Heavy metal

Heavy metal(zkráceně rovněž „metal“) je druh hudby,který se jako vymezenýhudební stylobjevil na přelomu60. leta70. letve Velké Británii a Spojených státech.Kořeny má vhardrockovýchskupinách, které kombinovánímbluesarockuvytvořily nový hudební styl, charakteristický používánímelektrických kytarabicích, a také hlasitým a zkresleným zvukem. Podle serveruAll Music Guide„Ze všech nespočetných foremrock and rolluje heavy metal nejextrémnější, ať už z hlediska hlasitosti, mužnosti nebo teatrálnosti. Existuje množství variací heavy metalu, ale všechny se opírají o zkreslený zvuk kytar a kytarové motivy, zvané riffy. K tomu mírně kovově znějící baskytara a úderné tempo bicích.“
Pojemheavy metallze chápat v několika významech:
Průkopníci heavy metalu jakoBlack Sabbath,Led ZeppelinaDeep Purplesi vybudovali rozsáhlou posluchačskou základnu, a to i navzdory nepřízni kritiky, jako se to už v historii žánru nezřídka stává. V polovině70. letbritská kapelaJudas Priestpomohla vytříbit žánr pominutím většinybluesovýchprvků. Kapely Nové vlny britského heavy metalu, např.Iron MaidenaMotörhead, držíce se téhle cesty, vnesly do žánru rebeliipunk rockua zvýšily rychlost hry. V 80. létech se staly typickými představiteli heavymetaluHelloween,AcceptaManowar. Již od svých počátků měl heavy metal velkou základnoufanoušků, kteří jsou známí jakometalisti,metalácičimetláci.
V polovině80. letse dostaly do popředí kapely jakoMötley Crüe, které náležely dopopemovlivněného žánru nazývanéhoglam metal. Vundergrounduse vytvořily nové, agresivnější styly:thrash metalpřinesly do hlavního proudu kapely typuMetallica,SlayeraAnthrax, zatímco ostatní styly, jakodeath metalablack metal, zůstaly i nadále záležitostíuměleckého podzemí. Od poloviny90. letzískávají ohlas nové styly jakonu metal(maje prvkyfunkuahip hopu) ametalcore(slévají se v něm extrémní metal ahardcore punk). Tyto nové styly posunuly hranice žánru.
Jon Parels, kritik časopisuThe New York Timespíše: „v spletitém světe populární hudby je heavy metal hlavní odnoží hard rocku – méně synkopickou, méně bluesovou, více nakloněnou showmanství a hrubé síle.“V žádné metalové kapele by neměl chybětkytarista,baskytarista, bubeník a zpěvák, který může být zároveň taky instrumentalista. Někdy se využívají i klávesové nástroje,Nejdůležitější je však zkreslený kytarový zvuk. Mezi prvními metalovými uskupeními byly oblíbenéHammondovy varhanya občas takymellotron. Tyto nástroje v 80. letech nahradilysyntezátory. V dnešní době se syntezátory používají v stylech jakoprogresivní metal,power metalasymfonický metal, ale uplatnění naleznou i v jiných metalových subžánrech. Některénu metalovéskupiny s oblibou používají prvkyhip hopu: scratch a různé zvukové efekty.
Zesilovači zvýrazněná akustická sílaelektrické kytaryměla v dějinách žánru podstatnou roli.U hry na kytaru se často užívá tzv.overdrivepedálu společně s využitím zkreslení samotného elektronkového zesilovače, čím se vytvoří hutný, mocný, „těžký“ zvuk. Na počátku 70. let některé populární skupiny začaly hrávat s dvěma kytaristy. U metalových kapel to bylo velmi časté. Přední místo mezi „dvoukytarovými“ spolky zastávaly např. britštíJudas Priest,SaxonaIron Maiden, u kterých si kytaristé dělí funkce sólové a rytmické kytary, ale také němečtíScorpions,Accepta mnozí další. Ústřední složkou heavy metalu je kytarové sólo, forma kadence; složitá sóla a riffy jsou neoddělitelnou součástí heavy metalu. Mezi jedny z pokročilých a hojně využívaných sólových technik patří napříkladsweep-picking(struny jsou rozeznívány smýkáním trsátka po strunách bez častého střídání směru, přičemž zbytek zvuku je tvořen převážně druhou rukou – viz takéarpeggio) nebotapping(ťukání prsty do strun nad hmatníkem).
Vedoucí úloha kytary v heavy metalu se obvykle dostává do konfliktu s tradičním postavením „frontmana“ respektive s rolí vokalisty jako lídra kapely, čím vzniká mezi nimi napětí, které má za následek „přátelské soupeření“.V heavy metalu se od zpěvu vyžaduje, aby se nedostával do popředí před celkový sound kapely. Poněvadž metalové kořeny sahají ke kultuřehippies, vyžaduje se, aby se u zpěvu „city dávaly jasně najevo“, čím se dosahuje autenticita projevu.Kritik Simon Frith tvrdí, že „tón hlasu“ metalového zpěváka má přednost před obsahem textu.Tento postřeh však zároveň vypovídá o častém nebezpečí úpadku metalové tvorby do klišé.
V metalové hudbě se využívá široká škála zpěvu; operní vokályRoba Halfordaz Judas Priest aBruce Dickinsonaz Iron Maiden, chraplavé hlasyLemmyhozMotörheadaJamese HetfieldazMetallicy, přímočaré vřískavé a bručící vokály Tomase Lindberga zAt the Gates, ďábelské vokály blackmetalových zpěváků jako napříkladAttily Csiharaz kapelyMayhem, čiNocturna Cultaze skupinyDarkthroneatd.
Rolebaskytaryje další složkou metalového zvuku; souhra baskytary a sólové kytary je důležitým prvkem.Basová kytara umožňuje hrát v tónech, které vytvářejí charakteristický „těžký“ zvuk.Metalové basové linky se hodně různí v komplexnosti, od „pedálového tónu“ (na různéakordyse používá pouze jeden tón) jako základu, až po zdvojené komplexní riffy a tzv. „lick“ (krátká fráze během sóla), společně se sólovou nebo rytmickou kytarou. V některých kapelách má basa výraznější postavení. Obvykle však spíše jen zhutňuje zvuk kytar. Metaloví basisté někdy upřednostňují trsátka před prsty, tím se jejich zvuk stává ostřejším.
V některých stylech, jako např. v thrash nebo death metalu, se používá zkreslení basy pomocíoverdrivepedálu, který dodává tónu baskytary hutnější a více komprimovaný zvuk. Numetaloví a deathmetaloví basisti mnohdy používají pěti- nebo šestistrunnou baskytaru s rozšířeným zvukovým rozsahem. Oproti tomu v řadě blackmetalových kapel je baskytara velmi nevýrazná (až nepodstatná), někdy dokonce úplně chybí (např. na prvních nahrávkách tuzemské legendy black metalu, brněnskýchRoot).
Podstata metalového bubnování spočívá ve vytvoření hlasitého bušení využitím trojitého efektu rychlosti, energie a preciznosti.Metalové bubnování vyžaduje mimořádnou dávku trpělivosti, a hráči si musí vypěstovat pozoruhodnou schopnost rychlosti, koordinace a obratnosti, aby dokázali zahrát někdy komplikované skladby.Jednou z charakteristických technik bubnování je tzv. „cymbal choke“, která spočívá v utlumení činelů rukou.Heavymetalová souprava bicích je obvykle omnoho větší než tomu bývá v jiných rockových stylech.Vedle obvyklých bicích instrumentů v soupravě (tom-tom, basový buben, malý buben, hi-hat činel, činely crash a ride) se používají rovněž dvoupedálové bicí, přídavné tom-tomy a množství přídavných činelů (splash činely a extra crash činely) a mnohé jiné nástroje, např. kravské zvonce.
Neodmyslitelnou součástí živých vystoupení je silný hluk – „zvukový masakr“, jak jej charakterizuje Deena Weinstein.Jeffrey Arnett se ve své knizeMetalheadso heavy metalu zmiňuje jako o „smyslovém ekvivalentu války.“Kráčejíce ve stopáchJimiho HendrixeaThe Who, průkopníci heavy metalu jako např.Blue Cheerzavedli nové standardy ohledně hlasitosti. Jak praví Dickie Peterson z Blue Cheer: „Věděli jsme pouze to, že chceme intenzivnější muziku.“Paul Sutcliffe píše o koncertu Motörhead roku 1977 takto: „především neúměrná hlasitost se počítá na vrub kapely, když se bavíme o jejich vlivu.“To samé tvrdí taky Weinstein, když říká, žemelodieje ústředním prvkempopulární hudby,housese zaměřuje na rytmiku, a heavy metalu trůní energický zvuk, barva hlasu a hlasitost. Říká, že hluk má za úkol „vtáhnout posluchače do zvuku“ a poskytnout „injekci mladistvé živosti“.Soustředění na hlučnost se vysmívá rockový pseudo-dokumentHraje skupina Spinal Tap, v němž jistý kytarista tvrdí, že má aparaturu nastavenou „až na jedenáct“.
