Javor

Javor(Acer) jeroddřevin zčeledimýdelníkovité. V dřívějších taxonomických systémech byl řazen do čeledijavorovité(Aceraceae), která však nebyla akceptovánafylogenetickýmpojetím rostlinné systematiky. Zástupci rodu jsou obvykle vzrostléopadavéstromy, některé druhy mají však jen slabší vzrůst a jsou to buď nižší stromy a nebokeře. Existuje též několik druhůstálezelených.Listyjsou vstřícné, zpravidla dlanité, s nápadným podzimním zbarvením. Květy jsou pravidelné, uspořádané ve vzpřímených nebo nících (převislých)květenstvích; rozvíjejí se před olistěním, současně s ním nebo po něm.Opyloványjsou až na výjimky hmyzem. Plody jsou křídlatédvounažky, odborně nazývanésamary, dobře přizpůsobené k šíření pomocí větru.
RodAcerčítá více než 150 druhů a k tomu řadu hybridních taxonů. Vyskytují se v mírných až subtropických oblastech celé severní polokoule; těžištěm rozšíření je střední a východní Čína, Japonsko a východníHimálaj. V české květeně se jako původní uvádějí tři druhy, dalších několik zde příležitostně zplaňuje. Javory nejčastěji rostou ve vlhkých, živinami bohatých mezofilních lesích jako úrovňové či podúrovňové dřeviny; druhy adaptované na sucho tvoří složkuteplomilných doubrav,lesostepníchhájů akřovin. Často se vyskytují též v antropogenní vegetaci.
Javory jsou důležité dřeviny v lesnictví, a to jak jako cílové, tak jakomeliorační a zpevňujícídruhy, a také v okrasném pěstování. Jejich světlé a tvrdé dřevo je využíváno na výrobu nábytku, podlah, hudebních nástrojů a v papírenském průmyslu. Jedná se také o významnérostliny včelařské. V mnoha dekorativních kultivarech jsou vysazovány v parcích, alejích, drobné druhy též na skalkách či v květinových kompozicích. Dobře snášejí městské prostředí a hodí se též pro tvorbubonsají. Kanada si javorový list zvolila za národní symbol a je vyobrazen nakanadské vlajce. Významným produktem Kanady aNové Angliejejavorový sirup. Dlouhou tradici má v Japonsku obdivování pestře zbarveného javorového listí, známé jakomomidžigari; jde o jakousi podzimní obdobu jarníhosvátku sakur. U jižních Slovanů byl považován za strom smrti a součást kultu předků.
Většina javorů jsoustromy; mohutnější druhy dorůstají výšky až 45 m, jiné jsou drobnějšího vzrůstu jen málo přesahujícího 10 m. Další druhy jsou většíkeřevysoké méně než 10 m s řadou malých kmenů vyrůstajících při zemi. Většina druhů je opadavá a mnohé jsou známé svým podzimním zbarvením listů, ale několik druhů v jižní Asii a ve Středomoří je stálezelených.Borkaje v mládí hladká, u starších jedinců může být v závislosti na druhu hluboce rozbrázděná nebo se odlupovat v podélných plátech (javor šedý) či okrouhlých šupinách (javor klen). Některé druhy mají větve s korkovými lištami (např. babyka). Pro javory je typický hustý a dobře rozvětvenýkořenový systém, který je srdčitý, do hloubky jdoucí, nebo povrchový, přičemž pak může bránit růstu ostatní vegetace okolo stromu. Několik druhů, zejménajavor kapadocký(Acer cappadocicum), často vytváří kořenové výmladky, které se mohou vyvinout vklonální kolonie.
Listyjavorů jsou vstřícně křížmostojné a dlouze řapíkaté, jednoduché, dlanitolaločnaté, případně dlanitě dělené se 3–7 (zřídka i více) lístky. Ujavoru jasanolistéhojsou listy zpeřené. Několik druhů, napříkladjavor nepálský(Acer laevigatum) ajavor habrolistý(Acer carpinifolium), má zpeřeně žilkované jednoduché listy. U některých sekcí obsahujímléčniceronící bílýlatex(napříkladjavor mléč,velkolistýčibabyka).Palistynejsou vyvinuty.
