Ostružiník moruška

Ostružiník moruška(Rubus chamaemorus) je malá vytrvalálistnatáopadavábylinapatřící do skupinyostružiníků, která má jedlé žlutooranžové až načervenalé plody. Dorůstá pouze nízké výšky pohybující se mezi 5 až 25 centimetrů a oproti známějším zástupcům skupiny ostružníků nemátrny.V severských podmínkách se jedná o významný zdrojvitaminu C,pročež je moruška hojně sbírána a používána pro výrobu celé řady pokrmů a nápojů. Moruška je též konzumovánazvířaty, napříkladptactvem.
Bylina reprezentuje charakteristický severský druh, který roste v subarktických oblastechseverní polokoulev oblastech rašelinišť, lesích a nebo vtundrovýchporostech. Lokality, které obývá, musí být vlhké s kyseloupůdou. V současnosti roste jakopostglaciálnírelikt i na územíČeské republikyna několika stanovištích vKrkonoších; jedná se o jeden z nejjižnějších výskytů vEvropěvůbec.V České republice se tak řadí mezikriticky ohrožené druhyvČerveném seznamu,nicméně tento stupeň ohrožení neplatí v severnějších státech.
Ostružiník moruška má včeštiněcelou řadu pojmenování i přes to, že se nejedná o široce rozšířený druh. V literatuře se tak objevují následující jména:maliník nízký(Presl, 1819),malinník moroška(Presl, 1846),ostružinník nízký(Čelakovský, 1879), čimoruška krkonošská(Slavík 1995).Druhové jméno moruška odkazuje na jistou podobnost plodu smoruší, plodemmorušovníku.
Bylina dorůstá výšky pouze 5 až 25centimetrů.
Bylina je zakončena jediným květem bílé barvy, který po odkvetení se mění na žlutooranžový až načervenalý plod. Moruška jedvoudomýdruh a květy jsou tudíž jednopohlavné, kdy ze samičích květů se později vyvíjí souplodí tvořené malým počtem velkých peckoviček.Ze začátku je souplodí zelené, následně červená a po dozrání má charakteristickou žlutooranžovou barvu.
Ostružiník moruška obývá celou subarktickou oblast na severní polokouli, kde se vyskytuje převážně v oblastech s vysokou vlhkostí půdy a kyselým podložímopHv rozmezí 3,5 až 5. Často se nachází v oblastech rašelinišť, světlejších lesů a tundrových keříkových porostů. Na územíEvropyse s moruškou můžeme setkat v celéSkandinávii, v severní částíPobaltía evropskéhoRuska. Jakoglaciální reliktzasahuje i do jižnějších částí Evropy. Vzácně se vyskytuje také v údolí řekyVezeraaLabevNěmecku, kde se řadí mezi chráněné rostliny.VAsiije hojně rozšířena v prostoru celéSibiřeaž poTichý oceána dále pak v oblastechseverní Amerikyna většině územíKanady,Aljašky, v oblasti severníMinnesoty,New Hampshire,Mainea malá populace se vyskytuje taktéž v oblastiLong IslanduvNew Yorku.
Moruška je schopna odolávat teplotám klesajícím pod −40 °C,ale je velice citlivá na přítomnostsoliasucha.
Na území České republiky se ostružiník moruška vyskytuje jakoglaciální relikt, tedy chladnomilný druh, který zde býval v době rozsáhlejšího zalednění hojnější, ale který se po ústupu zalednění a zvýšení teplot začal vytrácet. K roku 2011 se na území státu vyskytuje na několikahřebenovýchlokalitách v Krkonoších, kde roste na rašeliništích a zrašelinělýchkosodřevinách.Svým výskytem se tyto lokality řadí mezi jedny z nejjižnějších míst, kde moruška roste.Nachází se až 600 km daleko od oblastí souvislejšího výskytu v severnějších oblastech.V České republice je zařazena mezi kriticky ohrožené druhy v rámci Červeného seznamu a zákonem chráněna jako silně ohrožený druh.Nejhojnější výskyt je zaznamenán naPančavské louce.
Vlivem vyšších teplot kvete v Krkonoších moruška jen málo a zřídka plodí.V roce 2005 došlo vlivem dlouhé zimy s chladným a relativně vlhkým počátkem léta k tomu, že morušky v Krkonoších vykvetly ve vysokém počtu, načež se následně urodilo i větší množství plodů. Ty byly během léta 2005 sbírány, botaniciSprávy KRNAPuložili vzorky plodů vgenobanceVýzkumného ústavu rostlinné výrobyv Praze.
Listy ostružníku morušky se stávají potravou prohousenkycelé řadymotýlů. Můra druhuColeophora thuleaz rodupouzdrovníčkůnemá dokonce žádnou jinou známou potravu než zmiňované listy. Zralé plody se pak stávají potravou pro řadu živočichů z řad savců a ptáků, kteří po pozření souplodí přijímají i semínka. Po strávení dužniny jsou semínka vyloučena trávicím traktem, načež dochází k široké distribuci morušky po okolí. Rostlina se úspěšně taktéž rozmnožuje pomocíoddenků, které v případě oddělení mezi květnem až srpnem úspěšně dorostou do geneticky shodné rostliny.
Plody morušky jsou bohatým zdrojem vitamínu C, čehož bylo v minulosti využíváno severskými námořníky na moři jako zdroje vitamínu protikurdějím.Taktéž se dříve ve Skandinávii používalo čajového výtažku z listů protiurologickýmpotížím.V současnosti existuje řada způsobů, jak jsou plody morušky konzumovány, od pojídání za syrova (typickáhořká chuť) přes smíchání plodů morušek scukrem, jako zavařeniny nebo i pojídání morušek společně s domácím sýrem tzv.leipäjuusto(tento způsob je rozšířen převážně veFinsku).V restauracích je možné se s plody setkat vpředkrmech,hlavních jídlechidezertech.Ve Švédsku se morušky či marmelády z nich používají jako poleva nazmrzlinu,toastyčivafle. V Estonsku se moruše přidává do tvarohových pokrmů.
Z morušek se dále vyrábějí nápoje, jako jsoudžusyalikéry, jako například finskýLakkalikööri, charakteristický vysokým obsahem cukru.Dogfish Head Breweryz morušky vaří ipivoa v Kanadě se z nich připravujevíno.
Vzhledem k tomu, že moruška je primárně divoká rostlina, jejíž plody se získávají ručním sběrem v přírodním prostředí, je poměrně vysoká cena za kilogram plodů (v roce 2005 se pohybovala okolo 10 eur za kilogram),objevily se snahy o kultivaci rostliny. Od 90. let 20. století se tak moruška stala předmětem výzkumu „Northernberries“, ve kterém se norská vláda ve spolupráci se švédskou, skotskou a finskou stranou pokoušejí dosáhnout kultivace této rostliny i pro zemědělské pěstování. Od roku 2002 byly následně vhodné kultivary dostupné rolníkům (samčíApoltoa dvojice samičíchFjellgullaFjordgull). Důvodem snahy je nabídnout severským pěstitelům alternativu k několika druhům plodin, které v severských šířkách mohou růst.
Norsko ročně importuje 200 až 300 tun plodů morušky zFinska.
Ostružiník moruška je ústředním symbolem zadní stranydvoueurovýchmincí vydávanýchFinskem.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuRubus chamaemorusna anglické Wikipedii.