Dominikánský klášter (České Budějovice)

Dominikánský kláštera k němu patřícíkostel Obětování Panny Marieje, společně s částmi opevnění, nejstarší gotickou stavbou v Českých Budějovicích. Nachází se na severozápadě historického centra města mezi Českou ulicí, slepým ramenemMalšeaPiaristickým náměstím, kde býval ve středověkuměstský hřbitov. Na stěnách křížové chodby i kostela se nachází velké množství středověkých nástěnných maleb. V letech 1785–1871 (po odchodu dominikánů v souvislosti sjosefinskými reformami) zde bylopiaristické gymnázium, ve kterém studovalo mnoho známých osobností.Dnes se v klášteře, který je chráněn jakokulturní památka České republiky,nacházízákladní umělecká škola.
Vznik dominikánského kláštera v Českých Budějovicích s dodnes zachovalou gotickoukřížovou chodbouje neodmyslitelně spjat se vznikem města samotného. Klášter, stejně jako město, nechal založit český králPřemysl Otakar II.Město bylo založeno roku 1265, klášter tedy vznikl pravděpodobně již o pár let dříve. Pozemek pro jeho stavbu udělil jménem králelokátorČeských BudějovicHirzo z Klingenbergu. Z roku 1267 pochází zpráva o založení kaple svaté Markéty. Klášterní kostel byl vysvěcen v roce 1274.
Město se ještě zaPřemyslovaživota zařadilo do seznamu královských měst a klášter od samého počátku spravoval řáddominikánů. Klášter byl, jak bylo v té době obvyklé, součástí městského opevnění. Z původně raně gotického komplexu se zachovala především křížová chodba a kostel Obětování Panny Marie. Zbytek kláštera byl mnohokrát přestavován a plány byly měněny dokonce i v průběhu stavby ve třináctém století. Kostel byl pravděpodobně dokončen jako první na počátku 14. století, konventní budovy až v jeho průběhu.
Křížová chodba byla také budována postupně. Po založení kláštera ve 13. století měla plochý dřevěný strop. V druhé stavební fázi po polovině 14. století bylo zaklenuto severní křídlo křížové chodby (přiléhající ke kostelu) pěti klenebními poli. V poslední třetině 14. století bylo šesti klenebními poli zaklenuto východní křídlo a jižní křídlo se studniční kaplí, která vyčnívá dorajského dvorauprostřed. Jako poslední bylo opět šesti poli zaklenuto západní křídlo křížové chodby (směrem k Malši). Oproti ostatním křídlům zde stavitelé zúžili okna a k zaklenutí použily cihly místo kamene.
Po polovině 15. století byla vystavěnaklášterní věžs kaplí starověkých římských mučedníkůsv. Felixe a Adaukta(také zvanáčeská kaple).
V 16. století byl klášter postižen podstatným snížením počtu řeholníků v důsledku morové epidemie v roce 1520, požárem kláštera v důsledku úderu blesku v roce 1521 a dalším požárem v roce 1560. V druhé polovině 16. století proto byla správa kláštera svěřena městské radě, která část klášterních budov využila pro mincovnu,dále zde byl sklad soli a řemeslnické dílny. V poslední čtvrtině tohoto století pak dominikáni začali usilovat o navrácení svého majetku.
Četné přestavby jsou důsledkem četných požárů v letech 1381, 1469, 1521 a 1560. Nejničivějším však byl požár roku 1723, při kterém vyhořely konventní budovy a byly radikálně přestavěny. Roku 1785 byl klášterJosefem II.zrušen a objekt převzalipiaristé, kteří zde zřídili kolej a gymnázium. Piaristy v roce 1885 nahradiliredemptoristé; z doby jejich působení pochází novogotická přestavba kláštera; budovy kláštera opustili v roce 1949.
Ve druhé polovině 20. století se zde vystřídala lidová škola umění, finanční úřad, Akademie Komenského a byla zde i školní jídelna. V roce 1993 pak bylo nalezeno množství nástěnných maleb velké hodnoty v celém objektu, velká část z nich pochází již ze čtrnáctého století. Dnes bývalý klášter využívá Základní umělecká škola a kostel patří pod českobudějovickou diecézi.
