícím stárnutím a dokonce úbytkem obyvatelstva.
Velká vlnaimigracezvláště zmuslimskýchzemí od roku 2015 (ale i dříve) přinesla vážné problémy se začleňováním přistěhovalců do společnosti.V souvislosti s tím se projevilo zesílení pravicového i levicovéhoextremismu. Mnoho Němců má pocit, že se nemohou na veřejnosti k těmto problémům svobodně vyjadřovat.Ústřední rada Židů v Německu(Zentralrat der Juden) vyjádřila velké znepokojení nadantisemitskýmitendencemi, které se projevují i vmešitáchv německých městech.Válka Izraele s Hamásem, která vypukla v roce 2023, vedla k prudkému nárůstu antisemitských a protiizraelských nálad mezi muslimskými přistěhovalci v Německu.
V důsledku rozhodnutí o útlumu jaderné energetiky byly 15. května 2023 odstaveny poslední 3 fungujícíjaderné elektrárny v Německu.V rámcienergetické transformaceazelené dohody pro Evropu, kterou Německo aktivně prosazuje,německá vláda rozhodla o ukončení výroby elektřiny zuhlípo roce 2030.Počítá se také se zákazem prodeje nových osobníchautomobilůsespalovacími motorypo roce 2035.
Německá vlajka je tvořena listem o poměru stran 3:5 se třemi vodorovnými pruhy, černým, červeným a žlutým.
Státní (služební) vlajka navíc nese štít s upraveným státním znakem, její soukromé užití ani užití obcemi či spolkovými zeměmi není přípustné. Vedle národní vlajky je neoficiálně tolerováno i užití vlajky se státním znakem.
Německý státní znak tvoří černáorlices červenou zbrojí na žlutém štítu.
Německá hymna je 3. sloka písněDas Lied der Deutschen(českyPíseň Němců). Celá píseň má tři sloky, od roku 1952 se používá pouze poslední. Hudbu složil rakouský skladatelJoseph Haydn, má totožnou melodii jako někdejšírakouská císařská hymna. Slova původní básně napsal německý básníkAugust Heinrich Hoffmann von Fallersleben.
Hlavnímigeomorfologickýmicelky Německa jsou od severu k jihuSeveroněmecká nížina,Středoněmecká vysočina, alpské předhůří a velehorské pásmo německýchAlp.
Německo sousedí s devíti státy:Dánsko,Polsko,Česko,Rakousko,Švýcarsko,Francie,Lucembursko,BelgieaNizozemsko. Německo je zemí v Evropě, která sousedí s nejvíce státy.
Na severu sousedí Německo s Dánskem (délka hranic 67 kilometrů), na severovýchodě s Polskem (442 kilometrů), na východě s Českem (811 kilometrů), na jihovýchodě s Rakouskem (815 kilometrů; bez hranice vBodamském jezeře), na jihu se Švýcarskem (316 kilometrů; s hranicíexklávyBüsingen, ale bez hranice v Bodamském jezeře), na jihozápadě s Francií (448 kilometrů), na západě s Lucemburskem (135 kilometrů) a s Belgií (156 kilometrů) a na severozápadě s Nizozemskem (567 kilometrů).
Délka hranic činí celkem 3 757 kilometrů (bez hranic v Bodamském jezeře).
Během dějin se často měnil i střed německého státu.
Německo se nachází naeurasijskékontinentální desce, přesto se vyskytují slabázemětřesení, především vPorúří.
Alpy, které vznikly třetihorním zvrásněním kontinentálních desek, jsou jedinými německými velehorami. Na hranicích s Rakouskem leží nejvyšší hora Německa –Zugspitzeo nadmořské výšce 2962 metrů.
Středoněmecká vysočina nabývá směrem od severu k jihu na výšce a rozloze. Nejvyšší se nachází veSchwarzwaldu– 1493 metrů vysokýFeldberg, následován 1456 metrů vysokýmGroßer ArbervBavorském lese. Vrcholy o výšce vyšší než 1000 metrů mají dáleKrušné hory, Smrčiny, Švábská Alba a pohoříHarz, které je izolovanou částí Středoněmecké vysočiny s nejvyšší horouBrockeno nadmořské výšce 1142 metrů. V severní části Německa se nachází jednotlivé kopce vyšší než 100 metrů, z nichž nejvyšší je Hagelberg v geomorfologické části Flaming v Braniborsku.
Nejnižší bod Německa je proláklina 3,54 metrů pod úrovní mořské hladiny u Neuendorf-Sachsebbande vŠlesvicku-Holštýnsku. Rovněž ve Šlesvicku-Holštýnsku se nachází nejhlubší zatopený bod Německa: 39,10 metrů pod úrovní mořské hladiny na dněHemmelsdorfer Seeseveroseverovýchodně odLübecku. Nejnižší umělý vytvořený bod Německa je 293 metrů pod úrovní mořské hladiny na dně hnědouhelnéhodoluHambachvýchodně odJülichuv severním Porýní-Vestfálsku.
Území Německa odvodňují z největší části řekyRýn,Dunaj,Labe,Odra,VezeraaEmže. Německé území je odvodňováno doSeverního moře,Baltského mořeaČerného moře. Přes německé území vede hlavní evropskérozvodí.
Nejvýznamnější německou řekou jeRýn, který má v Německu délku 865 kilometrů. Rýn dominuje jihozápadu a západu Německa. Nejdůležitějšími přítoky jsouNeckar,Mohan,MoselaaRúr.Ekonomickývýznam Rýna je značný, jedná se o jednu z hospodářsky nejvýznamnějších řek Německa aEvropy.
Na jihu má na německém územíDunajdélku 647 kilometrů, odvodňuje skoro celé předhůříAlp. Dunaj teče směrem do Rakouska a jihovýchodní Evropy. Jeho nejdůležitějšími přítoky jsouIller,Lech,IsaraInn.
Na východě Německa má na německém územíLabedélku 725 kilometrů. Jeho nejdůležitějšími přítoky jsouSálaaHavola.
Hranici Německa a Polska z větší části tvoříOdra, jejím nejdůležitějším přítokem jeLužická Nisa.
Celé povodíVezeryleží v Německu. Vzniká soutokemWerryaFuldya odvodňuje severní část Německa.Emže(Ems) teče v severozápadní části Německa.
Přirozená jezera na německém území jsou převážně ledovcového původu. Největší německá jezera se proto nachází v předhůří Alp aMeklenburské jezerní plošině. Největším jezerem, které leží celé na německém území, jeMüritz, ležící v Meklenburské jezerní plošině. Největší jezero na německém území jeBodamské jezero, o které se ale Německo dělí s Rakouskem a Švýcarskem.
Na východě Německa se nachází mnoho velkých jezer, která se nachází v zatopených bývalýchhnědouhelnýchdolech.
VSeverním mořise nachází souostrovíSeverofríské ostrovyaVýchodofríské ostrovy. OstrovyHelgolandaNeuwerkjsou rovněž obydlené. Severofríské ostrovy představují zbytky zatopené pevniny, které zůstala pod hladinou moře po snížení a následném zaplavení. Východofríské ostrovy jsou bariérové ostrovy, které vznikly příbojem a pohybem pobřežních písčin.
Největší německé ostrovy v Baltském moři jsou (od západu k východu)Fehmarn,Poel,Hiddensee,RujánaaUsedom; největším poloostrovem jeFischland-Darß-Zingst.
Největší německé vnitrozemské ostrovy se nachází v Bodamském jezeře, jsou to ostrovyReichenau,MainauaLindau, dále ostrovHerrenchiemseevChiemsee.
Celé území Německa patří kmírnému klimatickému pásmuStřední Evropyv převládajícím západním prouděním vzduchu v přechodném pásmu mezi oceánským a kontinentálním klimatem. Podnebí v Německu je ovlivňovánoGolfským proudem, celoročně převažují příznivé teploty.
Střední roční úhrnsrážekje v letech 1961–1990 700 milimetrů. Střední měsíční množství srážek je mezi 40 milimetry v únoru a 77 milimetry v červnu.
Nejnižší naměřená teplota byla v Německu -45,9 °C; byla naměřena 24. prosince 2001 vFuntensee. Nejvyšší teplota byla registrována 8. srpna 2003 vNenniguvSárskua činila +40,3 °C.
Zprvohorpochází na území Německa krystalické horniny jakorulaažula, které se nachází ve Středoněmecké vysočině, např. v pohoříHarz. Sedimenty zRheinisches Schiefergebirge(Porýnské břidličné vrchoviny) taktéž pochází z prvohor, zdevonua spodníhokarbonu. Vyzvednutí hornin a vytvoření pohoří proběhlo v pozdnímpliocénu.
Na severu v Porýnské břidličné vrchovině se nachází karbonská souvrství, ve kterých se nachází veliká ložiskačerného uhlívPorúří.
Vmesozoiku, vdruhohoráchse vytvořily horniny, které převládají v jižní a východní části Německa. Ve Falci, vDurynsku, částiBavorskaaSaskapochází podloží hornin ztriasu, časného mesozoika. PohoříJura(předevšímŠvábskáaFranská Alba) pochází z doby jury. Z trias v Německu, z kterého pochází většinapískovců, v pohoří Jury ale převažujevápenec.
Vtřetihoráchnásledovalaeroze, zarovnání terénu a vytvoření nížin.
Aktivnívulkanismusnení v Německu pozorován, vulkanické horniny ale dosvědčují dřívější vulkanickou činnost.
Nachází se především v pohoříEifel. V pohoří Eifel jsou prameny s výskytemkysličníku uhličitého,gejzíryatd.
Německo se nachází naeurasijskékontinentální desce, přesto se vyskytují slabázemětřesení, především vPorúří.
Na území Německa převládají drnopodzolové půdy a lesníhnědozemě.Drnopodzolovépůdy se nejčastěji vyskytují na písčitých aštěrkopísčitýchledovcovýchusazenináchv Severoněmecké nížině. Lesní hnědozemě se vyskytují nejčastěji v Středoněmecké vysočině.
Německo leží v mírném klimatickém pásmu. Značnou část jeho území původně pokrývaly listnaté a jehličnaté lesy, které byly z velké části vykáceny a jen výjimečně je v nich uchována původní skladba dřevin. Flóra na území Německa se mění podle nadmořské výšky, geologického podloží a klimatických podmínek na daném místě. Od západu k východu ovlivňuje vegetaci zejména přechod od oceánského ke kontinentálnímu podnebí.
V listnatých lesích se nejčastěji vyskytujebuk lesnítvořícíbučiny, případně se podél řek a jezer stále nachází řídké nivní lesy, v nichž dominujebukadub. V Alpách a německých středohorách se vyskytují lesy i na pozemcích s poměrně velkým sklonem.Pionýrskými dřevinamijsou na německém územíbřízaaborovice. Jehličnaté lesy se dnes nahrazují dříve velmi rozšířenými listnatými. Bez lidského vlivu by se tzv.potenciální vegetacena německém území, jako ve většině zemí v mírném klimatickém pásmu, skládala především z lesa. Výjimku tvořívřesovištěabažiny, dále alpínská a subalpínská společenství zBavorských Alpách, veSchwarzwaldu, vKrušných horách. Alpínská a subalpínská stanoviště mají obvykle chudé půdy, nižší teploty vzduchu a leží ve vyšších polohách. V Německu se ve větší míře než dříve vyskytují i různé zavlečené rostliny, jako např.akát. V dnešní době je zalesněno 29,5 % území, čímž má Německo jednu z největších ploch lesa v Evropě.
Největší podíl obdělané plochy slouží k pěstováníobilí(ječmene,ovsa,žitaapšenice). Dále se pěstujíbramboryakukuřice, což jsou plodiny dovezené z Ameriky. Z průmyslových plodin se nejčastěji pěstujeřepka olejná. Z ovocných stromů se nejčastěji vyskytujíjabloně. V údolí řek, např.Mosely,AhruaRýnajsou provozovány vinice.
