List

List(folium,fylom) je postrannívegetativní zelený orgánrostlin. Je omezeného vzrůstu(dosahuje velikosti od několika milimetrů až po 2 metry čtvereční) a zpravidla do plochy rozšířený. Plošné rozšíření listu je evolučně výhodná adaptacerostlinného těla, která umožňuje rostlině efektivnější zachytávánísvětlalisty, tato efektivita pak může být ještě umocněna aktivním nastavením listu vůčisvětelným paprskům. Listy dělíme naasimilační listy(základní typ), dáleděložní lístkyalisteny. List má tři základní funkce – výměnaplynůs okolním prostředím,fotosyntézaaodpařování vody. Pokud jesucho, tak opadávají, aby zabránily ztrátám potřebné vody.
Listy jsou velmi citlivé naznečištěníprostředí, zvláště na vyššíkoncentracesloučeninfluorunebooxidu siřičitého.
Listová čepelje buď jednoduchá nebo složená z lístků. Jednoduchá čepel je buď celistvá nebo nejrůznějším způsobem členěná. Podle tvaru a členitosti čepele je celistvý list eliptičný, kopinatý, vejčitý, obvejčitý, okrouhlý, čárkovitý, jehlicovitý, kosníkovitý, trojúhlý, srdčitý, ledvinovitý, střelovitý nebo hrálovitý.
Podle okraje čepele může být celistvý list celokrajný, pilovitý, vroubkovaný, kracovitý, zubatý a vykrajovaný.
Listová čepel je členěná podle tvaru a hloubky zářezu buď dlanitě nebo zpeřeně. Členěné listy rozlišujeme podle hloubky zářezů
K listům s členěnou čepelí patří listy znožené se znoženoužilnatinou.
Listy složené mají čepel rozdělenou na samostatnélístkya podle uspořádání navřetenujsou buď zpeřené nebo dlanitě zpeřené. Zpeřené listy jsou buď sudozpeřené nebo lichozpeřené. Střídají-li sejařmavelkých a malých lístků, jedná se o list přetrhovaně zpeřený, např.brambor(Solanum tuberosum). Někteří zástupci čeledimiříkovitých(Apiaceae) a některékapradinymají třikrát i vícekrát zpeřené listy. Dlanitě složené listy jsou tvořené z paprsčitě uspořádaných lístků na konci řapíku. Podle počtu lístků jsou trojčetné – např.jetel(Trifolium), čtyřčetné – např.šťavel(Oxalis), petičetné, sedmičetné a mnohočetné, např.vlčí bob mnoholistý(Lupinus polyphyllus).
Listy také dělíme na řapíkaté (javor,lípa) a bez řapíku (dub letní). Listy bez řapíku jsou buď přisedlé nebo objímavé.
Na povrchu listu jepokožkatvořená plochýmibuňkami–epidermis. Vnější stěna je krytákutikulou. Součástíepidermisjsouprůduchy,trichomyapapily. Udřevinjsou průduchy většinou na spodní straně listů, kdežto u bylin jsou vyvinuty na obou stranách. Jejich hustota se mění podle druhu a může jich být i několik set na 1 mm². Tvar průduchu a struktura sousedních buněk je důležitým diagnostickým znakem. Přebytečná voda je z listů vylučována vodními skulinami –hydatodami, které bývají na špičce listů nebo na okraji zoubků.
Základnípletivolistu jemezofyl. Ten je u bifaciálního listu rozčleněn na svrchní –palisádový parenchyma dolníhoubový parenchym. U listů monofaciálních je palisádový parenchym na obou stranách a uprostřed je houbový parenchym. Palisádové buňky jsou protáhlé a obsahují značné množstvíchloroplastů. Houbový parenchym obsahuje méně chloroplastů, je tvořen laločnatými buňkami a vytvářímezibuněčné prostorypro výměnuplynůa vody.
Soubor svazků cévních v listech tvořížilnatinuneboli nervaturu.
Nejpůvodnějším typem je žilnatina vidličnatá, dochovaná u některýchkapradin. Tvoří přibližně stejné žilky, vidličnatě větvené, bez spojení příčnými spojkami –anastomózami. U rostlindvouděložnýchse vyskytuje nejčastěji žilnatina zpeřená a dlanitá a vzácněji žilnatina znožená.
Zestonkudo listu přecházejísvazkybez překrucování,dřevokolaterálního svazkuje tedy na vrchní alýkona vnitřní straněčepele. Kolem žilek jsouparenchymatickénebosklerenchymaticképochvy.
Listy se zakládají na vzrostném vrcholu v určitém sledu a uspořádání. Nejrozšířenější postavení listů je střídavé, při němž základy listů vznikají na vrcholu postupně. U druhů se vstřícnými listy vznikají dva listové základy proti sobě po stranách. Přeslenité listy se vyvíjejí z několika hrbolků současně v jedné rovině. Čas potřebný k založení dvou po sobě následujících listových základů se nazýváplastochron.
Sledujeme-li postavení střídavě uspořádaných listů nastonku, zjistíme, že listy leží na pomyslnégenetické spirálea tvoří svislé řady stojící nad sebou, které nazývámeortostichy.Fylotaxiemůže být vystižena počtem otáčekšroubovicea počtem listů na spirále od nulového až k následujícímu, který stojí nad ním. Poměr se vyjadřuje zlomkem, např. 2/5, 3/8. První zlomek vyjadřuje poměry u dřevin, kde listy stojí střídavě v pěti řadách a šroubovice se otočí dvakrát kolem stonku.
Způsob složeníčepelía mladých listů vpupenechse označuje jakovernace. Pokud se obě poloviny čepele přikládají k sobě, vzniká vernace složená. Při vernaci nadvinuté, podvinuté, řasnaté, svinuté nebo zmuchlané jde o charakteristické svinutí mladých čepelí vpupenech.
Vzájemná poloha listových základů v pupenu se nazývá listováestivace. Pokud jsou mladé lístky uspořádány spirálovitě, je to estivace svinutá. Jestliže se překrývají, hovoříme o estivaci střechovité.
Běhemontogenezevzniká na stonku několik rozdílných listových typů (modifikací). Naklíční rostliněbývají zřetelnédělohy, které mají především zásobní funkci.Šupinyvyrůstají ve spodní části stonku nebo chrání základy listů vpupenechdřevin. Výše na stonku pozorujeme lupenité, asimilační listy. Někdy jsou spodnější listy jednodušší a vyšší mívají čepel členitější. Pro některé rostliny je charakteristickáheterofylie(různolistost), výskyt dvou výrazně odlišných tvarů.Listenyalistencejsou redukované listové úkazy vyskytující se v oblastikvětůnebokvětenství. U některých rostlin tvoří listeny tzv.zákrov. Listeny ulipnicovitých(Poaceae) jsouplevyapluchy.
K největším přeměnám listu dochází přimetamorfózevzásobní orgány. Jsou to většinou nezelené, masité šupinycibulenebo zelené listy rostlintlusticovitých. Listovétrnyvznikají přeměnou listů spalisty, kde zesílením listových svazků vznikají trojdílné trny. Utrnovníku akátu(Robinia pseudoacacia) vznikají trny zpalistů.Listové úponkyhrachu(Pisum sativum) jsou přeměněnávřetenazpeřených listů.
Paždí(úžlabí) je místo v úhlu mezistonkema listem.