St. Kilda (Skotsko)

St. Kilda(skotskou gaelštinouHiort) jeskotskésouostroví, které leží vAtlantském oceánu, 64kilometrůzápadně odVnějších Hebrid. Ostrovy jsou považovány za raritu v novodobé historii, a to díky své téměř dokonalé izolovanosti až do16. století, dokud se nezačal rozvíjet na zdejším území turismus. Na tomto souostroví žijí velké kolonie mořských ptáků, mezi nimiž jsou dnes i ohrožené druhy. Velikost populace podle odhadů nikdy nepřekročila počet 200 lidí. Poslední starousedlíci ostrovy opustili na vlastní žádost v roce1930. V roce 1957 byla St. Kilda vyhlášena národní přírodní rezervací (National Nature Reserve).St. Kilda patří do majetku organizaceNational Trust for Scotlanda je od roku1986zapsána na seznamuSvětového dědictví. Od roku 1957 je na ostrově Hirta pozorovací stanoviště britské armády. Stanice je ve Village Bay nedaleko od někdejšího jediného osídleného místa jménem Village (Vesnice).
Souostroví, které se skládá z ostrovů Hirta, Dún, Soay a Boreray,je zbytkem zaniklého prstencesopkyvyrůstající z mořského dna přibližně 40 metrů pod hladinou. Ostrovy jsou tvořenymagmatickými horninamis výrazným zastoupenímgabraažuly.Hirta, s rozlohou 670 hektarů, je největší ostrov a zaujímá více než 78 % celkové rozlohy tohoto souostroví. NásledujeSoay("ostrov ovcí") s 99 hektary (247 akrů) aBoreray( "opevněných ostrov"), který měří 77 hektarů (190 akrů). Soay je 0,5 kilometru severozápadně od Hirty, Boreray 6 kilometrů na severovýchodě.
Existuje několik teorií o původu jména. Žádný světec není znám pod jménemKilda. Haswell-Smith (2004) konstatuje, že jméno St Kilda se poprvé objevilo naholandskémapě v roce1666. Předpokládá se, že byl název odvozen ze jménaNorse sunt kelda.Martin Martin,který ostrov navštívil v roce1697, tvrdil, že St. Kilda je jméno po jednom místním obyvateli.
Předpokládá se, že ostrovy byly osídleny oddoby bronzové. Malá místní populace prakticky až do18. stoletíneměla mnoho příležitostí se setkat s ostatními národy, a tudíž její životní návyky zůstávaly dlouho bez jakýchkoli změn. Obstarávání potravy spočívalo ve sběru vajec a v lovu mořských ptáků (prováděném riskantním lezením po skalách), jednoduchém rybolovu, později chovu ovcí a pěstování ječmene. Obyvatelé neměli větší lodě, protože moře v okolí je neobyčejně bouřlivé a jediné kotviště ve Village Bay není příliš chráněné. Izolace ostrovů byla dlouho téměř dokonalá. Ostrované, ač formálně poddaní britského krále, si vládli fakticky sami prostřednictvím místního sněmu. Žádný z obyvatel St. Kildy nikdy nebojoval ve válce.
V roce 1697 činila místní populace 180 lidí, později sem návštěvní lodě zavleklycholeruaneštovice, což zapříčinilo úbytek stávající populace. V roce1727přišlo na ostrovy několik rodin z ostrovaHarris, aby tento úbytek nahradilo. Okolo roku1758byl počet místních těsně pod stovkou, což víceméně platilo po další století. Emigrace 36 obyvatel doAustráliev roce1851měla zásadní dopady, poté se už počet obyvatel ostrovů nikdy nezvýšil. Poprvní světové válceopustilo území 36 ostrovanů a zbylo tu již pouze 37 lidí v roce1928.29. srpna1930opustilo posledních 36 obyvatel St. Kildy ostrovy a přesídlilo se na poloostrovMorvernna západním pobřeží Skotska na historickém územíLochaberu. Reginald MacLeod ofMacLeod, jehožklanuSt. Kilda po staletí patřila, prodal souostroví o rok později.
Ostrovy jsou domovem mnoha mořských ptáků, včetněterejů, kterých zde žije 24 procent světové populace - celkem 30 000 párů. Vedle ostrovaBass Rockse jedná o jednu z největších světových kolonií. Mimo terejů se na St. Kildě nachází na 49 000 párůbuřňáčka malého, což je celkem 90 procentevropsképopulace. Známý severskýpapuchalk bělobradý plochozobýse zde vyskytuje ve velké stotřicetitisícové kolonii, což představuje 30 procent britské kolonie. Na ostrovech lze také spatřitstřízlíka obecnéhoa naturalizovaný druhmyšice křovinné, která se přizpůsobila místním ostrovním podmínkám a doznala během dlouhého období přizpůsobování několika odlišností, stejně jakomyš domácí. Ta se zde vyvinula v originální poddruhmus musculus muralis. Dalším ojedinělým zástupcem fauny jesoayská ovce, anglicky Soay sheep (Ovis aries), pojmenovaná podle kildského ostrovaSoay. Nyní však větší část populace z 2000 kusů žije na sousední Hirtě, kam byly přepraveny.
Lodí z ostrova Harris-Lewis nebo North Uist, Vnější Hebridy