Původní druhysavcův Německu žijí nejčastěji v lesích. V lese žijí různé druhylasic,daněk evropský,jelen evropský,srnec obecný,prase divokéališka obecná.Bobravydrase vyskytují méně často, v poslední době ale stoupají jejich stavy.
Mnozí velcí savci byli v Německu vyhubeni:praturv roce 1846,medvěd hnědýroku 1835,los evropskýbyl hojný ještě ve středověku,divoký kůňbyl vyhuben v 19. století,zubrna přelomu 17. a 18. století avlkroku 1904.
V současné době se do Německa vrací vlci a losi z Polska a Česka,kde stoupají jejich stavy.
Populaceorla mořského, ptáka, jenž je ve znaku Německa, čítá asi 500 párů, především vBraniborskuaMeklenbursku-Předním Pomořansku. Z dravých ptáků se v Německu nejvíc vyskytujekáně lesníapoštolka obecná,sokol stěhovavýje mnohem vzácnější. 50 % populaceluňáka červenéhohnízdí právě v Německu, ale kvůli intenzifikaci zemědělství klesají jeho stavy.
V Německu žije mnoho druhů ptáků, kteří profitují z přítomnosti člověka, jako např.holub hřivnáč,kos černý(původně čistě lesní pták),vrabecasýkora. Tyto druhy ptáků jsou v zimě přikrmovány, v obchodech je bohatá nabídka krmení pro ptáky. Různé druhyhavranůarackůse zase přiživují na skládkách. Zvláštností je celosvětově zcela nejsevernější hnízdištěplameňákůvZwillbrocker Vennv Severním Porýní-Vestfálsku.
Dříve v řekách často se vyskytujícílososibyli v průběhuindustrializacev 19. století vyhubeni, ale v 80. letech 20. století se znovu v německých řekách objevili. Posledníjeseterbyl v Německu uloven roku 1969. V rybnících se chovají např.kapři, a to již od dob Římanů.
Na pobřeží Severního a Baltského moře žijícítuleň obecnýbyl v minulosti téměř vyhuben. V poslední době se jeho stavy zvýšily na několik tisíc exemplářů.
Cílem ochrany přírody je zachování přírody a krajiny. Na území Německa se nachází 14národních parků, 19biosférických rezervací, 95přírodních parkůa tisícepřírodních rezervací, chráněných stromů atd.
Celkem se zemědělsky využívá 53,5 % německého území, lesy pokrývají 29,5 % území. 12,3 % jsou zastavěné plochy a dopravní infrastruktura. Vodní plochy zaujímají 1,8 %, zbývající 2,4 % jsou ostatní plochy, většinou skály a povrchové doly.
V Německu je asi 81 velkoměst (obce, které mají nad 100 000 obyvatel); 14 měst má víc než 500 000 obyvatel.
Pět největších německých měst s počtem obyvatel v srpnu 2018:
V německém názvosloví se aglomerace často nazývajíBallungsgebiete. Největší aglomerací je hustě zalidněná oblast ve spolkové zemiSeverní Porýní-Vestfálsko, která zahrnuje velkoměstaKolín nad Rýnem,Düsseldorf,DortmundaEssense všemi městy a obcemi v jejich spádovém území. Pro tento tzv. metropolní region Rýn-Rúr (Rhein-Ruhr) je vykázán celkový počet obyvatel 10,68 milionu. Region Lipsko-Drážďany je nazýván Střední Německo (Mitteldeutschland) a vykazuje dohromady 2,4 milionu obyvatel.
Spolková republika Německo jefederativníparlamentně-demokratická a zastupitelská republika.
Spolkový prezident(Bundespräsident), v současné doběFrank-Walter Steinmeier(19. března 2017–dosud), jehlavou státu. Má především reprezentativní povinnosti a pravomoce. Do funkce je volenSpolkovým shromážděním- institucí, která se skládá z členůSpolkového sněmu(Bundestag) a z téměř stejného počtu volitelů zastupujících spolkové země.
Spolkový kancléř(Bundeskanzler), v současné doběOlaf Scholz(od 8. prosince 2021 - dosud), je hlavou vlády a uplatňujevýkonnou moc. Jde o podobnou funkci, jakou mápředseda vládyv jiných parlamentních demokraciích.
Německo je rozděleno na 16spolkových zemí, které jsou souhrnně označovány jakoBundesländer.Každá spolková země má vlastní ústavua disponuje značnou autonomií. Nejrozsáhlejší spolkovou zemí jeBavorsko(70 552 km²), nejméně rozsáhlouBrémy(404 km²); nejlidnatější jeSeverní Porýní-Vestfálsko(525 obyv./km²), nejnižší hustota obyvatel (72 obyv./km²) je vMeklenbursku-Předním Pomořansku.
Hlavní směry německé zahraniční politiky jsou stabilní spojení se zeměmizápadního světa(Westbindung) a tzv.evropská integrace. Od roku 1990 hraje Německo ve spolupráci s Francií rozhodující a vůdčí roli v rámci EU. Německo je od roku 1950 členemRady Evropya v roce 1957 podepsaloŘímské smlouvy, základy pro dnešníEvropskou unii. Hlavním prvkem bezpečnostní politiky a vyjádření prozápadní politiky je členství vNATO, kam země vstoupila roku 1955. Dále je Německo členemOECD,G4,G8,G20,Světové bankyaMMF. Německo se v EU také snaží prosadit více sjednocený politický, ekonomický a bezpečnostní aparát.
Německo má síť 227 zahraničních diplomatických misía udržuje vztahy s více než 190 zeměmi.V roce 2011 bylo největší přispěvatelem do evropského rozpočtu (20 %)a třetím největším přispěvatelem do OSN (8 %).
V roce 1999 vláda kancléřeGerharda Schröderavymezila nový základ německé zahraniční politiky tím, že se v rámci rozhodnutí NATO zapojila doválky v Kosovuv rámciOperace Spojenecká síla. Němečtí vojáci byli oficiálně posláni do boje poprvé od roku 1945.
Ve vnitřní politice bývaléhoZápadního Německapodruhé světové válceaž do roku 1990 dominovala dvě velká uskupení. Jsou to středopravá (respektive konzervativní)Křesťanskodemokratická unie(CDU) se svou sesterskouKřesťansko-sociální unií Bavorska(CSU) a středoleváSociálnědemokratická strana Německa(SPD). Dalším relativně významným politickým subjektem bylaSvobodná demokratická strana(FDP), která se mnohdy podílela na výkonné moci.
Poznovusjednocení Německav roce 1990 se rozložení politických sil v celé Spolkové republice začalo měnit. Vzniklo uskupeníSvaz 90/Zelení, které postupně získalo poslanecké mandáty jak veSpolkovém sněmu, tak vzemskýchsněmech. Obdobně získala politické pozice také značně levicová stranaDie Linke. V důsledku migrační krize roku 2015 velmi posílilo hnutíAlternativa pro Německo, které vevolbách do Spolkového sněmu 2017obdrželo 12,6 % hlasů a stalo se nejsilnější opoziční stranou.
Po svém založení v roce 1949 nesměla Spolková republika Německo zpočátku mít vlastní ozbrojené síly. Pokorejské válcea také kvůlisovětsképolitice v tzv. východním bloku jí bylo západními spojenci povoleno znovu vytvořit plnohodnotné ozbrojené síly. Nejprve byla v roce 1951 založena polovojenská Spolková pohraniční stráž (Bundesgrenzschutz). V roce 1955 seZápadní Německostalo členemSeveroatlantické aliance(NATO).
VNěmecké demokratické republicevzniklaNationale Volksarmee(Národní lidová armáda), která byla v roce 1990 v důsledku sjednocení Německa rozpuštěna. Personál a výzbroj byly částečně začleněny do celoněmeckých ozbrojených sil.
Ozbrojené síly (Bundeswehr) jsou rozděleny do složek, kterými jsouHeer(armáda a speciální jednotky rychlého nasazeníKommando Spezialkräfte),Marine(námořnictvo),Luftwaffe(letectvo), Ústřední zdravotní služba (Zentraler Sanitätsdienst der Bundeswehr) a základny ozbrojených sil (Streitkräftebasis).
V roce 2024 se vojenské výdaje odhadovaly na 2,12 % německého HDP, čímž se Německo dostalo do středu ve srovnání s ostatními členy NATO.V absolutních číslech byly německé vojenské výdaje v roce 2023 sedmé nejvyšší na světě.V době míru je Bundeswehr pod vedením ministra obrany. Během válečného stavu by se vrchním velitelem stal kancléř.
V roce 2024 sloužilo v Bundeswehru 180 517 vojáků. Z toho je 112 704 dočasných vojáků, 57 333 vojáků z povolání, 10 152 dobrovolně vojenskou službu a 328 dobrovolně vojenskou službu v rámci vnitřní bezpečnosti.Ozbrojené síly mají také 34 600 záložníků, kteří se pravidelně účastní cvičení obrany a zahraničních misí.Podle SIPRI bylo Německo v roce 2023 pátým největším vývozcem zbraní na světě.
Německo másystém občanského právazaložený nařímském právus některými odkazy nagermánské právo.Bundesverfassungsgericht(Spolkový ústavní soud) je německý nejvyšší soud odpovědný za ústavní záležitosti s pravomocísoudního přezkumu.Německý systém nejvyšších soudů zahrnujeinkvizičníSpolkový soudní dvůrpro občanskoprávní a trestní případy aSpolkový pracovní soud,Spolkový sociální soud,Spolkový finanční soudaSpolkový správní soudpro ostatní záležitosti.
Trestní a soukromé právo je kodifikováno na národní úrovni vStrafgesetzbuchaBürgerliches Gesetzbuch. Německý trestní systém usiluje o rehabilitaci zločince a ochranu veřejnosti.S výjimkou drobných trestných činů souzených jedním profesionálním soudcem a závažných politických trestných činů jsou všechna obvinění posuzována smíšenými tribunály, kde společně předsedajípřísedící(Schöffen) a profesionální soudci.
K roku 2016 byla míra vražd v Německu na minimu 1,18 vraždy na 100 000 obyvatel.V roce 2018 klesla celková kriminalita na nejnižší úroveň od roku 1992.
Manželství osob stejného pohlavíje v Německu legální od roku 2017 apráva LGBTjsou v zemi obecně chráněna.
Německo je surovinově relativně chudá země, hospodářství je převážně soustředěno v sektoru průmyslu a služeb.
Německo je největší evropská ekonomika a 4. největší ekonomika na světě. V roce 2021 vytvořilohrubý domácí produkt(HDP) ve výši 4 837 miliard USD, na jednoho obyvatele činil HDP 58 350 USD (PPP).V hrubém národním produktu na osobu bylo Německo v roce 2021 na 17. místě na světě.
V sektoru služeb pracovalo v roce 2006 63,8 % obyvatel, v průmyslu 33,4 % a v zemědělství 2,8 %. Služby produkovaly v roce 2006 68,5 % národního důchodu, průmysl 30,2 % a zemědělství 1,3 %. Ovšem v poslední době německou ekonomiku čím dál více brzdí nedostatek pracovních sil, způsobený extrémně nepříznivým demografickým vývojem. Odhaduje se, že v roce 2030 bude německé ekonomice chybět na 5,2 milionu kvalifikovaných sil, z toho 2,4 milionu vysokoškolsky vzdělaných odborníků. V tomto směru se ukázalo také neprozřetelným sedmileté omezení pracovního trhu pro zaměstnance z bývalého východního bloku, které vstoupilo v účinnost po rozšíření EU roku 2004.