Heavy metal je typický energickým tempem a razantností. Strohé, prudké a izolované rytmické části se spojují do rytmických frází s osobitou, často trhavou strukturou. Tyto fráze slouží za základ rytmických průvodů a melodických figur zvaných riffy, které mají za následek „chytlavost“ písní. V heavymetalových písních se používají delší rytmické figury, jako např. celá nota, anebo čtvrťová nota s tečkou nebo delší akordy v pomalých „power baladách“.
Tempo v raném heavy metalu mělo sklon k pomalosti až těžkopádnosti.Nicméně koncem 70. let začaly být živou součástí žánru rozmanitá tempa. Metalová tempa první dekády 21. století se pohybují v rozmezí od pomalých baladických temp (čtvrtinová nota = 60úderů za minutu) až po extrémně rychlá tempa, tzv. „blast beaty“ (čtvrtinová nota = 350 úderů za minutu).
Množství heavymetalových skladeb charakterizují krátké dvounotové nebo třínotové akordy (převážně barré hmaty). Tyto akordy bývají obvykle přednášené pomocístaccatovéhoútoku vytvořeného použitím kytarové techniky zvané „palm muting“.Typickým výrazovým prostředkem heavy metalu jsou „power akordy“, neboli „silové akordy“.Z technického hlediska je „silový akord“ poměrně jednoduchý: jedná se osouzvuk dvou tónů, základního tónu akvinty. Souzvuk kvinty se velice často ještě doplňuje ooktávu, aby se tak dosáhlo plnějšího zvuku. Dalším znakem je jejich jednoznačná harmonická průzračnost a čitelnost – a to také u zkresleného tónu.
Dvojhmaty se většinou hrají tak, že ukazováček vždy drží určitýpražeca prsteník zároveň mačká na tenčí struně o dva pražce vyšší tón. Dvojhmaty jsou výhodné tím, že prstoklad je vždy stejný, ale můžeme ho posunovat kdekoliv po hmatníku. Přidáním dalšího prstu se získá méně používaný trojhmat.
Heavy metal se zakládá na riffech. Riffy se většinou tvoří pomocí tří základních harmonických složek: modální harmonie,tritónplus chromatismus, a pedálový tón.
V tradičním heavy metalu se nejednou využívají modální stupnice, předevšímaiolskýafrygický modus.To znamená, že žánr využívá modální akordové progrese jako je např. aiolská progrese I-VI-VII, I-VII-(VI) případně I-VI-IV-VII, nebo také frygické progrese, které zahrnují vztahy mezi I a ♭II (například I-♭II-I, I-♭II-III, anebo I-♭II-VII).
Příklady využití aiolského módu:
Příklady využití frygického módu:
Tritón a chromatika se v heavy metalu používají v množství akordových progresí.Tritón, neboli zvětšená kvarta, je hudební interval obsahující tři celé tóny, nebyl v středověkém, přísně harmonickém stylu povolený. To vedlo mnichy k tomu, aby jej přezdívalidiabolus in musica.Podobně jako ve středověku, rovněž v moderní západní kultuře se tritón chápe jako něco „ďábelského“. V heavy metalu má tritón nezastupitelné místo při kytarových sólech a riffech – příkladem je začátek písně „Black Sabbath“.
V heavy metalu se jako harmonický základ hodně využívá pedálový tón. Jedná se o hluboký permanentní tón, během kterého se vyskytuje alespoň jeden cizí (čili disharmonický) souzvuk.Heavymetalové riffy se zpravidla zakládají na nepřetržitém opakování tónu, který se hraje na nejhrubších (čili nejnižších) strunách basové nebo rytmické kytary – obvykle se jedná o struny E, A nebo D.Jinými slovy, jednoduchý basový tón—nejčastěji nízké tóny E nebo A—se soustavně opakuje, a mezitím se postupně hrají různé akordy, včetně akordů, které obvykle nezahrnují onen basový tón, čímž se vytváří zdání napětí. Příkladem je úvodní riff písně „You've Got Another Thing Comin'” od Judas Priest, kde jedna kytara hraje pedálový tón F#, a druhá kytara hraje akordy.
Podle Roberta Walsere, vedle blues a R&B, „heavy metal ovlivňují ve velké míře už od počátků žánru různé hudební styly známé pod společným názvem „klasická hudba‘“. Tvrdí, že mezi nejlepší metalové hráče patří kytaristé, kteří se věnovali rovněž studiu klasické (vážné) hudby. Osvojením a adaptováním předloh z klasické hudby položili základ novému druhu kytarové virtuozity a změnám v harmonickém a melodickém jazyce heavy metalu.
Většina hudebních prvků, které si osvojili heavymetaloví muzikanti, má původ vbaroku,klasicismuaromantismu.Ritchie Blackmore, kytarista zDeep PurpleaRainbow, aUli Jon Roth, kytarista zeScorpions, už počátkem 70. let experimentovali s hudebními figurami vypůjčenými z klasické hudby. Během 80. let se kytaristéRandy RhoadsaYngwie Malmsteennechali inspirovat barokními a později taktéž klasicistickými hudebními formami, načež se stali vzorem pro neoklasicistické metalové hráče, ke kterým patří napříkladMichael Romeo,Michael Angelo Batio, aTony MacAlpine.
I když množství metalových muzikantů tvrdí, že se nechali inspirovat skladateli klasické hudby, heavy metal na ni přímo nenavazuje.Klasická a tvrdá hudba vznikly na základě odlišných kulturních tradicí a zkušeností: klasická hudba navazuje na tradici umělecké hudby, zatímco metal na tradicipopulární hudby. Muzikologové Nicolas Cook a Nicola Dibben k tomu poznamenávají, že „analýza populární hudby často ukáže vliv ‚uměleckých tradic‘. Příkladem je Walserovo spojení heavy metalu s filozofií a dokonce i s vnějšími projevy romantismu 19. století. Bylo by, ale, mylné tvrdit, že blues, rock, heavy metal, rap či taneční hudba se přímo odvíjejí od ‚umělecké hudby.‘“Výpůjčky heavy metalu z klasické hudby se týkají zejména motivů, melodií a stupnic, a ne komplikovaných složek, jako jsou kontrapunkt, vícehlas nebo klasická strukturální schémata. Heavymetalové kapely, včetněprogresivnícha neoklasických kapel, se obyčejně nesnaží dodržovat kompoziční a estetické požadavky klasické hudby.
Heavy metal, podobně jakoblues, v němž má kořeny, obsahuje často sexuální podtón – počínaje podmanivými nahrávkamiLed Zeppelina konče současnou numetalovou tvorbou, které nejsou cizí otevřené sexuální narážky.S rostoucí oblibou thrash metalu v 80. letech se stále větší množství metalových písní začalo zabývat politikou a sociálními otázkami (System of a Down). Romantika a baladičnost patří mezi obvyklé motivy gothic a doom metalu, a stejně tak nu metalu, který se navíc zabývá problémy dospívající mládeže. Některé styly, např. melodický death metal, progresivní metal, a black metal, oblibují filozofickou tematiku, zatím co textová stránka extrémnějších odnožídeath metaluagrindcoruse skládá výlučně z útočného, nelidského, a často nerozumného obsahu.
Nedílnou součástí tohoto druhu hudby jsou podivné, fantastické texty, vyvolávající rozptýlení. Kupříkladu texty kapely Iron Maiden často v sobě nesou znaky bájesloví, krásné literatury a poezie; k takovým písním patří např. „Rime of the Ancient Mariner“ („Píseň o starém námořníkovi“), založená na stejnojmenné básniSamuela Taylora Coleridge. Mezi další ukázkové příklady patří: „The Wizard“ odBlack Sabbath, „The Conjuring“ a „Five Magics“ odMegadethči „Dreamer Deceiver“ odJudas Priest. Další interpreti se ve svých textech zaměřují na válku, nukleární zkázu,životní prostředí, apolitickéčinábožensképroblémy. Vzorovými příklady jsou písně jako „War Pigs“ odBlack Sabbath, „Killer of Giants“ odOzzyho Osbourna, “Disposable Heroes” odMetallicy, „2 Minutes to Midnight“ odIron Maiden, „Balls to the Wall“ odAccept, "Nuclear Attack" od Sabaton a „Peace Sells“ od Megadeth. Motiv smrti, zastávající přední místo v heavy metalu, se objevuje v textech takových rozdílných kapel jako Iron Maiden, Black Sabbath,Slayer, neboW.A.S.P.Powermetalovékapely, jejichž textové a hudební motivy jsou většinou pompézní a optimistické, potvrzují výjimku tohoto temného pravidla. Mnohé powermetalové skupiny, napříkladHelloween, tvrdí, že metal by měl být inspirující a optimistickou hudbou.