Květyjsou pravidelné, pětičetné, uspořádané vhroznech,latáchnebochocholících, a to nících nebo vzpřímených. Mají čtyři nebo pětkališních lístků, čtyři nebo pětkorunních lístkůdlouhých asi 1 až 6 mm (u některých druhů chybí), čtyři až desettyčinekdlouhých asi 6 až 10 mm a dvapestíkynebo pestík se dvěmačnělkami. Na dně květního lůžka bývá vyvinuto zřetelné terčoviténektárium.Semeníkje svrchní a má dvaplodolisty, jejichž křídla květy prodlužují, takže je snadné poznat, které květy jsou samičí. Javory kvetou koncem zimy nebo začátkem jara, u většiny druhů s příchodem listů nebo těsně po nich, u některých však ještě před olistěním stromů. Květy jsou zelené, žluté, oranžové nebo červené. I když jednotlivé květy jsou malé, efekt celého kvetoucího stromu může být u několika druhů nápadný, zvlášť kvetou-li před olistěním.
Převážná většina druhů jejednodomých, obvyklá je však tzv. funkční dvoudomost čimnohomanželnost, kdy se na stromech vyskytují sice oboupohlavné květy, ale orgány jednoho z pohlaví jsou zakrnělé. Několik druhů jedvoudomých. Květy jsou opylovány převážně hmyzem, pouze minimum druhů je větrosnubných.Plody jsou křídlatédvounažky, odborněsamary, resp. dvojsamary. Jejich křídla jsou jazykovitá, blanitá, se silnou žilkou na vnějším okraji. Jsou tvarovány tak, aby se při pádu otáčely a vítr je unášel na značnou vzdálenost. Během druhé světové války vyvinula americká armáda speciální letecký nosič zásob, který dokázal unést až 65 liber (29 kg) zásob a jehož základem bylo semeno javoru.Semena dozrávají obvykle za několik týdnů až šest měsíců po odkvětu, přičemž krátce po dozrání se semena rozptýlí. Jeden strom může uvolnit až stovky tisíc semen najednou. Většina druhů vyžaduje ke klíčenístratifikacia některá semena mohou zůstat v půdě v klidu i několik let, než vyklíčí. Klíčení semen je u všech javorů, s výjimkoujavoru stříbrného, nadzemní.
Javor je podubu(Quercus) avrbě(Salix) třetím největším rodem stromovitých dřevin na severní polokouli;databáze Plants of the World k roku 2021 udává 153 druhů plus několik kříženců.Areál jeho rozšíření zahrnuje velkou část temperátních oblastí Eurasie a Severní Ameriky, vyskytuje se také v severní Africe a ostrůvkovitě ve Střední Americe a Mexiku. Pouze jediný druh zasahuje na polokouli jižní, a to stálezelenýAcer laurinumv tropických lesích na ostrověJáva. Jeho druhům se nejvíce daří v mírném a subtropickém pásmu, v tropech rostou pouze v horách. Centrem druhové diverzity rodu je východní Asie, především Čína, kde se vyskytuje 99 druhů, z toho 61 endemických,mnoho druhů roste též v Japonsku; v Severní Americe roste 10 druhů a v Evropě (včetně západní Asie) 12.Pěstováním byly javory rozšířeny i mimo svůj původní areál; zainvazní dřevinuje v Evropě považován například severoamerickýjavor jasanolistý(Acer negundo).
