davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
نيسين للأغذية (شركة)

نيسين للأغذيةهي شركة غذائية يابانية متخصصة في تصنيع وتطويرالنودلز السريعة التحضير. تأسست الشركة فياليابانفي4 سبتمبر1948من قبلموموفوكو أندوتحت اسم Nissin Food Products Co., Ltd.، وبعد عشر سنوات من إنشاءها قدمت الشركة اختراعها الأولالنودلز السريعة التحضيرتحت نكهةرامنالدجاج وبعد نجاحها. ثم تأسيس فرع الشركة التابعةللولايات المتحدةفي عام1970وسجّلت ميعاتها تحت اسمتوب رامن. أحدثت الشركة تورة غذائية بعد اختراع مؤسسهاموموفوكو أندوللنودلز الفورية(1958)وكأس النودلز(1971).·انتقلت الشركة إلى مقرها الحالي في عام1977، عندما تم الانتهاء من تشييد المبنى.
تتوفر منتجات نيسين في العديد من البلدان الآسيوية، مثلالفلبينوتايوانوالهندوسنغافورةوتايلاندوالصينوهونغ كونغ. وهي موجودة أيضا في قارات أخرى مثلالولايات المتحدةوالمكسيكوالبرازيلوالسويدوألمانياوأسترالياوفرنسا.
في عام2007، أصبحت شركة Myojo Foods Co.، Ltd شركة تابعة مملوكة بالكامل لشركة نيسين للأغذية.
الأرز الفوري

الأرز الفوري (بالإنجليزية:Instant rice)‏هو أرز أبيض يطهى جزئيًا ثم يجفف ويعبئ. تسمح هذه العملية بطهي الأرز لاحقًا كما لو كان أرزًا عاديًا ولكن بوقت طهي قصير يبلغ 5 دقائق، بدلاً من الـ (20-30) دقيقة التي يحتاجها الأرز الأبيض العادي (أو الوقت الأطول اللازم للأرز البني). تم اختراع هذه العملية بواسطة عطا الله أوزاي-دوراني في عام 1939،وقد تم تسويقها على نطاق واسع من قِبل شركة جنرال فودز ابتداءً من عام 1946 باسم أرز الدقيقة (بالإنجليزية:Minute Rice)‏ وهي لا تزال موجودة حتى اليوم.
الأرز الفوريليس أرزًا جاهزًا لوضعه بالميكروويف والذي يكون عادةً مطبوخًا بالكامل ولكنه غير مجفف؛هذا النوع من الأرز يكون قد تم طهيه تمامًا وجاهز للتناول، عادةً بعد طهيه في عبوته المغلقة في الميكروويف لمدة دقيقة واحدة على الأقل. هناك منتج آخر مميز وهو الأرز المُسبق الطهي (بالإنجليزية:parboiled rice)‏ ويُسمى أيضاً الأرز المحول (بالإنجليزية:converted rice)‏ وهوعلامة تجارية مسجلةوكان يُباع لفترة طويلة باسم "أرز العم بين".
يتم صنعالأرز الفوريباستخدام عدة طرق. الطريقة الأكثر شيوعًا مشابهة لعمليةالطهيالمنزلية. يتم فيها غمر الأرز في ماء ساخن ثم يتمتبخيره وشطفه. ثم يُوضع في أفران كبيرة للتجفيف حتى يصل محتوى الرطوبة إلى حوالي 12٪ أو أقل. يكمن المبدأ الأساسي في استخدام الماء الساخن أوالبخارلتشكيل تشققات أو ثقوب في الحبوب قبل تجفيفها. في عملية الطهي التالية، يمكن للماء اختراق الحبوب المتشققة بسهولة، مما يسمح بفترةطهيقصيرة.
الميزة الملحوظةللأرز الفوريهي الوقت السريع للطهي: يمكن أن تكون بعضالعلامات التجاريةجاهزة في غضون ثلاث دقائق فقط. حاليًا، قامت العديد من الشركاتالآسيويةوالأمريكيةبتطويرعلامات تجاريةتحتاج فقط إلى 90 ثانية للطهي، تمامًا مثل أكوابالشعيرية سريعة التحضير.
ومع ذلك، يكون الأرز الفوري أكثر تكلفة من الأرز الأبيض العادي بسبب تكلفة عملية المعالجة. يمكن أن تؤدي عملية "التشقق" إلى زيادة كبيرة في الحبوب المكسورة في العبوة. مثل جميع أنواع الأرز الأبيض، يتم إزالة العناصر الغذائية الموجودة في الأرز البني من الأرز الفوري، ويمكن أن تفقد المعادن القابلة للذوبان عند غسل الأرز؛ ومثل الأرز الأبيض، يمكن إثراء المنتج لاستعادة فيتامين بي وغيره من العناصر الغذائية. الأرز الفوري يحتوي على أقل عدد منالسعرات الحرارية،والكربوهيدرات،والبروتين، منالأرز الأبيضالعادي. يمكن أن تؤدي طريقة الطهي الأسرع إلى أن يكون الأرز أقل قوامًا في القوام من الأرز العادي، وتؤدي العملية إلى فقدان النكهة، ولهذه الأسباب يُنتقد بواسطة الطهاة.
Momofuku Ando

Momofuku Ando,japonsky安藤 百福 (5. března1910,Phoh-á-kha–5. ledna2007,Ikeda) byljaponskývynálezceaobchodníknarozený na území dnešníhoTchaj-wanu(japonským občanem byl od roku 1966). V roce 1958 vynalezlinstantní nudle, výrobek na báziškrobů, který netřeba vařit a stačí ho zalít horkou vodou. Instantní nudle se pak staly hlavní výrobním artiklem jeho firmyNissin Foods, kterou založil v roce 1948, a která se původně zaobírala výrobou a prodejemsoli. Velký úspěch firmě přinesly "Cup noodles", nudle v kelímku, populární zvláště vUSA. Ando tuto variantu nudlí vymyslel v roce 1971.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMomofuku Andona anglické Wikipedii.
Stockelsdorf

Stockelsdorfis a municipality in the district ofOstholstein, inSchleswig-Holstein,Germany. It is situated directly northwest ofLübeckand forms an agglomeration with the easterly town ofBad Schwartau.
The municipality contains the villages of Arfrade, Curau, Dissau, Eckhorst, Horsdorf, Klein Parin, Krumbeck, Malkendorf, Obernwohlde and Pohnsdorf.
By measure of population Stockelsdorf is the second largest municipality without town status in Schleswig-Holstein.
艾莉卡·貝姆-費坦瑟

艾莉卡·貝姆-費坦瑟（德語：Erika Böhm-Vitense，1923年6月3日—2017年1月21日）是一位生於德國的美國女性天文學家。
艾莉卡於1923年生於德國石勒苏益格-荷尔斯泰因Curau。1943年進入蒂賓根大學主修物理學，1945年進入基爾大學，並於1951年在阿爾布雷希特·翁澤爾德的指導下取得博士學位。1968年艾莉卡遷居美國西雅圖至今。現為華盛頓大學榮譽退休教授。
艾莉卡的研究主要是造父變星和恆星大氣層。
Spirituali militum curae

