Jedlé houby

Jakojedlé houbyjsou označoványplodniceněkterých druhůmakroskopickýchhub.
Jedlost hub je stanovena pomocí kritérií, která zahrnují především nepřítomnost jedovatých látek, poživatelnost a žádoucí chuť.
Jedlé houby se konzumují pro svounutričníakulinářskouhodnotu. Některé houby, zejména houževnatec jedlý, známý jakoshiitake, jsou zdrojemumami.Některé druhy jsou užívané vkomplementární medicíněa nazývají se léčivé houby.Klinické výzkumyovšem neprokázaly žádné účinky při léčbě lidských nemocí.Jiné jsou zase konzumovány pro jejichpsychoaktivníúčinky, ty se však pro běžnégastronomickéúčely nepoužívají.
První zmínky o konzumaci hub pocházístarověku.Archeologové během průzkumu 13 000 let starého naleziště vChilenašli důkazy o tom, že lidé jedli houby již v té době.Ötzi, mumifikovaný muž, který žil v Evropě mezi okolo roku3200př.n.l., měl v žaludku dva druhy hub.VČíněse houby používaly od starověku nejen v kuchyni, ale také vléčitelství.Starověcí Řekové, především jedinci z vyššíchspolečenských tříd, houby běžně jedli ařímští císařiměli speciální ochutnávače, kteří zjišťovali, zda je konzumace daných hub bezpečná.
Pěstování a kultivace hub má dlouhou historii a komerčně se pěstuje více než dvacet druhů. Pěstováním hub se zabývá mnoho států, největšími producenty a vývozci jsouČína,Spojené státy,Polsko,NizozemskoaIndie. Mezi tyto houby se řadílanýže,žampiony, některé druhyhřibů,smržůa pýchavek.
Některé druhy se pěstují obtížně nebo nebyla dosud objevena metoda jak je úspěšně pěstovat. Některé z těchto druhů jsou proto sklízeny ve volné přírodě a lze je nalézt nejčastěji na místních trzích, ale mohou být i vyváženy. Nejznámější takovou houbou jehřib.
Mnoho divoce rostoucích hub je sklízeno lidmi pro osobní účely. Jedná se o druhy, které lze snadno identifikovat „v terénu“ bez použití speciálních chemických rozborů nebo mikroskopu. Neoficiální seznamy hub vhodných pro takovýto sběr se liší nejen v jednotlivých státech, ale i mezi jednotlivými regiony. Z těchto hub je známá napříkladpečárka ovčí.
Běžně jedlou houbou jepečárka dvouvýtrusá, neboli žampion. Na 100 gramů této houby připadá 28kilokalorií, je tvořena převážně vodou (89,6 %)sacharidy(3 %),bílkovinami(2,79 %) atuky(0,24 %).Ve 100 gramech obsahuje pětinu doporučené denní dávkyriboflavinu, takéniacin,kyselinu pantotenovouafosfor. Žampiony v syrovém stavu jsou nutričně chudší, protože lidské tělo z nich nedokáže veškeré živiny extrahovat, tepelnou úpravou lze nutriční hodnotu zvýšit.
Obsahvitamínu Dje nízký, pokud nejsou houby během růstu, nebo alespoň během sušení, vystavenyslunečnímu zářenínebo nejsou záměrně ošetřoványultrafialovým světlem.
Výzkum ukázal, že po vystavenížampionupřímému slunečnímu záření po dobu jedné hodiny žampion obsahoval dvojnásobek denní doporučené dávky vitamínu D a žampion vystavený na 5 minut umělému ultrafialovému světlu obsahoval čtyřnásobek denní doporučené dávky vitamínu D.
Moderní výzkumy neprokázaly funkčnost léčivých hub nebo výtažků z nich při léčbě nemocí, a proto není použití léčivých hub při moderních léčebných postupech schváleno. Pokud je tedy houba použita, jedná se o tradiční lidovou medicínu, jakésibylinkářství, bez garance účinnosti.Nejčastěji jsou výtažky z hub používány vJaponsku,KorejiaČínějako podpůrné látky přichemoterapii.
Některé divoké druhy hub jsou toxické nebo nestravitelné, pokud jsou syrové.
Bezpečnost konzumace houbylesklokorky lesklé, známější jako houbareishinebyla nikdy dostatečně prokázána. Její konzumace často způsobuje nežádoucí účinky, například sucho v ústech, vyrážku, žaludeční nevolnost, průjem, bolesti hlavy nebo alergické reakce.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuEdible mushroomna anglické Wikipedii.