Většina javorů jsou světlomilné až polostinné dřeviny, nicméně v mládí jsou vesměs odolné i vůči silnému zastínění. Často se jedná spíše o podrostové nebopionýrskédruhy než oklimaxovéúrovňové stromy; výjimkou jsou velké javory (tzv. ušlechtilé listnáče) jakoklen,mléčči severoamerickýjavor cukrový,červenýčistříbrný. Většinou preferují živinami a vláhou dobře zásobená, avšak nepřemokřená stanoviště v mezických či vlhčíchhorských,suťovýchnebo údolních lesích, vroklinách, rostou též v břehových porostech okolo vodních toků nebo vetvrdých luzích. Část druhů je naopak suchomilných: takové tvoří podúrovňové patro například vteplomilných doubravách, lesostepních hájích nebo vyrůstají vkřovináchna suchých osluněných svazích a skalách. Některé středomořské javory rostou též jako podrost původníchtvrdolistých doubrav. Kontinentální eurasijskélesostepijsou domovemjavoru tatarskéhočiamurského. Velmi odolnou a ekologicky plastickou dřevinou snášející nejrůznější ekologické podmínky jejavor babyka. Mnohé druhy cobynáletové dřevinys oblibou osidlují též antropogenní stanoviště, jako jsourumiště, zídky, různá zbořeniště a podobně.
Listy javorů jsou využívány jako živná rostlina pro larvy řadymotýlů(Lepidoptera). Ve vysokých koncentracích se mohou housenky, jako je např.javorovec zelenopásý(Dryocampa rubicunda), živit listy natolik, že způsobí dočasnou defoliaci hostitelských javorů. Napadení asijským tesaříkemAnoplophora glabripennismělo za následek zničení tisíců javorů a dalších druhů dřevin na východě Spojených států a v kanadskémOntariu. Javory jsou postihovány též řadou houbových chorob. Některé z nich jsou náchylné kverticiliovému vadnutízpůsobenému druhy roduVerticillium, který může způsobit i značný lokální úhyn. Choroba způsobená druhy roduCryptostromamůže zahubit stromy, které jsou ve stresu v důsledku sucha. Odumírání javorů může být vzácně způsobenokořenovou hnilobouPhytophthoraa kořenovou hnilobouGanoderma. Listy javorů jsou koncem léta a na podzim běžně znetvořeny „černou skvrnitostí“ způsobenou druhy roduRhytismaa plísní způsobenou druhy roduUncinula, ačkoli tyto choroby obvykle nemají nepříznivý vliv na dlouhodobý zdravotní stav stromů.Hypoglycinobsažený v semenech a semenáčcích javoru klenu a několika dalších druhů vyvolává u koní a jiných kopytníků smrtelnou atypickou pastevnímyopatii.
Javory patří k ceněnýmvčelařským dřevinámvzhledem k tomu, že ve svých květech produkují velké množství dobře cukernatéhonektarua výživnéhopylu; význam některých druhů je ještě umocněn tím, že kvetou brzy na jaře, kdy je nedostatek jiné potravy pro opylující hmyz. Krom toho hostí množství producentůmedovice, kteří sají javorovou mízu a vyměšují sladký cukerný roztok, jako jsou mnohémery,mšiceačervci.
Kořeny javorů formují vztahy mykorhizy s různými druhy hub, a to jakektomykorhizy, tak i vnitřníarbuskulární mykorhizy.Listový opad javorů se dobře a poměrně rychle rozkládá a vzhledem k tomu, že obsahuje biologicky využitelnývápníkv citrátové podobě, přispívá k obohacení půdy živinami.Javory proto patří mezi důležitémeliorační a zpevňující dřeviny.
RodAcerplatně popsalCarl Linnéve svém základním spisuSpecies plantarumz roku 1753; název se však objevuje již uPlinia staršíhoa má pravděpodobně přímou souvislost se stejně znějícím latinským adjektivem o významu „ostrý“, jež upomíná na ostré hroty javorových listů.Český název vzešel zpraslovanskéhovýrazu*avorъ, jenž možná souvisí s protogermánským*ahurn(srov. slovoAhornv moderní němčině).
Spolu s rodemDipteroniabyly javory tradičně řazeny do samostatné čeledijavorovité(Aceraceae); novější klasifikace včetně systémuAngiosperm Phylogeny Group(APG) však podporují zařazení do čeledimýdelníkovité(Sapindaceae), která by při vyřazení javorovitých a blízce příbuzné malé čeledi jírovcovitých (Hippocastanaceae) zůstalaparafyletická. Při zařazení do čelediSapindaceaeje rodAcerřazen dopodčelediHippocastanoideaespolu s rodyjírovec(Aesculus),Dipteronia,BilliaaHandeliodendron.Sesterským rodem jeDipteronia, malý rod o dvou druzích endemických v Číně, který se odlišuje zpeřenými listy a kruhovitě stočeným křídlem semene.Javor jasanolistýa další morfologicky odlišné druhy ze sekceNegundobyly dříve vydělovány do samostatného rodu, resp. podroduNegundo(javorovec), což však bylo molekulárními výzkumy jednoznačně odmítnuto.
Vnitřní členění rodu procházelo v historii mnoha proměnami a zahrnovalo různý počet morfologicky vymezených sekcí. Podlefylogenetickýchvýzkumů se rod dělí do 16 sekcí, jejichž diferenciace proběhla dosti rychle v pozdnímeocénu, zhruba před 33–38 miliony let. Molekulární studie zahrnující údaje o sekvencích DNA z chloroplastového i jaderného genomu společně s nalezenýmifosiliemidále naznačují pozdněpaleocennípůvod rodu, který se poprvé objevil pravděpodobně v oblasti východní a jihovýchodní Asie a odtud se několika nezávislými disperzemi rozšířil na západ do Ameriky a na východ do Evropy.
Převážná většina druhů jediploidních, s počtemchromozómů2n = 26.Typovým druhemje javor klen.
Zde je uveden výběr významnějších druhů rozdělených podle fylogenetických sekcí podle studií Dana Crowleyho (2020)a Jianhua Li et al (2019). Kompletní seznam je možno nalézt v databázi Plants of the World botanické zahrady v Kew, odkud pochází též údaje o rozšíření.České názvy jsou převzaty ze stránek BioLib, není-li uvedeno jinak.(*) značí monotypickou sekci.
SekceAcer
SérieAcer:
Velké opadavé stromy temperátní Evropy a Asie. Pětičetné květy.
SérieMonspessulana:
S výjimkou javoru kalinolistého menší opadavé či poloopadavé, sucho snášející stromy či keře Mediteránu a přilehlých oblastí.
SerieSaccharodendron:
Zhruba 8 výhradně severoamerických druhů. Velké opadavé stromy s květy bez korunních plátků a srostlými kališními lístky.
SekcePlatanoidea
13–16 druhů v temperátních oblastech Eurasie. Listy s mléčícím řapíkem, květy pětičetné, v terminálních (koncových) květenstvích, plody se zploštělou nažkou.
SekceMacrophylla(*)
Jediný druh s velkými, hluboce vykrajovanými listy, mléčícím řapíkem a dlouhými koncovými květenstvími 5–6četných květů. Blízce příbuzný předchozí sekci.
SekceArguta
4–5 druhů dvoudomých stromů i keřů s čtyřčetnými květy a často pruhovanou mladou kůrou.
SekceGinnala(*)
SekceGlabra(*)
SekceIndivisa(*)
Jediný druh, dvoudomý, morfologicky unikátní svými celistvými listy se zpeřenou žilnatinou a čtyřčetnými květy bez korunních plátků.
SekceLithocarpa
Zhruba 9 poměrně vzácných, výhradně asijských druhů. Některé druhy mají mléčící listy a mohou způsobovat podráždění kůže.
SekceMacrantha
Zhruba 20 druhů, pro svou dekorativnost často pěstovaných v kultuře. Kůra větví většinou bíle podélně pruhovaná (tzv. "hadí" či "pyžamové" javory), stopkaté pupeny, květy pětičetné, křídla nažek svírají přímý úhel.
SekceNegundo
Všechny druhy dvoudomé, se složenými listy a čtyřčetnými květy.
SekcePalmata
Nejpočetnější a pěstitelsky velmi populární sekce, zahrnující více než 40 druhů v Asii a na západě Severní Ameriky. Listy až 13laločnaté, terminální pupeny větví zakrnělé.
SekceParviflora
SekcePubescentia
Pouze dva druhy v horách Číny a okolí. Malé stromy s trojlaločnými listy a zploštělými nažkami.
SekceRubra
Listy 3–5četné, na rubu modravé až stříbřité, shora s voskovitou kutikulou, květy pětičetné, až s 12 tyčinkami, zato často s redukovaným či chybějícím okvětím, květenství úžlabní.
SekceSpicata
Dva druhy, vzpřímená květenství.
SekcePentaphylla
Cca 16 druhů ve dvou sériích.
SekceTrifoliata
Asi 5 druhů v Číně a východní Asii. Listy trojdílné, pupeny až s 15 páry šupin, květy 5–6četné.
SekceWardiana(*)
Hybridní druhy javorů jsou časté především v kultuře, ve volné přírodě se s nimi setkáme méně často.
Javory patří k nejčastěji pěstovaným okrasným dřevinám mírného pásma. Dekorativní je především jejich zajímavě tvarované olistění, které na podzim může nabývat nápadných zlatožlutých, oranžových, jasně červených až temně purpurových barev; u některých druhů upoutá pozornost též časné jarní kvetení, malebně pruhovaná kůra (javor pensylvánský,javor Davidův), odlupující seborka(šupinovitě u javoru klenu, papírovitě ujavoru šedého) nebo barevné letorosty. Svými kořeny javory dobře zpevňují svažitý terén. Jsou využitelné do skupinových a kulisových výsadeb,alejíi velkých krajinářských úprav, mnohé jsou pro svůj habitus atraktivními parkovýmisolitérami, přičemž dobře snášejí i zakouřené městské prostředí. Málo vzrůstné japonské javory jsou oproti tomu efektními rostlinami na skalkách, květinových zídkách, v předzahrádkách, podél zahradních cestiček, u vodních prvků a podobně; lze je pěstovat též v nádobách jakopřenosnou zeleň.Vyšlechtěno bylo nesčetné množstvíkultivarůa kříženců lišících se vzrůstem (například globózní formy s kulovitou korunou, sloupcovité kultivary vhodné do uličních stromořadí nebo naopak kultivary převislé, „smuteční“) i tvarem a barvou olistění (např. červenolisté, žlutobílevariegované, různé stříhanolisté formy apod.). Jen samotnýjavor dlanitolistý(Acer palmatum) má více než 1000 známých kultivarů, většina z nichž byla vyšlechtěna v Japonsku a hrají svým pestrobarevným olistěním významnou úlohu v kompozicijaponských zahrad. Množství kultivarů má i evropskýjavor mléčajavor klen.
Javory jsou též častou volbou pro tvorbubonsají. Oblíbené jsou opět javor dlanitolistý (Acer palmatum),javor Bürgerův(A. buergerianum),javor amurský(A. ginnala),javor polní(A. campestre) čijavor francouzský(A. monspessulanum), které dobře reagují na techniky redukce listů a větvení; lze ale použít většinu druhů.
Javorovédřevose běžně využívá v papírenském a dřevařském průmyslu a truhlářství, především k výrobě nábytku a dřevěných podlah a také prodýhyaintarzie. Těží se hlavně vzrůstné stromové javory, v Evropě javor klen či mléč, v Americe javor cukrový, červený, jasanolistý nebo pensylvánský, méně vzrůstné druhy mají podřadnější význam. Většina javorového řeziva má velmi světlou, žlutavě bílou barvu, někdy s jemně nazelenalými odstíny; jádro a běl nejsou barevně odlišeny, někdy se uvnitř vyskytuje tmavší nepravé jádro.Dřevo je středně těžké, pružné, houževnaté a tvrdé; například javor babyka patří k nejtvrdším evropským dřevům.Pevnost v ohybu je dobrá. Není příliš odolné vůči povětrnostním vlivům a hmyzu, ale lze je dobře opracovávat i soustružit, snadno se leští, moří, barví a lakuje. Vzhledem k absenci výraznější vůně je vhodné pro výrobu kuchyňských předmětů.Osmanéz javorového dřeva vyráběliluky.