Tematika heavy metalu čelí již dlouhé roky ostré kritice. Podle Jona Parelese „ústřední motiv heavy metalu je jednoduchý a skutečně univerzální. Chrochtáním, sténáním a povznesenými texty vyzdvihuje…nespoutanou zábavu… Jádro muziky je upjaté a pevně dané.“Hudební kritici častokrát považují metalové texty za nezralé a otřepané, a v mnohých případech zastávající se mizogynie aokultizmu. V80. létechčlenové organizace „Parents Music Resource Center“ („Sdružení rodičů pro kontrolu hudby“) uspořádaly velkou kampaň proti populární hudbě. Žádali Kongres, aby omezil hudební průmysl, jelikož je pobuřovaly urážlivé – především heavymetalové – texty. V roce1990musela kapelaJudas Priestčelit obžalobě, kterou proti nim vznesli rodiče dvou mládenců, kteří se údajně před pěti lety zavraždili poté, co si vyslechli podprahové poselství v písni zmíněných muzikantů, a které znělo „do it“ („udělej to“). Případ si získal velkou pozornosti veřejnosti, avšak hudebníci byli posléze uznání za nevinné.
Nedílnou součástí populární hudby je i vizuální stránka, což platí i pro heavy metal. Obaly alb, vystoupení na pódiu, kostýmy kapel avideoklipyjsou téměř stejně důležité jako hudba samotná, nicméně jen zřídkakdy přednější než hudební tvorba.Z každého díla lze tedy získat množství dojmů; heavy metal z hlediska umělecké formy je velice široký pojem, jelikož mu nedominuje pouze jeden vyjadřovací prostředek. Zatímco malba má vizuální podobu, symfonie zvukovou, v metalových kapelách se zvuková podoba spojuje s vizuální (obal alba, vystoupení na pódiu, oblečení atd.). Některé rané heavymetalové seskupení, např.Alice CooperaKiss, a rovněž novější skupiny jakoGWAR,Mushroomhead,SlipknotčiMarilyn Manson, získaly popularitu nejenom díky své hudbě, ale přispěly k ní také jejich vystoupení na pódiu a hanlivé chování muzikantů. Nejlépe je na tom s vizuálním efektem skupinaLordi(skupina je výborná jak hudebně tak vzhledově).
Dlouhatánské vlasy jsou, podle Weinstein, „nejvýraznějším poznávacím prvkem metalové módy.“Heavy metal převzal tento rys původně z kultury hippies. V 80. a 90. létech heavymetalové háro „symbolizovalo nenávist, odpor a rozčarování generace, která se očividně necítí nikde doma“, tvrdí novinář Nader Rahman. Dlouhé vlasy dodaly členům metalové komunity „sílu nevyhnutnou na to, aby se mohli bouřit vesměs proti ničemu.“
Klasický metalový stejnokroj se skládá z modrých džínů, černého trička, bot a černé kožené nebo džínové bundy. Trička bývají většinou ozdobené logy nebo kresbami představujícími milovanou metalovou kapelu.V polovině 70. let se zásluhouJudas PriestaMotörheadujala mezi heavymetalisty kožená móda a motorkářská kultura.Během 80. let měli na metalovou módu značný vlivpunk rock,gothic rock, a rovněžhororovéfilmy.Předevšímglammetalovékapely onoho období si zakládaly na vzhledu a osobním stylu. Měli zalíbení v dlouhých, barvených, natupírovaných vlasech, (z toho důvodu přezdívka „hair metal“, hair = vlasy), líčení, vyfintěných kostýmech a doplňcích, jako jsou třeba čelenky, šátky a bižuterie.Přepracované kostýmy, vlasy a make-up jsou populární taktéž u skupin (mnohdy nemetalových) japonského hnutí „visual kei“, kterému položila základ kapelaX Japankoncem 80. let.
Při živých vystoupeních mají metaloví hudebníci v oblibě „headbanging“, při kterém se hází hlavou do rytmu hudby; vizuálně je to efektní, když má člověk dlouhé vlasy. „Paroháče", široce rozšířené gesto, přinesl na rocková pódia americký vokalista s italskými kořeny,Ronnie James Dio, během svého působení v rockových kapelách, předevšímRainbow,Black SabbathaDio.Inspirací mu byla jeho babička, která toto gesto, spojené s italskou nadávkou „cornuto“, často používala.Gene Simmonsze skupinyKisssice tvrdil, že on byl první, kdo toto gesto během koncertů dělal, a vycházel údajně zeSpider-Mana, vypouštějícího pavučinu (takže měl palec trčící „do prostoru“), ale vzhledem k tomu, žeRonnie James Diokoncertoval již na konci 60. let (s kapelouThe Electric Elves, později jenElf) aKissse dali dohromady až v roce 1973, je zřejmé, komu zmíněné prvenství opravdu náleží.
Návštěvníci metalových koncertů netančí v běžném slova smyslu; Deena Weinstein tvrdí, že to může být následkem toho, že publikum bývá převážně mužské a většinou heterosexuální. Rozlišuje především dva tělesné pohyby, které mají být náhradou za tanec: již zmíněný „headbanging“ a také „fistbanging“ (bití pěstmi do vzduchu), které je rytmickým gestem.Oblíbeným „tancem“ posluchačů metalu, ať už doma nebo na koncertě, je předstírání hry na kytaru (angl. „air guitar“).Mezi další oblíbené činnosti diváků patří: skákání do obecenstva (stage diving), surfování v davu (crowd surfing), tlačení a postrkovaní v chaotických šarvátkách (moshing), na některých koncertech ipogo.
Deena Weinstein tvrdí, že silná, uzavřená, převážně mužská subkultura umožnila heavy metalu vytrvat na výsluní podstatně delší dobu než se to podařilo mnohým jiným rockovým žánrům.Metalové publikum se skládá zejména z pracujících bělochů mužského pohlaví (v britském hrabstvíWest Midlandsa státech USA:New York,KalifornieaWashingtonbyl metal většinou hudbou 'dělnické mládeže'). Navzdory tomu je tato skupina tolerantní i vůči těm, jež stojí mimo „tvrdého jádra“ subkultury, drží-li se nepsaného metalového zákona, co se oblečení, vzhledu a chování týče.K projevům spolupatřičnosti se subkulturou patří nejenom návštěvy koncertů a společná móda, ale i přispívání do metalových časopisů, a v poslední době rovněž příspěvky na webové stránky.
Heavymetalové scéně, která má vlastní nepsané zákony ohledně autenticity, přischla přezdívka „odcizená subkultura“ („subculture of alienation“).Podle tohoto zákona musí být muzikanti bezvýhradně oddání muzice a subkultuře, která je podporuje, nesmějí se ucházet o pozornost médií, a nikdy nesmějí „zradit“.A od fanoušků se zase vyžaduje „odpor vůči systému a odluka od společnosti.“Lidé zabývající se metalem i oddaní fanoušci skupin, které měly značný podíl na vzniku metalu, mají sklon považovat některé interprety (a též některé fanoušky) za tzv. „pozéry“, čili lidi, kteří předstírají příslušnost k subkultuře, avšak nevědí nic o historii, textech ani poselstvích skupin, jejichž muziku poslouchají.
Původ pojmuheavy metalve vztahu k hudbě je neurčitý. Pojmenování „heavy metal“ (těžký kov) se po celá staletí používal vchemiiahutnictví. V novodobé populární kultuře použil tento výraz jako jeden z prvních americkýbeatnikWilliam S. Burroughsve své noveleHebká mašinka(The Soft Machine,1962) a také ve své další knizeNova Express(1964);heavy metaltu používá jako synonymum pro návykové drogy: „Se svými nemocemi a drogami vyvolávajícími orgasmus a se svými asexuálními, parazitickými formami života – národ heavymetalistů z Uranu obestřen chladným, modrým oparem vypařených bankovek – a hmyzí lidé z Minraudu se svou metalovou muzikou.“
Ian Christe, heavymetalový historik, opisuje význam jednotlivých slov vslanguhippies: slovem „heavy“ se „popisovalo cokoli, co mělo silnou či opojnou atmosféru“, „metal“ označuje těžké duševní rozpoložení.V slangubeatnikůse výraz „heavy“ ve významu „vážný“ používal už nějakou dobu předtím a rovněž i ve vztahu k „tvrdé hudbě“ (heavy music), čili pomalejší, hlasitější variaci standardního popu. Debutové albumIron Butterfly, vydané začátkem roku1968, bylo pojmenováno „Heavy“. První zdokumentované použití výrazuheavy metalse objevilo ten samý rok v písni „Born to Be Wild“ odSteppenwolf, a poukazzovalo na motocykl:„I like smoke and lightning / Heavy metal thunder / Racin' with the wind / And the feelin' that I'm under.” („Mám rád dým a blesk / burácení těžkého kovu / závodění s větrem / a pocit, že podléhám“). Další spornou hypotézu o původu heavy metalu přinesl v roku1995„Chas“ Chandler, bývalý manažerJimi Hendrix's Experience, v rozhovoru pro pořad „Rock and Roll“, který vysílala televizní stanice PBS. Říká, že „…heavy metal je pojem, který má původ v článkuNew York Times, který se týkal vystoupení Jimiho Hendrixe“, a tvrdí, že autor opisoval Jimiho Hendrixe „…jakoby poslouchal těžký kov (heavy metal) padající z nebes“. Hodnověrnost tohoto tvrzení je ovšem sporná.
První zdokumentované použití výrazu „heavy metal“ jako označení stylu rockové hudby se objevilo v recenziMikea Saunderse.12. listopadu1970v časopisuRolling Stonehodnotil album vydané předešlého roku britskou kapelouHumble Pie: „Humble Pie svým americkým debutemAs Safe As Yesterday Isdokázali, že nuda může mít mnoho podob. Předvedli se jako hlasitá, nemelodická, sračková rocková kapela těžkopádná jako těžký kov (heavy metal), s hřmotnými a ohlušujícími částmi, které mluví za všechno. Ne že, by všechny písně byly špatné…ale v podstatě stojí za hovno.“ Jejich album pojmenované „Humble Pie“ charakterizoval jako „nic nového pod sluncem, jenom to samé heavymetalové hovno, o které nikdo ani nezakopne.“V recenzi albaKingdom ComeodSir Lord Baltimore, která byla publikovaná v květnu 1971 v časopisuCreem, Saunders píše: „Zdá se, že Sir Lord Baltimore mají nastudované všechny heavymetalové triky.“Kritik časopisuCreemLester Bangsje známý tím, že počátkem 70. let zpopularizoval výraz „heavy metal“, když recenzoval kapely jako Led Zeppelin a Black Sabbath.V 70. letech určití kritici používali výrazheavy metalvíceméně automaticky v hanlivém smyslu. Roku 1979 popřední hudební kritikJohn RockwellzNew York Timescharakterizoval styl, jež nazýval „heavy metal rock“ jako „brutální agresivní hudbu, která se většinou hraje pro nadrogované lidi,“a v jiném článku jako „rokenrol dovedený do krajnosti oblíbený u bílých výrostků.“
Pojmy „heavy metal“ a „hard rock“ často označují stejný typ muziky, především mluví-li se o kapelách70. let 20. století, kdy se tyto dva pojmy často vzájemně zaměňovaly.Například knihaRolling Stone Encyclopedia of Rock & Rollz roku 1983 obsahuje takovouhle pasáž: „Aerosmith, proslulý svým agresivním hardrockovým stylem založeným na bluesu, patřil mezi nejvýznamnější heavymetalové skupiny poloviny sedmdesátých let.“V dnešní době by už asi sotva kdosi charakterizoval klasickou tvorbu Aerosmithu, jasně odkazující na tradičnírokenrol, jako „heavy metal“. Dokonce i některé kapely, které stály u zrodu tohoto žánru, např. Led Zeppelin a Deep Purple, nebývají současnou metalovou komunitou považovány za heavymetalové kapely.
Americkébluesbylo velmi oblíbené a mělo velký vliv na prvníbritskérockery; kapely jakoRolling StonesaThe Yardbirdsnahrálycoververzemnohých klasických bluesových skladeb, občas zrychlujíc tempo a využívajícelektrické kytarymísto původníchakustických(podobné adaptace blues a jiné „černé hudby“ vytvořily základ původníhorock and rollu). Britské bluesově orientované kapely (a jimi ovlivněné americké kapely) při svých hudebních experimentech vytvořily zvuk, který se později stal charakteristickým znakem heavy metalu: základem byl hlasitý, zkreslený kytarový zvuk, postavený na silových akordech.Do širšího povědomí dostaly tento styl roku 1964The Kinkssvojí písní „You Really Got Me“.K tomuto novému kytarovému zvuku významně přispěla nová generace zesilovačů sezpětnou vazbou.Zatím coblues-rockovýstyl bicích byl jednoduchý, bicí v heavy metalu byly mohutnější, komplexnější a hlasitější, a k tomu se přidával čím dál tím hlasitější zvuk elektrické kytary.Zpěváci změnili techniku a byli stále závislejší na zesilovaní zvuku; také využívali nové stylistické a dramatické postupy. Souběžně s tím se zvyšovala úroveň nahrávací techniky, čímž se umožnil plnohodnotný záznam této tvrdé muziky.
Spojením blues-rocku a psychedelického rocku se vytvořila téměř celá původní podstata heavy metalu.Jednou z nejvýznamnějších kapel, které definovaly hranice žánru, bylo rockové trioCream. Jejich mohutný, hutný zvuk je kombinacíClaptonovybluesové kytary, silnéhoBruceovhohlasu a jeho dynamické hry na basovou kytaru ajazzemovlivněných rytmů bubeníkaGingera Bakera.O jejich prvních dvou deskách,Fresh Cream(1966) aDisraeli Gears(1967), se říká, že významně ovlivnily celý budoucí žánr. Debutové albumAre You Experienced(1967) od Jimi Hendrix Experience, mělo také nemalý vliv na metal. Hendrixovou kytarovou virtuozitu se snažili napodobit mnozí metaloví kytaristi; nejúspěšnější šlágr alba, „Purple Haze“, je nejednou považován za první heavymetalový hit.
Roku 1968 se počal utvářet zvuk, který se později stal známý jako heavy metal. V lednu toho roku se na debutovém albu sanfranciské kapelyBlue Cheers názvemVincebus Eruptumobjevilacover verzeznámého hitu „Summertime Blues“ odEddieho Cochrana. Tato skladba je ve všeobecnosti považována za první heavymetalovou nahrávku.Ten samý měsíc vyšlo rovněž albumSteppenwolfodstejnojmenné kapely, které obsahovalo také píseň „Born to Be Wild“ zmiňující se o „heavy metalu“. V červnu t. r. se na světlo světa dostaly další dvě nahrávky, které se zapsaly do dějin: „Think about It“ od The Yardbirds (strana B jejich posledního singlu), kde kytaristaJimmy Pageuvedl metalový zvuk, později ohromně populární; a horký kandidát na první heavymetalové album vůbec:In-A-Gadda-Da-VidaodIron Butterflyse stejnojmennou 17minutovou titulní skladbou. V srpnu t. r.Beatlessvým singlem „Revolution“ vytvořili nový standard pro zkreslení, používané při nejúspěšnějších hitech.The Jeff Beck Group, jejichž lídr předtím zastával místo kytaristy v The Yardbirds, vydali své debutové album toho samého měsíce:Truthobsahoval jedny z „nejžhavějších, nejostřejších, nejpřímočařejších humorných zvuků všech časů,“ čímž připravil půdu pro novou generaci metalových kytaristů.V říjnu debutovala živou nahrávkou Pageova nová kapelaLed Zeppelin. V listopadu kapelaLove Sculpture, kde byl kytaristouDave Edmunds, vydala albumBlues Helping, na kterém představila hřmotivou, agresivní verziChačaturjanovypísně „Šavlový tanec“. Beatlesácké tzv.Bílé album, které rovněž vyšlo v listopadu, obsahovalo „Helter Skelter“ – skladbu, která se stala jednou z nejhlučnějších písní vydanou takovou významnou kapelou.
V lednu 1969Led Zeppelinvydalistejnojmenné debutové album, které se záhy umístilo na 10. místě valbovém žebříčkuamerického hudebního týdeníkuBillboard. V červenci se konal Atlanta Pop Festival, kde vystupoval Zeppelin a rovněž rockové trioGrand Funk Railroadinspirované skupinou Cream. Další Creamem inspirované seskupení –Leslie West– vydalo t. m. albumMountain, obsahující tvrdé blues-rockové kytary a vřeštivé vokály. V srpnu se tato skupina – mezitím přejmenována naMountain– zúčastnila naWoodstocku, kde hrála víc než hodinu.Debutové album Grand Funk Railroad s názvemOn Timevyšlo rovněž v srpnu. Na podzim zaznamenalo fenomenální úspěchLed Zeppelin IIa singl „Whole Lotta Love“ se dostal na 4. příčku v žebříčku populární hudby časopisuBillboard. Metalová revoluce se právě začala.
Led Zeppelin definovali klíčové prvky nového žánru. Přispěli k tomu Pageova značně zkreslená kytarová hra aPlantovydramatické, srdcervoucí vokály.Při konstituovaní žánru byli právě tak důležité i kapely, u kterých byl více v oblibě stabilnější, „ryzejší“ heavymetalový sound. Z tohoto pohledu byli klíčovými nahrávky odBlack Sabbathu(Black SabbathaParanoid) aDeep Purple(Deep Purple in Rock).Black Sabbathvyvinuli mimořádně tvrdý sound. Zčásti má na tom zásluhu pracovní nehoda, která se přihodilaTonymu Iommimuv roku 1966. Jelikož nebyl schopný normální hry, musel přeladit svou kytaru, aby mu hra nezpůsobovala takovou bolest, a musel se spoléhat na silové akordy, kvůli jejich poměrně jednoduchému prstokladu.Deep Purple v prvních létech neměli vyhraněný styl, nicméně počnouc rokem 1969 se kapela, vedená vokalistouIanem Gillanema kytaristouRitchiem Blackmorem, začala ubírat směrem k novovznikajícímu heavymetalovému stylu.V roku 1970 bodovali ve významných britských hitparádách Black Sabbath s písní „Paranoid“ a Deep Purple s „Black Night“. Také tři další britské kapely vydali toho roku své debutové alba, které se nesli v duchu heavy metalu:Very 'eavy… Very 'umbleodUriah Heep,UFO 1odUFOaSacrificeodBlack Widow. I když jejich styl se obyčejně nepovažuje za heavy metal,Wishbone Ashzavedli do praxe styl dvou kytar – rytmické a sólové, čímž inspirovali mnohé budoucí metalové kapely. Okultní tematika a obrazotvornost kapel Black Sabbath, Uriah Heep a Black Widow měly rovněž podstatný vliv; Led Zeppelin začal klást důraz na podobné prvky od svéhočtvrtého albavydaného roku 1971.
Na druhém břehu Atlantiku určovala kurzGrand Funk Railroad, „komerčně nejúspěšnější americká heavymetalová kapela od roku 1970 až do svého rozpadu roku 1976 uvedla do praxe nový výraz, který byl v sedmdesátých letech synonymem úspěchu: soustavné koncertování.“Dalšími metalovými kapelami z USA bylyDust(první deska 1971),Blue Öyster Cult(1972) a skupinaKiss(1974).
VZápadním Německudebutovala roku 1972 albemLonesome CrowkapelaScorpions.
Blackmore, jehož virtuozita se projevila na albu Deep PurpleMachine Head(1972), opustil skupinu roku 1975 a založil kapeluRainbow. Tyto kapely si získali přízeň publika neustálým koncertováním a svým stále se zlepšujícím šoumenstvím.Spornou otázkou zůstává, jestli tvorbu těchto a dalších průkopnických kapel možno považovat vskutku za „heavy metal“ nebo prostě jenom za „hard rock“. Ty, mající blíže k bluesovým kořenům či zakládající si na melodice v současnosti většinou spadají do druhé kategorie. Vynikajícím příkladem jsouAC/DC, kteří debutovali roku 1975 albemHigh Voltage. EncyklopedieRolling Stonez roku 1983 píše o „australské heavymetalové kapele AC/DC…“Rockový historik Clinton Walker tvrdí, že „nazývat AC/DC heavymetalovou kapelou bylo nepřesné v létech sedmdesátých a nic se na tom nezměnilo ani v současnosti… Jsou rokenrolovou kapelou, která zkrátka hraje tak tvrdě, jako se to vyžaduje v metalu.“Nejedná se tu pouze o otázku definicí, ale rovněž o to, že je třeba jasně rozlišovat mezi samotným stylem, a tím, k čemu se hlásí fanoušci. Ian Christe píše jako se Ozzy Osbourne stal „mluvčím šílenosti rockových hvězd a získal naprostou oddanost heavymetalových zatracenců.“
Britská kapelaJudas Priest, debutující albemRocka Rollaroku 1974, je poBlack Sabbathdalší kapelou, kterou je třeba brát do úvahy. Christe píše o Black Sabbath
Navzdory tomu, že se ani jedno album Judas Priest až do 80. let nedostalo do žebříčku 40 nejlepších alb v USA, kapela bývá pokládána za následovníka sabbathovského heavy metalu. Používajíc dvě kytary, prudká tempa a čistší kovový zvuk bez bluesových vlivů, vytvořili standard, kterým se řídilo nesčetné množství budoucích skupin.Heavy metal sice získával stále větší popularitu, ale kritici tuto muziku neměli příliš v lásce. Nelíbilo se jim, že heavy metal převzal ze šoubyznysu různé obchodnické triky (vizuální stránka projevu apod.), přesto měli největší námitky k bezmyšlenkovitosti hudebního a textového pojímaní: v recenzi alba Black Sabbath, jež napsal počátkem 70. let přední hudební kritikRobert Christgau, se metal popisuje jako „pochmurný a dekadentní … nedůvtipné, nestydaté ožebračování.“
V polovině 70. let se objevilpunk rock, který se vyvinul jako reakce jednak na moderní měšťáckou společnost, jednak na rokenrol jakoby vyrobený na montážní lince (a tedy i heavy metal) těch dob. Koncem 70. let prodej heavymetalových nahrávek prudce klesl, především na úkor punku,discaa komerčního rocku.Jelikož významná vydavatelství se orientovala na punk, množství novějších britských heavymetalových kapel nacházelo inspiraci právě v agresivitě, energickém zvuku, v nízké zvukové kvalitě a v postoji „udělej si sám“ (zkráceně DIY „do it yourself“). Undergroundové metalové kapely se rozhodly vzít všechno do vlastních rukou a založit nezávislá specializovaná vydavatelství.Jak se hnutí šířilo, zavedené britské hudební týdeníky jakoSoundsaNew Musical Expresszačaly jevit zájem o metalové kapely. Geoff Burton, který psal proSounds, zpopularizoval termín „New Wave of British Heavy Metal“, který se obvykle zkracoval do akronymu NWOBHM.Kapely NWOBHMIron Maiden,Motörhead,Saxon,Diamond HeadaDef Lepparddaly heavy metalu nový dech. Následujíc příklad Judas Priest zhutnily zvuk, omezily bluesové vlivy a potrpěly si více na rychlé tempa.Roku 1980 se alba Iron Maiden, Motörhead a Saxon dostaly do první desítky nejlepších britských alb, čímž NWOBHM pronikla do středního proudu. O rok později se Motörhead stali první kapelou z onoho hnutí, která se, se svým albemNo Sleep 'til Hammersmith, dostala na vrchol britských žebříčků. Další kapely NWOBHM, např. Diamond Head aVenom, měly rovněž nemalou zásluhu na vývoji metalu, i když nedosáhly takový komerční úspěch.
Prvá generace metalových kapel se pomalu vytrácela ze scény. Deep Purple se rozpadli zanedlouho poté, co Blackmore roku 1975 opustil kapelu, a Led Zeppelin skončili roku 1980.LosangeleštíVan Halen, kteří předskakovali na koncertě Black Sabbath, strhávali pozornost na úkor stárnoucích muzikantů.Eddie Van Halense stal jedním z nejoslnivějších metalových virtuózů onoho období. Podle Christeho „jeho technika hry na kytaru byla dokonalá a parádní sóla jako ‚Eruption‘ vynesla heavymetalovou kytaru na úplný vrchol“.Mezi pověstné virtuózy se zařadili rovněž muzikantiRandy RhoadsaYngwie Malmsteen, jejichž jména se spájejí se stylem v současnosti známém jako „neoklasický metal“. Na čele interpretů inspirovaných klasickou hudbou byli Blackmore a člen ScorpionsUli Jon Roth. Tato nová generace měla v oblibě používání klasicistických kytar s nylonovými strunami – činil tak například Rhoads v písni „Dee“ na nahrávceBlizzard of Ozz(1980), debutovém albu bývalého zpěváka Black SabbathOzzyho Osbourna.
V druhé polovině 70. let se metalová scéna, povzbuzená úspěchem Van Halenovců, počala rozvíjet v jižní Kalifornii, především v oblasti Los Angeles. V klubech na Sunset Strip v Los Angeles mají kořeny kapely jakoQuiet Riot,Ratt,Mötley CrüeaW.A.S.P., které se nechaly inspirovat tradičním heavy metalem počátku 70. leta odglamrockovýchseskupení typuAlice Coopera Kiss si vypůjčily divadelní prvky (a občas též oblibu líčení).Glam metal se vyznačujehédonistickýmitexty a živelným chováním. Po hudební stránce ho charakterizují rychlé kytarové sóla, hymnické refrény a melodičnost víceméně inspirovaná popem. Glammetalové hnutí se, spolu s kapelami typu Twisted Sister, stalo hlavní sílou v metalu a rockové hudbě jako takové.
Po úspěchu NWOBHM a po přelomovém albu Judas PriestBritish Steel(1980) se na počátku 80. let heavy metal stával stále oblíbenější. Přítomnost naMTVměla obrovský vliv na propagaci hudebních skupin a v mnohých případech pomohla znásobit prodej nahrávek.Videoklipy Def Leppard k albuPyromania(1983) udělaly z kapely hvězdy první kategorie a Quiet Riot se stali první tamější heavymetalovou kapelou, které se podařilo dostat na vrchol žebříčkuBillboards písníMetal Health(1983). Neméně důležitým při rozšiřovaní posluchačské základny se ukázal „US Festival“ konaný v Kalifornii roku 1983. Na tomto třídenním festivalu byl jeden den věnovaný čistě jenom heavymetalovému žánru, který tu zastupovali Ozzy Osbourne, Van Halen, Scorpions, Mötley Crüe, Judas Priest a jiní, a kterému se podařilo přitáhnout největší pozornost publika.Mezi roky 1983 a 1984 vzrostla prodejnost heavymetalových nahrávek z 8 na 20 procent všech nahrávek prodaných v USA.Vícero popředních odborných časopisů zasvěcených žánru začalo svou činnost. Patřili k nim napříkladKerrang!(založený 1981) aMetal Hammer(1984). Roku 1985Billboardvyhlásil, že „metal rozšířil svou diváckou základnu. Metalová muzika už není výhradní doménou výrostků mužského pohlaví. Metalové posluchačstvo se rozšířilo o starší (vysokoškoláky), mladší (mladší žáky) a ženy.“
V polovině 80. let měl největší zastoupení v žebříčcích, hudebních televizích a na koncertních šňůrách glam metal. K hlavním představitelům patří skupinyWarrantz L.A., skupiny z východního pobřeží jakoPoison,Cinderella, či neméně oblíbené kapely Mötley Crüe a Ratt. Stylistickou mezeru mezi hard rockem a glam metalem zaplnila skupinaBon Joviz New Jersey, která dosáhla nesmírnou popularitu díky svému třetímu albuSlippery When Wet(1986). V roku 1987 začala MTV vysílat pořadHeadbanger's Ball, zasvěcený výlučně heavymetalovým videoklipům. Metalová komunita se rozdělila na dva hlavní tábory, na příznivce komerčního zvuku a na přívržence undergroundu pohrdajících populárním stylem, kterému přezdívali „lite metal“ nebo „hair metal.“
SkupiněGuns N' Rosesse podařilo získat pozornost fanoušků různých stylů. Na rozdíl od glammetalových kapel té doby byli omnoho surovější a jízlivější. Po nesmírném úspěchu jejich debutové deskyAppetite for Destruction(1987) „se skupina Guns N' Roses stala cílem, na který se zaměřil všechen další metal po následující dekádu.“Rok nato se z té samé losangeleské hardrockové klubové scény vynořila kapelaJane's Addictions debutemNothing's Shocking. ČasopisRolling Stonevyhlásil, že „Jane's Addiction jsou právoplatným dědicem odkazu Led Zeppelin, neboť žádná kapela jim doposud nebyla tak věrná.“Byla jednou z prvních kapel spájených z „alternativním metalem“, který se dostal do popředí během 90. let. Popularitu glam metalu mezičasem udržovaly nové kapely jako newyorští Winger anebo Skid Row z New Jersey.
Během 80. let se vyvinula spoustaheavymetalových stylůmimo komerčního středního proudu.Mapování spletitého světa undergroundového metalu se věnovala řada lidí, v první řade editoři hudebního serveru Allmusic a taktéž kritik Garry Sharpe-Young. V Sharpe-Youngové několikasvazkové encyklopedii je metal rozdělený do pěti hlavních kategorií:thrash metal,death metal,black metal,power metal, plus spříbuzněné stylydoomagothic metal.
Thrash metal se zrodil počátkem 80. let. Podobně jako jeho nejbližší příbuzný –speed metal– rovněž thrash vykazuje velký vlivhardcore punkua Nové vlny britského heavy metalu.Nejvýznamnější scéna v Spojených státech, odkud thrash pochází, se nacházela v oblasti sanfranciského zálivu. Thrashové kapely vyvinuly nový sound, který se vyznačoval větší rychlostí a agresivitou v porovnání s původním heavy metalem, i v porovnání s jeho následovníkem – glam metalem.Většinou se tu prolínají nízké kytarové riffy s hlavní shredovou kytarou. Texty převážně rozebírajínihilistickýnáhled na svět, anebo se zabývají společenskými problémy, využívajíc při tom drsný, neslušný jazyk. Charakterizovali jej slovními spojeními jako „zkažená městská muzika“ či „bělošský bratranec rapu“.
Thrash zpopularizovala tzv. „Velká thrashová čtyřka“:Anthrax,Megadeth,MetallicaaSlayer.Kreator,SodomaDestruction, tři německé kapely, nejvíce přispěly k tomu, že se tenhle styl dostal do Evropy. Neméně důležité byly také kapely Testament ze San Franciska, Exodus z New Jersey a brazilskáSepultura. Třebaže thrash pochází z undergroundu (a v prvních deseti letech byl více-méně jen undergroundovým fenoménem), některým skupinám se podařilo získat rovněž komerční publikum. Metallice se roku 1986 podařilo dostat mezi 40 nejlepších alb v hitparáděBillboards albemMaster of Puppetsa dva roky nato s albem…And Justice for Alldobyla šesté místo; alba kapel Megadeth a Anthrax měli rovněž alba na vrcholu žebříčku.
Slayer si sice nevydobyli takovou popularitu jako zbytek Velké čtyřky, ale navzdory tomu vydali jeden ze směrodajných alb žánru: časopisKerrang!označil albumReign in Blood(1986) za „nejtvrdší album všech časů.“Dvě desetiletí nato jej zas magazínMetal Hammervyhlásil za nejlepší album za posledních dvacet let.Slayer si získal, na svou škodu, posluchačstvo z radů krajně pravicových skinheadů, poněvadž se ve svých textech zabývá násilím a nacizmem.Začátkem 90. let thrash dosáhl nevídaný úspěch, čímž dal novou tvář komerčnímu metalu.„Černé album“ od Metallicy se umístilo na prvním místě v žebříčkuBillboard,Countdown to Extinctionod Megadeth (1992) na druhém, Anthrax a Slayer se dostaly do první desítky, a alba lokálních kapel jako Testament a Sepultura se dostaly do první stovky.
Thrash se záhy začal vyvíjet a vyčlenily se z něj extrémnější metalové styly. Jak tvrdí MTV News, „muzika kapely Slayer byla přímo odpovědná za vzestup death metalu“.Venom, kapela z NWOBHM, měla taktéž zásluhu na rozvoji stylu. Rouhání se a satanizmus, prvky uplatňované u podobných kapel, si našly místo také v severoamerických i evropských deathmetalových kapelách. K prvotním skupinám stylu patří floridštíDeatha kalifornštíPossessed. Říká se, že označení „death metal“ pochází od těchto kapel; Possessed vydali roku 1984 demoDeath Metala na jejich debutovém albuSeven Churches(1985) se objevila skladba s názvem „Death Metal“.
Death metal zužitkoval rychlost a agresivitu thrashe i hardcoru, k tomu přidal texty inspirované nízkorozpočtovými hororovými filmy „zetkové“ kategorie asatanismem.Zpěv se vyznačuje ponurostí, hrdelností a hlubokým ječením, „smrtelným skřípotem“a jinými nezvyklými technikami.Hluboký, agresivní vokální styl doplňují podladěné, mimořádně zkreslené kytary,neuvěřitelně rychlé bicí (obyčejně dvojpedálové) a mohutná „zvuková stěna“ vytvořená z blast beatů. Příznačné jsou rovněž frekventované změny tempa a taktu, asynkopa.
Death metal, podobně jako thrash, odmítá vyumělkovanost původních metalových stylů a namísto toho si potrpí na všední styl odívání: roztrhané džíny a tuctové kožené bundy.Jednou z mála výjimek je Glen Benton z kapelyDeicide, který mívá při vystoupeních obrácený kříž na čele a nosívá brnění.Morbid Angelsi přisvojili neofašistickou symboliku.Tyto dvě kapely, spolu s Death aObituary, patří mezi nejvýznamnější skupiny na hlavní deathmetalové scéně, která povstala na Floridě v polovině 80. let. V Spojeném království se zanarcho-punkovéhohnutí vyčlenil podobný styl zvanýgrindcore, zastupovaný skupinami jakoNapalm DeathaExtreme Noise Terror.Počala se rovněž rozvíjet rozsáhlá skandinávská deathmetalová scéna, reprezentovaná kapelamiEntombedaDismember. Mimo toho se zrodilmelodický death metal, kde mezi čelné představitele patří ŠvédovéIn FlamesaDark Tranquillitya FinovéChildren of BodomaKalmah.
První vlna black metalu se objevila v první polovině 80. let, kdy začaly tento styl hrát kapely jako Venom (Velká Británie),Mercyful Fate(Dánsko), Hellhammer aCeltic Frost(Švýcarsko), aBathory(Švédsko). Koncem 80. let stály na čele druhé vlny skupiny jakoMaster's Hammer,Root(oběČeskoslovensko),Mayhem,Burzum,Darkthrone,Emperora mnohé další.Pro black metal je sice specifická různorodost stylu a kvality provedení, přesto má většina skupin několik společných rysů: vřeštivé a/nebo krákoravé vokály, velice zkreslené kytary využívající tremolování (tremolo picking), „temnou atmosféru“a záměrně nekvalitní zvuk s okolními ruchy a šumy.Navzdory tomu, že tematikasatanismumá v black metalu velké zastoupení, mnohé kapely se nechaly inspirovat rovněž středověkýmpohanstvím, čímž podporovaly návrat k předkřesťanským hodnotám.Mnohé blackmetalové skupiny rovněž „experimentují s prvky všech myslitelných forem metalu, folku, elektroniky a avantgardy.“BubeníkFenrizze skupinyDarkthronevysvětluje, že „je to o produkci, textech, o tom jak se oblékají a o závazku udělat odporný, surový, ponurý materiál. Nespájel je společný sound.“
Především mezi skandinávskými skupinami jakoMayhemčiImmortalzačal být v 90. let populární tzv. „corpse paint“, čili „mrtvolní líčení“, kdy se členové skupiny líčili jako mrtvoly, lebky nebo duchové.Bathorypoložili základ proviking metal,pagan metalifolk metal, a díky Immortal si větší pozornost získaly blast beaty. Na začátku 90. let měli blackmetaloví vandalové v Norsku na svědomí značné násilnosti.Někteří členové norských band, např. Mayhem, Burzum apod., byli zakladateli spolkuInner Circle, který je odpovědný za vypálení množství tamějších dřevěných kostelů. Narůstající zájem o death metal způsobil, že black metal si začal získávat podporu skandinávského metalového undergroundu, zprvu v Norsku, i přes odmítavé postoje ze strany samotných blackmetalistů.Zpěvák skupinyGorgorothGaahl říká: „black metal se nikdy nepokoušel získat fanoušky… Měli jsme společného nepřítele, a tokřesťanství,socialismus, a vlastně cokoliv společné s demokracií.“
Asi od roku 1992 se postupně začínaly vytvářet blackmetalové scény i v zemích mimo Skandinávii, např. v Německu, Francii nebo Polsku.Násilí této scény zasáhlo své vlastní základy brzy ráno 10. srpna 1993, když zakladatele skupiny MayhemEuronyma, ubodal k smrtiVarg Vikernesze skupiny Burzum (který předtím pro Mayhem nahrával basovou linku na jejich debutovém albu); tento případ si získal značnou pozornost médií.V polovině 90. let, kdy mnozí lidé ze scény začali pociťovat stagnaci žánru,některé prominentní kapely jako Burzum či Beherit začaly začleňovat do své tvorby prvky ambientu, nebo symfonického metalu (Tiamat,Samael).Norská skupinaDimmu Borgirpřiblížila koncem 90. let black metal blíže k střednímu proudu populární hudby.Zásluhu na zpopularizovaní žánru mají rovněž AngličanéCradle of Filth, časopisemMetal Hammerprohlášeni za nejúspěšnější metalovou kapelu od dob Iron Maiden.V současnosti patří mezi miláčky kritiky švédští tradicionalistéWatain,francouzští experimentátořiDeathspell Omega,a americká jednočlenná kapelaXasthur.
Powermetalová scéna vznikla v 90. letech na protest proti příkrosti death a black metalu.Navzdory tomu, že v Severní Americe se power metal držel víceméně v undergroundu, v Evropě, Japonsku a v Jižní Americe se těšil obrovské oblibě. V power metalu stojí na prvním místě vzletné vokály, epická melodika a tematika, které „apelují na posluchačův smysl pro udatnost a krásu.“Základy tohoto soundu položila v polovině 80. let německá skupinaHelloween, která skloubila power riffy, melodiku, vysoký, „čistý“ zpěv kapel jako Judas Priest a Iron Maiden, s rychlostí a energií thrashe, „vytvářeje tak zvuk, který dnes poznáme pod jménem power metal.“V USA patřily mezi průkopníky stylu newyorské skupinyManowaraVirgin Steele. FošnaRising ForceodYngwieho Malmsteenaměla nemalou zásluhu na zpopularizování pekelně rychlého kytarového stylu známého jako „shredding“, a jeho přičiněním se rovněž ujal metal s prvky klasické hudby. Tato zdokonalení měla velký vliv na power metal.
Sound tradičnějších powermetalistů, jako jsouHammerFallze Švédska,DragonForcez Anglie aIced Earthz Floridy, je spjatý s klasickým stylem NWOBHM.Mnohé powermetalové skupiny používají klávesisty, někdy též spolupracují se symfonickými orchestry či opěrnými zpěváky a zpěvačkami, čímž dodávají této hudbě„symfonický“ ráz. K takovým kapelám patříKamelotz Floridy,Nightwishz Finska,Rhapsody of Firez Itálie,Stratovariusz Finska a Catharsis z Ruska. Power metal má silnou diváckou základnu jednak v Japonsku, jednak v Jižní Americe, kde se těší popularitě skupiny jako Angra z Brazílie či Rata Blanca z Argentiny.
Blízkým příbuzným power metalu jeprogresivní metal, který si osvojil komplexní kompoziční přístup skupin jakoRushneboKing Crimson. Průkopníky tohoto stylu jsou americké kapely Queensrÿche, Fates Warning aDream Theater. K představitelům fúze power a prog-metalu patří Symphony X z New Jersey, jejíchž kytarista Michael Romeo je jedním z nejuznávanějších shred kytaristů poslední doby.
Jakožto pomalu se pohybující protiklad typického heavy metalu se v polovině 80. let zrodila nová metalová odnož – doom metal – udržovaná naživu kapelami jakoSaint Vitus,The Obsessed,TroublečiCandlemass. Po hudební i textové stránce vychází převážně z rané tvorby Black Sabbatha jejich současníkůBlue Cheer, Pentagram a Black Widow.Doom a jeho odnože pomohla definovat rovněž skupinaThe Melvins.Zatímco většina heavymetalových stylů preferuje rychlejší tempa a technickou dokonalost, doom metal se vyznačuje pomalejším tempem, hutnými tóny, ponurostí, melancholií, stejně jako atmosféričností, využívanou však i v jiných metalových odnožích.
Debutové album anglické skupinyCathedralnazvanéForest of Equilibrium(1991) pomohlo vyvolat novou doommetalovou vlnu. SkupinyParadise Lost,My Dying Bride,Anathemaa jejich směs doom a death metalu mají zásluhu na rozvoji evropského gothic metalu, zastupovaného např. norskými kapelamiTheatre of TragedyaTristania, a který využívá různé druhy zpěvu a vícero zpěváků či zpěvaček. V USA uvedli tento styl NewyorčanéType O Negative.Gothicmetalové skupiny, předevšímTherionze Švédska, přimíchávali do své tvorby orchestrální prvky. Následkem toho se vytvořilo podhoubí, ze kterého vzešlisymfometalovéskupiny jakoVirgin BlackzAustrálie,Nightwishz Finska, čiWithin TemptationaAfter Foreverz Nizozemska.
