Florence Nightingalová

Florence Nightingalová(12. května1820Florencie,Itálie–13. srpna1910,Londýn,Anglie) byla anglickáošetřovatelka, autorkaodborné literaturyaprůkopnicesrovnávacílékařskéstatistiky. Pomohla snížitúmrtnostpacientů v nemocnicích řady zemí a založila první zdravotnickou školu pro dívky. Je pokládána za zakladatelkuošetřovatelstvíjakovědy. Ovlivnilazdravotní péči19.a20. stoletív celém světě.
Florence Nightingalová se narodila v zámožné, vzdělané a vlivnéanglickérodině Nightingalových, jejichž rodinným sídlem byl Embley park v Londýně. Otec William Edvard Nightingale (1794–1874) a matka Frances byli příslušníky náboženské obceunitářů. Jakonovomanželéprocestovali velkou částApeninského poloostrova(Itálie). Obě dcery se jim narodily během cesty: starší byla pojmenována Parthenope podle řecké osady, nyní místní částiNeapole) a pod jménem Frances Parthenope Verney (1819-1890) se stala spisovatelkou a žurnalistkou. Mladší Florence se narodila ve Ville Colombaia, nedaleko Porta Romana. BylapokřtěnaveFlorenciia dostala jméno Florence.
Vdětstvísi Florence málo hrála s ostatními dětmi, bývala častonemocná. Přestože byla dívka, žijící v 19. století, získala pod vedením otce vynikající vzdělání. Měla nadání promatematikuastatistiku, studovalahistorii,filosofii, klasickouliteraturu,etiku,náboženství, věnovala sehudběaumění. Naučila se několik světovým jazyků (latinsky,řecky,francouzsky,německyaitalsky). Od šestnácti let četlaHomérovyspisy a překládala spisyPlatónovy. Po celý život ji zajímalyknihya zprávy onemocnicích,zdravotnictvíahygienickýchzařízeních.
Jako ošetřovatelka nemocných pomáhala poprvé v roce 1837 během epidemie chřipky v nemocnici v jižní Anglii. Od roku 1838 cestovala s rodinou poEvropě. VPařížise Florence setkala sfeministkou, socialistkou a spisovatelkou Mary Elizabeth Mohlovou, rozenou Clarkeovou (1793–1883). I přes velký věkový rozdíl se spřátelily na dalších čtyřicet let. Díky Mary získala Florence kladný postoj k myšlenkám feminismu. Stále chtěla pečovat o potřebné, přála si stát se ošetřovatelkou. Již od dětství se u ní projevovala vysokásociální inteligencea v tomto ohledu byla podporována dědečkem z matčiny strany Williamem Smithem. Ten byl aktivním členem hnutíabolicionistů, angažoval se za osvobozeníotrokův Evropě aAmerice.
Rodiče nesouhlasili s jejími postoji, mladá žena se má úspěšně provdat a starat se o manžela a rodinu. Ale při cestách poEvropějí nebránili v návštěvách nemocnic. Florence si z těchto návštěv pořizovala podrobné zápisky o organizaci a řízení nemocnic, o dodržováníhygieny, stavebním uspořádání jednotlivých oddělení i o prácilékařů.
Zákaz rodičů jí nezabránil v dalším studiu. Odmítla také dlouholetého ctitele, protože sňatek by znemožnil plnění jejích cílů. 
V létě 1844 si Nightingaleová byla jistá, že chce zasvětit svůj život ošetřovatelství. Rozhodujícím faktorem pro její rozhodnutí bylo setkání s americkým lékařem Samuelem Gridley Howem a jeho manželkou Julií, kteří během své svatební cesty byli hosty v rodinném sídle Nightingaleových Embley Hall. Howe založil první školu pro nevidomé ve Spojených státech.
Během deseti let se rodiče smířili s jejími plány pracovat jako ošetřovatelka. V roce 1845 Florence absolvovala tříměsíční praxi v nemocnici vSalisburya další v Německé nemocnici v Londýně. V roce 1851 odjela doNěmecka,kde studovalaošetřovatelstvía pracovala vDüsseldorfu–Kaiserswerthu v nemocnici diakonie upastoraTheodora Fliednera. Také pečovala o nemocné v jejich domovech v Dörfernu a okolí. Poté odešla do Paříže, kde pomáhala v nemocniciMilosrdných sester vincentinek. V roce 1853 se vrátila do Anglie. Byla již známou osobností, získala místosuperintendantkyamanažerkyv „Institutu péče o nemocné dámy“, což byla nemocnice pro movité ženy. Pracovala zde pouze rok,ale provedla, na svou dobu řadu revolučních změn: na její popud byl vybudován výtah na jídlo z kuchyně přímo na oddělení. Sestrám ušetřila čas a práci při roznášení stravy. Vymyslela signalizační systém od lůžka pacienta ke zvonku na chodbě. Zasadila se o vybudování rozvodu teplé vody do každého patra nemocnice. Snažila se o vytvoření oddělení, kde byli pacienti rozděleni na základě svédiagnózy. Byla nejen ošetřovatelkou, postupně se stala schopnou organizátorkou i vedoucí nemocnice. Také vnovináchaktivně poukazovala na nedostatky při léčení pacientů.