Typický je pro javor výskyt mnoha dekorativních vzorů u zrnitosti dřeva a kresbyletokruhů(vlnitý, očkový javor...), dané nerovným vzrůstem či napadením houbovými chorobami; tyto kusy jsou vysoce ceněny v dekorativnímtruhlářstvíařezbářství.Nezastupitelnou roli má javorové dřevo pro své akustické a vizuální vlastnosti ve výrobě hudebních nástrojů, především smyčcových, strunných (kytary, harfy, housle), ale též dechových či bicích. V Americe se z javorového dřeva tradičně vyrábí bowlingové kuželky, kulečníkové hole, kuchyňská prkénka, řeznické špalky nebo baseballové pálky. Suché dřevo je využíváno k uzení, přes dřevěné uhlí z javoru je tradičně filtrovánawhiskyz Tennessee, což je stanoveno i v její ochranné známce.
Javor se používá jako dřevní hmota pro výrobubuničiny. Vlákna mají poměrně silné stěny, které zabraňují jejich rozpadu při sušení. Díky tomu jepapírdobře objemný a neprůhledný. Javor také poskytuje papíru dobré tiskařské vlastnosti, takže může být použit například pro výrobu natíraných, hluboko barvených nebo fotografických papírů.
Některé druhy javorů patří kcukrodárným rostlinám, z jejichž mízy se vyrábí známýjavorový sirup. Pro tyto účely je nejvyužívanějšíjavor cukrový,červenýačerný, v menší míře i jiné druhy (stříbrný, jasanolistý či velkolistý). V zimě, kdy mají stromy období vegetačního klidu, se do kmenů vyvrtají díry a v předjaří, když poleví mrazy, sbírá se do věder míza stoupající k větvím a prýštící z ran. Míza je poté zahřívána v kotlích, aby se z ní odpařila voda a zůstal koncentrovaný hustý sirup; při delším zahřívání vznikají produkty jako javorové máslo či javorový cukr. Postup byl objeven severoamerickými Indiány již v předkolumbovských dobách a posléze převzat a zdokonalen evropskými osadníky. Nejvíce javorového sirupu produkuje Kanada (především provincieQuébec) a státyNové Anglie, okrajově je vyráběn také v Koreji a Japonsku.Má řadu příznivých účinků na lidský organismus vzhledem k obsahuvlákniny,vitamínůa minerálů, funguje jakoantioxidanta pomáhá k rovnovázestřevní mikroflóry.
Javor se svým ohnivým podzimním zbarvením je již od počátku 19. stoletíkanadskýmnárodním stromem. Stylizovaný list červeného severoamerického javoru se nachází nakanadské vlajce, kde symbolizuje kanadskou přírodu a domorodé obyvatelstvo v zemi mezi dvěma oceány, jež představují červené pruhy.Proto se někdy sportovním reprezentantům této země hovorově říká „Javorové listy“ (např. při zápasech v ledním hokeji). Vyskytuje se také ve znaku kanadských provinciíQuébecaOntario. Ve Spojených státech amerických je javor cukrový oficiálním stromem státůVermont,Wisconsin,New YorkaZápadní Virginie, javor červený pak státním stromemRhode Islandu. Javor je také symbolickou rostlinou městHelsinkyneboHirošima. Okřídlené javorové nažky v heraldice představují symbol života, cobymluvící znameníse javor objevuje např. ve znaku řady obcí pojmenovanýchJavorník.
U původních národů Severní Ameriky se javor objevuje v řadě mýtů a legend, spjatých především s objevem přípravy javorového sirupu.Ujižních Slovanůbyly javory spojeny skultem předkůa pohřebními rituály a z javorového dřeva se tradičně vyráběly rakve. V protikladu ke stálezelenéjedlicoby stromu života byl opadavý javor v balkánském prostoru viděn jako strom smrti; tento motiv se objevuje v řadě lidových příběhů a epických písní, přednášených při hře naguslevyráběné převážně právě z javorového dřeva.
V Japonsku má dlouhou tradici sahající snad až do 7. století obdivování pestře zbarveného javorového listí, známé jakomomidžigari. Jde o jakousi podzimní obdobu jarníhosvátku sakur, kdy je postupné zbarvování listí od severu Japonska k jihu široce sledováno sdělovacími prostředky a listnaté háje, stromořadí a parky jsou cílem masových procházek a výletů.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMaplena anglické Wikipedii.