Spirituali militum curaejeapoštolská konstituceJana Pavla II., která uvádípolní ordináředo souladu s učenímII. vatikánského koncilua dává jim status partikulárních církví. Dokument byl podepsán 21. dubna 1986.
Ve svém prvním článku uvádí, ževojenské ordinariátyjsou postaveny na roveň diecézím,a proto se všechna ustanovení magisteriálních dokumentů o regulaci diecézí musí s příslušnými úpravami vztahovat i na vojenské ordinariáty.
Spirituali militum curaestanoví, že každý vojenský ordinariát má mít svůj vlastní statut, který je nedílnou normativní součástí statutuSpirituali militum curae.Tyto úpravy jsou způsobeny tím, že diecéze jsou vymezeny výhradně svým územím, takže zahrnují všechny katolické věřící, kteří na tomto území žijí. Vojenské ordinariáty naopak zahrnují pouze katolický vojenský personál, který žije na jejich území. V čele vojenského ordinariátu stojí biskup (vojenský ordinář),který má církevní jurisdikci nadvojenskými kaplany, všemi katolickými vojáky a jejich příbuznými, kteří s nimi žijí ve společné domácnosti, a vojenským personálem. Biskup může mít osobní hodnostarcibiskupa. Pokud je v čele biskup je spíšediecézním biskupemnežtitulárním biskupem. Je pravděpodobné, že každodenními funkcemi pověřípomocného biskupanebo nižšího duchovního.
Tato zvláštní instituce byla v církvi považována za nezbytnou vzhledem k tomu, že vojenský personál a ti, kdo s ním žijí, vedou náročný život, v němž by bylo ztíženo běžné přistupování kesvátostema církevnímu životu. V závislosti na zemi mohou duchovní patřit k ordinariátu (prostřednictvíminkardinace) nebo k jiným diecézím čiřeholním řádům.
V některých zemích jsou biskupové a kněží plně zařazeni do ozbrojených sil a mají důstojnické hodnosti. Jmenování ordináře je v kompetenci papeže, ale obvykle musí být schváleno vládou dané země.
Některé národy mají vojenské ordinariátyanglikánského společenství,luteránstvía východníhopravoslaví.
Osobní ordinariáty pro anglikány, kteří vstupují do katolické církve, na základě vyhlášení Apoštolského stolce po 20. říjnu 2009, se v některých ohledech podobají stávajícím vojenským ordinariátům.Jurisdikce vojenských ordinariátů je však kumulativní s jurisdikcí diecézních biskupů.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuSpirituali militum curaena polské Wikipedii.
Francouzský vojenský ordinariát

Francouzský vojenský ordinariát(fr.Diocèse aux Armées françaises, neboliDiecéze Francouzských armád,lat.Ordinariatus castrensis Galliæ) je vojenské imediátníbiskupstvíveFrancii, které slouží členůmFrancouzských ozbrojených silkatolickéhovyznání. Jehokatedrálním kostelemjeInvalidovnavPaříži. Biskupem je od roku2017Mons.Antoine de Romanet de Beaune.
Francouzský vojenský ordinariát založilpapežPius XII.dne 26. července1952. Podle oboustranné dohody meziSvatým stolcema Francouzskou republikou bylo jeho sídlo určeno v Paříži. Nejprve byl zřízen jako vojenskývikariát, který dne 21. července1986papežJan Pavel II.apoštolskou konstitucíSpirituali militum curaepovýšil na diecézi.
Francouzský vojenský ordinariát pořádá každý rok v květnu Mezinárodní vojenskou pouť vLurdech(Le Pèlerinage Militaire International). Poutě se účastní zástupci armád různých zemí, včetně české armády. Historie poutě sahá do roku 1945, kdy se poutě v Lurdech zúčastnili francouzští a němečtí vojáci, kteří vyjádřili provolání za mír a usmíření. V roce 1958 rozhodli kaplani francouzské a německé armády o rozšíření o zástupce dalších zemí a v tento rok se účastní poutě již 40 000 poutníků z jedenácti zemí, včetně předsedy vládyCharlese de Gaullaa západoněmeckého kancléřeKonrada Adenauera.
Diecéze je jakožto imediátní podřízena přímo papeži. V roce2009v jejím rámci působilo 145 diecézníchkněží, 39 řádových kněží a 19 stálýchjáhnů.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuFranzösisches Militärordinariatna německé Wikipedii.
Frederik Ruysch

Frederik Ruysch(23.či28. března1638Haag–22. února1731Amsterdam) bylnizozemskýanatomabotanik. Jeho dcerou byla malířkaRachel Ruyschová.
Ruysch studoval medicínu na univerzitě vLeidenuuHorneho(1621–1670),Sylvia, aSchuyla(1619–1669). Roku 1664 se stal doktorem medicíny.
Od roku 1685 působil jako profesor botaniky naAthenaeum Illustrev Amsterdamu a ředitel botanické zahrady.
Nikolaus Joseph von Jacquinpo něm pojmenoval rostlinný druhRuyschiaz čelediMarcgraviaceae.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuFrederik Ruyschna německé Wikipedii.
Diecéze Hamilton na Bermudách

Diecéze Hamiltonjeřímskokatolická diecézenacházející se naBermudách.
Dne19. února1953byla zřízenabulouQuo spiritualibuspapežePia XII.apoštolská prefekturaBermudských ostrovů, z části územíarcidiecéze Halifax.
Dne28. ledna1956byla prefektura bulouEtsi curaepovýšena naapoštolský vikariát.
Dne12. června1967byl vikariát povýšen bulouSanctissimae Christina diecézi se současným názvem.
Hlavním chrámem je Katedrála Svaté Terezie z Lisieux. K roku2006měla diecéze: 9 275 věřících, jednoho diecézního kněze, 5 řeholních kněží, 5 řeholníků, 2 řeholnice a 6 farností.
Jesufragánnouarcidiecéze Nassau.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuDiocesi di Hamilton in Bermudana italské Wikipedii.
Vojenský ordinariát Velké Británie

Vojenský ordinariát Velké Britániejeřímskokatolickývojenský ordinariátSpojeného království.
Ordinariát zahrnuje všechny katolické věřící ve vojenských silách na území Spojeného království.
Biskupský sídlem je městoAldershot, kde se nachází hlavní chrám ordinariátu, katedrála svatého Michaela a Jiřího.
K roku 2021 měl 17 kněží a dva trvalé jáhny.
Dne 21. listopadu 1953 byl dekretemKongregací konzistořeInexhausta caritatezřízen vojenský vikariát.
Dne 21. dubna 1986 byl vikariátbulouSpirituali militum curaepapežeJana Pavla II.povýšen na ordinariát.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuOrdinariato militare in Gran Bretagnana italské Wikipedii.
Polní vikář

Vojenskýneboarmádní vikář(vicarius castrensis) bylo do roku 1986 označení proarmádní duchovní službu, kterou vykonával oprávněný církevní hodnostář.
Apoštolskou ústavouSpirituali militum curaepapežeJana Pavla II.z roku 1986 byly veškeré duchovní pravomoci převedeny naarmádního biskupapříslušného státu.
Vojenský ordinariát Slovenska