Německo je na světové špičce v automobilovém, elektrotechnickém, strojírenském a chemickém průmyslu. V letech 2003–2008 bylo největším světovým vývozcem zboží.
Vývoj hospodářství v Německu podruhé světové válce(resp. po konstituování dvou německých států) byl poznamenán skutečností, že tři tradiční průmyslové oblasti dřívějšího Německa, a siceHorní Slezsko,SaskoaPorúří, se ocitly ve třech různých státech (Polsko,NDRaNSR). Proto měly zcela odlišné podmínky pro svůj další rozvoj. Horní Slezsko připadlo téměř celé Polsku. Ze Saska bylo strojové vybavení mnoha továren po válce odvezeno jako reparace doSovětského svazu. V Porúří (s městy jakoDortmund,EssenaDuisburg) hrály významnou roli po dlouhou dobu i nadále těžký průmysl a těžba uhlí. Pro Německo je sice finančně výhodnější uhlí dovážet, což se v posledních letech projevilo v téměř úplném útlumu těžby černého (kamenného) uhlí, přesto však zatím zůstává spolu s USA na předním místě ve světě v těžbě hnědého uhlí (hlavně ve Východním Německu) i v jeho spotřebě.
V životní úrovni je Německo dleIndexu lidského rozvoje(HDI) na 4. místě na světě.
Zemědělsky se využívá více než polovina plochy státu. Zemědělství je z hlediska výrobních metod vyspělé. Plně zaměstnáno je v něm jen kolem 2-3 % práceschopného obyvatelstva. Mnoho zemědělců vykonává tuto činnost vedle jiného zaměstnání. Orná půda představuje 34 % plochy státu, 4 % orné půdy jsou zavlažovány.
Z 500 největších firem světa je 37 německých, z nichž 30 firem je označováno za společnosti zobrazené vakciovém indexuDAX(Deutscher Aktienindex). Tyto společnosti jsou vesměs činné nejen na německém nebo evropském trhu, nýbrž celosvětově.
Mezi nejvýznamnější německé firmy patří automobilkyVolkswagen(vlastní i tradiční značkyAudičiPorsche),Daimler AGaBMW, producent programů pro firemní použitíSAP, pojišťovnyAllianzaMünchener Rück, výrobce elektrických zařízeníSiemens AG, chemické firmyBayer AGaBASF, výrobci oblečení a sportovního zbožíAdidas,PumaaHugo Bossnebo přes různé problémy nadále i velká obchodní bankaDeutsche Bank. Mezi další firmy známé po celém světě patří výrobce pneumatikContinental(ke kterému patří česká firmaContinental Barum), sesterské farmaceutické firmyFreseniusaFresenius Medical Care, dáleRobert Bosch GmbHa elektrárenské společnostiE.ONaRWE. Značný význam mají také mj.Deutsche Post, telekomunikační koncernDeutsche Telekoma obchodní společnostMetro.
Důležitým měřítkem významu německých koncernů je tzv.tržní kapitalizace(Marktkapitalisierung), která se zjišťuje násobením počtu akcií společnosti jejich aktuálním kurzem naburze cenných papírůveFrankfurtu nad Mohanem. Ke dni 23. prosince 2015 byla jako největší vykázána chemická společnost Bayer (sídlo:Leverkusen) s kapitálem 96,0 miliardeur, následována koncernem SAP s kapitálem 89,8 miliard eur. Třetí byla automobilkaDaimler AG(82,9 miliard eur), čtvrtýSiemens(79,0 miliard eur) a pátáDeutsche Telekom(76,3 miliard eur). Na devátém místě se umístila automobilkaBMW(Bayerische Motorenwerke) s kapitalizací 63,5 miliard eur,přičemž téměř polovina akcií byla v drženíStefana QuandtaaSusanne Klattenové, syna a dcery průmyslníkaHerberta Quandta(1910–1982).
Pořadí velikosti společností z indexu DAX je ovlivněno skutečností, že automobilka Volkswagen (VW) má dva druhy akcií. Jen tzv. zvýhodněné akcie (Vorzugsaktien, zkráceněVorzüge) v hodnotě 70,0 mrd. Eur jsou vedeny v indexu DAX, zatímco kurzy tzv. kmenových akcií (Stammaktien, zkráceněStämme) lze nalézt pouze v seznamuPrime Standardbez tržní kapitalizace. Je známo, že zhruba polovina všech akcií VW je přímo či nepřímo (přesPorsche Holding) držena dvěma podnikatelskými rodinami, a sice rodinamiWolfganga PorschehoaFerdinanda Piëcha, což jsou vnuci zakladatele firem Volkswagen aPorsche,Ferdinanda Porscheho. Volkswagen je jedna z největších automobilek světa a patří jí mj. 100 % akciíŠkody Auto. V roce 2014 měla celkově 592 600 zaměstnanců.
V důsledku nezvládnutého přechodu na výrobuelektromobilůse německýautomobilový průmyslocitl v krizi.Volkswagen v roce 2024 plánoval, že poprvé ve své historii zavře výrobní závody v Německu.
První dlážděné silnice na území dnešního Německa založili jižŘímané. První státní silnice byly na německém území postaveny v 18. století. Rozvoj automobilismu dal výstavbě silnic nové impulsy. První dálnice světa,AVUSv Berlíně, byla postavena již v roce 1921. Silniční doprava vystřídala ve druhé polovině 20. století železniční dopravu v množství přepraveného nákladu.
Německo mělo k 1. lednu 2007 12 531 kilometrů dálnic, 40 711 kilometrů spolkových silnic, 86 597 zemských silnic a 91 520 kilometrů okresních silnic.
V roce 2006 zemřelo na německých silnicích 5094 lidí, počet mrtvých má klesající tendenci. V Německu jsou v obcích velice časté pěší zóny, zóny s maximální rychlostí 30 km/h atd.
Německo disponuje železniční sítí o délce asi 35 000 kilometrů. Denně je vypraveno přibližně 50 tisíc osobních a nákladních vlaků.
K 2. lednu 1994 byly sloučenyDeutsche Bundesbahn(příslušná pro západní část Německa) aDeutsche Reichsbahn(příslušná pro východní část Německa) do akciové společnostiDeutsche Bahn AG, která organizuje velkou část železniční dopravy v Německu. Vedle Deutsche Bahn AG je v Německu asi 350 menších regionálních železničních dopravců. Stát v Německu financuje údržbu železniční sítě a dotuje regionální dopravu. V regionální dopravě i dálkové dopravě jezdí vlaky většinou podle taktového jízdního řádu. Na dálkových trasách jezdí expresní vlakyICEna tratích o celkové délce asi 2000 km. Kromě toho je spojení v rámci sítě vlaků Intercity (EC/IC). Podíl železnice na nákladní i osobní přepravě do roku 2005 klesal, od té doby má opět stoupající tendenci.
Letiště ve Frankfurtu nad Mohanemje nejdůležitějším letištěm společnostiLufthansaa třetím největším letištěm v Evropě co do počtu odbavených osob, v objemu přepraveného zboží je největším letištěm Evropy. Frankfurtské letiště ročně odbaví více než 50 miliónů osob.MnichovskéLetiště Franze Josefa Straussepřepraví ročně 32 miliónů osob, jeho význam se zvětšuje. Velká města jako jsouHamburk,Kolín nad Rýnem,Düsseldorf,Stuttgarta další disponují rovněž mezinárodními letišti. Německo má celkově 430 letišť a má největší hustotu přistávacích a startovacích drah na světě.
Hlavní městoBerlínje zatím dosažitelné přes dvě velká, avšak potřebám města a jeho zázemí ne zcela vyhovující letiště, vizberlínská letiště. Jedno z nich jeletiště Berlín-Schönefeld, otevřené v roce 1946 a do roku 1989 obsluhujícíVýchodní Berlín(avšak s možností autobusové přepravy doZápadního Berlína) aVýchodní Německo. Druhé jeletiště Berlín-Tegel, otevřené v roce 1948 a do roku 1989 příslušné pouze proZápadní Berlín, přitom dostupné pouze přes zvláštní letové koridory zeZápadního Německa. Novéletiště Berlín-Braniborskomělo být uvedeno do provozu v roce 2011 a stát se třetím největším německým letištěm, avšak vážné stavební a technické nedostatky způsobily zdržení, bylo uvedeno do provozu 31.října 2020,letiště Berlín-Schönefeldaletiště Berlín-Tegelbyla uzavřena.
Německo je jedním z největších exportérů světa, proto je závislé na své námořní flotile. Disponuje několika velkými modernímipřístavyzařízenými i prokontejnerovoupřepravu zboží. USeverního mořejsou to přístavy vHamburku(dostupný přes dolní tokLabe),BremerhavenuaWilhelmshavenu, uBaltského mořeje významný přístav vLübecku. Značný podíl zahraničního obchodu se realizuje přes přístavy v sousedních zemích, především vNizozemsku(hlavně přístavRotterdam). V plánu jsou rozsáhlé modernizace přístavů, mj. prohloubení koryta řek Labe (v Hamburku) aVezery. Po prohloubení přístavu JadeWeserPort veWilhelmshavenutam budou moci přistávat největší kontejnerové lodě světa. Osobní námořní doprava, v současnosti hlavně výletními loděmi (Kreuzfahrtschiffe), se koncentruje do přístavů v Bremerhavenu a vKielu. Důležitý pro lodní dopravu je průplav mezi Severním a Baltským mořem (Nordsee-Ostsee-Kanal). Německé pobřeží Baltského moře, vMeklenburském zálivu, je nejnebezpečnější částí baltského pobřeží.
V Německu je dobře rozvinutáříční plavba, země má hustou síť vnitrozemských přístavů aprůplavů. Nejdůležitější splavné řeky jsouRýn,Mohan,VezeraaLabe. Významné jsou vnitrozemské říční kanály, z nichž nejvýznamnějšími jsou Středoněmecký průplav, kanál Dortmund-Ems, kanál Rýn-Herne a Elbe-Seitenkanal. Kanál Dunaj-Mohan překračuje hlavní evropské rozvodí a umožňuje plavbu zeSeverníhoaBaltského moředoČerného moře. Říční přístav vDuisburguna soutoku Rýna a řeky Ruhr s ročním obratem 70 miliónů tun zboží ročně patří k největším říčním přístavům světa. Ve spojení se železniční přepravou zČínyje důležitý pro projektNové hedvábné stezky.
Díky značné výkonnosti německého průmyslu je tato na plochu relativně malá země již dlouhá léta jedním z největších světovýchexportérůaimportérů, přičemž dosahuje značného přebytku obchodní bilance. V roce 2010 vyvezlo Německo zboží za 1259 miliarddolarů, zatímco dovozy činily 1055 miliard, přebytek obchodní bilance tedy dosáhl výše 204 miliard.V roce 2017 byla výše německých vývozů již 1448 miliard dolarů, kdežto dovozy činily 1167 miliard. Z toho rezultoval přebytek obchodní bilance 281 miliard.Franciepodle této statistiky v roce 2017 vyvezla zboží za 535 miliard dolarů,Spojené královstvíza 445 miliard a Česko za 180 miliard (28. místo na světě).