Zásadním obdobím životní a profesní dráhy Florence Nightingalové byla léta 1853–1856, obdobíkrymské války, vyvolané Ruskem protiOsmanské říšis jejími spojenci:Francií,BritániiaSardinskému království. Nebyly to jen válečné boje, ale řadaepidemiía umírání ve velmi těžkých podmínkách. Když o nelidských podmínkách vlazaretechzačaly psát britské noviny, využila známosti s rodinou ministra válkySidneyho Herberta. Florence navrhla vytvořit ženskou zdravotní polní službu. Ve stejné době ji Herbert požádal, aby zorganizovala péči pro vojáky umírající v lazaretech.
Florence přijala akabinetji schválil do čela „Female Nursing Establishment of the English General Hospitals in Turkey“(Institutu ženských ošetřovatelek anglické hlavní vojenské nemocnice v Turecku).Florence spolu s 38 „zdravotními sestrami“, většinoujeptiškami, odjela 21. října 1853 doTurecka(do Scutari, což jeřeckýnázev proistanbulskoučtvrť nacházející se na asijském břehuBosporu).
Skutečná situace ve vojenské nemocnici, zřízené zkasárenve Scutari, byla mnohem horší, než psaly anglické noviny. Ve špinavých kasárnách, zamořenýchkrysamiablechami, na holé podlaze leželi nazí ranění vojáci, kteří trpěli nedostatkemhygienya absencí základní péče. Nemoci jako tyfus,choleraaprůjmyzde byly častější příčinnou úmrtí než samotná zranění. Zásadním problémem pro sestry, které chtěly pečovat o nemocné, byly překážky varmádníadministrativěi pohrdání lékařů, kteří sestry zprvu odmítali.
Po zhoršení situace v nemocnici lékaři přijali pomoc sester. Pod vedením Florence byly vybudoványtoaletyaprádelna. S pomocí méně zraněných vojáků byly vyčištěny prostory nemocnice a sestry začaly poskytovat raněným skutečnou ošetřovatelskou pomoc. Florence tak psala kromě kritických dopisů o zdejších nedostatcích i o vděčných vojácích, kteří dali její skupině sester přezdívku Band of Angels (Tlupa andělů).
Přispěla svými kritickými názory ke zlepšení dopravy raněných do Istanbulu. Vznikly první nemocniční lodě s ošetřovatelskou péčí. Bylo postavenosanatoriumveSmyrně, kde se doléčovali arehabilitovalipacienti. V Krymské válce zemřelo kolem 4000 vojáků, ale desetkrát více než na zranění v boji umírali vojáci na nemoci, které byly důsledkem nedostatečnéhygieny.Florence se snažila o změnu pomocí hygienických opatření (např. pravidelné měněníložního prádla, adekvátní osvětlení, větrání, zdravější strava). Významný pokles úmrtnosti potvrdil souvislost mezi hygienou a zdravím.
Pracovala v nemocnici i v noci a chodila za nemocnými s lampou. V anglickém tisku získala přezdívku „The Lady with the Lamp“ (dáma s lampou), často tak byla i zobrazována. Její zdraví ovlivnilo onemocnění „krymskou horečkou“, trpěla téžposttraumatickým stresovým syndromema takésyndromem z vyčerpání. To jí však nebránilo pracovat nejen jako ošetřovatelka, ale angažovala se ve výchově a vzdělávání sester i ve změnách ve zdravotnictví.
Ještě při pobytu na Krymu se Florence snažila prosazovat své nápady a změny, ale byla si vědoma, že jako žena bude těžce prosazovat nějakéreformy. Zvolila proto osobní setkání s královnouViktoriíaprincem Albertema nabídla vytvoření komise pro reformy vojenského zdravotnictví. Královna souhlasila a komise byla ustanovena. Florence vzdělaná v matematice a statistice shromažďovala data z vojenských nemocnic, která detailně zpracovala v osmisetstránkové zprávě pro členy komise. Vytvořila a prakticky využívalagrafy, které uvedla v publikaciZápisky o armádě a nemocnici.
Po úspěšné reformě britské armády se v roce 1858 stala konzultantkou a reformátorkou při řešení zdravotních a hygienických problémů vindickéarmádě. Úmrtnost místních vojáků byla nejvyšší ze všech anglickýchposádeka proto na doporučení Florence byla zřízena královnouKrálovská zdravotní komise pro Indii. Florence vytvořila dotazníky pro vojenské jednotky v Indii. Závěrečná zpráva, kterou zpracovala komise podle informací z dotazníků, měla přes 2000 stran. Florence z ní vytvořila publikaci, která měla 23 stránek a byla doplněna grafy a diagramy. Kopii dostala královna, vláda a všechny osoby, které ji mohly využít. Na této reformě pracovala více než pět let.