Exteriér samotného kláštera je, na rozdíl od klášterního kostela, značně poznamenán četnými, předevšímbarokními, přestavbami. Ty jsou viditelné na celé venkovní fasádě, především na střešním přístavku s výraznýmibaroknímioválnými okny. Barokní přestavba se podepsala také na původněgotickévěži, ze které zůstalo jen jednogotickéokno v přízemí, jinak je celá věž, včetněbaroknícibulové báně, přestavěná. Též všechny venkovníportálymajíbaroknípodobu, krom jedinéhogotickéhov severní části východní zdi kláštera.
Dále si v exteriéru zachovalagotickývzhledarkádakřížové chodby a první patro směrem do rajského dvora. Geometrie oken se v původní podobě nedochovala, v oknech zůstalo jako upomínka pouze bohaté novogotické dělení ve dvou obloucích křížové chodby a v novogotickém přístavku ve dvoře.
První z lomených oblouků v křížové chodbě obsahuje malý sedlový portál, zašpičatěléjeptišky, kružby s čtyřlisty a vrchol oblouku je zdoben další kružbou, doplněnou flamboyantními plaménky. Druhý lomený oblouk je členěn obyčejněji, ale o to hustší sítí sférických trojúhelníků a kružby s troj- a čtyřlisty. Úzká okna na pětibokém přístavku ve dvoře jsou členěna prostě na dvě jeptišky a sférický trojúhelník s trojlistem.
Zdi a klenby křížové chodby kláštera byly ve středověku pokryty nástěnými malbami. Tyto malby byly postupně odkrývány během projektu celkovérestauracekřížové chodby mezi lety 2006 až 2011.
V severním křídle křížové chodby napravo od jihovýchodního vstupu do kostela se nachází tři mariánské výjevy, z nichž nejlépe dochovaný je horní výjevPanny Marie Ochranitelky, která pod rozevřeným pláštěm ukrývá pod svou pravou rukou zástupce církevní moci a pod svou levou rukou zástupce světské moci. Dvě ze světských postav mají panovnické koruny připomínající korunyřímských králů. Korunovaná postava s vousem klečící blíže k Marii je tedy zřejmě vyobrazenímčeského králeKarla IV.a bezvousá postava klečící za ním je zřejmě jeho synVáclav IV.To umožňuje poměrně přesnou dataci této malby, protože Václav IV. byl zvolen římským králem v roce 1376 a Karel IV. o dva roky později zemřel. Mezi 5. a 7. květnem 1378 navíc císař Karel IV. pobýval se svým sedmnáctiletým synem v Českých Budějovicích a vedl zdeříšskájednání a malba tedy patrně vznikla při této příležitosti. Dále se pod horním výjevem Panny Marie Ochranitelky vlevo nachází výjevZvěstování Panně Mariia vpravoNavštívení Panny Marie.
Další dobová vyobrazení Karla IV. a Václava IV. se mimo České Budějovice dochovaly jen vesvatovítské katedrále, vMostecké věži na Starém městě pražském, naKarlštejněa naVotivním obraze Jana Očka z Vlašimiz roku 1371, který má k českobudějovickému vyobrazení nejblíže.
Nalevo od jihovýchodního vstupu do kostela se nachází freska s námětemZákon a milost. Dále doleva následuje výjevUkřižování Krista. Výjev je zasazen do trojdílého portálu. V největším portálu uprostřed je samotá scéna ukrižování Ježíše s dvěma lotry ukřižovanými po stranách, pod křížem stojí Panna Maria po Ježíšově pravici,Jan Evangelistapo jeho levici a spodek kříže objímáMáří Magdalena. V malých postranních portálech je vlevo vyobrazensv. Ondřeja vpravo neznámá světice s korunou. Pozadí celého výjevu tvoří krajina se siluetou hradu. Stylově a tedy i dobou vzniku je tomuto výjevu Ukřižování Krista blízký mariánský cyklustrhosvinecké archy, který je datován mezi roky 1485 až 1515.
Na dalším klenebním poli se dochovala černá kresba zobrazujícíVidění svatého Augustina. Jde o kresbu pozdně gotickou, snad z poslední třetiny 15. století. Na sousedním poli je útržkovitý výjevPosledního soudu. I zde se jedná o pozdně gotickou malbu s vodorovnou kompozicí, kterou sdílí např. výjev Posledního soudu vkostele sv. Máří Magdaleny ve Chvalšináchz roku 1514. Posledním výjevem v severním křídle křížové chodby je menší Ukřižování Krista zespodu ohraničené pozdější barokní hornířímsoudveří. Ježíš visí na zeleném kříži, který svou barvou odkazuje naStrom života. Pod křížem stojí postavy Panny Marie a Jana Evangelisty a spodek kříže objímá Máří Magdaléna. Napravo jsou namalovány ještě dvě klečící postavy muže a ženy. Nad nimi jeerbse třemi cimbuřími nad sebou - v červené, černé a opět červené barvě - na stříbrném poli. Tento erb patřírodu vladyků z Vojslavic, kteří měli majetky na jihu Čech a jejichž členové byli několikrátpurkrabímivJindřichově Hradci.
Na západní stěně severozápadního rohu se nachází výjevsvaté Anny Samotřetí. Ve spodu výjevu jsou dvě laické postavy donátorů - muže a ženy. Podle formálních znaků malby vznikl obraz sv. Anny Samotřetí v podobné době jako tři mariánské výjevy v severním křídle. Portál s malbami vešpaletáchvedl pravděpodobně do kaplesv. Michaela Archanděla. Ve fragmentech těchto maleb lze spatřit takésv. Erhardasmitrouabiskupskou berlou. Jde o nejstarší dochované nástěnné malby v klášteře pocházející pravděpodobně již z počátku 14. století. Na dalších klenebních polích jsou různé dekorativní prvky, především ornamentální kruhy. Výjimkou je pak západní pole v jihozápadním rohu, kde je gotická výzdoba překryta barokní malbouKorunování Panny Marie.
V jižním křídle se malby částečně dochovaly jen v jihovýchodním rohu křížové chodby. Ve dvoulunetáchjde o výjevyKřtu PáněaSmrti Panny Marie, na samotné klenbě jsou pak vyobrazeničtyři církevní otcovése symbolyčtyř evangelistů. Dobře dochované jsou postavysv. Jeronýmav červenémkardinálskémoděvu asv. Řehořespapežskou tiárouna hlavě. Tyto postavy vykazují formální podobnosti např. s postavami z obrazuOlivetské horyodMistra Třeboňského oltářenebo s postavouMadonyzepitafu kanovníka Jana z Jeřeně. Spolu s nimi se tento obraz čtyř církevních otců řadí do tzv.krásného slohu, který byl mezinárodně populární v době vrcholného středověku.
Ve východním křídle se malby dochovaly jen velmi útržkovitě a není možné určit jejich náměty. Z lépe dochovaných útržků lze odhadnout, že jde o malby pozdně gotické zhruba z přelomu 15. a 16. století.
V areálu kláštera od jeho vzniku po současnost existovala řada kaplí. I ty, o nichž se dochovaly písemné doklady, jsou v nich mnohdy jen okrajově zmíněné, například v souvislosti s opravou nebo výmalbou. Přesto je počet doložených známých kaplí značný:
Stála přinejmenším do požáru 1463 v místě současnéBílé věže, jejíž stavba je v záznamech lokalizována vkapli svaté Alžběty(doslova „in capella Sanctae Elisabethae“).Zanikla.
Přistavěná k severní lodi kostela a přístupná odtud. Zmiňována je v souvislosti s Velikonocemi 1887, kdy byla vybavena božím hrobem. V období regotizace se do kaple přesunul původnítabernáklz hlavního oltáře, starýmilostný trůna obraz Panny Marie ustavičné pomoci.Datum vzniku kaple pravděpodobně není doloženo, existují odhady o 17. až 18. století. Existuje dosud.
Jedna (starší) ze dvou samostatných hřbitovních kaplí, v roce 1755 nahrazena novější stavbou.
Gotická nika ve stěně oddělující jižní loď kostela od křížové chodby. Původně zasvěcenasvatému Vavřinci(viz též), později zazděna a znovuobjevena v letech 2019–2020.
Zvaná téžČerná kaple. Poloha není zcela jistá, roku 1910 se jiJosef Watzlsnažil ztotožnit s kaplí svatého Dominika, což však neodpovídá historickým událostem. Pravděpodobněji předcházelakapli svaté Anny(přiléhala bočně k severní lodi). Za období barokizace byla výrazně přestavěna („která jako z gruntu jináč vystavena a rozšířena jest“), 1. dubna 1678 vysvěcena a 6. srpna 1678 doplněna novým oltářem. Roku 1722 byla vČerné kaplizřízena krypta pro dominikánské řeholníky.
TakéČeský kostel,pehmissen kappeln. Předpokládá se, že zde probíhaly bohoslužby nebo kázání v češtině. Rozkládala se u východního okraje konventu. V období baroka byla uváděna v přízemíBílé věže, ale záznamy o opravě Rynešem z Holubova z roku 1464 (tedy před vznikem věže) dokládají, že existovala dříve než věž. Lze proto předpokládat, že přízemí věže bylo otevřeno do přiléhající místnosti konventu a celý tento prostor byl chápán jakoČeská kaple. 1481 dostal malíř Mikuláš zaplaceno za vymalování. V letech 1515–1518 nechali městem dosazení kostelníci kapli vydláždit. Před rokem 1613 byla obnovena kaple, „která sloužila k českým kázáním“; kázal v ní polský kněz Abraham. Snad kolem roku 1676 prošlo přestavbou východní křídlo konventu, které mj. vytvořilo nový klenutý prostorČeské kaplenavazující na přízemí věže a v jižní stěně vybavený nikou určenou pravděpodobně prooltář.
Nejpozději roku 1488 bylo přízemí věže denominovánosvatým Felixi a Adauktovi.
Za éry piaristů byla roku 1855 uváděna tzv.domácí kaple, vedle níž se měl nacházet hostinský pokoj. Za redemptorisů se roku 1908 uvádí zřízení a vysvěcenídomácí kaple. Jde prakticky jistě o obdélníkový prostor v patře nad studniční kaplí vybavený pětibokým závěrem, barokní valenou klenbou s lunetami, doposud zachovalými freskami a redemptoristickým řádovým znakem uprostřed klenby. Existuje a v současnosti se využívá jako učebna základní umělecké školy.
Chórová kaple jižní lodi, původně gotická. Roku 1679 nabídl převor městu, aby opravou kaple odvrátilo morovou epidemii, což si město nemohlo hned dovolit, takže k barokní přestavbě došlo až 1686. Průčelí neslo městský znak, v létě 1687 byla vybavena oltářemsvatého Dominika. Během regotizace na konci 19. století byl závěr opět stržen a kaple přestavěna na současnousakristii. Vzniklo ploché novogotické průčelí s hrotitým oknem, rozetou a nikou pro soškuPanny Marie Budějovické. Na rozdíl od severní chórové kaple není vkapli svatého Dominikadoloženo pohřbívání.
Požár 14. dubna 1463, při kterém shořela původní dřevěná zvonice, pravděpodobně zničil ikapli svaté Doroty. Byla obnovena, neboť je roku 1516 doložena oprava střešní krytiny.Nedochovala se.
Byla zřízena v přízemíBílé věže(čímž se částečně překrývá s předpokládanou polohouČeské kaple). Doložena je odkazem v závěti z roku 1488 a znovu 1493, kdy z ní Kryštof Tkadlec odcizil stříbrnou ruku (relikviář), za což byl upálen na tehdejším židovském hřbitově. Úlomkovitě dochované fresky v kapli byly restaurované v roce 1998.Podle postavy rytíře stojícího v jednom z výjevů vedle vyvráceného stromu lze odhadnout, že se jednalo o cyklus maleb ze života obou světců, protože vyvrácení pohanského stromu je jedním ze skutků, které jsousv. Felixovipřičítány (např. v textuLegendy Aurey).Kaple dosud existuje, ale není veřejně přístupná.
Nahradila původníkapli svatého archanděla Michaela. Vystavěna dominikány v letech 1755–1756 a vysvěcena 29. září 1756.Zanikla.
V souvislosti s požárem roku 1381 bývá zmiňovánakaple svatého Jiří, která společně s klášterní knihovnou byla jediným objektem v areálu, který oheň nepoškodil.Předpokládá se, že jde o dochovalou místnost přístupnou ze severozápadního rohu křížové chodby, čemuž nasvědčuje stáří doložené lomeným záklenkem vstupu a fragment výmalby s texty provedenými písmem používaným před rokem 1300. Nález zbytků konzolky a terakotového žebra poukazuje na původní křížovou klenbu. Podlahu tvoří středověká malta litá na vrstvu valounů.
Prostor původně zasvěcený svaté Markétě, později Panně Marii Budějovické. Po roce 1785, kdy se do kláštera nastěhovali piaristé, byl obraz Panny Marie Budějovické přenesen ze severní chórové kaple na hlavní oltář a uvolněná kaple zasvěcena řádovému světci,svatému Josefu Kalasánskému. Během regotizace za redemptoristů došlo v létě 1865 k demolici kaple. Vycházela z domněnky, že jde o mladší barokní přístavbu. Během demolice rozpoznal starožitníkFrantišek Stulíkgotické zdivo a zalarmoval konzervátoraJana Erazima Vocela. Stavební komise se však omyl rozhodla zahladit urychlenou demolicí, takže do Budějovic vyslaný znalecJosef Mockeruž mohl pouze potvrdit, že kaple skutečněbylagotická. K realizaci Mockerova návrhu obnovy gotické kaple nebyly prostředky ani vůle.
Kapitulní síně žebravých řádů bývaly využívány jako cechovní nebo laické kaple, v jižních Čechách například v Českém Krumlově nebo Jindřichově Hradci. Pravděpodobně tomu jinak nebylo ani v Českých Budějovicích, což dokládákonsekračníkříž, jenž se dochoval na západní stěně původní kapitulní síně.Existují některé zdi.
V srpnu 1466 bylo malíři Jankovi vyplaceno 5 kop grošů za práci v kapli svaté Kateřiny, v následujícím roce 7 kop a 30 grošů za malbu tabule do téže kaple. Znovu je zmíněna roku 1480. Pozoruhodné je, že snad měla vlastní kůr („amb chor in sand Katrein Kchopelln“).Poloha známa není, nezachovala se.
Ve stížnosti převora Maffea z roku 1603 adresované císaři, v níž je popisován neoprávněný zábor části kláštera mincmistrem, převor mj. uvádí, že malá kaple je využívána nedůstojně jako sklad.
Chórová kaple severní lodi měla vzniknout z popudu králePřemysla Otakara II.roku 1267na počest jeho zesnulé manželkyMarkéty Babenberské(†1267). Jedna z prvních sakrálních prostor v objektu kláštera. Barokně přestavěna nakapli Panny Marie Budějovické.
Obraz Panny Marie Budějovické visel původně na předposledním sloupu na levé straně kostela. Okolí je – nejspíš z důvodu oddělení mříží a provozování mariánské liturgie – ve zprávě z roku 1613 (a snad i v souvislosti s darem z roku 1607) chápáno jako kaple Panny Marie.
V letech 1633–1634 nechalDon Baltazar de Marradaschórovou kapli severní lodi (původně gotickou a zasvěcenousvaté Markétě) barokně zrekonstruovat (gotický závěr byl vybourán a nahrazen barokním, vznikla kupole se střešní lucernou) a 7. května 1634 byl do ní slavnostně přenesen obraz Panny Marie Budějovické (vizkaple Panny Marie). Marradas s kaplí počítal i jako s rodovým pohřebištěm a kromě něj zde měl spočinout i jeho synovec Francisco (1655).Část tzv. stříbrného oltáře se dochovala v kapli svaté Anny.Později byla kaple zasvěcenasvatému Josefu Kalasánskému.
Archeologické výzkumy v letech 1993–1995 potvrdily existence prvotní svatyně v místech současného presbytáře. Šlo patrně o pravoúhlou kapli, jejíž stavba byla zahájena kolem roku 1265 a která byla vysvěcena v roce 1274. Od konce 70. let 13. století vznikalo zdivo presbytáře a někdejších bočních kaplí současného kostela. V určité fázi výstavby byla tato prvotní kaple vybourána.
Prostor vybíhající z křížové chodby do rajského dvora se šesti žebry klenby a pěti okny s pozdně gotickými kružbami vznikl nejspíše roku 1360. Mohl by souviset s daremViléma ze Stradonicz předchozího roku, jemuž je možné přisuzovat erby se střelou ve východním křídle ambitu. Patro nad studniční kaplí, tzv. domácí kaple, vzniklo později. Krov pochází z doby po požáru 1728, vznikl ovšem ze stromů skácených ještě před ním (1726–1727).Studniční kaplesloužila k očistě před jídlem, dochovala se.