Vojenský římskokatolický ordinariátbyl zřízen20. ledna2003Svatým stolcemna základě parciálníZmluvy medzi SR a Svätou stolicou o duchovnej službe katolíckym veriacim v ozbrojených silách a ozbrojených zboroch Slovenskej republiky. Ordinariát je postavený na úroveň diecéze, má působnost pro celé Slovensko a začal prakticky fungovat1. března2003.
Vojenský ordinariát představuje výjimečnou formu organizacekatolické církve. Organizačně jsou církevní instituce obyčejně zřizované na územním principu (diecéze, arcidiecéze, provincie). K vytvoření zvláštních církevních struktur, vojenských ordinariátů, v jejichž čele byli ustanoveni ordináři s církevní pravomocí, přistoupila katolická církev na základě výjimečného postavení příslušníků a zaměstnanců ozbrojených složek ve společnosti. Do roku2005bylo na celém světě zřízených 34 vojenských ordinariátů.
Zřizování vojenských ordinariátů je zakotvené v ustanoveních kanonického práva o vojenských duchovních správcích a v apoštolské konstituci papežeJana Pavla II.Spirituali militum curae, která kanonicky upravuje duchovní službu formou personálních diecézí (vojenských ordinariátů, ordinariátů OS a OZ apod.) v čele s vojenskými biskupy, biskupy OS a OZ a nebo polními ordináři. Podle kanonického práva katoličtí věřící podléhající pod jurisdikci, tedy pravomoc ordináře nejsou povinni ji využívat a mohou využívat i pravomoc ordinářů civilních diecézí. Pravomoc ordináře neznamená povinnost pro všechny příslušníky bez rozdílu vyznání, resp. bez vyznání, podřizovat se působení ordináře a duchovních ordinariátu. Neznamená ani žádnou diskriminaci osob jiných vyznání, resp. bez vyznání, či nadřazenost katolické církve v této oblasti. Zároveň nebrání ani ekumenické spolupráci duchovních ordinariátu s duchovními nekatolických církví, ani sloužení ekumenických bohoslužeb i pro příslušníky nekatolických církví.
Zřízení vojenského ordinariátu na Slovensku bylo umožněno na základě Smlouvy mezi SR a Svatým stolcem o duchovní službě katolickým věřícím v ozbrojených silách a ozbrojených sborech Slovenské republiky, kterou schválila vláda SR14. srpna2002.28. listopadu2002smlouvu veVatikánuratifikoval prezidentRudolf Schustera státní sekretář Svatého StolceAngelo Sodano. Do čela ordinariátu jmenoval Svatý Otec Jan Pavel II.20. ledna2003biskupaFrantiška Rábka.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuVojenský rímskokatolícky ordinariátna slovenské Wikipedii.
Vojenský ordinariát Argentiny

Vojenský ordinariát v Argentinějeřímskokatolickývojenský ordinariát.
Biskupským sídlem je městoBuenos Aires, kde se nachází hlavní chrám, katedrála Stella Maris.
Dne 8. července 1957 byl dekretemVicariatus castrensesKongregace konzistořezřízen vojenský vikariát Argentina.
Dne 24. dubna 1986 byl vikariátbulouSpirituali militum curaepapežeJana Pavla II.povýšen na vojenský ordinariát.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuOrdinariato militare in Argentinana italské Wikipedii.
Nizozemský vojenský ordinariát

Nizozemský vojenský ordinariát(italskyNederlands militair ordinariaat (Krijgsmachtbisdom)) jeřímskokatolickývojenský ordinariátjehož jurisdikce se týká členů ozbrojených sil vNizozemsku, jejich rodinných příslušníků a armádního civilního personálu. Je bezprostředně podřízen Svatému stolci.
V roce 1957 byl zřízen polní vikariát v Nizozemsku, podle instrukceSolemne semperKoncistoriální kongregace z23. dubna1951.Podle nové crkevní legislativy (konstituceSpirituali militum curaeJana Pavla II. z21. dubna1986) byl vikariát povýšen na vojenský ordinariát. Od roku 1993 není jmenován vojenský  ordinář, ale pouze apoštolský administrátor vikariátu.
Stockelsdorf

Stockelsdorfest unecommune d'Allemagnesituée dans l'arrondissement du Holstein-de-l'Estde l'État duSchleswig-Holstein, tout près deLübeck.
Elle est connue pour sonmanoir de Stockelsdorfet samanufacture de faïencequi exista de 1771 à 1786.
Appartiennent à la commune, outre le village de Stockelsdorf, les villages d'Arfrade, Curau, Dissau, Eckhorst, Horsdorf, Klein Parin, Krumbeck, Malkendorf, Obernwohlde et Pohnsdorf.
Nymphée

Unnymphée(engrec ancien:νυμφαῖον/nymphaîon; enlatin:nymphēum) est un bassin recevant une source considérée à l'origine comme sacrée. Elle devient unefontainepublique monumentale dans laRome antique, où elle se distingue de la « fontaine à bouche »qui n'a pas de dimension décorative.
À l'origine, c'est unsanctuairedédié auxnymphes. Les nymphes étaient des créatures mythologiques subalternes associées aux sources, aux bois, aux montagnes et autres éléments naturels. À cette époque, le nymphée prenait généralement la forme d'une grotte naturelle ou artificielle (dans ce cas construite et ornée d'un décor derocailles) abritant une source.
Plus tard, mais toujours dans un contextecultuel, le nymphée désigne spécifiquement le bassin accueillant une source sacrée, localisé dans une construction appelée le sanctuaire de source et associée ou non à unnemetonpour le monde celte ou unfanumpour le monde romain. Ces établissements se développent souvent autour d'une source présentant des qualités thérapeutiques.
Ces nymphées reçoivent fréquemment desoffrandes votivesou desex-votosde formes diverses dont au moins un élément rappelle le souhait de la personne qui l'offre. Ces offrandes peuvent nous renseigner sur le site lui-même. Ainsi dans le nymphée polylobéde la ville d'eau antiqueAquis Segeste, dont l'eau était ferrugineuse(la source a depuis été comblée), on a retrouvé unex-votofait d'une plaque de marbre gravée, dont le texte indiquait le nom de la divinité remerciée, ce qui a permis de clore le long débat sur la double question à la fois de la localisation de l'Aquis Segestesénoneet sur la forme à donner au nom de la ville, qui avait agité les spécialistes de la question pendant plus de cent cinquante ans.
À l'époque romaine, le nymphée devient unefontainepublique monumentale, ornée de sculptures et de jeux d'eau. Il se compose d'un ou plusieurs bassins entourés d'une façade ornementale à étages multiples. On retrouve également des nymphées en contexte privé, àPompéiet àHerculanumnotamment.
La Renaissance voit un regain d’intérêt culturel pour l'Antiquité. Les villas deToscane(en Italie) agrémentent leurs parcs degrottes artificiellesdécorées, comme à l’origine, derocaille. On y place des statues de nymphes (d'autres grottes sont dédiées à d'autres divinités), des bassins et des jets d'eau. Cette mode essaime dans toute l'Europe pendant deux siècles.
David Dodd

