Gasparilla

Gasparillajeostrovna západním pobřežíFloridy. Je to jeden z mnoha ostrovů, které těsně přiléhají k západnímu pobřeží poloostrova. Ostrov je údajně pojmenován po José Gasparovi, jednom z místních pirátů. Území ostrova je rozděleno mezi okresLee(jižní část) a okresCharlotte(severní část).
V roce 1521 přistál na ostrově současník a přítelKryštofa KolumbaPonce de Leon(zúčastnil se druhé Kolumbovy výpravy, ale už se s Kolumbem nevrátil do Španělska) s dvěma loděmi, 200 muži, 50 koni a jiným domácím zvířectvem. Byl okamžitě napaden domorodými Indiány kmeneCalusa. Ponce byl zraněn oštěpem a dobyvatelé byli vyhnáni z ostrova. Jedna z jejich lodí byla zahnána až kMexiku.Ponce de Leonpůvodně hledal údajnoufontánumládí. Přistál jen asi 10 mil od místa, které se dnes jmenujeWarm Mineral Springa je součástí městečkaNorth Port. Nachází se zde velký kráter s teplými prameny. Dnes jsou zdetermální lázněse sochouPonce de Leonapřed vchodem.
Moderní historie ostrova Gasparilla začala okolo roku 1877 vybudováním „rybího ranče“, který kapitán Peacon vystavěl na severním konci ostrova u přístavuCharlotte Harbor. Nebyl to „ranč“ vtexaskémslova smyslu, kde se chovají koně, ale byla to vlastnětovárnana solení ryb, zvanýchmulletamullet roe, které tam přiváželi místní rybáři. Podle historických záznamů zpracovala továrna těchto ryb téměř za milión liber ročně.
Rybářský tábor na sever od továrny, kde žili rybáři a jejich rodiny, se později rozrostl do vesnice jménem Gasparilla, tvořené malými dřevěnými domky. S výjimkou majáku a karanténní stanice na jižním konci ostrova se zde soustředila veškerá populace. V roce 1880 byla blízko Arcadie, podélPeace Riverve vnitrozemí, objevena velká ložiskafosfátů, používaných výhradně jakohnojivo. Kvůliexportutěžených fosfátů musela být vybudována železniční trať z Arcadie vedoucí až na jižní konec ostrova do rovněž nové vybudovaného přístavu. Bylo také vybudováno železniční spojení s pevninou po novém mostě.
Zhruba v tu dobu začala i průmyslová výroba ledu na ostrově. Nová možnost dopravy čerstvých zmrazených ryb v železničních vagónech do přístavu zároveň znamenala konec solení ryb a konec Peaconova rybího ranče. Uzavření Peaconova rybího ranče bylo jednou z několika příčin postupného vysidlování vesnice Gasparilla.
Mezi lety 1914 až 1945 vesnice Gasparilla stále ještě žila čilým životem, ale po válce začalo rychle růst městoBoca Grandena jižním konci ostrova, které vlastně absorbovalo obyvatele ze zbytku ostrova. Vesnička Gasparilla začala chátrat a v polovině padesátých let byly zbývající budovy zbourány a odklizeny.
Přístav v Boca Grande byl otevřen v roce1912, překládala se zde většinafosfátůz přijíždějících vlaků na lodě. O několik desítek let později se ukázalo, že přeprava fosfátů vlakem vnitrozemím až do přístavu v Tampě je ekonomičtější a tak se provoz v přístavu Boca Grande postupně zmenšoval. Poslední nákladní loď plná fosfátů odjela z přístavu v Boca Grande v roce 1979. V období plného provozu se město Boca Grande postupně rozrostlo. Společnost Gasparilla Inn otevřela hotely pro hosty, začaly růst výstavné domy pro zámožné „zimní obyvatele“ ze severuUSAale i větší domy celoročních obyvatel. K rozvoji města přispělatramvajoválinka postavená v roce 1910 vedoucí z centra města do přístavu na jižním konci. Počet pasažérů ale nikdy nebyl dostatečný na to, aby jízdné pokrylo náklady, a tak tramvaj vBoca Grandevyjela naposledy v roce 1920. Od roku1910také jezdilosobní vlakz velkých měst na severu do nového resortu Boca Grande po trati, kde se dřív přepravovaly fosfáty. Když byl postaven silniční most z pevniny na severní konec ostrova, znamenalo to úplný konec železniční dopravy. Poslední osobní vlak z Boca Grande odejel v roce 1958 a poslední vlak jakéhokoliv druhu projel trati z Boca Grande v roce 1981. Zbytky pilířů železničního mostu pořád v moři stojí a sedávají na nich pelikáni.
Před silničním mostem byl na ostrově i motorový přívoz – loď, která převáží auta z jedné strany na druhou – tedy ferry. Přívoz začal jezdit z Placidy na ostrov v roce 1929, naposledy vyjel v roce 1958.
Jediné kino na ostrově otevřelo své dveře rostoucí ostrovní populaci poprvé v roce 1928, po rozšíření televizního vysílání odolávalo až do roku 1977.
V roce 1929 otevřel Joseph Spadero nový Boca Grande Hotel na místě, kde je teď Boca Bay, jižně od First Street. Byl to luxusní hotel, plný známých osobnosti a mezinárodních hostů. Nabízel atrakce, které Gasparilla Inn nenabízel –golfové hřiště, stáje s koňmi,tenisové dvorcea soukroméletiště. Po Spaderově smrti hotel začal upadat. Poslední návštěvník opustil hotel v roce 1961. Budova byla zbourána v roce 1975.
V roce 1929 byla také postavena nová velká škola na rohu First Street aPark Avenuev Boca Grande pro mládež z ostrova Gasparilla a okolních ostrovů. Po třiceti letech začal počet studentů klesat, až na počet, kdy udržovat školu na ostrově nedávalo smysl. Poslední žáci odešli a poslední „graduation“ byla v roce 1963. Od té doby děti z ostrova navštěvují školu na pevnině aLemon Bay High Schoolna břehu Lemon Bay – Citrónové zátoky.