Nejasná zůstává lokalizace tzv.švábské kaplezmiňované roku 1480 („in des schbabn kapelln“).
Jindřich Librariusbyl podle zmínky z roku 1659 pohřben v kapli svatého Vavřince vkostele Obětování Panny Marie.Není známo, zda byly ostatky do kaple přemístěny až v době baroka, nebo v ní byl pohřben bezprostředně po úmrtí. Kaple v době pohřbu mohla existovat (případně být k tomuto účelu zřízena), neboť právě rok 1281 bývá některými literárními prameny spojován se vznikem kostelního trojlodí (kaple byla dávána do souvislosti s jižní stěnou lodi).Podle informací z doby baroka byly ostatky uloženy za oltářemsvatého Vavřince. Ten byl později nahrazen oltářemsvaté Barbory.V kapli stála dřevěná socha s nápisem uvádějícím, že léta páně 1281 zemřel blahoslavenýJindřich Librarius, první převor kláštera. Socha se nezachovala. Kaple v podobě gotické niky ve stěně oddělující jižní loď od křížové chodby byla objevena v lednu 2019 a pro účely průzkumu částečně otevřena v lednu 2020.
Roku 1722 zaplatil císařský výběrčí mýta Jan Czeschek stavbu druhé hřbitovní kaple denominovanésvatému Vintíři. V listopadu 1761 ji na vlastní náklady nechal opravit a vymalovat měšťan Paul Grosshopf.Zanikla.
Předpokládá se, že po vznikuBílé věžebyly cennosti ukládány v jejím prvním patře, které podle některých historiků mohlo sloužit jakopokladnice.
Před rokem 1450 vznikla (dosud dochovaná) oboustranná relikviářová desková malba. Z jedné strany zachycujeBolestného Krista, z druhé svaté Felixe a Adaukta, mezi nimiž je umístěn kruhový skleněný relikviář, který podle páskových nápisů (De ligno dni;s. Felicis et Adaukti m;s. Petri appli) obsahuje dřevo svatého kříže, ostatky svatých Felixe a Adaukta a ostatkysvatého Petra.V roce 1491 získal klášter ostatkovou desku darovanou knězem Mikulášem (působil jakooltářníksv. Zikmunda v budějovickém farním kostele a snad jako farář vBrloze). Tato deska, zdobená kameny, obsahovala trn zKristovy koruny, kus kamene ze sloupu, na němž byl Kristus bičován, útržek Kristovy tuniky, vlasy a lem roucha Panny Marie, část Stromu života a jiné.Roku 1493 je zmiňovánrelikviářv podobě stříbrné ruky, tehdy uložený v kapli svatého Felixe a Adaukta.Při opravě v roce 1855 byla v původním podstavci sochysvatého Vincence Ferrerskéhood sochařeJosefa Dietrichanalezena schránka s ostatkysvatého Adauktaasvaté Konstancievěnovanými papežem.
K založení kláštera Přemyslem Otakarem II. se váže i několik legend vysvětlujících i název města. Dle jedné legendy Přemysl Otakar slíbil, že založí klášter na tom místě, kde se k němu donese novina o narozeném potomkovi. To se stalo na soutoku řek Vltavy a Malše a král prý zvolal „Bude jich více“ myslíc na další děti. Odtud název Budějovice.
Jiná legenda praví, že onen Přemyslův výrok byl vyřčen v souvislosti s rozrůstající se osadou dominikánů, která dala vzniknout městu. Ačkoli byly Budějovice založeny tzv. „na zelené louce“, přítomnost menší osady ještě před založením je doložena. Jiné prozaičtější teorie dávají do souvislosti název města s Vítkovským šlechticem Budivojem.
Žádná z verzí však nepopírá fakt, že klášter stál dříve, než město samo, což ostatně tvrdil i budějovický spisovatel Jan Stryal v šestnáctém století. Stryal zastával verzi o narození potomka, které oponovalBohuslav Balbíns tezí, že klášter byl založen z důvodu Přemyslova zbožného přání mít potomka se svou první ženouMarkétou z Babenbergu.