Nejdůležitějším obchodním partnerem Německa je v současnostiČína, na druhém místě jsouSpojené státy americképřed Francií. V roce 2016 dosáhl německo-čínský obchod v obou směrech objemu 170 miliardeur, tj. přibližně 4 515 miliard Kč. KancléřkaAngela Merkelovánavštěvuje Čínu každoročně, za dobu svého působení na vrcholném postu do září 2019 již 12krát. Vždy je doprovázena významnými německýmimanažery, jejichž cílem je dosáhnout dalšího rozvoje vzájemného obchodu. Při její doposud poslední návštěvě bylo 5. září 2019 podepsáno 11 smluv o hospodářské spolupráci. Jednou z nejvýznamnějších nových smluv je dohoda francouzsko-německého koncernuAirbuso rozšíření montáže dopravního letadla typuAirbus A320v již existující výrobně čínské společnosti AVIC Aircraft Corporation ve městěTchien-ťin. Další smlouvy se týkají mj. energetiky a elektromobility. Společnost ALBA Group bude spolupracovat s velkoměstemŠen-čenv oboru zpracování odpadů. FirmaSiemensbude kooperovat s čínskou státní společností SPIC při výrobě plynových turbín pro energetiku. Největší německá a evropská pojišťovnaAllianzse dohodla s čínskou velkobankouBank of Chinana prohloubení spolupráce při financování a pojišťování hospodářské výměny mezi oběma zeměmi. Úspěšná jednání mezi německou a čínskou delegací nebyla nijak ovlivněna aktuálními událostmi vHongkongu.Kancléřka Merkelová ovšem zmínila nutnost poklidného vyřešení současné situace v této autonomní čínské provincii. Čínský předseda vládyLi Kche-čchiangodpověděl na tuto zmínku v tom smyslu, že Čína „je schopná ukončit chaos v Hongkongu a znova tam nastolit pořádek v rámci zákonů“. Zahraničí se může podle něj spolehnout na to, že Čína má pro to „moudrost“.Podle názorušéfredaktoraněmeckého zpravodajskéhowebuT-Online.deFloriana Harmse„diktuje Čína pravidla vzájemné spolupráce i Německu“.
Vzdělávací systém v Německu je organizován hlavně v rámci jednotlivýchspolkových zemí. Volitelná je docházka do mateřské školky pro všechny děti od tří do šesti let, po které následuje povinná školní docházka po dobu alespoň devíti let.
Vysoké školství se skládá z univerzit, technických univerzit, jiných vysokých škol a vysokých odborných škol. Zajímavostí je, že nejprestižnější univerzitní instituce v zemi se nenacházejí v hlavním městě. Nejdůležitější univerzitním městem v Německu jeMnichov. PodleŠanghajského žebříčku(edice 2021), který tradičně hierarchizuje nejkvalitnější vysoké školy po celém světě, jsou nejlepšími školami v zemiMnichovská univerzita(48. nejlepší na světě) aTechnická univerzita Mnichov(52.).Mnichovská univerzita má především velkou fyzikální tradici, k jejím absolventům patříWilhelm Röntgen,Max Planck,Werner HeisenbergneboOtto Hahn. Němci mají v první stovce žebříčku ještě dvě školy. Jedna z nich,Univerzita Heidelberg(57.), má slavnou historii. Je to nejstarší univerzita v Německu. Vznikla jako třetí univerzita ve Svaté říši římské (po pražské a vídeňské). Založena byla roku 1386. Do první stovky Šanghajského žebříčku 2021 se vešla ještěUniverzita v Bonnu(84.). Historický význam má například téžUniverzita Tübingen, kde studovali filozofovéSchellingaHegelnebo básníkHölderlin,Univerzita Georga Augusta v Göttingenu, kde studovalSchopenhauerčiBismarck, neboHumboldtova univerzitav Berlíně.
Relativní nekonkurenceschopnost německých univerzit vůči slavným americkým a britským univerzitám typuHarvardučiCambridgeje dána i tím, že německý vědecký výzkum se tradičně nesoustřeďuje jen kolem univerzit, ale Němci věří i v systém vědeckých ústavů. Nejslavnějším z nich jeSpolečnost Maxe Plancka(známa spíše pod názvem Institut či Ústav Maxe Plancka, neboť pojem institut je v názvu všech jejích 86 divizí). Organizace byla založena roku 1911 a i její hlavní sídlo je v Mnichově. Prestiž institutu je mimořádná, například roce 2021 se umístil vNature Indexu(hierarchizujícím veškeré vědecké instituce podle počtu publikací v časopiseNature) na třetím místě na světě (poČínské akademii věda Harvardově univerzitě).Na šestém místě tohoto žebříčku se navíc umístila další německá neuniverzitní instituce,Helmholtzova společnost(Helmholtz-Gemeinschaft Deutscher Forschungszentren), která sdružuje 18 vědeckých center.Fraunhofer-Gesellschaftje největší německou vědeckou společností specializující se naaplikovaný výzkum.
Institucemi vědeckého výzkumu jsou v Německu hlavně univerzity, technické univerzity a vysoké odborné školy. Univerzity v Německu jsou zařízení oprávněná vydávat titulydoktora,profesoraadocenta. Existuje také řada veřejnoprávních a soukromých výzkumných institucí. Mezi významné veřejnoprávní instituce patříDeutsche ForschungsgesellschaftaFraunhofer-Institut. Výzkumem ve svých oborech se zabývají také velké hospodářskékoncernyjako jsou automobilky nebo chemické společnosti (existuje např. Spolkový svaz výzkumných výrobců léčiv -Bundesverband Forschender Arzneimittelherstellers cca 90 členskými firmami).
Němečtí vědci jsou častými laureátyNobelových cen.Nobelovu cenu za fyzikuzískaliKlaus Hasselmann,Peter Grünberg(rodák zPlzně),Theodor W. Hänsch,Wolfgang Ketterle,Herbert Kroemer,Horst L. Störmer,Hans Georg Dehmelt,Wolfgang Paul,Jack Steinberger,Johannes Georg Bednorz,Ernst Ruska,Gerd Binnig,Klaus von Klitzing,Arno Allan Penzias,Hans Bethe,Maria Göppert-Mayerová,J. Hans D. Jensen,Rudolf Ludwig Mössbauer,Max Born,Walther Bothe,Otto Stern,Werner Heisenberg,James Franck,Gustav Ludwig Hertz,Albert Einstein,Johannes Stark,Max Planck,Max von Laue,Wilhelm Wien,Karl Ferdinand Braun,Philipp LenardaWilhelm Conrad Röntgen.
Nobelovu cenu za chemiiBenjamin List,Joachim Frank,Stefan Hell,Gerhard Ertl,Johann Deisenhofer,Robert Huber,Hartmut Michel,Georg Wittig,Ernst Otto Fischer,Gerhard Herzberg,Manfred Eigen,Karl Ziegler,Hermann Staudinger,Otto Diels,Kurt Alder,Otto Hahn,Adolf Butenandt,Richard Kuhn,Carl Bosch,Friedrich Bergius,Hans Fischer,Hans von Euler-Chelpin,Adolf Otto Reinhold Windaus,Heinrich Otto Wieland,Walther Nernst,Fritz Haber,Richard Willstätter,Otto Wallach,Wilhelm Ostwald,Eduard Buchner,Adolf von BaeyeraHermann Emil Fischer.
Za fyziologii nebo lékařstvíThomas C. Südhof,Harald zur Hausen,Günter Blobel,Christiane Nüsslein-Volhard,Bert Sakmann,Erwin Neher,Georges Jean Franz Köhler,Bernard Katz,Max Delbrück,Feodor Felix Konrad Lynen,Konrad Bloch,Werner Forssmann,Fritz Albert Lipmann,Hans Adolf Krebs,Ernst Boris Chain,Gerhard Domagk,Hans Spemann,Otto Heinrich Warburg,Otto Fritz Meyerhof,Albrecht Kossel,Paul Ehrlich,Robert KochaEmil Adolf von Behring.
Evropskou vědu a civilizaci ovlivnili ale i jiní badatelé. Zásadně tak učinil vynálezknihtiskuJohannese Gutenberga.Heinrich Rudolf Hertzumožnil svými objevy v oblastielektromagnetismuvznik přístrojů pro bezdrátové spojení,Carl Friedrich Gaussspolu sWilhelmem Eduardem Weberempoté i díky tomu vynalezli elektromagnetickýtelegraf. Otcem moderníastronomiejeJohannes Kepler.Gustav Kirchhoffbyl jedním z tvůrcůspektrální analýzy, která dokáže určit složení hvězd, a definoval tzv.černé těleso.Nicolaus Ottovynalezlzážehový čtyřtaktní motor,Rudolf Dieselvznětový motor,Gottlieb Daimlervysokootáčkový zážehový motor,Karl Benzprvní benzínový automobil. Vývoj raketové techniky zásadně ovlivnilWernher von Braun.Alexander von Humboldtpatřil k nejvýznamnějším přírodovědcům své doby a zakladatelůmgeografie. Základní zákonyelektřinyobjevilGeorg Simon Ohm.William Herschelobjevilinfračervené záření.
Revoluci v geometrii a matematice vyvolaliBernhard RiemannaGeorg Cantor. Významnými matematiky byli iCarl Gustav Jacob Jacobi,David Hilbert,Leopold Kronecker,Gotthold EisensteinneboHermann Weyl.Emmy Noetherovábyla nejlepší matematičkou své doby,teorii číselimatematickou statistikuovlivnilJohann Peter Gustav Lejeune Dirichlet,Richard Dedekindzkonstruoval množinu reálných čísel,Felix Kleinrevolučním způsobem počal propojovat geometrii salgebrou, za otce moderní matematické analýzy je označovánKarl Weierstrass.August Ferdinand Möbiusje zakladatelemtopologie. PrestižníFieldsovu medailizískali matematiciGerd FaltingsaPeter Scholze. PrůkopníkeminformatikybylKonrád Zuse.
Evoluční teorii rozvíjelErnst Haeckel, ve 20. stoletíErnst Mayr. Významnou teorii o vznikutornádpředložil meteorolog a geologAlfred Wegener.Daniel Gabriel Fahrenheitproslul výzkumem tepla.Robert Wilhelm Bunsenvynálezem řady laboratorních přístrojů.Friedrich Wöhlersyntézoumočoviny. Klíčovou postavou fyziky 19. století bylHermann von Helmholtz.Rudolf Clausiusbyl zakladatelemtermodynamiky.Justus von Liebigzaložil výrobuprůmyslových hnojiv.Heinrich Wilhelm Olbersbyl významný astronom, jehož teorii o zaniklé planetě Phaeton v naší sluneční soustavě už vyznává málokdo, ale jehoOlbersův paradoxzásadně ovlivnil moderní kosmologii.Ernst Karl Abbe,Carl ZeissaJoseph von Fraunhoferzaložili moderníoptiku.Friedrich Wilhelm Besseljako první změřilparalaxuhvězdy a spočítal její vzdálenost od země.Georgius Agricolaje vnímán jako zakladatelmineralogie.Otto von Guerickevynalezlvývěvu.Friedrich August Kekulépopsal zákonitosti řetězeníuhlíku.Johann Gottfried Galleobjevil planetuNeptun. Výzkum buněk významně posunuli kupředuRudolf VirchowaMatthias Jacob Schleiden.Samuel Hahnemannzaložil stále diskutovanouhomeopatii. Za praotcekvantové fyzikylze označitArnolda Sommerfelda.Johannes Wilhelm Geigersestrojil první měřičradioaktivity. PrůkopníkemastrofotografiebylMax Wolf.Emile Berlinervynalezlmikrofonagramofon. VýznamnýmkartografembylMartin Waldseemüller, všestranností vpravdě renesanční vynikljezuitskýučenecAthanasius Kircher. FyzikKarl Schwarzschildsehrál roli ve vývojiobecné teorie relativity.Theodor Schwannzavedl pojemmetabolismus. Jako konstruktérvzducholodívyniklFerdinand von Zeppelin, jako konstruktér automobilovýFerdinand Porsche. Německý průmysl zásadně pozdvihl téžErnst Werner von Siemens. V Německu se narodil i zakladatel americké firmy na výrobudžínLevi Strauss.Otto Lilienthalbyl průkopníkem letectví.Johann Philipp Reisvynalezl jeden z typů telefonu. Tradici matematiky v Německu zakládali lidé jakoAdam RiesneboRegiomontanus(Johannes Müller).
