Vratič obecný

Vratič obecný(Tanacetum vulgare), někdy téžkopretina vratič(Chrysanthemum vulgare),jevytrvalá, jedovatá a léčivábylinaz čeledihvězdnicovité(Asteraceae). Dorůstá výšky až 1,5 metru, má dřevnatějícíoddenek, podlouhlé, střídavé, peřenosečnélistys pilovitými úkrojky a charakterizují ji malé terčovitě zploštělé zlatožlutéúboryuspořádané dochocholičnaté laty. Jejím původnímareálemjeEvropaazápadní Asie,kolonizacívšak byla rozšířena i doSeverní Ameriky.
Pro své léčivé účinky je silně aromatický vratič využíván již od dobstarověkého Řecka. Sloužil jakobaktericid,anthelmintikum,abortivum,antibiotikumaantirevmatikum. Jelikož je však účinná látkadrogypříliš blízká dávce toxické (zejména kvůli neurotoxickémuthujonu), od jeho vnitřního užívání se postupně ustoupilo. I nadále se užívá zevně (především ve formě mastí a lázní). Další využití nalezl jakokoření,barvivo, ale též jako přírodníinsekticid. Odpuzuje parazity ahmyz(napříkladmoly šatnínebokomáry).
Etymologický původ vědeckého rodového jménaTanacetumnení jasný. Vestřední Evropěse objevilo až v9. století(například v díleCapitulare de villis vel curtis imperiije uváděno jakoTanazita) a zpravidla se odvozuje ze složeninyřeckýchslovtanaos(tj. dlouhý, velký, vytrvalý) aakeomai(tj. léčím), případněathanasia(tj. nesmrtelnost). Základ názvutanaosodkazuje ke skutečnosti, že si uschlé květy rostliny zachovávají svůj tvar a barvu.Latinské druhové pojmenovánívulgare(tj. obecný, obyčejný) poukazuje na hojné rozšíření rostliny.
České rodové jménovratičpochází zestaroslověnskéhoslovavrátyč. Velmi podobně se rostlina nazývá i v ostatníchslovanských jazycích(vpolštinějde owrotycz, veslovinštiněovratič, vsrbochorvatštiněovratišnebopovratič, vukrajinštiněovorotyč).Jeden z výkladů českého názvu má svůj původ v lidovýchpověrách, které vratiči přisuzovaly čarodějnou moc. Podle nich pomáhá k šťastnému návratu z cest domů, k vyléčenínevěrya návratu k milované osobě.Druhý odvozuje jeho název zezvracení, které po nadměrném požití vratiče mimo jiné nastává.Český druhový název je překladem latinského druhového názvu. Lidově se vratič v češtině též označuje jako: arnika, balzámová kopretina, brátnička, brátvička, bylina červopudná, cicvár, cicvár obecný, cicvar polný, davič, divý cicvár, divý cicvor, divý citvor, hambous, hlístečná zelenina, křečové koření, máří listí, navratek, návratníček, nesmrtelka, prajníček, pupíky, rácíš, rápička, třaslavka, vrátečka, vratečník, vratič, vratič žlutý, vratička, vrátička, vrátka, vrátlička, vrátnička, vratrč, vrať se zase, vrátvička, vratyč, vratyček, zděšenec, zvrátečka, žlutá vrátka a žlutý návratníček.
Mezi vědeckásynonymauváděná k vratiči obecnému patří:
Systematickyvratič obecný leží uvnitř rozsáhlého roduTanacetuma toto umístění podporujífylogenetickéanalýzy na základěsekvencíplastidovéa částijaderné DNA. Tradičně býval v rámci rodu řazen dosekceT.sect.Tanacetum, ale fylogenetické analýzy přirozenost této skupiny druhů nepodporují.
Jde o vytrvalou trsnatou rostlinu se silnýmkafrovitýmaromatem, dorůstající 30 až 160 cm.Oddenekmá plazivý, mnohohlavý, větvený, téměř dřevnatý s četnými bohatě větvenýmiadventivnímikořeny. Hustě olistěné, přímé nebo vystoupavé, lysé nebo slabě chlupaté, rovné a v horní části větvenélodyhyjsou 4–5 mm tlusté, tuhé, plné nebo s malou dutinou, červeně až purpurově hnědě naběhlé a na bázi dřevnatějící.Listyjsou jednoduché, střídavé, po obou stranách matné, v obrysu eliptické až vejčitě podlouhlé, slabě chlupaté nebo lysé, dolní řapíkaté, střední a horní přisedlé, peřenosečné s pilovitými úkrojky. Dorůstají délky 10–25 cm a šířky 5–10 cm.Květenstvírostliny jechocholičnatá lata, tvořená 25–60 hustě skládanými malými terčovitě zploštělými sytě zlatožlutýmiúbory(7–11 mm v průměru).Květyjsou trubkovité, oboupohlavné, 5četné, zdánlivě pravidelné, žláznaté, strostloplátečné azákrovje široce miskovitý, střechovitě víceřadý, polokulovitý a lysý.Plodemjsou vřetenovité, žebernaté, lysé, 1,3–1,7 mm dlouhénažkys úzkým, nepravidelně cípatým, 1,7–2 mm širokým lemem. Kvete od července do září/října.
Obdobně jako u všech zástupců čeledi hvězdnicovitých jsou i květy vratiče proterandrické. V případě, že nedojde k opylení pylem z jiné rostliny prostřednictvím hmyzu, dochází k samoopylení.
Původ vratiče obecného není přesně znám. Někdy se za něj pokládáStředomoří, odkud se měl postupně rozšířit do regionustřední Evropy, a to buď prostřednictvím kultury (jako léčivka) či v důsledku odlesnění a změn krajiny (jakoapofyt).Počátkem 21. století roste téměř po celéEvropě(výjimkou jsou některéstředomořskéostrovy; napříkladBaleáry,Kréta,Kypr),v mírném a studeném pásmu vAsii(až poMongolsko,Čínu,Koreu,Japonsko) a vSeverní Americe.Na poslední zmíněný světadíl byl přivezen v první polovině 17. století v rámcievropské kolonizace. Pro jeho léčivé účinky jej osadníci pěstovali ve svých zahradách, z nichž se později různě intenzivně rozšířil po většiněSpojených států americkýchaKanadě.VČeskuzdomácněl a v rámcivegetační stupňovitostije v rozdílné intenzitě zastoupen od planárního až po montánní stupeň (tj. od nížinného až po horský).
Roste naruderálníchstanovištích (tj. v prostředí člověkem významně pozměněném a dále ponechaném vlastnímu vývoji), jako jsourumiště, okraje cest a silnic, železniční náspy, výsypky, lomy, hřbitovy, a mimo to též na pasekách, mezích,úhorech, kompostech, suchých loukách, březích toků, v příkopech, křovinách, lesních lemech a světlinách, apod.Šíří se podél komunikací. Je nenáročný na půdní podmínky, roste na slunci a v polostínu, a nesnáší zamokření.
Účinnou složkou rostliny je žlutavásilice(v nati 0,5 %, v květech až 1,5 %), v níž převažuje neurotoxický β-thujon(70 %).Mezi další složky patříterpenypinenuakamfenu, l-kafr,borneol,cineola zřejmě ithujylalkohol. Nať nadto obsahuje neglykosidníhořčinytanacetin1 a 2, organické kyseliny (napříkladkyselinu jablečnou,vinnouamáselnou),pryskyřici,tuk,vosk, gumu,flavonové glykosidy,tříslovinya v kořenech rovněž pektinové polysacharidy (zejménainulin).
Koněidobytekse rostlinám vratiče vyhýbají a výskyt této rostliny snižuje hospodářský výtěžek zpastvin. Husté porosty této rostliny konkurenčně vytlačují ostatní druhy. Obsažený1,8-cineolje navícalelopatický, tzn. chemicky brání růstu dalších rostlin.Vratič nicméně je potravou řady druhůbýložravéhohmyzu, jeden výzkum odhalil 166 druhů (patří mezi ně třebaChrysolina graminis,Phytoecia nigricornisneboIsophrictis striatella). Některé z nich (např.pernatuška vratičová) se vyskytují pouze na vratičích a představují tak slibný způsobbiologického bojes vratičem.
Používání vratiče pro lékařské účely má dlouhou historii. Nejstarší dochovaný záznam v tomto smyslu pochází zestarověkého Řecka. Později, v 8. století našeho letopočtu, byl mimo jiné pěstován v bylinných zahradách římského císařeKarla Velikéhoa mnichy vbenediktinskémklášteře v Sankt Gallenu.
Drogourostliny jsou nakvétající nať, listy a květ,které se získávají ve volné přírodě, nebo v omezeném rozsahu pěstováním. Sběr probíhá za sucha, v době maximálního květu rostliny (tj. červenec až září/říjen), načež se rostlina rychle suší ve stínu. V případě použití sušičky ovoce či jiného zdroje umělého tepla nesmí teplota překročit 35 °C.
Pro své výraznébaktericidníaanthelmintickéúčinky vratič pomáhal v léčbě proti střevním parazitům (škrkavky,roupi), tedy kodčervení. Za tímto účelem byl u lidí používán ještě počátkem 19. století, přičemž veveterinárním lékařstvíse stále používá.Jelikož způsobuje překrvenímalé pánvea pánevních orgánů, byly jeho vysoké dávky již od dobstředověkupoužívány (a zneužívány) jakoabortivumk vyvoláníinterrupce(umělého přerušenítěhotenství).U malých dávek paradoxně panovala představa, že naopak podporujípočetía snižují rizikopotratu.Mimo to jej lidé užívali k léčbě zažívacích problémů,horečky,ran,žaludečních vředů,zácpy,hysterie,hepatitidya podpoře pravidelnémenstruace.AbatyšeHildegarda z Bingenu(1098–1179) používala listy vratiče k léčbě zbytněléprostatystarších mužů.Severoamerický indiánský kmenŠajenůoznačoval vratič za „žlutou medicínu“ a podával čaj z listů a květů těm, kteří se cítili slabě.V českém herbáři z roku 1899 se v souvislosti s vratičem píše: „Listy dávají se dopivamístochmele; dává se za lék při špatném zažívání,dně,vodnatelnostiablednici. Také proti škrkavkám u dětí. Proti bolestem v kloubech dělají se koupele z listí, nati, květů i semen rostliny té.“
Vzhledem k obsahu jedovatých silic, zejména thujonu, může vnitřní užití vratiče přivodit překrvení orgánů v břišní dutině,závratěakřeče. Nadměrná konzumace způsobuje závažnou otravu, která může skončitsmrtí. Při otravě dochází k silnému drážděnísliznicetrávicí soustavy, zvracení,průjmu, již zmiňovanému překrvení malé pánve, zúženízorniček, zpomalenítepuidýchání, zduřenírtů, poškozeníledvin,jater,centrální nervové soustavy, a v nejzazším případě k smrti v důsledku útlumu dechového centra.První pomoc v případě otravy spočívá ve vyvolání zvracení, podáníživočišného uhlía vyhledání lékařské pomoci.
S ohledem na to, že je účinná látka drogy příliš blízká dávce toxické, se od jeho vnitřního užívání ustoupilo a nedoporučuje se. Výjimku tvoří roztoky pro potřebyhomeopatie.K vnějšímu užití se však pro jeho silnéantibiotickéa antirevmatické účinky používá i nadále (ať již jakomast, čiodvarpro potřeby koupele). Mezi příklady aplikace patří nehojící se rány či ruce a nohy postiženérevmatoidní artritidou.Koupel by neměla přesáhnout 15 minut.Osvědčily se též masáže revmatismem postiženýchsvalůnebokloubůs přídavkem vratiče.Uplatnění bylina našla i vkosmetice, a to při napařování bledého a unavenéhoobličeje.Vratič obecný se stále používá v některých léčivech a vlékopisuSpojených států americkýchje uveden pro léčbunachlazenía horečky.
Vratič slouží jako účinný přírodníinsekticid. Insekticidní charakter mají zejména různé esenciální terpeny afenoly(borneol, thymol, pinen),triterpenya hořčiny.Mimo ně je v tomto smyslu též uváděn kafr.Prášek z květů se užíval jako prostředek proti různým druhům parazitů (vši,štěnice,blechy, roupi, škrkavky atd.).Za dob kolonizace Spojených států amerických jím bylo obkládáno maso a další potraviny podléhající rychlé zkáze.Usušená kvetoucí rostlina se osvědčila jako ochrana protimolům šatním.Proti hmyzu se používá i ve stájích achlévech.Ve 40. letech 20. století byl z extraktu vratiče,turanu,poleje obecnéa zředěného alkoholu vyráběnrepelentproti hmyzu.Komáryextrakt z vratiče skutečně odpuzuje, byť není tak účinný jakodiethyltoluamid.Včelařise brání před útoky včel spalováním vratiče v kuřácích.
Pro insekticidní účinky je někdy vratič používán vorganických zahradáchaudržitelném zemědělství, coby přírodní ochrana před škůdci. Vysazuje se například společně sbrambory, které ochraňuje předmandelinkou bramborovou.Některé druhy jsou však proti jedu vratiče imunní. NapříkladChrysolina graminis, známý též jako vratičový brouk, se rostlinou dokonce živí.
Kvůli jeho schopnosti ochrany před hmyzem byl vratič používán jakopohřebníkvětina, vkládaná dorakvísnebožtíky(někdy ve formě věnců). V Severní Americe, kde jej první američtí osadníci rovněž užívali jako náhradu kbalzamování, se tak dělo od poloviny 17. století do 19. století. V té době již byl vratič vNové Angliive Spojených státech amerických natolik používán při pohřbech, že jej měli lidé asociován se smrtí. V některých částech Nové Anglie je stále zvykem přinést na pohřeb kytici vratiče.
Od 9. století se vratič využíval ke kořeněnírybíchpokrmů,uzeninalikérů.V 15. století začalikřesťanépodávat vratič kpostnímjídlům, aby si tak připomnělihořké byliny, které jedížidéo svátkuPesach.Navíc se domnívali, že bude mít příznivý účinek protiplynatosti, způsobené několikadenním pojídáním ryb aluštěninv postním období, a střevním parazitům, kteří podle nich měli původ v již zmíněných rybách.Listy vratiče se přidávaly komeletám,pudinkům, rybám, donádivek, s vajíčky a do salátů, avšak vzhledem k jedovatosti se tak dělo pouze v malém množství, a používány byly jen mladé listy. S ohledem na pronikavou vůni se listy zakrýval pach staršího masa.
Jako koření se na počátku 21. století využívá zřídka. V Česku se vratič používá k výrobě tradičního jesenického bylinného likéruPraděd(téžAltvater).
Vratič může být pěstován jako trvalka, a jelikož při sušení neztrácí tvar, aroma, ani barvu květů, používá se v rámci dekorací do suché vazby.Vrcholky jeho kvetoucích lodyh byly využívány k přípravěbarvivak barvení vlny a látek (bylo možné získat žlutou, zelenou a hnědou barvu).
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuTansyna anglické Wikipedii.