Cracking

Cracking(z anglickéhocrack– lámat, praskat...) je metoda odstraňování ochranných prvkůproprietárního softwaru(např. registračního číslatrialware/demoverze,hardwarového klíčeapod.) s pomocí technikdisassemblovánía souboru postupů, při kterýchcrackerzkoumá a většinou upravuje programový kód ve strojovém tvaru bez znalostizdrojového kódupočítačového programu. Ze spustitelného souboru je třeba vytvořit zdrojový kód. Z tohoto důvodu se crackingu někdy také říkáreverzní inženýrství.Tato činnost je ve většině států nezákonná a trestná. Vlivemmédiína přelomu 20. století se obsah pojmůhackinga cracking přestal rozlišovat. Obecně se začal používat pojemhacker, resp. hacking ve smyslu úmyslného poškozování počítačů, počítačových sítí s vizí zisku. Programátoři se snaží maximálně zamezit crackování softwaru, který vyvíjejí. Používají nejrůznější techniky (obfuscator,šifrování, apod.), aby co nejvíce znemožnili přístup ke zdrojovému programu resp.strojového kódu.
Pokusy o „přečtení“zdrojovému kóduzačínají s počátkyvývojeadistribucekomerčního softwaru. Usálových počítačův 60. létech 20. století (používali je pouze univerzity a bezpečnostní složky v USA) hledaliprogramátořicesty, jak je „vylepšit“ a zrychlit v závislosti na vývojihardwaru. Řešilo se zrychleníprocesůa zpracování více úloh. Programy se začaly nazývat „hacks“.Tento pojem se objevil také naMassachusettském technologickém institutu(viz článekHacker). Z pohledu 21. století to byli „white hat“, posunující vývoj a neškodící. Záhy se objevili mladí lidé, většinou studenti technických univerzit, kteří nepracovali na počítačích ve vědeckých laboratoříchuniverzitnebo varmádě. Zajímali se o nové technologie a chtěli se učit. Neměli přístup do systémů, tak si ho vytvořili.Učili se, zkoušeli, většinou neškodili. Vyměňovali si zkušenosti v hromadných telekonferencích na telefonních linkách (BBS). Získali přístup do armádních systémů, sítí telefonních společností, komerčních organizací. V rámci získávání znalostí věděli o zabezpečení systému více, než lidé, kteří ho vytvořili. Hackovali (použit počeštělý výraz) pro vlastní potěšení a zábavu, ze zvědavosti. Začali se však objevovat lidé, kteří pronikali do počítačů resp. počítačových sítí, aby je poškodili nebo pro zisk.
Pákistánštíaktivisté napadli webové stránkyindickéaizraelskévlády. Tento útok měl být protestem protikonfliktu v Kašmírua vPalestině. Crackeři (hackeři) pronikli do firemní sítě Microsoftu a ukradlizdrojové kódyaktuálních verzíMS WindowsaMS Office.
Jistě by bylo možné nalézt další příklady crackingu z konce 20. století. Po rozšíření osobních počítačů po celém světě a s rozvojem nových technologií, především grafického rozhraníWWW(World Wide Web) došlo během několika let k celosvětovému propojení počítačů a především využívání internetu komerční sférou. Toto období je popisováno jako obdobíkriminalizacehackingu.
Původnísíťová architekturaInternetu byla „klient–server“, což znamená, že data poskytoval uživatelskému počítači (klient) konkrétníserver, byla nahrazována připojením„peer-to-peer“, kdy jsou jednotlivé počítače rovnocenné a komunikují mezi sebou. Toto připojení používal např. programNapster, určený pro sdílení hudby v digitálním formátu. Uživatelům bylo umožněno zdarma kopírovat hudbu ve formátuMP3, proto byli autoři a provozovatelé Napsteru obviněni z porušováníautorských práva na soudní příkaz byla tato služba zrušena.
„Přístupná“globální síťovlivnila změny v oblasti hackingu i podoby hackerských aktivit. Mezi první nástroje patřily programy typu„backdoor“ (umožňující tajný přístup k obsahu počítače – „Back Orifice“). Začali se používat nástroje k vyhledávání systémové aktivity, „denial of service tools“ (nástroje vyřazující z provozu některé části systému), nebo jeden z nejznámějších a nejrozšířenějších nástrojů „trojský kůň“, který spolu s instalovaným softwarem proniká do systému, kde následně sbírá, ukládá a distribuuje informace.
Velmi rozšířené jsouphishingovéútoky (např. podvrženée-maily), které cílí na nízkou obezřetnost běžného uživatele. Nově se začínají využívat prvky umělé inteligence. Prezident Českého institutu manažerů informační bezpečnosti (ČIMIB) Aleš Špidla říká: „Hacking je už regulérním byznysem, stačí říct, jaký typ útoku si chcete objednat.“
Velká většina crackerů dokáže „cracknout“ většinu programů bez velké námahy, používají návody na obcházení ochrany programů, aplikují určitý postup, ale princip znají minimálně. Často nevědí proč se daný postup používá a jejich znalosti programování vassembleru(programovacím jazyku nejnižší úrovně resp.JSA) jsou minimální.
Cracking a anti cracking jsou dvě techniky, které nelze od sebe oddělit. Schopnosti i nástroje crackerů se zdokonalují, stejně jako se zdokonalují i schopnosti programátorů, kteří chtějí svůj software chránit. Programátor je v tomto boji o krok napřed, protože on určuje jakou ochranu bude jeho program mít. Ochrana, která je nepřekonatelná, neexistuje. Ochrana, která crackerovi znepříjemní práci tak, že se vzdá svého cíle, je ta správná.
Mezi základní bezpečnostní opatření lze zahrnout čtyři body:
V rámci ochrany organizací a států vznikaly bezpečnostní organizace:CERT(značka patříUniverzitě Carnegieho–Mellonových), stejnou funkci zastává organizace CSIRT resp. v České republiceCSIRT.CZa CIRC, v České republice je nejznámější centrum CIRC Armády ČR. Tyto organizace se zabývají a reagují na incidenty v oblasti počítačové bezpečnosti.
IzraelskáspolečnostCyberGym(od roku 2019CyberG Europe)vŘitceprovozuje výcvikovou kybernetickou arénu, působí také v izraelskéChadeře. Její služby využívá taképortugalskábanka Millennium, ale išpanělskáalitevskávláda. Boji proti hackerům se zde učí zaměstnanci bank, energetických firem, telekomunikačních a dalších společností.