Svízelka chlupatá

Svízelka chlupatá(Cruciata laevipes) je vytrvalá, žlutozelená, stínomilná a vlhkomilná,planě rostoucíbylinas množství drobných, žlutýchkvítků, Je jedním ze tří původníchdruhůrodusvízelka, které rostou v příroděČeské republiky.
Rostliny tohoto druhu se vyskytují, vyjmaSkandinávie, téměř ve všechevropskýchzemích a dále východním směrem přesUkrajinuaTureckoaž po oblastKavkazu. Rostou v nadmořské výšce až 2100 m. Byly zavlečeny iSeverní Ameriky, kde se objevují veSpojených státech.
VČeskuse vyskytují hojně nebo roztroušeně vmezofytiku, méně časté jsou vtermofytikukolem dolních toků řek. Poměrně vzácné bývají v suchých oblastech na jižníMoravě, zcela chybí v jižních a jihovýchodníchČechách.
Preferuje vlhké,humózní, zásadité až neutrální půdy dobře zásobené živinami, hlavnědusíkem. Je částečně stínomilná a roste v relativně nenarušenýchbiotopech, na vlhčích okrajích lesů, podél potoků a řek, v příkopech cest i železničních tratí, na mokrých loukách, pastvinách i v křovinách, obvykle vytváří široké kolonie.
Je schopná regenerovat prostřednictvím oddenků a podzemních výběžku a může dlouho setrvávat na svém stanovišti. Prospívá ji občasné spasení nebo pokosení okolí, aby se odstranily konkurenceschopnější druhy.
Svízelka chlupatá jehemikryptofyt, vytrvalábylinavysoká 20 až 50 cm. Má poléhavou nebo přímou, jen u báze větvenoulodyhouvyrůstající z tenkého, silně větveného, plazivéhooddenku. Lámavá, čtyřhranná lodyha s dlouhýmiinternodiemije porostlá měkkými a odstávajícímichlupya má žlutozelenélistyve čtyřčetnýchpřeslenech.
Listy všech přeslenů nestojí střídavě, ale přesně nad sebou. Jejichčepelebývají dlouhé 15 až 25 a široké 5 až 10 mm, jsou vejčité, elipsovité nebo široce kopinaté, trojžilové, po obvodě celokrajné, na vrcholu tupě špičaté a po obvodě a žilkách hustě chlupaté. Po odkvětu spodní listy usychají a ostatní se svěšují dolů. Listy v přeslenu jsou ve skutečnosti jen dva (to jsou ty, ze kterých vyrůstají květy) a další dva jsou pouze stejně vypadajícípalisty(z nich květy nerostou).
Po medu vonícíkvětyna chlupatých stopkách vyrůstají v pěti až devítikvětýchvrcholících(kratších než listy) zpaždítěsně nad listy. Prostřední květy ve vrcholíku jsouoboupohlavnéa krajní jsou samčí se zakrnělýmipestíky; po odkvětu se květenství sklánějí dolů.Kalichje nezřetelný, citrónově žlutá nebo žlutozelená, srostlákorunase čtyřmi oválnými laloky má v průměru 2 až 3 mm.Tyčinkysprašníkyjsou čtyři a spodní vícedílnýsemeníkmá vytrvaloučnělku.Opyloványjsou drobným létajícímhmyzemnebosamosprašně. Kvetou v dubnu až červenci.
Plodje lysádvounažkadělící se ve zralosti ve dvě kulovitá či vejčitá, olivově hnědá neb černá, hladká nebo i žebrovaná merikarpia velká asi 2,5 mm. Schopnostsemen(merikarpií)vyklíčitnetrvá déle než rok.Hmotnost tisíce semenje 3,6 gramů.Ploidiedruhu je 2n = 22.
Na přirozených stanovištích se rozmnožujevegetativněrozrůstáním oddenků apohlavněsemeny. Uměle ji lze rozšiřovat jarním dělenímtrsůnebo podzimním výsevem semen, kdy v průběhu zimy semena ztrácejídormanci.
V přírodě ČR jsou rozšířeny ještě dva jiné druhy svízelky,svízelka lysá(Cruciata glabra) asvízelka piemontská(Cruciata pedemontana). Svízelka lysá má lodyhy i květní stopky lysé a její merikarpia mají hruškovitý tvar. Svízelka piemontská má lodyhy drsné a květenství tvoří jen několik málo květů, které po odkvětu překryjí listy.
V současnosti je svízelka chlupatá ekonomicky bezvýznamnou rostlinou. Dříve byly využívány její schopnostidiuretické,adstringentníi hojivé.Odvarz listů byl používán při neprůchodnosti žaludku nebo střev, pro stimulaci chutí k jídlu i jako lék narevmatismusavodnatelnost. Kořen i nať obsahují červené barvivo a po jejich spasení většího množství dávají krávy červeně zabarvené mléko.