V oblastihumanitních a sociálních vědse Němci výrazně prosazovali zejména ve filozofii. PředstavitelemmetafyzikybylMistr Eckhart. Největším německýchscholastikembylAlbert Veliký.RenesančnímmyslitelemMikuláš Kusánský.Gottfried Wilhelm Leibnizpředstavil klasickouontologii, na níž bylo zhusta reagováno.Paul Heinrich Dietrich von Holbachje klasikem filozofickéhomaterialismuaateismu. Vrcholnou érou německé filozofie však bylo 18. a 19. století:Immanuel Kant,Friedrich Nietzsche,Georg Wilhelm Friedrich Hegel,Arthur Schopenhauer,Johann Gottlieb Fichte,Ludwig Feuerbach,Johann Gottfried Herder,Gottlob Frege,Friedrich Wilhelm Joseph Schelling,Max StirnerneboWilhelm Diltheypatřili k největším filozofům své doby. Významnými teoretikysocialismubyliKarl Marx,Friedrich Engels,Ferdinand Lassalle,Eduard BernsteinaRosa Luxemburgová. Ve 20. století byla nejvýznamnější školoufenomenologie, kterou reprezentovaliMartin Heidegger,Edmund Husserl(lze ho ovšem také považovat za Rakušana, neřkuli za Čecha),Max SchelerčiHannah Arendtová, a tzv.Frankurtská škola, kterou představovaliJürgen Habermas,Theodor Adorno,Erich Fromm,Walter Benjamin,Herbert MarcuseaMax Horkheimer. KexistencialistůmpatřilKarl Jaspers, khermeneuticeHans-Georg Gadamer, kanalytické filozofiiRudolf Carnap.Novokantovskýpřístup ve 20. století rozvíjelErnst Cassirer.Friedrich Daniel Ernst Schleiermacherbyl nejvýznamnějším teologem 19. století,Dietrich Bonhoefferstoletí dvacátého.
K nejvýznamnějšímsociologůmsvěta patříMax Weber,Ferdinand Tönnies,Georg Simmel,Norbert Elias,Werner SombartaUlrich Beck. Zakladateli modernípsychologiejsouWilhelm WundtaGustav Fechner, psychologii národů se pokusil rozvinoutErik Erikson.Nobelovu cenu za ekonomiizískaliReinhard SeltenaWassily Leontief, základy ekonomického směrumarginalismupoložilHermann Heinrich Gossen.Franz Boasje jedním z nejdůležitějšíchkulturních antropologů20. století.ArcheologHeinrich Schliemannproslul jako objevitel antickéTróje.Leopold von Rankebyl zakladatelem německé historiografie, historikOswald Spenglerproslul svou knihouZánik Západu,Erwin Panofskysvými výpravami do historie umění. K zakladatelůmindologiepatřilFriedrich Max Müller. Za nejvýznamnějšího teoretika války je považovánCarl von Clausewitz.
Podle oficiálních údajů ke dni 30. září 2022 mělo Německo 84 270 625 obyvatel,což je činí nejlidnatější zemí Evropské unie, po Rusku druhou nejlidnatější v Evropě a18. nejlidnatější na světě.Hustota zalidněníje 225 obyvatel na čtvereční kilometr. Celkováprůměrná délka životaje 80,19 let (77,93 let pro muže a 82,58 let pro ženy). Podle odhadů z roku 2011 činila plodnost 1,41 dítěte na ženu či 8,33 narození na 1000 obyvatel, což je jedna z nejnižších na světě. Od 70. let v Německuúmrtnostpřekonáváporodnost.Nicméně od roku 2010 je Německo svědkem zvýšené porodnosti a míry migrace,částečně za to může nárůst počtu dobře vzdělaných migrantů.Většina imigrantů přicházela z jižní a východní Evropy a usazuje se v městských oblastech.
Německo má chronicky jednu z nejnižších porodností na světě, což patří mezi jeho vůbec nejvážnější problémy a stává se velkou hrozbou pro budoucnost státu. Od roku 1972 počet zemřelých neustále překračuje počet narozených. V roce 2006 měla německá rodina 1,37 dítěte na ženu. V roce 2007 poprvé po deseti letech porodnost stoupla a narodilo se 684 862 dětí (1,38 dítěte na ženu). V následujících letech ale dále klesala až k 665 126 živě narozeným dětem roku 2009 (1,36 dítěte na matku).Dalším drobným výkyvem se dostala k hodnotě 1,39 dítěte na matku, což je tedy 677 947 živě narozených dětí v roce 2010. Ovšem v následujícím roce opět spíše klesala. Tento vývoj má za následek rychlé stárnutí a úbytek obyvatelstva. Od začátku roku 2003, kdy Německo dosáhlo počtu 82 536 680 obyvatel, ubylo do 1. ledna roku 2011 i přes výrazný příliv imigrantů více než 785 000 obyvatel.K 31. prosinci 2007 žilo na území Německa 82 217 800 obyvatel na ploše 357 104 čtverečních kilometrů. Německo patří mezi země s vysokou hustotou zalidnění, což je důsledkem především odsunu a emigraceetnických Němcůze zemí střední a východní Evropy po druhé světové válce. Asi 75 milionů obyvatel Německa (tj. 91 %) má německéstátní občanství. Z těchto má 7,9 miliónu migrační minulost. Mezi nimi je 4,3 miliónů občanů ze zemí bývaléhoSovětského svazu(51 procent) a Polska (34 %), kteří mají německý původ a přistěhovali se do Německa. Hovorově se jim říká ruští Němci. Dále to jsou v Německu dlouhodobě žijící cizinci a jejich rodinní příslušníci, včetně jejich dětí narozených v Německu, kteří si požádali o německé občanství.
VZápadním Německuprobíhající tzv. „hospodářský zázrak“ byl od konce40. letaž po60. léta20. stoletípodstatně podpořen třemi přistěhovaleckými vlnami, které pomohly zamezit vzrůstajícímu nedostatku pracovních sil. Nejprve přišlo po druhé světové válce do tří západních okupačních zón asi dvanáct milionů německých uprchlíků a vyhnanců. Poté od vzniku obou německých států v roce1949až do postaveníberlínské zdiv roce 1961 se z východního Německa do Německa západního přestěhovalo asi 3,1 milionu Němců; opačným směrem to bylo 400 000 lidí. Od poloviny padesátých let započalo ve velkém rozsahu zaměstnávání cizinců. Nově příchozím pracovníkům, kteří byli najímáni především na základě bilaterálních smluv, se ve veřejných debatách říkalo "hostující dělníci"(Gastarbeiter). Dohody o náboru pracovních sil uzavřelo Západní Německo s Itálií (1955), se Španělskem a Řeckem (1960), s Tureckem (1961), s Portugalskem (1964) a nakonec s Jugoslávií (1968). Další smlouvy byly uzavřeny s Marokem (1963–1966) a s Tuniskem (1965). Počet Turků vzrostl z 8 700 v roce 1961 na více než jeden milion v roce 1974. U pracovní migrace předcházely mužské pracovní síly příchodu dalších rodinných příslušníků.
Pohyb, který v polovině padesátých let 20. století začal jako úředně organizovaná a časově omezená pracovní migrace, plynule přešel v polovině 70. let 20. století do skutečné imigrační situace.
V roce 2009 byl zaznamenán slabý odlivtureckémenšiny; do Německa imigrovalo asi 30 tisíc Turků, zatímco z Německa se do Turecka odstěhovalo asi 40 tisíc převážně německých občanů tureckého původu. V roce 2010 žily v Německu asi 3 miliony Turků.
V letech 2008 a 2010 celkově Německo opustilo více lidí, než kolik se do Německa přistěhovalo.
V roce 2014 žilo v 81milionovém Německu skoro 7 milionů obyvatel jiné státní příslušnosti. 96 % z nich žilo na území dřívějšíhoZápadního Německaa (celého) Berlína.V roce 2011 mělo 1,6 miliónutureckoustátní příslušnost. Ze zemí Evropské unie žije v Německu 2,1 milionu obyvatel, z toho je 520 tisícitalskéstátní příslušnosti, 468 tisícpolské, 283 tisícřeckéa 38 tisíc obyvatel má české občanství. Z evropských zemí, které nejsou členy Evropské unie, žije v Německu 3,2 milionu lidí. Z toho jeden milion lidí pochází ze zemí bývaléJugoslávie.
V roce 2016 mělo přistěhovalecký původ 22,5 % obyvatel Německa.Ve věkové skupině do 5 let bylo přistěhovaleckého původu 36 % všech dětí v Německu.Počet lidí s kořeny na Blízkém východě se od roku 2011 zvýšil o 51 % a počet lidí s africkými kořeny se zvýšil o 46 % na 740 tisíc.VeFrankfurtu nad Mohanemtvoří lidé s přistěhovaleckým původem 51,2 % obyvatel.V roce 2018 pobývalo v Německu nelegálně na 230 000 migrantů. 60% migrantů pobíralo podporu v dlouhodobé nezaměstnanosti.
V roce 2022 bylo přistěhovaleckého původu 28,7 % obyvatel Německa.V roce 2023 požádalo o azyl v Německu 352 000 lidí, což je nejvíce od roku 2016, kdy bylo žadatelů o azyl 722 370. Mezi žadateli o azyl nejsou zahrnuti lidé z Ukrajiny. Nejvíce žadatelů o azyl v roce 2023 bylo zeSýrie,Afghánistánua Turecka.V roce 2023 se do Německa přistěhovalo 1 933 000 lidí, včetně 276 000 zUkrajinya 126 000 zTurecka, zatímco 1 270 000 lidí z Německa emigrovalo. U německých státních příslušníků od roku 2005 převládá emigrace z Německa nad imigrací. V roce 2023 byla čistá imigrace do Německa 663 000 osob, což je pokles z rekordní čisté migrace 1 462 000 lidí v roce 2022,která zahrnovala více než 750,000 válečných uprchlíků z Ukrajiny.
V září 2024 uzavřelo Německo dohodu s keňskou vládou o otevření německého pracovního trhu pro 250 000 migrantů zKeni.Podobné migrační dohody uzavřelavláda Olafa ScholzesIndií,Marokem,Nigérií,Kyrgyzstánema několika dalšími státy.Německá vláda by chtěla každoročně přijmout 400 000 kvalifikovaných zahraničních pracovníků, včetně 90 000Indů,kteří by na pracovním trhu nahradili stárnoucí německou populaci.
Z původních etnických menšin žije v Německu 15 až 50 tisícDánů(zdroje se různí), 50 až 60 tisícFrísů, 60 tisícLužických Srbůa asi 70 tisícRomů. Německo je po USA druhým nejčastějším cílem imigrantů na světě.Od roku2015se Německo zmítá vevropské migrační krizi. V letech 2015 a 2016 přišlo do Německa téměř 1,2 milionu migrantů.
Němčinaje úřední a převažující jazyk v Německu. Je to také jeden ze 24 úředních a pracovních jazyků v Evropské unii (EU)a jeden ze tří pracovních jazykůEvropské komise. V rámci EU je němčina také nejrozšířenějším mateřským jazykem se zhruba 100 miliony rodilými mluvčími.
Mezi původní menšinové jazyky v Německu patřídánština,dolnoněmčina,lužická srbština,fríštinaaromština. Tyto menšinové jazyky jsou oficiálně chráněnyevropskou chartou jazyků. Nejpoužívanějšími jazyky meziimigrantyjsouturečtina,kurdština,polština,ruština,srbochorvatštinaa další jazyky zBalkánu. Občané Německa jsou častomnohojazyční: 67 % německých občanů tvrdí, že se dokážou domluvit minimálně jedním cizím jazykem (kromě němčiny) a 27 % minimálně dvěma cizími jazyky.
Standardní němčina, zvanáHochdeutsch, jezápadogermánský jazykblízce příbuzný dolnoněmčině,nizozemštiněa fríštině. V menší míře je také příbuzná s vymřelýmivýchodogermánskýmia dnešnímiseverogermánskými jazyky. Nejvíce německých slov je odvozeno z germánských větví indoevropské jazykové rodiny.Významná menšina slov je odvozena z latiny a řečtiny, ale také z francouzštiny. V poslední době přibývá mnoho slov převzatých z angličtiny. Tento způsob vyjadřování je známý jakoDenglisch. Psaná němčina používá latinku. Německé dialekty jsou četné tradiční územní nebo i lokální útvary. Dají se vystopovat ke starým germánským kmenům (mj.Alemané,Bavoři,Frankové,ChattovéaSasové) a jsou v mnoha směrech odlišné od útvarů standardní němčiny vlexiku,fonologiiasyntaxi.
K šíření znalostí němčiny a německé kultury v celosvětovém měřítku slouží v roce 1951 založenýGoethe-Institutse sídlem v Mnichově, se 12 pobočkami v Německu a 159 pracovišti po celém světě, mj. i v Praze a vBratislavě.Institut je nazván podle básníkaJohanna Wolfganga von Goethea je finančně podporován německým ministerstvem zahraničí.
Podle sčítání z roku 2011 je nejrozšířenějším náboženstvím v Německukřesťanství, ke kterému se hlásí 66,8 % z celkového počtu obyvatel.Ve vztahu k celkové populaci: 31,2 %Římskokatolická církev; 30,8 %Evangelická církev v Německu(je svazem zemskýchluterskýchakalvinistickýchcírkví); 4,8 % jako součást jiných křesťanských vyznání (včetně evangelické svobodné církve,německyEvangelische Freikirche, s 0,9 %, stejně jako ostatních protestantů mimo EKD).Kpravoslavíse přihlásilo 1,3 %, zatímco kjudaismu0,1 %. Ostatní náboženství zaujímají 2,7 %.
Geograficky je protestantství soustředěno hlavně v severních, středních a východních částech země. Většinou se jedná o členy EKD, kteří zahrnujíluterány,reformovanéa sjednocenou církev, jejichž tradice sahají až kpruské uniiz roku 1817. Katolíci jsou soustředěni na jihu (zejména v Bavorsku) a západě. V Německu počet příslušníků tradičních historických církví klesá, což souvisí hlavně sesekularizacíspolečnosti a církevní daní.
V roce 2011 se 33 % obyvatel označilo jakoagnostici,ateisténebo jinak seneprofilující nábožensky. Nevěřících je nejvíce ve státech bývalého východního Německa a velkých metropolitních oblastech, kde se většina obyvatelstva identifikuje jako ateisté.
Islámje v zemi druhým nejpočetnějším náboženstvím. Podle zprávy o migraci za rok 2015 tvořili muslimové 5,4 až 5,7 % obyvatel Německa.Většina muslimů jsousunnitiaalevitéz Turecka, ale také je tu menší početší'itů,ahmadíjůa jiných větví.Roste podíl muslimů ze Sýrie, Iráku, Afghánistánu nebo z Afriky. Němečtí muslimové, velká část tureckého původu, nemají od státu plné oficiální uznání náboženské komunity.
Ostatní náboženství, která zaujímají méně než procento německé populacejsoubuddhismusse 250 000 stoupenci (zhruba 0,3 %) ahinduismuss asi 100 000 stoupenci (0,1 %). Ostatní náboženské komunity v Německu mají pod 50 000 stoupenců každá.
Německá kultura je definována především společným jazykem. V průběhu dějin mnoho představitelů německé kultury, filozofie a vědy odešlo z Německa, většinou však zůstali spjati s Německem. Jako příklady emigrace z politických důvodů v 19. století lze uvést básníkaHeinricha Heinehoa filozofa a ekonomaKarla Marxe. Po zánikuSvaté říše římskév roce 1806 až do roku 1871, kdy vznikloNěmecké císařství, byly v důsledku nevýrazné společné identifikace německy mluvících lidí a roztříštěnosti státní organizace v rámciNěmeckého spolkujak německá kultura, tak i věda důležitými sjednocujícími prvky německého národního uvědomění. Již předtím ovšem vznikl pojem „země básníků a myslitelů“, zakládající se na dědictví velkých osobností jako byliJohann Wolfgang von Goethe,Friedrich SchilleraImmanuel Kant. Toto kulturní dědictví je dodnes živnou půdou německého vlastenectví. Na počátku 20. století patřilo tehdejší Německo k předním kulturním a vědeckým národům. Také díky německéklasické hudbě, která mohla těžit z odkazuLudwiga van Beethovena,Richarda Wagnera,Johannese Brahmsea dalších velkých skladatelů, i díky německému výtvarnému a filmovému umění byla německá kultura na počátku 20. století jednou z nejvyspělejších v celosvětovém měřítku. Nástup nacismu v 30. letech 20. století a s ním spojená početná emigrace vynikajících německých vědců a spisovatelů, z nichž mnozí byližidovskéhopůvodu, přinesly úpadek německé vědy a kultury, který trval až do koncedruhé světové války. Trvalými nebo dočasnými emigranty se stali napříkladAlbert Einstein,Kurt Tucholsky,Thomas Manna jeho bratrHeinrich Mann,Bertolt Brecht,Lion Feuchtwanger,Hannah Arendtováa mnoho dalších.
Systematickou propagací německé kultury v zahraničí se zabýváGoethe-Institut.
Německá literaturamá kořeny vestředověku, např.Wolfram von Eschenbachse dílemParzivalstal vrcholným představitelem německého dvorskéhoeposu, velkou roli sehrál též anonymní hrdinský eposPíseň o Nibelunzích,Walther von der Vogelweideje jedním z nejvýznamnějšíchminnesangrů,Hildegarda z Bingenuliterárně zpracovala své mystické vize. ÉruhumanismureprezentujesatirikSebastian Brant.Barokníklasikou se stalo zvláště díloDobrodružný Simplicius SimplicissimusHanse Jakoba Christoffela von Grimmelshausena. V epošeosvícenstvíGotthold Ephraim Lessingpoložil základy německého dramatu,Christoph Martin Wielandstvořilbildungsroman. Na konci 18. století se uměleckým centrem stalVýmar, někdy se tudíž užívá pojmuvýmarská klasikapro označení mohutného vzmachu německé literatury (dá se říci téžpreromantického) v této době, reprezentovaného zejménaJohannem Wolfgangem von Goethem,Friedrichem SchilleremaFriedrichem Hölderlinem. Německýromantismuspočátku 19. století je spjat především sbratry Grimmy, kteří nejen vybudili zájem o staré mýty, pohádky a folklór, ale svým slovníkemDeutsches Wörterbuchtaké výrazně ovlivnili vývoj němčiny. K dalším důležitým romantikům patřiliNovalis,Georg Büchner,Heinrich von Kleist,E. T. A. Hoffmann,August Wilhelm Schlegel,Ludwig Tieck,Joseph von Eichendorff,Adelbert von Chamissoa především básníkHeinrich Heine.Realismusnašel výraz v díleTheodora FontanačiTheodora Storma.
Ve 20. století se stali nositeliNobelovy ceny za literaturupostupněTheodor Mommsen(1902),Rudolf Christoph Eucken(1908),Paul Heyse(1910),Gerhart Hauptmann(1912),Thomas Mann(1929),Hermann Hesse(1946),Nelly Sachsová(1966),Heinrich Böll(1972) aGünter Grass(1999). V roce 2009 obdržela tuto cenuHerta Müllerová, německo-rumunská spisovatelka žijící v Berlíně.
Na počátku 20. století sehrál v německé literatuře mimořádnou roliexpresionismus, který v Německu přímo vznikl. K jeho nejvýraznějším reprezentantům patřil prozaikAlfred Döblin. Velkou roli při formování expresionismu sehrál iHeinrich Mann. Následnáavantgardnívlna měla velký dopad v německém divadle, zejména díkyBertoltu Brechtovi. Svou reakcí na první světovou válku, konkrétně bestselleremNa západní frontě klid, se proslavilErich Maria Remarque, historickými rományLion Feuchtwanger,Klaus Mannzejména svýmMefistem. Po druhé světové válce se zformovala vlivnáGruppe 47, k jejímž členům patřili Böll, Grass,Martin Walser,Peter WeissčiSiegfried Lenz. K jejich základním tématům patřilo vyrovnání se s nacismem, stejně jako u dramatikůWolfganga BorchertaaCarla Zuckmayera. Generaci nespokojenců a radikálů 60. let asi nejlépe reprezentovalHans Magnus Enzensberger. Hvězdou 80. let se stalPatrick Süskind. Ve východním Německu patřili k nejuznávanějším autorůmArnold Zweig,Christa WolfováaAnna Seghersová. Ke známým autorům 21. století patříDaniel Kehlmann.
Také v oblastižánrové literaturymá Německo několik klasiků. Vdětské literatuřevynikl napříkladErich Kästner(Emil a detektivové) čiMichael Ende(Nekonečný příběh), v oblastidobrodružné literaturyKarl May.
Německý knižní trh je třetí největší po americkém a čínském.Frankfurtský knižní veletrhje největší knižní akcí na světě.TakéLipský knižní veletrhmá celoevropský význam.
Vývoj evropskéklasické hudbybyl ovlivněn celou řadou německýchhudebních skladatelů. K čelním tvůrcům německého původu patřiliJohann Sebastian Bach,Georg Friedrich Händel(přestože později odešel do Anglie),Ludwig van Beethoven,Carl Maria von Weber,Robert Schumann,Felix Mendelssohn Bartholdy,Richard Wagner,Johannes BrahmsaRichard Strauss. Německou hudbu silně ovlivnili iChristoph Willibald Gluck,Georg Philipp Telemann,Carl Orff,Carl Philipp Emanuel Bach,Dietrich Buxtehude,Paul Hindemith,Giacomo Meyerbeer,Kurt Weill,Heinrich SchützneboMax Bruch.
Německo má silnou tradici sborového zpěvu, jehož rozvoj byl sice přerušen druhou světovou válkou, poté však zaznamenal velký rozmach. V současné době má Německo téměř centrální důležitost v hudebním životě Evropy. V Německu je mnoho prvotřídních hudebních škol akonzervatoří. Německo je také zemí s největším počtemsymfonických orchestrů, kterých je celkově 92. Mezi nejvýznamnější patří tzv. A-orchestry: Bamberger Symphoniker (Bamberg),Berlínští filharmonikové(Berliner Philharmoniker),Gewandhausorchester(Lipsko), hr-Sinfonieorchester (rozhlasový orchestr,Frankfurt nad Mohanem),Mnichovská filharmonie(Münchner Philharmoniker),Sächsische Staatskapelle Dresden(Drážďany),Staatskapelle Berlinse svým šéfdirigentemDanielem Barenboimem, Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks (Mnichov, zde působil v letech 1961–1979Rafael Kubelík) a WDR Sinfonieorchester Köln (Kolín nad Rýnem). V těchto orchestrech působí v současnosti řada významnýchdirigentůjako jsouValerij Gergijev,Simon Rattle,Jukka-Pekka Saraste,Christian ThielemannaKirill Petrenko. Symfonické orchestry mají k dispozici velké koncertní sály s výbornou akustikou, mj. v Berlíně a v Mnichově (Gasteig). VHamburkubyla přestavěna budova bývalého skladu na tzv.Elbphilharmonies velkým moderním koncertním sálem, který má vynikajícíakustiku.
Německo je čtvrtým největším hudebním trhem na světě. Přispívá k tomu skutečnost, že v zemi působí také velký počet hudebních sólistů z mnoha oborů. Mezi instrumentalisty německé národnosti je nutno jmenovat zejména světově proslulé houslistky jako jsouAnne-Sophie Mutter,Isabelle FaustaJulia Fischer. Velké renomé mají mj.sopranistkaDiana DamrauováatenoristaJonas Kaufmann. Vynikli i pianistkaClara Schumannováči varhaníkJohann Pachelbel. K bohatému kulturnímu životu přispívá také, že v Německu vystupují přioperníchpředstaveních akoncertechklasické hudby početní umělci z celého světa. Wagnerovo, ale i jiné operní dílo je pravidelně uctíváno naHudebních slavnostech v Bayreuthu.
Filmovou hudbou proslulHans Zimmer(Lví král,Piráti z Karibiku,Gladiátoraj.). Z oblastijazzovéhudby jsou nejznámějšíAdam Taubitz,Peter Brötzmann,Theo Jörgensmann,Till BrönneraEberhard Weber. Slavným kapelníkem big bandu bylJames Last. Proslulými operními pěvci byliDietrich Fischer-Dieskau,Elisabeth SchwarzkopfováneboChrista Ludwigová. Uelektronické hudbyodvedly pionýrskou práci skupinyKraftwerkčiTangerine Dream, z individuálních umělcůKarlheinz StockhausenneboKlaus Schulze. V popové a rockové hudbě přesahují hranice Německa umělci jakoUdo Jürgens,Udo Lindenberg,Herbert Grönemeyer,Nena,Sandra,Paul van Dyk,Robin SchulzaXavier Naidoo. Z hudebních skupin jsou nejznámějšíAccept,Helloween,Gamma Ray,Die Toten Hosen,Die Ärzte,Alphaville,Scooter,Tokio Hotel,Blind Guardian,Modern Talking,Scorpions,RammsteinaGuano Apes. Skupina Rammstein se prosadila s německými texty i v zahraničních hitparádách. V Německu se již dlouho těší velké popularitě také český zpěvákKarel Gott.
Největšími rockovými festivaly jsouWacken Open AiraRock am Ring.
Nejslavnějším německým malířem jeAlbrecht Dürer.Dürerem byl silně inspirován i dřevorytecHans Holbein mladší. Významnýmrenesančnímmalířem bylLucas Cranach starší.Ten je někdy řazen k tzv.dunajské škole, k níž patří iAlbrecht Altdorfer. K renesanci náleží iMatthias Grünewald. Jedním z nejvýraznějších z Německa pocházejících barokních malířů je mistrCosmas Damian Asam.
Významným dřevorytcem 19. století bylWilhelm Busch. Zromantickýchmalířů vynikliCaspar David FriedrichaCarl Spitzweg.Maria Sibylla Merianováproslula kresbami hmyzu, rostlin a zvířat.Impresionistickévlivy zpracovalMax Liebermann.Výraznou osobností avantgardy bylMax ErnstčiexpresionistéFranz Marc,Ernst Ludwig KirchneraKäthe Kollwitzová. Expresionismus sehrál v německém umění mimořádnou roli a na území Německa přímo vznikl, v Mnichově a Berlíně.Významnou roli sehrály expresionistické skupinyDie BrückeaDer Blaue Reiter.Taktéž směr zvanýNová věcnostměl kořeny v Německu (George Grosz,Otto Dix).
Po druhé světové válce se rozvinulneoexpresionismus, který reprezentovaliGeorg BaselitzčiAnselm Kiefer.Hyperrealismusa výtvarné užití fotografie proslaviloGerharda Richtera, “kapitalistický realismus”Sigmara Polkeho,performančníahappeningovéuměníJosepha Beuyse.
Nejslavnějšími sochaři jsouHans ArpaJörg Immendorff. Významný je festival moderního uměnídocumenta, který se koná každých pět let ve městěKassel.
Německo má bohaté a mnohotvárné dějiny architektury, které jsou úzce spojené s dějinami architektury v sousedních zemích. Architektonické památky pochází již z dobřímské antiky, napříkladPorta NigravTrevíru. Na území Německa se nachází i další památky z doby předrománským slohem, např.vstupní objekt do města Lorsch, tzv. Torhalle. Torhalle ukazuje vývoj směrem k románskému slohu, který se prosadil po roce 1030.Katedrála Panny Marie a svatého ŠtěpánaveŠpýruje největší zachovaná románská stavba na světě. Významnou románskou stavbou je iKostel svatého Michaela archandělaaKatedrála Nanebevzetí Panny MarievHildesheimu,katedrála v Naumburgu, hradWartburg,katedrála v Bamberkunebokatedrála v Trevíru.
Gotikavznikla ve Francii, první stavby v gotickém slohu na území Německa pochází ze 13. století, např.Katedrála Panny MarievCáchách,Liebfrauenkirchev Trevíru,Klášter Maulbronn, hradHohenzollernneboKatedrála svatého PetravKolíně nad Rýnem. Po roce 1520 přišlarenesancez území dnešní Itálie, ukázkové jsouaugsburskánebobrémská radnice.Barokose prosadilo na území dnešního Německa od roku 1650. Příkladem jsou dílachebskéhorodákaBalthasara Neumanna, např.Würzburská rezidencečibazilika Vierzehnheiligen. Barokní je i zámekNymphenburg, komplexZwingerv Drážďanech,zámek v Ludwigsburgunebo největší berlínský palácCharlottenburg.Rokokovýmiskvosty jsou zámekSanssoucivPostupimi,zámky Augustusburg a FalkenlustvBrühlunebokostel ve Wies. Kolem roku 1770 nastupuje obdobíklasicismu. Nejdůležitějšími stavbami jsouStaré muzeumaBraniborská bránav Berlíně. Z dobyhistorismu(období 1840 až 1900) pochází zámekNeuschwanstein,Památník Walhalla, zámekLichtenstein,zámek Hohenschwangau,zámek ve SchwerinuaBerlínská katedrála. Ta pochází z dílny asi nevýznamnějšího německého architekta historismuKarla Friedricha Schinkela.
Na počátku 20. století byli němečtí architekti předními představiteli klasickémoderny.Walter Gropius,Ludwig Mies van der Rohe,Peter Behrens,Erich Mendelsohna škola architekturyBauhausudali směr, kterým architektura kráčí dodnes.Ukázkovým dílem modernismu byla Gropiovatovárna FagusvAlfeldu.Také monumentální architektura v době nacismu výrazně ovlivnila tvář německých měst. Následkem bombardování v období 2. světové války byla zcela nebo částečně ztracena původní centra mnoha německých měst (Brémy,Frankfurt nad Mohanem,Mnichov,Norimberk,Drážďanya jiné), řada z těchto center byla po válce, i za cenu vysokých nákladů, rekonstruována.
V době obnovy po druhé světové válce se architektura vracela ke kořenům a snažila se navázat přetrženou nit, příkladem těchto tendencí byla například modernistickáNová Národní galeriev Berlíně z dílny Miese van der Roheho.Teprve později našla německá architektura nové formy projevu. V roce 1972 byl dokončenolympijský stadion v Mnichově, projekt, ve kterém německá architektura našla nový styl.Jeho autorem byliGünter BehnischaFrei Paul Otto, nositel prestižníPritzkerovy ceny. Druhým německým laureátem této "Nobelovy ceny za architekturu" jeGottfried Böhm, představitelbrutalismu, autor řady unikátních staveb, jako je radnice vBergisch Gladbachunebo kostel veVelbertu.Organickouaexpresionistickou architektururozvíjelHans Scharoun, jeho nejznámější stavbou jeBerlínská filharmonie.
Řada z uvedených staveb byla zapsána na seznamSvětového dědictví UNESCO, jako první to byla katedrála v Cáchách v roce 1978. K roku 2019 má Německo na seznamu již 46 položek. Krom jednotlivých staveb jsou to celá historická centra městLübeck,Bamberg,Řezno,Quedlinburg,Výmar,Stralsund,Wismara přístavní čtvrti vHamburku. Tam míří většina turistů, ale na oblibě získávají i nákladně zmodernizované industriální památky, například v hlavním městě Berlíně nebo v mnoha velkoměstech Severního Porýní-Vestfálska.
V Německu se nachází přes 6000 muzeí, ke kterým patří soukromé i veřejné sbírky, zámky a zahrady. K největším a nejvýznamnějším patříNěmecké muzeumvMnichově, celosvětově největší přírodovědeckotechnické muzeum. Významné je téžGermanisches NationalmuseumvNorimberkuse sbírkami umění od rané historie do dnešní doby.
Také v Berlíně se nachází celosvětově důležitá muzea, zejména na tzv.Ostrově muzeí. Nejstarším na ostrově jeStaré muzeum. Vzniklo roku 1830. Tamní sbírkaantickýchpamátek obsahuje například slavnou Periklovu bustu (významnou sbírku antického umění obsahuje téžGlyptotéka v Mnichově). Jako druhé na Muzejním ostrově vzniklo roku 1855Nové muzeum, obsahuje zejména egyptské vykopávkyamarnského období, včetně známéBusty královny Nefertiti. Roku 1876 přibylaStará národní galerie, kde je dnes k vidění například obrazMlýn v PontoisePaula CézannaneboTahitské rybářkyPaula Gauguina. V roce 1904 na ostrově vyrostloBodeho muzeum, v němž jsou shromážděny byzantské a renesanční sbírky. Jako poslední z pěti muzeí na ostrově bylo otevřeno v roce 1930Pergamonské muzeum. Jsou v něm uloženy unikáty jako třebaIštařina bránaneboPergamonský oltář.Židovské muzeumotevřené v Berlíně roku 2001 na sebe upoutalo pozornost zejména originálním architektonickým řešenímDaniela Libeskinda. Ve Frankfurtu vlastní cenné sbírkyStädelovo muzeum. K vidění je zde například obrazSandra BotticellihoSimonetta Vespuciová jako nymfa,Ecce HomoHieronyma Bosche,ZeměpisecJana Vermeera,Po snídaniPierra-Augusta RenoiraneboPortrét Dr. GachetaVincenta van Gogha. Jednou z nejvýznamnějších galerií světa jeStará pinakotékav Mnichově, která schraňuje některé klenoty světového malířství jakoAutoportrétAlbrechta Dürera, obrazV zemi peciválůPietere BrueghelaneboMadonna del GarofanoLeonarda da Vinciho.Hamburger Kunsthallenávštěvníkům představuje napříkladGrabowský oltář.
Rozhlasové a televizní vysílání ovlivnili ve svých počátcích němečtí vynálezci. Příjem televizního a rozhlasového vysílání probíhá jak pozemními vysílači, tak přes družicové vysílání. Rozšířená je ikabelová televize. Od roku 2003 probíhá digitalizace televizního a rozhlasového vysílání, je plánována kompletnídigitalizace. Někteří poskytovatelé nabízí televizní a rozhlasové vysílání i přes Internet, v rámci protokoluIPTVjako součást širokopásmového připojení. Německo má duální rozhlasové vysílání, veřejnoprávní rozhlas a mnoho soukromých rozhlasových stanic, které jsou financovány reklamami.
V Německu existuje veřejnoprávní televize, mezi jiným staniceARDaZDF, jakož i soukromé televizní společnosti, k nimž patří ProSiebenSat.1 Media AG,RTL Group, MTV Networks Deutschland, NBC Universal Deutschland, Tele München Gruppe, jakož i regionální poskytovatelé televizního vysílání. Vedle volně přijímaného televizního vysílání existuje v Německu také digitální placená televize. Nejznámější poskytovatel placeného televizního vysílání je Premiere, mnoho témat (mj. sport) pokrývá Sky.
Prostředí německéžurnalistikyje velice mnohotvárné, mezi nejčtenější deníky patříBild,Westdeutsche Allgemeine Zeitung,Süddeutsche ZeitungaFrankfurter Allgemeine Zeitung. Nejznámějšími týdeníky jsouDer SpiegelaFocus.
Koncem roku 2007 disponovalo 72 % německého obyvatelstva připojením na internet; asi 24 % měloširokopásmové připojení.
Film má v Německu velkou tradici.Studio BabelsbergvPostupimi, vzniklé roku 1912, je nejstarším filmovým studiem na světě (později zde byly ateliéryUFA, kde vznikla řada propagandistickým filmů Třetí říše, i východoněmeckáDEFA).V tomto studiu vznikla řada snímků německého expresionismu, který sehrál v dějinách světového filmu zásadní roli.Jeho představiteli byli například režisérFriedrich Wilhelm Murnau, tvůrce klasického snímkuUpír Nosferatu, neboRobert Wiene, tvůrceKabinetu doktora Caligariho. Perlami německého expresionismu jsou i dva snímky, jež spojuje česká tematika:Golem, zrozeníaPražský student. Ve Studiích Babelsberg vznikl i slavný filmMetropolisRakušanaFritze Langa, nejnákladnějšíněmý filmv historii, často označovaný za první filmovésci-fi. Slavnou filmovou režisérkou 30. let bylaLeni Riefenstahlová.
Klíčovou postavou poválečného německého filmu byliWim Wenders,Werner Herzog,Volker SchlöndorffčiRainer Werner Fassbinder, většinou řazení ke hnutíNeuer Deutscher Film.Díky Schlöndorffovi se Německo v roce 1979 dočkalo svého prvníhoOscara za neanglicky mluvený film, oceněn byl jeho snímekPlechový bubínek. Další dva Oscary přišly až ve 21. století, a to díky snímkůmNikde v Africe(2002)Caroline LinkovéaŽivoty těch druhých(2006) režiséraFloriana Henckela von Donnersmarcka.Alexander Klugezískal v roce 1968Zlatého lvanafestivalu v Benátkách, roku 1981 ho napodobilaMargarethe von Trotta. V Hollywoodu se prosadilRoland EmmerichčiWolfgang Petersen, v zahraničí uspěl iTom Tykwer.
Každoročně se pořádá filmový festival světového významuBerlinale. V Berlíně sídlí téžEvropská filmová akademiea udělují se zde tudíž často jejíEvropské filmové ceny. I v nich jsou Němci úspěšní, vítězem se stala například německá komedieGood Bye, Lenin!(2003) režiséraWolfganga Beckera.K dalším německým laureátům patříFatih AkınneboMaren Adeová.
Nejslavnějšími německými herci jsouMarlene Dietrichová,Klaus KinskiaNastassja Kinski. V modelingu se prosadilaHeidi KlumováaClaudia Schifferová, jako módní návrhář proslulKarl Lagerfeld.
Německá kuchyně je velmi mnohotvárná a liší se region od regionu. Známé jsou především vydatné a těžké pokrmy jako je vepřové koleno a uzenévepřové masoskyselým zelím, kadeřavákapustas čajovkou, jakož i různéeintopfy. Eintopf je jídlo z jednoho hrnce, v hrnci se vaří, dusí a peče úplně všechno od masa přes luštěniny až po zeleninu. Tato vydatná jídla mají v Německu tradici díky relativně severní poloze, kdy v zimě byl nutný vydatný příjemkalorií. Regionální kuchyně je velice různorodá a ovlivňovaná kuchyněmi ze sousedních zemí. V dnešní době se v Německu jako i jiných evropských zemích přechází od těžkých k lehčím pokrmům.
Především v severním Německu se připravují různorodé pokrmy zbrambor, na jihu je tradičníknedlíkanudle.
V Německu se k snídani jí chléb a pečivo s různými pomazánkami, s širokým výběrem uzenin a sýrů, oblíbené je zde vařené vejce, i vejce na hniličku, pije se čaj či káva, přičemž přednost dávají Němci kávě. V poledne se konzumuje teplé jídlo, večer se často podává studená večeře formou studené mísy (tzv. Kalteplatte).
V Německu jsou velice oblíbené různé druhy sladkého pečiva a koláčů s ovocnou nebo tvarohovou náplní, různé druhy oplatek. Odpolední svačinu tvoří tzv. Kaffee und Kuchen (káva a dort).
Sport má v Německu vysokou společenskou prestiž. V ročníku 2009/10 bylo přibližně 27,6 miliónu německých obyvatel členy 91 000 sportovních klubů a oddílů.V počtu medailí získaných naolympijských hrách(pokud sečteme olympijské výsledky Německa, západního Německa, východního Německa i tzv.společného německého týmu, jež se olympiád zúčastňoval v letech 1956–1964) je Německo třetí nejúspěšnější zemí na světě.
Země byla pořadatelem největších sportovních svátků včetně dvou letních (1936 v Berlíněa1972 v Mnichově) a jedněch zimních olympijských her (1936 v Garmisch-Partenkirchenu), dvoumistrovství světa ve fotbale(1974a2006) a dalších významných soutěží. Německo hostí řadu motoristických závodů nejvyšší úrovně včetně tradičníGrand Prix Německaa většiny dosud uskutečněnýchGrand Prix Evropyformule 1.
Nejvýznamnějším německým sportovcem 20. století byl podle anketyZDFautomobilový závodníkMichael Schumacher, který překonal mnoho rekordůformule 1včetně zisku sedmi titulů mistra světa.V první desítce ankety se dále umístila kanoistkaBirgit Fischerová, nejúspěšnější německá olympionička, tenistéSteffi GrafováaBoris Becker, cyklistaJan Ullrich, plavkyněFranziska van Almsicková, legendární boxerMax Schmelinga hned několik fotbalistů v čele sFranzem Beckenbauerem.
Německo má ale i řadu dalších sportovních legend. Mistrem světa ve Formuli 1 se stali krom legendárního Schumachera iSebastian VettelaNico Rosberg.Anton Mangje pětinásobnýmmistrem světa v závodech silničních motocyklů.
Walter Röhrlje dvojnásobnýmmistrem světa v rallye. Tenisovou světovou jedničkou a vítězkou tří grandslamů byla vedle Graffové iAngelique Kerberová,Michael StichvyhrálWimbledon. Velkou tradici má v Německujezdectví,Isabell Werthovási v koňském sedle vybojovala šest zlatých olympijských medailí, stejně jako její kolegaReiner Klimke. K úspěšným olympijským plavcům patřili i reprezentanti NDRKornelia Enderová,Roland MatthesaKristin Ottová. Nejúspěšnější atletkou je běžkyněBärbel Wöckelová. Čtyři olympijské zlaté má kanoistkaKatrin Wagner-Augustinováa veslařkaKathrin Boronová. Slavným šachistou bylEmanuel Lasker. Německo je největší světovou velmocí v zimních sportech, především vbiatlonu,jízdě na bobech,jízdě na saníchneborychlobruslení. Nejúspěšnější německou účastnicí zimních olympijských her v historii je dosud rychlobruslařkaClaudia Pechsteinovás pěti zlatými medailemi. Rychlobruslařskými legendami jsou iGunda Niemannová-StirnemannováčiKarin Enkeová. Čtyři zlaté mají bobistéKevin KuskeaAndré Langei sáňkařiNatalie Geisenbergerová,Tobias ArltaTobias Wendl. Úspěšnými biatlonisty byliSven FischerčiLaura Dahlmeierová.Jens Weissflogje legendou skoků na lyžích,Markus Wasmeiersjezdového lyžování,Katarina Wittovákrasobruslení.
Nejoblíbenějším druhem sportu v Německu je ovšem s náskokem kopaná. Německý fotbalový svaz má šest miliónů členů, v soutěžích hraje 170 tisíc týmů. Německá mužská reprezentace je celosvětově jeden z nejúspěšnějších týmů, vybojovala čtyřikrát titul mistrů světa (1954,1974,1990,2014) a třikrát vyhrála mistrovství Evropy (1972,1980,1996). Německo je jedinou zemí na světě, která získala titul mistra světa v kopané v mužské a ženské kategorii. Hráči tří německých klubů se radovali z vítězství vLize mistrůči jejím předchůdci Poháru mistrů (Bayern Mnichov,Hamburger SV,Borussia Dortmund), Bayern Mnichov celkem šestkrát.Pohár vítězů pohárůvyhrál iWerder Brémya1. FC Magdeburg(tehdy východoněmecký tým).Evropskou ligu(dříve Pohár UEFA) pakBorussia Mönchengladbach,Eintracht Frankfurt,Bayer LeverkusenaFC Schalke 04. Nejúspěšnějším fotbalovým klubem v nejvyšší německé fotbalové soutěžiBundeslizese 33 mistrovskými tituly je klubBayern Mnichov. CenuZlatý míčpro nejlepšího fotbalistu Evropy získaliGerd Müller(1970),Franz Beckenbauer(1972, 1976),Karl-Heinz Rummenigge(1980, 1981),Lothar Matthäus(1990) aMatthias Sammer(1996).Oliver Kahnbyl vyhlášen nejlepším hráčem světového šampionátu roku 2002.Miroslav Klosevede historickou tabulku nejlepších střelců mistrovství světa.
Ve světovém měřítku vyniká také německá házená (trojnásobní mistři světa) a pozemní hokej (čtyři zlaté na olympijských hrách). Narůstá i popularita basketbalu a ledního hokeje, největších úspěchu dosáhlaNěmecká hokejová reprezentacev novodobé historii naZOH 2018kde získala bronzovou medaili a naMistrovství světa v ledním hokeji 2023stříbrnou medaili. Nejslavnějším německým basketbalistou jeDirk Nowitzki.Leon Draisaitlje fenomenálním hokejistou, od útlého věku hraje v severoamerickéNHLa získalArt Ross Trophyza nejvícekanadských bodův základní části NHL. Cenu pro světového házenkáře roku majíDaniel Stephan(1998),Henning Fritz(2004) aNadine Krauseová(2006). Do síně slávy Mezinárodní volejbalové federace byl uvedenSiegfried Schneider.
Řada vynikajících sportovců reprezentovala bývalouNDR, kde ale po pádu komunistického režimu vyšla najevo existence systému státem řízenéhodopingu.
Státním svátekNěmecka je 3. říjen, Den německé jednoty. Je to jediný svátek, který je určen spolkovou vládou. Ostatní svátky určují jednotlivé spolkové země, nicméně jsou svátky, které se slaví ve všech spolkových zemích:Velký pátek,Velikonoční pondělí,Nanebevstoupení páně,Svatodušní pondělí(letnice) a oba Vánoční svátky; bez křesťanského pozadíNový rokaSvátek práce.
Spolu s nedělí jsou v Německu svátkydny pracovního klidu.
Řada vánočních tradic, které se rozšířily do jiných zemí, včetně Česka, má kořeny v Německu. K takovým patří napříkladadventní věnec, což je tradice založená vHamburkuněmeckýmprotestantskýmteologemJohannem Hinrichem Wichernem.Také novodobá tradicevánočního stromkuvznikla v Německu (aPobaltí).VDrážďanechbyla podle všeho vynalezenavánoční štóla, moučník z těsta prosetéhokandovaným ovocem.Takévánoční trhymají původ v Německu, ty první se konaly taktéž v Drážďanech roku 1434. Dodnes mají Němci vánoční trhy ve velké oblibě a ty drážďanské patří dosud k největším.
Největší lidovou slavností v Německu jeOktoberfest. Jde o největší pivní festival světa, konaný od roku 1810 v Mnichově. Dávno však již není jen o pivu, návštěvníky baví i řadapouťových atrakcía koná se během něj mnoho jiných veselic.
Nejvyšší kostelní věž na světě. Výška 161,53 metrů.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuGermanyna anglické Wikipedii.