David Dodd(23 août 1895–18 septembre 1988),économisteaméricain duXXsiècleest considéré comme l'un des théoriciens les plus brillants de l'investissement en Bourse.
Fils d'un proviseur de lycée deVirginie-Occidentale, il enseigne à l'université Columbiapendant 23 ans:  l'économie de 1922 à 1925, la finance de 1925 de 1930, puis la vie des affaires et l'économie de 1926 à 1945.
Il est l'auteur deSecurity Analysis, publié en1934avecBenjamin Graham, livre qui a été considéré comme la bible de l'investissement par les tenants de la recherche des sociétés correctement valorisées ou sous-évaluées en Bourse
David Dodd et Benjamin Grahamsur le Café de la BourseNote sur le livre Security Analysis (en français) de Davidd Dodd coécrit avec Benjamin Graham
Erika Böhm-Vitense

Erika Böhm-Vitense, née le3 juin 1923àCurauet morte le21 janvier 2017àSeattle, est une astronome connue pour son travail sur lesvariables céphéideset les atmosphères stellaires. Elle a reçu son doctorat de l'université de Kielen 1951 et estprofesseur émériteà l'Université de Washington. En 1965, leprix d'astronomie Annie J. Cannonlui est décerné par l'Union américaine d'astronomie.
Elle est l'auteur de trois volumes d'introduction à l'astrophysique qui sont parus pour la première fois en 1989.
Pamonha

Lapamonhaest unmetsbrésiliendélicat, courant dans les États du Nord-Est et également àGoiás,Mato Grosso,Minas Gerais,Paraná,São PauloetTocantins. Elle est probablement issue de la cuisine indigène.
Le nompamonhavient du mottupi pa'muñã, qui signifie « collant ». Dans le livreO dialeto caipira, d'Amadeu Amaral, il est fait référence à la fois à lapamonhaet aucurau. Populairement, auBrésil, on appellepamonhaquelqu'un qui est paresseux, lent, ou un abruti.
La méthode générique de préparation de lapamonha, commune à de nombreuses recettes, est la suivante : lemaïs vertest râpé et, à la masse obtenue, on mélange dulait(ou dulait de coco), dusel(ou dusucre), dubeurre, de lacannelleet dufenouil. Cette pâte est placée dans des tubes fabriqués à partir de la feuille de maïs elle-même (ou d'une feuille de bananier), attachés aux extrémités. Lespamonhasont cuites jusqu'à ce que leur pâte atteigne une consistance ferme et molle.
Au centre-ouest brésilien, il y a lapamonhasalée, appeléepamonha de sal, avec unegarnituredeviandeou desaucissescomme leslinguiças, et lapamonha sucrée, qui prend dufromagecomme lesminascomme garniture. Dans le Nord-est brésilien, lapamonhaest cuite jusqu'à ce que sa pâte atteigne une consistance ferme et molle.
Dans le Nord-est brésilien, lapamonhaest préparée avec du lait de coco. Dans d'autres régions, il peut s'agir d'un gâteau de maïs qui, après avoir été préparé, est enveloppé dans des feuilles de bananier et qui, au moment d'être servi, est dissous dans de l'eau et du sucre, ce qui lui vaut le nom de garapa de pamonha. On l'appelle aussigarapa de pamonha.
Lespamonhassont devenues célèbres dans la ville dePiracicaba, où l'on trouve une grande production de cet aliment.
Бем-Фитензе, Эрика

Эрика Хельга Рут Бем-Фитензе(англ.инем.Erika Helga Ruth Böhm-Vitense,3 июня1923,Германия—21 января2017,Сиэтл,США)— американскаяастрономнемецкогопроисхождения, известная своими исследованиямицефеидизвёздных атмосфер.
В 1951 году получила степеньдокторавКильском университетеи является почётнымпрофессоромВашингтонского университета. В1965 годубыла удостоенапремии Энни Дж. Кэннонв области астрономииАмериканского астрономического общества.
Она является автором 3-томного пособия «Введение в звёздную астрофизику», впервые опубликованного в1989 году.
Ìsili

Coordinadas:39°44′29.4″N9°06′35″E﻿ / ﻿39.7415°N 9.109722°E39.7415; 9.109722
Ìsiliest unu comunu de satzitade metropolitana de Casteddu, seu de saComunidade Montanade suSarcidanue de saBarbàgia de Seulu.
Su nòminiIsiliparit chi bengiat deIlienses, antiga populatzioni ca secondu su romanu Pausania (bivviu ne is annus accanta de 110-180 d.C.) si fiat posta inSardignaa pustis de sa distrutzioni de s'antigatzitadedeTroia. 
Su territoriu est istetiu biviu giai de su Neoliticu, cumenti testimonianant medas insediamentus e medasdomus de janas, a sighiri colonizzau de is romanus, is cali dianta pigau a is cartaginesus in su II d.C. Importantis insediamentus romanus funt presenti in sa zona a lacana cunNuradda, innui dui fiat s'antigaBidda Beccia, e a lacanas cunNurrieSerri, in "Baraci" innue dui fiat su brugu de Biora. In s'epoca medievali Isili faiat parti de su giudicau de Arborea. Cun sa nascita de suDucato de Mandas, in su1614, fiat intrau mi ne is propriedais de don Pedro Maza de Carroz Ladron, sighendi a fai parti de is territorius de su ducau fintzas a sa fini de su feudalesimu avennia cun isSavoiain su1843. S'8 deNadale1821Isili divéntat seu provintziale, con d'una populatzioni de unas cincuanta mila pressonis distribuias in cincuantunu comunus. In su1859saProvintzia de Isiliest istetia isperdia e sabiddafiat intrada in cussa deCasteddufintzas a su1929, passendi a pustis a saProvìntzia de Nuòruinnui est abarrada fintzas a suMaju2005, candu est torrada a fai parti de saprovìntzia de Casteddua pustis de sa nascita de is cuatru noas provìntzias.
Isili est postu a is peis de unu artipranu, a s'estremidai de susu de sa provìntzia de Casteddu e a lacana cun is provìntzias deNuòrue de suCampidanu de Mesu. Su sartu est prenu de baccus e coddus, sa terra est fertili gratzias a is medas flumineddus e arrius, est coltivada in grandu parti a trigu, oxru, avena e bellus erbaius de foraggiu. Isili est nodia pro sa produtzioni ortalitzia poita due faidi beni sa temata, su pisolu, su pisoleddu, su pisucci, su cixiri, sa patata, sa crucuriga, s'aeda, sa latia, su perdingianu, su piberoni, s'appiu, e in misura prus pitìa sa sìndria e su melòni. Duus arrius funti incungiaus in sa digaIs Borrocus, su prusu importanti esti s'arriuMannue formada aici su lagu artifitziali deSantu Srebestianu. Su lagu pigat su nòmini dae sa cresia posta in pitzus de s'isuledda ca s'est formada a su tzentru de su pauli.
A Isili dui est sa traditzione de su traballu de s'arramini e de sa tessidura antiga. Sa tessidura còntada una tradizioni importanti; Isili tenìada una scola de tessidura chi ia qualificau sa genti e donau calidadi a is trebballus. Si dui trebbàllada s'oru, ma non po tradizioni ca is maistus anti cummenzau pagus annus. Su trebballu de sa linna po fai cascias sardas e atrus mobilis s'esti sperdiu. Pagus abitantis fueddant un dialetu, naduArromanisca, ca si crei bengiada de is zingarus.
Bividores censitos
Cristoforo Mameli

Cristoforo Mameli(Lanusè, 5 de freàrgiu de su1795–Roma, 18 de ladamini de su1872) est istadu unupoliticuitalianu, e est stetiu ministru de s'istrutzioni in suRegnu de Sardignade su 27 de martzu de 10 de ogniassantu de su 1850..
Su nomini intreu ddi risultaat Cristoforo Angelo Pasquale Francesco Mameli ei fut fixu de Giovanni Antonio Basilio e de Monserrata Pisano, de famiglia de notaius, de su stessu arèu deGoffedo Mameli, nomenau po essi cumpostu s'innu italianu. Si fut cojau cun Marianna Cappai ma no iant tentu fixus.
A pustis de una pariga 'e annus traballandu comenti funtzionariu in diversus ofissius de sa Sardigna e de s'amministratzioni centrali sarda, comenti pon'esempiu vicariu e sovrintendenti generali de Polizia de su 1841 a su 1847.
In su 1847 at fattu parti de sa delegazioni stamentaria, istituia po sa fusioni de sa Sardigna cun is Staus sabaudus de su Continenti. Tandu fut stetiu eligiu in sa Camera e in su 1849 nomenau Ministru de sa Publica Istrutzioni in su guvernu D'Azeglio I, in su  1850 est divenniu Consillieri de su Stau e in su 1854 Senatori in su Regnu de Sardigna e a pustis in su Regnu de s'Italia.
Rem Koolhaas

Remment KoolhaasnauRem(Rotterdam, 17 de ognassantu de su1944) est  unuarchitetu,urbanistaesaggistaolandesu, de is prus nomenaus in su mundu.
De is prus influentisteoricusde s'architetura de oi, calincunu de is librus suus funtibest seller. In su1975fundat cun Madelon Vriesendorp e Elia e Zoe Zenghelis s'Office for Meropolitan Architecture(OMA), in1977at a divenni socia periZaha Hadid. In su1999at fundau periAMO(Architecture Media Organization), unuthink tank, ca publicat peri librus, dedicau a cosas teoricas de s'architettura e prus in generali de sa cultura, s'identidadi e s'organizazioni sociali.
In su1978scriitDelirious New York, testu ca dd'onat a lestru fama internazionali. In custu libru, contandu sa storia deNew Yorke de is edificius suus, cicca de spiegai poitta una citadi casi po nudda pianificada apat donau forma a su tempus nostru cun dd'unu ettu comenti no nci funti arrenescius a fai is architetus de suMovimentu Modernucun is utopias metropolitanas insoru. In su libru affermat
In su1980est unu de is architetus mutius dePaolo Portoghesia saBiennali de Veneziapo pigai parti a s'installatzioni "Strada Novissima", ca at a divenni manifestu de s'Architettura postmoderna.
In su1995S, M, L, XL: Small, Medium, Large, Extra-Largeaffrontat torra su tema de sa modernidadi in sa sua antitetica estraneidadi a is regulas de s'architettura de sa tradizioni.
InJunkspaceteorizzat sa chi ddi naratbigness, 'olendu nai s'architettura estremapo dimensionis, po complessidadi, ca diventat una citadi in sa citadi:
Su messaggiu prus importanti de sabignessest, a cantu narat, Rem Koolhaas:
De calincunu cunsiderau su primu de isarchistarTemplate:Sf, frequentadori de eventus mundanus, de su legami suu cunMiuccia Pradaest nascia una collaborazioni longa ca dd'at fatu fai isstoresde sa maison inNew YorkeLos Angelese puru pariccius allestimentus in is sfiladas.
David Herbert Lawrence

David Herbert Richards Lawrence(Eastwood (Nottinghamshire)Inghilterra, 11 de cabudanni1885–Vence, 2 de martzu1930) est istadu  unuiscrittore,poeta,scriidori de drammas,saggistae pintoriinglèsu.
D. H. Lawrence est unu de is prus importantis esponentis de sa literadura inglesa de su Noicentus, in particulari cun Joyce e V. Woolf est stètiu unu de is prus mannus annoadoris de sa narada anglosassoni prus che atru po is allegas discùtias.
Nasciu in Eastwood, in su Nottinghamshire, de unu minadori analfabeta e de una ex maistra sensìbili e profundamenti religiosa, iat studiau in s'universidadi de Nottingham e a pustis imparau in dduna scola primaria deLondrade su 1908 a su 1912. In su 1909 iat publicau caliguna poesia in "The English Review"; in su 1911 est bessiu su primu romanzu suu, The white peacock (Su paoni biancu), e su segondu, The trespasser (A sfrosu) in su 1912. In su matessi annu s'est fuiu in Italia cun sa pubidda de unu professori de s'universidadi de Nottingham e totu, Frieda von Richtofen, ca at pigau una bella parti a su cumprimentu de sa personalidadi e de s'arti sua e ca dd'at acumpangiau in totu is rundaduras de is annus sighentis.
Is librus prus nomenaus de Lawrence funtFigli ed amanti(1913) eL'amante di Lady Chatterley(1928), custu, in particulari, est stetiu ogettu de abéttius e bregùngias po s'arriscu de su limbagiu impreau po descriiri sa vida sessuali de is personàgius. In su1932est stetiu publicauEtruscan Places, ca pinnigat differentis sàgius dedicaus a citadis etruscase, bittas de issu.
Non iat criau formas noas de naradura, e is suas ideas no furinti stetias bastantementi fortis po ndi fai unu narradori-saggista mannu, ma sa ispiratzione sua, peri chi calincuna borta unu pagu enfàtica, est bera e su stilu suu realisticu est totu cùrriu de una carriga de simbolismu ca dd'onat forza poetica.
(Is titulus de is operas sighentis funt stetius lassaus in inglesu e italianu poita no esistit una furriadura in limba sarda)
Amma Unavagam

Amma Unavagam(Tamil: அம்மா உணவகம்)is a foodsubsidisation programmerun by theMinistry of Food and Civil Supplies,Government of Tamil NaduinIndia.
Under the scheme,municipal corporationsof the state-run canteens serving subsidised food at low prices.The genesis of the scheme could be traced to the concept of rural restaurants promoted byNimbkar Agricultural Research Institute.
The literal meaning of the name of the scheme Amma Unavagam is Mother's canteen.Ammatranslates tomotherin Tamil, but is also a reference to the formerchief minister of Tamil NaduJ. Jayalalithaa, who introduced this restaurant chain as part of government schemes aimed at aiding economically disadvantaged sections of society.
The scheme requires municipal corporations in the state to establish canteens at multiple places in cities and sell subsidised food at very low prices.The first canteens were opened in several localities of Chennai, and later in other corporations of the state. Three of the ten canteens inCoimbatoreare partially solar-powered.
The food chains primarily serveSouth Indian foodincludingidli,saambarrice,curd rice,pongal,lemon rice,curry leaf riceand alsochappathi. The dishes are offered at low prices:₹1 for anidli,₹5 for a plate ofsambarrice,₹5 for a plate of "Karuvapellai Satham" (Curry leaves rice) and₹3 for a plate of curd rice.
It has been reported that massive losses are incurred by corporations by offering food at very low rates. As an example, theCoimbatore Municipal Corporationreported a loss of approximately₹2.64 for an idli,₹9.73 for a unit ofsambarrice and₹4.44 for a unit of curd rice, incurring a total loss of about₹2.70 crore(US$310,000) a year.There was opposition inTirunelvelito the appropriation of governments funds to this scheme.Concerns were also raised about the effects subsidised canteens can have onpushcarteateries, importantly that small business ventures may not be able to withstand competition from government subsidised low-cost canteens on a long-term basis.
أرز لبناني

أرز لبنانأوشجرة القطرانأوشربين(الاسم العلمي:Cedrus libani) هونوعشجرييتبعجنسالأرزمنالفصيلةالصنوبرية.
موطنه هوالجبال الساحلية لبنانوالساحل الشرقي للمتوسط منلواء اسكندرونفي تركيا إلى شمال ووسط فلسطين. فتوجد أكبر كثافة له في أعاليجبال لبنانوفيجبال اللاذقيةقربصلنفة.
الأرز شجرة معمرة وهي الرمز الرسمي للجمهورية اللبنانية وشعار العلم الوطني للبنان أيضاً.
تتميز شجرة الأرز بمقاومتها للأمراض مما جعلها من الأشجار العتيقة والمعمرة حيث يمكن لشجرة الأرز أن تعيش ما يقارب الـ 3000 سنة، والغالبية منها اليوم ترقى أعمارها إلى ألف سنة تقريباً.
للأرز نظام دفاعي ذاتي فريد، فعندما تتعرض لهجوم من الآفات تقوم بانتاج براعم بديلة عن الأوراق والأغصان المصابة. كما أن لديها أيضاً طريقة غريبة في النمو، فهي تنمو بشكل مغاير تماماً للشجرة الأم من حيث شكل الأوراق ولونها، وتنمو من خلال البذور الموجودة في مخاريط وتبقى تلك المخاريط معلقة بالشجرة الوليدة مدة سنين قبل أن تنفصل عنها.
أشهر أنواع الأرز هو الأرز اللبناني وهو حالياً مهدد بالانقراض، ويتواجد أساساً في لبنان، خاصة في «أجمة بشرّي» المعروفة تحت اسمأرز الرب، وأرزاتها من أقدم أشجار الأرز فيلبنان، وبعضها يعتبر الأقدم في العالم.
الأرز اللبناني عرف قديماً في الحضارة الفينيقة كما أنه ذكر أكثر من مرة فيالتوراةوالإنجيل.
وسام الأرز

وسام الأرزهو أعلى وسام دولة في لبنان، أنشئ في 31 ديسمبر 1936. يشتمل على خمس رتب: الوشاح الأكبر – ضابط أكبر – كومندور –ضابط–فارس.
أُنشأ الوسام في 31 كانون الأول 1936، وينظمه قانون الأوسمة اللبناني كما هو منصوص عليه في المرسوم رقم 122 الصادر في 12 حزيران 1959.يمنح الوسام عادة من قبل رئيس الجمهورية اللبنانية نظير "الخدمات الجليلة التي قدمها للبنان، ولأعمال الشجاعة والتفاني ذات القيمة الأخلاقية الكبيرة، كما هو الحال لسنوات في الخدمة العامة".
تتكون الميدالية نفسها منصليب مالطيذو حواف خماسية من المينا البيضاء المذهبة مع مينا منمقة باللونين الأخضر والبني منأرز لبنانبين الذراعين على إكليل غار من المينا الخضراء. الوجه ذو ميدالية مركزية من المينا الحمراء منقوشة باللغة العربية "لبنان" (لبنان) داخل حلقة مذهبة منقوشة؛ والعكس عبارة عنميداليةمركزية دائرية مذهبة تحمل العلم الوطني لجمهورية لبنان باللونين الأحمر والأبيض ضمن حلقة مذهبة منقوشة يبلغ قطرها 20 ملم (¾ بوصة).
Asado negro

Elasado negroes una comida típica deVenezuela. El plato consiste en un corte de carne con forma cilíndrica, extraído de la parte trasera de la res (llamado popularmente "muchacho redondo"); que se prepara con especias y papelón (producto directo de lamelazade la caña de azúcar hervida y cuajada en forma de pasta). El papelón, junto al vino y elajídulce, le da un tono oscuro y un sabor dulce.Su origen nace en la Caracas de la época colonial.
La elaboración de este plato venezolano tiene muchas variaciones; cada familia le da un toque que lo diferencia combinando las cantidades de los ingredientes según los gustos, adicionan vegetales o aceitunas, lo preparan desde el día anterior, otros lo condimentan al momento de cocinarlo, le agregan vino, ron o cerveza a la salsa.
Se suele acompañar conarrozcocido blanco ytajadasde plátano maduro fritas. Algunos suelen acompañarlo también con distintos tipos deensalada, la más usual consistente enlechuga, rodajas detomateycebolla.
En algunos casos también puede formar parte del plato navideño en sustitución del tradicional pernil.
Que se prepara con especias y azúcar morena (producto directo de la melaza de caña de azúcar cocida cuajada de masa en forma). Panela, junto con vino y pimiento dulce, da un tono oscuro y un sabor dulce.
Thali

Elthalies unalmuerzoindioque consiste en la disposición de diversos platos decocina regional de la india.​
Thalise pronunciat̪ʰɑːliː(en españoltjaali). Enalfabeto devanagari(que se utiliza en el norte de India) se escribe थाली, y enidioma hindisignifica ‘plato’.
Se trata de una selección de diferentes platos, servidos en pequeños boles (ramequin) servidos en unabandejacircular.
La bandeja circular suele estar elaborada deacero inoxidabley tener varios compartimentos. EnAmérica del Nortese suele emplear thalis de plástico debido a que suelen ser desechables.
Los platos más habituales son dearroz,dhal,verduras,chapati,papad,cuajada(yogur), pequeñas cantidades dechatni(encurtido de la India) y con platos dulces en su parte superior. Los restaurantes ofrecen una amplia selección de platos vegetarianos o de carne. Los thalis al estilo deKeralase conocen comosadya, y suelen llevar arroz con otras especialidades locales. Una de las disposiciones del thali más conocidas es eldhaba.
Avial

Elavial(malabar: അവിയല്;tamil: அவியல்) es un plato de la cocina típica deKerala, así como en latamil. Es una mezcla espesa deverdura,cuajadaycoco, condimentada conaceite de cocoy hojas decurry. Se considera una parte esencial delsadya.
La verdura empleada habitualmente en elavialson el ñame, el plátano, la calabaza, la zanahoria, las judías, elbrinjaly elavarai. Alguna gente prefiere sustituir la cuajada pormangocrudo o pulpa detamarindo. Este plata puede hacerse en ungravyy comerse con arroz, o prepararse como un acompañante semisólido. El términoavialtambién se emplea para designar un surtido o mezcla, derivándose este uso de la forma en la que se prepara el plato.
Se dice que fue inventada porBhima(uno de los hermanos Pandava) durante suAgnaathavaasa. Según la leyenda, cuando Ballav (nombre de Bhima durante esta época) asumió sus tareas como cocinero en la cocina de Virata no sabía cocinar. Una de las primeras cosas que hizo fue trocear muchas verduras diferentes, cocerlas juntas y cubrir el plato resultante concoco rallado.​
Thayir saatham

Ilthayir saatham((TA)தயிர் சாதம்ˈtaːjir ˈsaˑatam), chiamato anchecurd rice("riso con cagliata") in inglese, è un tipico piatto di origineindiana. La parola inlingua tamilsaatham(cagliata) è utilizzata per indicare un tipo diyogurtliquido, non zuccherato e leggermente acido. Il piatto è molto popolare negli stati indiani diKarnataka,Kerala, l'Andhra Pradeshe nelTamil Nadu.
Alla base del piatto vi sono ilrisoe lo yogurt con cui viene miscelato. Il riso viene bollito fino a renderlo quasi una pasta insaporita poi conpeperonciniverdi tritati finemente,zenzero, foglie dicurrytalvolta mischiate atadkaefagioli indiani, semi disenape, semi dicuminoeassa fetida. Infine vengono aggiunti illatte, lo yogurt.
Data l'origine "povera" del piatto, alcune varianti utilizzano gli avanzi di riso di altri piatti indiani, mescolati poi con yogurt, sale e latte (che ha la funzione di attenuare l'acidità dello yogurt) guarnito poi con fagioli indianifritti, semi di senape, peperoncini verdi ecoriandolotritato.
La cagliata di riso viene spesso servita come contorno, in accompagnamento aisottacetiindiani comemangoelime. Nel sud dell'India viene consumato alla fine dei pasti principali, al fine di attenuare il forte bruciore causato dai piccanti piatti indiani.
Творожный рис

Творожный рис, такжеЙогурт с рисом(англ.Curd rice, тамил.தயிர் சாதம் (тайир саатам), телугуపెరుగు అన్నం, каннадаಮೊಸರು-ಅನ್ನ) —индийскоемолочноерисовоеблюдо. Готовится преимущественно в Южной Индии.
Творожная, или молочная часть представляет собой жидкий, кисловатый, не подслащенный йогурт.Творожный риснаиболее популярен в штатахКарнатака,Керала,Андхра-ПрадешиТамилнад.
Наиболее простым и быстрым в приготовлениитворожного рисаявляется обычное перемешивание отваренного риса и йогурта. Однако существует немало и более сложных рецептов, например, следующий:
—Рис варится до его полной готовности, затем разминается в пюре и охлаждается до комнатной температуры. После этого поджариваются несколько стручков зелёного перца-чили, добавляется имбирь,карри, а также — по вкусу — горчичное семя, тминное семя, кориандр, изюм и т. п. В конце вся эта «начинка» заливается молоком или йогуртом, а затем добавляется соль по вкусу.
По другому рецепту, это блюдо готовится таким образом:
—Рис отваривается, затем его солят и смешивают с йогуртом, к ним в качестве гарнира подают жареные: бобы, зелёный перец-чили, горчичное семя и проч.
Творожный рисявляется домашним блюдом в Южной Индии и его обычно подают в сопровождении подливы на основе манго или лайма (зелёного лимона), под конец обеда.
Мельшпайзе

Ме́льшпайзе(мельшпе́йз,нем.Mehlspeise— букв. «мучное блюдо») — понятие встаробаварскойиавстрийской кухне, объединяющее разнообразные сладкие и солёные блюда, основным ингредиентом которых является мука, в том числе:шмаррн,штрудель, пончики,клёцкиикнедлики,лапшу,каши,запеканкиипудинги. Мельшпайзе готовят из муки или продуктов, произведённых из муки, молока,сливочного масла, яиц. К мельшпайзе не относятся хлеб, хлебобулочные изделия ивыпечка.
Изначально «мельшпайзе» назывались сытные основные блюда из муки и других зерновых икрахмалосодержащихпродуктов (манной крупы, риса, картофеля ибелого хлеба), не содержащие мяса. Мельшпайзе появились на юге Германии и в Австрии в XVI векеи были необходимы католикам, чтобы соблюдатьпосты, длившиеся около 150 дней в год, когда верующим запрещалось есть мясо, а рыба зачастую была не по карману. На рубеже XX века сытные крестьянские блюда были адаптированывенской кухнейв качестве сладких десертных блюд. По мнениюАльфонса Шубека, в этой «дисциплине» сладких мельшпайзе блестящие результаты помимо австрийской демонстрирует такжечешская кухня.
И. С. Тургенев, не большой ценительнемецкой кухни, описывал мельшпайзе в повести «Вешние воды» 1872 года как «нечто вродепудинга, с кисловатой красной подливкой». Критикуянемецкую кухню,Ф. Ницшев 1888 году в «Ecce Homo. Как становятся сами собою» писал, что мельшпайзе «выродилось впресс-папье».
Projev Johna F. Kennedyho na Rice University

Projev Johna F. Kennedyho na Rice University o národním vesmírném programu, známý podle klíčové výzvy „We choose to go to the Moon“, byl vysloven 35.americkým prezidentemJohnem Fitzgeraldem KennedymnaRiceově stadionustejnojmenné univerzityvHoustonu12. září 1962.
Představoval jeden z prvních Kennedyho projevů, které měly přesvědčit americké občany k podpoře národního programu přistání člověka na Měsíci a jeho bezpečného návratu na Zemi, tak jak o to usilovalprogram Apollo.
Poté, co se v lednu 1961 stalJohn F. Kennedyamerickým prezidentem, pociťovali Američané neúspěch vevesmírném závoděnívůči druhésupervelmociSovětskému svazu, která si o čtyři roky dříve připsala primát ve vypuštěníumělé družiceSputnik.Zaskočené Spojené státy se dva měsíce nato pokusily vyslat vlastní družiciVanguard TV3, ale nosná raketa explodovala při startu. Poraženecké vnímání se prohloubilo v dubnu 1961, kdy se ruský kosmonautJurij Gagarin, na paluběkosmické lodiVostok 1, stal prvním člověkem ve vesmíru. Americká reakce následovala až v únoru 1962. Po dvousuborbitálních letechprogramuMercurybyl naoběžnou dráhuvyslán astronautJohn Glenn.
Politické přesvědčení o nutnosti demonstrovat americkou nadřazenost ve vesmíru artikuloval prezident Kennedy – po rozhovorechviceprezidentaJohnsonao konkrétních cílech sNASA–, v proslovu keKongresuz 25. května 1961. Jeho součástí se stal návrh, kterým“by tento národ měl sám se sebou – před uplynutím této dekády – uzavřít závazek k dosažení cíle, přistání člověka na Měsíci a jeho bezpečném návratu na Zemi.”
Kennedyho ambiciózní plán vyžadoval rozšíření Skupiny pro pilotované letyNárodního úřadu pro letectví a kosmonautiku(Space Task Group) do nově vznikléhoStřediska pilotovaných lodí(Manned Spacecraft Center). TexaskýHoustonbyl k zářijovému projevu vybrán prostřednictvímRiceovy univerzity, na jejíž půdě se odehrál. Kennedy tak využil výhodu velkého stadionu ke sdělení cílů národního vesmírného programu.
Prezident Kennedy přednesl projev 12. září 1962 v 10 hodin místního času na houstonském Riceově stadionu. Přímo v aréněamerického fotbalujej sledovalo přibližně 35 tisíc diváků.
Řeč byla vyslovena v rámci navazujících návštěv tří kosmických zařízení:
Proslov byl zahájen osloveními následujících přítomných:
Kennedyho projev použil tři strategie: „charakterizaci vesmíru jako lákavé hranice; vyslovení příhodné doby, která své úsilí zaměří do naléhavé a zjevné historické chvíle; a nakonec, celkovou strategii, jež posluchače zve k prožití vlastního průkopnického odkazu v podobě cesty na Měsíc.“
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuWe choose to go to the Moonna anglické Wikipedii.
Seznam olympijských medailistů v jízdě na bobech

Jízda na bobechse nazimních olympijských hráchobjevila poprvé už v roce1924vChamonix. Od počátku soutěžili jen muži a to na čtyřbobu. V roce1932k němu přibyl i mužský dvojbob. Roku1960nebyla jízda na bobech zařazena do programu zimních olympijských her. Od roku2002, kdy se zimní olympiáda konala vSalt Lake City, začali závodit na olympiádě i ženy a to na dvojbobech.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuList of Olympic medalists in bobsleighna anglické Wikipedii.
Curd snack

Curd snack,cottage cheese barorcurd cheese baris a type of sweetdairy foodmade from glazed or unglazedcurd cheesewith or without filling.
They became ubiquitous in theSoviet Union, and today curd snacks remain popular in theformer Soviet Union, such as theBaltic states,RussiaandUkraine, as well as in some former Soviet-aligned ones, such asHungary(Túró Rudi),Poland,RomaniaandMongolia.
The main part of a curd snack is made fromcurd cheese, which is mixed withsugar, sweeteners or other ingredients andmilledinto a homogenous paste that is pressed into the desired shape and filled withjamor other fillings. The formed bars then pass through the so-called 'glaze waterfall' that coats them inchocolateor another type ofglaze. Finally, the curd snacks are cooled in a cooling tunnel and packed.Theshelf lifeof curd snacks is only a few days, which can be extended to 1–2 weeks if refrigerated.
The mass production of curd snacks began in the 1950s in theSoviet Unionand they quickly gained popularity. Initially, they were flavoured with simple ingredients, such asvanilla,cocoaandraisins, but since the 1990s the curd snacks have become more varied and also contain ingredients such as cookie bites,apricot,strawberry jamand boiledcondensed milk.
In 2012, theKārumscurd snack was voted the favorite product byLatvianconsumers, receiving 20% of the votes.Curd snacks have also remained highly popular inEstonia. According to a 2010 consumer survey, 74% of Estonians ate as much or even more curd snacks than before, with 57% preferring local curd snack brands over imported ones.In 2013, Estonia set the world record for the biggest curd snack, which weighed 537 kilograms.Curd snacks have also remained highly popular inLithuania.
Some popular curd snack brands includeKārumsfrom Latvia,Nykštukas,MagijaandPasakafrom Lithuania.
Media related toCurd snackat Wikimedia Commons
Kohuke

Kohukejeestonskácukrovinka. Má podobu asi 5 cm dlouhéčokoládové tyčinkyplněné slazeným lisovanýmtvarohem. Název pochází ze slova „kohupiim“ (tvaroh). Kohuke se podává vychlazené, především jako energeticky vydatná snídaně nebo svačina, zejména pro děti je cenným zdrojemvápníku. Vzniklo množství obměn základního receptu: tvaroh se ochucujevanilkou,kokosem,rozinkami,marmeládou,kakaemnebomakovými zrnky, poleva může být takékaramelová,marcipánovánebo ovocná.
Hlavním výrobcem je firmaTere ASse sídlem veViljandi. Kohuke se dá připravit i podomácku.
Z Estonska se pochoutka rozšířila i do dalších zemí, v Rusku je známá jakosyrok(сырок), v Lotyšsku jakobiezpiena sieriņša v Maďarsku jakotúró Rudi.
Kohuke

Elkohuke,biezpiena sieriņšovarškės sūrelisconsiste mayoritariamente en una barrita dechocolaterellena dequark. Es también conocido comosirokenRusia, pero es predominanteen losestados bálticosdeEstonia,LetoniayLituania, así como enUcrania.
El nombre "kohuke "es undiminutivoestonio. El "kohupiim" es una clase decuajada, el ingrediente principal del kohuke. Enidioma letónse conoce esta especialidad comobiezpiena sieriņš; enidioma lituanose conoce comovarškės sūrelis, donde "sūrelis" es el diminutivo de "sūris", queso.
En los mercados bálticos hay disponibles muchas distintas variantes de este tipo de dulce, como, por ejemplo, con distintos tipos demermeladacon galleta, cacao,mazapán, vainilla o plátano.
Kohuke

Lekohuke(enletton:biezpiena sieriņš, enlituanien:varškės sūrelis, enrusse:сыро́к, syrok, enukrainien:сиро́к, sırok)) est une friandise à base delait caillécréée enUnion soviétique. Un produit pour les enfants, populaire enRussie,Biélorussie,Ukraine, dans les pays baltes (Estonie,LettonieetLituanie) etKazakhstan.
Il est apparu enURSSdans lesannées 1930. Cependant, on trouve sa trace dans l'Altaïdès leXIXsiècle.
Sa commercialisation, sous forme de barre de lait caillé recouverte de chocolat, commence dans lesannées 1950. Dans lesannées 1970-80, il fait partie intégrante du déjeuner soviétique et figure au menu des restaurants scolaires.
D'environ 5cmde long, le kohuke est fabriqué à partir de lait caillé broyé et pressé avec desraisinssecs, de laconfitureou une autre garniture. Ils ne sont parfois pas fourrés et sont alors glacés avec duchocolat, de lavanille, dukiwiou de la crème aromatisée à lafraise.
シローク

シローク（ロシア語:сырок）とは、ロシアのフレッシュチーズ（カッテージチーズ）であるトヴァロークを使ってチョコレートでコーティングしたロシアや東欧のお菓子。イチゴ、バニラ、ブドウ、ココナッツ、チョコレートなどさまざまな味があり製造会社や店舗によって異なる。カッテージチーズの中にキャラメルや果物のジャムが入っているものや、下にワッフル生地や堅いフルーツゼリーを敷いたものも存在する。常温だと型崩れしやすいので冷やして食べられることが多い。カッテージチーズの味は酸味のあるチーズ、ヨーグルトとチーズの中間のような味がする。
ロシアのほとんどの食料品店で販売されている。価格は販売している地域によって違うがおよそ10ルーブルから25ルーブル、少し高い商品でもて35ルーブルから45ルーブル程のものがある。