Koncem80. letse na metalové scéně objevila nová odnož jménemsludge metal, která mísila dohromady hardcore a doom. VNew Orleans, kde se nacházela nejvýznamnější scéna, patřily mezi vedoucí kapelyEyehategoda Crowbar. Na samém počátku následujícího desetiletí vyvolaly kalifornské kapelyKyussa Sleep, inspirované staršími doommetalovými kapelami, vlnustoner metalu,zatímco vSeattluskupina Earth pomohla vytvořit další doomovou odnož zvanoudrone metal.Konec 90. let se nesl v znamení nových kapel, jako např.Goatsnake(klasický stoner/doom) aSunn O)))(směs doom/drone metalu a dark ambientu), obě pocházející z oblastiLos Angeles.New York Timespřirovnal jejich tvorbu k „indickému raga v ohnisku zemětřesení“.
Na počátku 90. let začalygrungovékapely na čele s Nirvanou vytlačovat komerční metal do ústraní, čímž se vytvářel prostor pro nástupalternativního rocku.Grunge byl sice ovlivněný heavymetalovým soundem, avšak odmítal výstřelky komerčních metalistů, jejich „okázalá virtuózní sóla“ nebo dychtivost po účinkování naMTV.
Obliba glam metalu klesala nejenom následkem úspěchu grungových skupin,ale rovněž zásluhou narůstající popularity Metallicou a thrashem ovlivněnéhogroove metalu, jejž vytvořily kapelyPanteraaWhite Zombie.Některým novým skupinám se podařilo dosáhnout komerční úspěch; např. albumFar Beyond Drivenod Pantery bodovalo roku 1994 v žebříčkuBillboard, avšak „v bezvýrazných očích mainstreamu byl metal již po smrti.“Některé kapely se snažily přizpůsobit novým podmínkám. V roku 1996 vystupovala na festivaluLollapaloozaskupina Metallica, jejíž členové si nechali předtím ostříhat vlasy. Není divu, že po tomto kroku „se dostavily již delší dobu se hromadící reakce a odklon publika.“Avšak nemožno popřít fakt, že „koncem 90. let byla Metallica pravděpodobně nejpopulárnější moderní rockovou skupinou na světě.“
Podobně jako Jane’s Addiction, stejně tak i mnohé jiné populární hudební skupiny 90. let, mající kořeny v heavy metalu, spadají do nesourodého hudebního směru nazývaného „alternativní metal“.Za tímto názvem se skrývá široké spektrum kapel, které vnášely do metalu prvky mnohých jiných hudebních stylů. Pod pojem „alternativní metal“ se zahrnuje rovněž grungová kapelaAlice in Chains, či různé cross-overové kapely, např.:Faith No More(alternativní rock s prvky punku,funku, metalu ahip hopu), Primus (prvky funku, punku,thrash metalua experimentální hudby),Tool(metal smíchaný sprogresivním rockem),Ministry(metal plus industriální hudba), Marilyn Manson (ubíral se podobným směrem, avšak mimoto využíval šokový efekt zpopularizovaný Alicem Cooperem). V první polovině 90. let se začala také formovat další významná kapela, která hrála stylindustrální metal, a to německá skupinaRammstein. V dnešní době patří mezi nejvíce populární evropské heavy metalové kapely. Přestože alternativní metalisté nevytvářeli jednolitou scénu, spájela je ochota experimentovat s metalem, a stejně tak odpor k nafintěnému glam metalu (což neplatí o Marylin Manson a White Zombie, kteří jsou rovněž spájení s alternativním metalem).Slátanina stylů a soundů reprezentovala „barvitý výsledek metalu a spolu s ním stanuly tváří v tvář okolnímu světu.“
V první polovině 90. let se najednou začalo hovořit o oživení metalu v USA, vycházejícím z vlny alternativního metalu.Vznikly kapely jakoP.O.D.– vz. 1992,Korn– (Tato skupina vytvořila nu metal v roce 1993, kdy vznikla),Papa Roach– vz. 1993,Limp Bizkit– vz. 1994,Slipknot– vz. 1993 aLinkin Park– vz. 1996, kterým se začalo přezdívat „nu metal“, daly dohromady nový hudební styl, který se kolébal mezi rytmy death metalu, funku a hip hopu. Směs surových kytar s hutným zvukem,rapovýchvokálů a zvukových triků dokázala, že se „všekulturní metal může vyplatit.“K tomu, že si nu metal získal přízeň komerčního publika, dopomohly především dvě skutečnosti: přítomnost na MTV a putovní festival Ozzyho Osbourna „Ozzfest“, poprvé uvedený roku 1996, díky kterému se začalo mezi novináři mluvit o obrodě heavy metalu.V roce 1996 vyšlo albumLife Is Peachyod Korn, aby se vzápětí stalo prvním numetalovým albem, kterému se podařilo dostat do hitparády top 10. Dva roky nato se jejich další studiový počinFollow the Leaderumístil dokonce na prvním místě. V roce 1999Billboarduvedl, že v USA je přes 500 specializovaných metalových rozhlasových pořadů, což je téměř trojnásobek ve srovnání s rokem 1989.Navzdory obrovské popularitě nu metalu, metalisté ho nedokázali v plné míře uznat.Někdy okolo roku 2003 nu metal a jemu spřízněné styly dosáhly vrchol popularity a postupně se začaly vytrácet do pozadí, ačkoliv si některé skupiny, např.System of a Down, nadále udržovaly značný vliv.
V letech 2002–3 se do popředí dostal nový styl zvanýmetalcore, směs thrash metalu,melodického death metaluahardcoreu. Kořeny má v stylu crossover thrash, který v polovině 80. let rozvinuly kapely typuSuicidal Tendencies,Dirty Rotten ImbecilesaStormtroopers of Death.V průběhu 90. let se metalcore držel převážně v podzemí, avšak okolo roku 2004 jej na světlo světa vynesly nahrávky jakoThe End of HeartacheodKillswitch EngageaThe War WithinodShadows Fall, které se dostaly na 21. a 20. místo v albové hitparáděBillboard;Triviumse s albemThe Crusade(2006) dostali do první pětky americké hitparády, zatím co ve Velké Británii do první desítky.Bullet for My Valentinese dostali s albemScream Aim Fire(2008) mezi pět nejlepších alb, jednak v amerických, jednak v britských hitparádách. V poslední době se metalcore těší stále větší pozornosti na Ozzfestu, a stejně tak na Download Festivalu. SkupiněLamb of God, slévající do jednoho několik metalových stylů, se podařilo albemSacrament(2006) obsadit první příčky hitparádyBillboard. Úspěch těchto a jiných skupin, ke kterým patří např. Mastodon (směs progresivního a sludge metalu), měl za následek, že se začalo hovořit o obrodě amerického metalu, jemuž někteří kritici přezdívajíNová vlna amerického heavy metalu.
V Evropě, především v Německu a Skandinávii, metal neztrácí nic ze své obrovské popularity. V posledních letech zaznamenali největší úspěch thrasheřiThe Haunted, melodičtí deathmetalistéIn Flames,KalmahaChildren of Bodom, extrémní symfoniciDimmu BorgiraCradle of Filth, a powermetalistéHammerFall. Název „retro metal“ se v angličtině používá v souvislosti se skupinami hrajícími ve stylu AngličanůThe Darknessnebo AustralanůWolfmother.Pětinásobně platinové albumPermission to Land(2003) od The Darkness, charakterizované jako „nevrle realistická napodobenina metalu 80. let a glamu 70. let“,obsadil první příčky britských hitparád. Debutové album Wolfmother (2005) nazvané podle kapely se vyznačovalo „deeppurplovskými varhanami,“ „akordovým riffováním hodným Jimmyho Page,“ a „zavíjením“ hlavního vokalisty Andrewa Stockdale „na které nemá ani Robert Plant.“Skladba „Woman“ získala cenu roku 2007 Grammy za nejlepší hardrockový výkon, zatím co „Eyes of the Insane“ od Slayer získala cenu v kategorii nejlepší metalový výkon. V roku 2008 Slayer dostal opět Grammy za nejlepší metalový výkon, protentokrát za skladbu „Final Six“.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůHeavy metalna slovenské Wikipedii aHeavy metal musicna anglické Wikipedii.