Její práci použila také zakladatelka ošetřovatelství vAmerice, Linda Richardová. Sloužila také jako inspirace pro sestry vAmerické občanské válceavláda Uniese na Florence obrátila o radu při organizacipolních nemocnic. Poskytla své znalosti vefrancouzsko-pruské válce, ve válce vEgyptěaSúdánua vJižní Africe.
Správně pečovat o nemocné podle Florence znamenalo splnění pěti bodů: zdravé prostředí, čistý vzduch, funkční odpady, čistota a světlo. Neměla ráda holé stěny v nemocničních pokojích, požadovala barvy na stěnách a květiny, které „pomáhají uzdravovat“. Své zásady popsala v knizeZápisky o ošetřovatelství.
Využila odměny a dary od královny Viktorie a s použitím vlastních úspor založila fond. V roce 1860 založila při nemocnici Sv. Tomáše v Londýně první necírkevní ošetřovatelskou školu založenou na moderních vědeckých principech. Celý život podporovala vzdělávání sester, byla přesvědčena, že dobře ošetřovat může jen vzdělaná, inteligentní, tvořivá a samostatná žena – ošetřovatelka. Ve škole, kterou založila, vyučovali lékaři,teoretickávýuka se střídala spraktickouu lůžka nemocného. Při praktické výuce studentky nosilyuniformy, které sama navrhla. Ve škole se vzdělávalo mnoho cizinek (Dánky,Němky,Finky,ŠvédkyaFrancouzky). Od roku 1862 se v ošetřovatelské škole začaly vzdělávat taképorodní asistentky. Florence založila v roce 1889 Britskou asociaci sester a na její práci se aktivně podílela.
Od roku 1864 se Florence zajímala o projekty domácí ošetřovatelské péče,porodnicavojenských kasáren. Do té doby byli muži, ženy i děti umisťováni na pokojích společně. Florence jako první vytvořilapavilonypro odděleně poskytovanou péči. Také přispěla ke zřizování nemocnic pro duševně choré a tím oddělilapsychiatrickynemocné od ostatních pacientů.
Roku 1869 otevřela Florence spolu s lékařkouElizabeth Blackwellovouvysokou školu medicíny pro dívky.
Tato výjimečná, pečující, silně věřící a neuvěřitelně vytrvalá žena bojovala zapráva žen, usilovala pro ně o lepší pracovní podmínky. Snažila se o zmírněnítrestůi proprostitutky.
Florence Nightingalová patří v historii mezi nejvíce publikující ženy, napsala přes 200 knih, článků a zpráv, které jsou věnovány ošetřovatelství a zlepšení zdraví. Nejvýznamnější jsou snad "Poznámky k ošetřovatelství", které se stalyučebnicína školách pro ošetřovatelky. Jejíkorespondenceobnáší více než 15 000 dopisů. Články oOsmanskýchlázních se podílela na rozvoji lékařské turistiky.
Pravděpodobně od roku 1857 byla Florence Nightingalováinvalidnía od roku 1897 byla upoutána na lůžko až do konce života. Zhoršil se jí zrak a 10 let před smrtíoslepla.Dožila se 90 let a dne 13. srpna 1910 zemřela ve svém bytě v Londýně. Je pohřbena na hřbitově u kostela sv. Markéty v East Wellow, nedaleko rodinného sídla Embley Park.
Během života obdržela řaduvyznamenání– např. německý kříž „Za zásluhy“, francouzský kříž „Za zranění v boji“.Od královny Viktorie obdržela jako uznání své práce Královský Červený kříž a jako první žena v historii v roce 1907 britský Řád za zásluhy pro britské impérium.Mezinárodní červený křížzřídil na její počest v roce 1912 Medaili Florence Nightingalové. Ta je udělována nejlepším ošetřovatelkám nebo zdravotním sestrám světa.
Den jejího narození – 12. květen – byl ustanoven jako Mezinárodní den zdravotních sester. Sestry po celém světě zakončují svá studia tzv. Slibem Florence Nightingelové, jímž se zavazují dodržovat zásady ošetřovatelské práce.
Jejíportrétse objevil nabankovkáchapoštovních známkách. V Londýně bylo založeno muzeum Florence Nightingalové.
Na svém 144. zasedání označila Výkonná radaSvětové zdravotnické organizace(WHO) rok 2020 za „Rok sestry a porodní asistentky“ na počest 200. výročí narození Florence Nightingalové.
Britsko-izraelský umělec Ron Arad navrhl a nechal vyrobit pro zdravotníky roušky podle fotografie Florence Nightingalové, které nosí přední světoví lékaři.
Spoluzakladatel Červeného křížeJean Henri Dunantprohlásil: