Mezinárodní společnost pro vědomí Kršny

Mezinárodní společnost pro vědomí Kršny(angl. zkratka ISKCON), známá též jako hnutíHaré Kršna, je náboženská organizace vycházející z kulturních a duchovních tradic bengálskéhovišnuismu(neboli gaudíja vaišnavabád). Společnost byla založena 13. července 1966 v New Yorku. Jejím zakladatelem byl indickýguruA.C. Bhaktivédanta Svámi Prabhupáda, který připlul do Spojených států amerických v roce 1965 za účelem šíření povědomí o tomto náboženském učení, které podle tradice sahá až k samotnému bohu Kršnovi. Prabhupáda tak dle svých slov následuje pouze pokyny svého duchovního mistraBhaktisiddhánty Sarasvatího, který v roce 1920 založil náboženskou organizaci Gaudíja math, z které Prabhupáda vycházel.
Mezinárodní společnost pro vědomí Kršny bývá obvykle akademiky označována jako jeden z projevů tzv. nových náboženských hnutí.Toto označení však mnozí členové nepřijímají a tvrdí, že toto hnutí bylo sice založeno v druhé polovině 20. století, ale že jeho kořeny sahají hluboko do minulosti lidstva, a to přinejmenším do tzv.védského období, které ovšem členové hnutí situují do mnohem starších dob, než jak je toto období tradičně definováno historiky.
Také je možné se setkat s označením neo-hinduismus.To je nicméně také problematické, neboť samotná kategorie hinduismu je vlivem postkoloniální kritiky apostmodernyvnímána jako zcela nevhodný, a dokonce i škodlivý nástroj k popisu náboženského života Indie.Této kritice se nevyhnula ani kategorie náboženství, jejíž problém tkví hlavně v tom, že je postavena na křesťanských hodnotách Západní Evropy. A navíc tu zůstává problém, nakolik je možné hnutí Haré Kršna opravdu označit za hinduistické hnutí, které se ve všech ohledech přidružuje klasického hindiusmu.
ISKCON sice není jediným případem višnuismu na Západě, je však jeho dominantní formou. Vedle tohoto hnutí existuje řada ostatních společností: Mise PánaČaitanji,Bhakti márga(Svámi Višvánanda) apod. Tedy ne všichni příznivci a následovníci čaitanjovského bhaktického hnutí musí být nutně členové Mezinárodní společnosti pro vědomí Kršny. Existuje řada praktikujících věřících, kteří z hnutí odešli s touhou zajistit jeho nápravu (viz tzv.ISKCON revival movement), nebo dokonce na toto hnutí a prabhupádovskou tradici vůbec nenavazují.
Zásadní myšlenky a učení hnutí sahají minimálně do 16. století do oblasti východní Indie, kde se narodil a svůj život strávil světecČaitanja Mahárabhu. Tento zbožný asketický mnich a reformátor, který je příslušníky hnutí považován za jedno z Kršnových vtělení (avatár), je známý především svoji oddanou láskou k bohu, nebolibhakti. Čaitanja Maháprabhu se stal zakladatelem tzv. sankírtanového hnutí, které spočívá především ve společném zpívání svatých jmen v ulicích a v kázání učení bhakti-jógy. Hnutí Haré Kršna je z velké části postaveno na předpovědi, že jednoho dne dojde k tomu, že zpívání svatého jména boha Kršny bude rozšířeno v každé vesnici a městě.Prabhupáda často zdůrazňoval, že jeho kazatelská mise na Západ je pouze snahou naplnit přání jeho duchovního mistra, který toužil potom ať jeho žáci kážou v anglicky mluvících zemích.
Prabhupádovy snahy o šíření čaitanjovského hnutí a v posledku i snahy o založení mezinárodní organizace sahají ještě do doby před odjezdem do USA. Jedná se především o vydávání časopisu Back to Godhead a založení tzv. Ligy oddaných.
Ve svých stanovách hnutí Haré Kršna zmiňuje několik podstatných bodů, které hodlá ve svém programu naplnit. Jedná se především o:
Hlavním správním orgánem tohoto hnutí je řídící komise tzv. Governing Body Commision (GBC), která byla ustanovena 28. července 1970 a jejíž základní zodpovědností je šířit dále Prabhupádovo poslání a vykonávat instrukce jím ustanovené. Sekundárně se tento orgán stará o výkon moci a udržování vnitřní jednoty organizace. GBC má dohlížet nad vedením a nad duchovními standardy jednotlivých kazatelských center a chrámových středisek hnutí. Z počátku bylo členů jedenáct, nicméně organizační struktura se časem vyvinula. V rámci GBC funguje i řada dalších pozic a dílčích orgánů. Jedním z nich jsou místní správní tělesa, neboli tzv. Regional Governing Bodies (RGBs), která mají na starost konkrétní geografickou oblast světa; na regionální úrovni zodpovídají za implementaci nařízení vzniknutých z iniciativy GBC, za řešení lokálních konfliktů, za vytváření návrhů pro další vývoj aj.
V praxi se má věc tak, že každý chrám či kazatelské centrum spravuje představený chrámu (tzv. temple president), který je zodpovědný za chod celé lokální komunity: jak co se týče edukačních programů, chrámového uctívání božstev, vývoje kongregace, tak co se týče finančních záležitostí nebo obecně dohlížení na dodržování duchovního standardu. Jeho spravování je zároveň pod dohledem oblastního tajemníka ( tzv. zonal secretary), který je členem GBC. Nad ředitelem chrámu stojí oblastní rada, která je zase pod dohledem některého z členů GBC, přičemž tento pověřenec rozhoduje o strategických otázkách hnutí v daném regionu; jmenuje či odvolává chrámové vedoucí. V současné době GBC skýtá třicet čtyři členů, kteří se každoročně schází v Majápuru v západním Bengálsku.
GBC bylo tedy ze začátku primárně založeno z toho důvodu, aby se usnadnila organizační správa tohoto hnutí a aby usnadnila Prabhupádovi práci především v rámci organizace hnutí za jeho života a zvláště po jeho smrti. Nicméně dalším důvodem založení tohoto orgánu je také misionářská a propagační činnost v podobě distribuce knih a literatury, otevírání nových kazatelských center a vzdělávání nových oddaných, což vše probíhá za doprovodu a pomoci GBC. O vydávání knih se stará nakladatelstvíThe Bhaktivedanta Book Trust(BBT), které bylo založeno Prabhupádou v březnu roku 1972.V rámci hnutí existuje řada speciálních ministerstev, která se soustředí na problémy v oblasti zdraví a blahobytu, vzdělávání v uctívání božstev či v oblasti ochrany krav.
Následující pasáž obsahuje seznam a krátký popis základních konceptů a praxe oddaných Kršny:
Kořeny hnutí Haré Kršna v Česku sahají už do obdobíČSSR. Jedním z prvních českých žáků Prabhupády se stal v roce 1976 Džajgurudéva dása, který rozdával knihy po celé západní Evropě. Prabhupáda již v tu dobu měl zájem o dění ve východním bloku a o možnosti šíření vědomí Kršny v těchto zemích. Jedním z prvních kazatelů ve východní Evropě se stal Harikéša svámí a Avinasčandra dása, kteří jako první začali organizované šíření tohoto hnutí v zemích zaželeznou oponou. Tyto cesty byly plné nepohodlí a nebezpečného dobrodružství, neboť jejich účastníci byli soustavně v ohrožení svobody nebo života. Harikéša svámí se později stává zástupcem GBC pro Německo a vytváří první oficiální strategii pro kázání v Německu.
V témže roce do ČSSR přijel také Bhaktivaibhava svámí, kterému byla na hranicích zabavena Bhagavadgítá a obrázek Prabhupády. Severoevropská část Bhaktivedanta Book Trust, která sídlila ve Švédsku, začala vydávat knihy, jako bylaBhagava-gíta taková, jaká je,Zlatý avatár,Prabhupáda-život čistého oddanéhoaŠrí Išópanišad. Tyto knihy se tak postupně pašovaly přes Německo a Jugoslávii do Československa, a tam byly dále distribuovány.V polovině 80. let se objevuje už několik zájemců, kteří ovšem nedodržují všechny regulativní principy a nesnaží se vytvořit jednotnou organizaci. Nicméně začínají se postupně setkávat a vytvářejí se malé skupinky, načež se nedlouhé poté vytvořila pevná skupinka zájemců. V tu dobu se také začíná objevovat první myšlenka o založení komunity. Ta se navíc uskutečňuje již v roce 1988, kdy Ašvahari dása a Pavel Boháč kupují rodinný dům v Lanšperku v okrese Ústí nad Orlicí. Ještě téhož roku za oddanými přijel zmiňovaný Bhaktivaibhava svámí s touhou tuto nově vznikající komunitu povzbudit.
Tato komunita v Lanšperku už v současnosti dávno nefunguje, nicméně během času se zrodilo několik dalších společenství. Jedním z nich je ekologická farma Krišnův Dvůr na vesnici Městečko, v obci Chotýšany, kde se členové snaží vybudovat a prosazovat soběstačnou duchovní komunitu založenou na ekologickém a venkovském způsobu hospodaření. Komunita vznikla v roce 1990 a dodnes funguje.Další obdobnou komunitou jeNava Gókulav obci Skavsko v okrese Kroměříž, která vznikla z bývalého areálu JZD v roce 2015.Vedle těchto hospodářských komunit fungují také kazatelská centra v Praze a Brně.Nedílnou součástí působení hnutí Haré Kršna u nás jsou také vegetariánské restaurace v Praze,Brně,Svitavách nebo v Novém Městě na Moravě. V tomto směru je také relevantní zmínit firmu Damodara, která se zabývá výrobou veganských bezlepkových produktu a která je spravována oddanými žijícími v obci Nové Sady v okrese Vyškov.
Počet oddaných v hnutí pro vědomí Kršny je obtížné určit. Odhaduje se, že pevná základna tvoří zhruba 200-300 členů. Nicméně je otázkou, koho přesně považovat za člena. Menší počet je rozhodně těch, kteří se věnují oddané službě v podstatě celý den. Do této skupiny spadají zejména mniši (brahmačáríni) a oddaní, kteří žijí v komunitě či na farmě. Je možné totiž rozlišit druhou skupinu oddaných Kršny, kteří se věnují jiným zaměstnáním a do komunity či kazatelských center přijíždí na velké svátky. Obtížnost určit přesný počet členů je také spojený s velkou fluktuací. Do kontaktu s hnutí pro vědomí Kršny přišlo během jeho působení v ČR určitě několik tisíc lití, kteří např. navštívili nějaké centrum či událost a třeba se i ve svém čase na chvíli zapojili do hnutí. nicméně se ale nerozhodli stát plnohodnotnými oddanými.Podle poslední sčítání lidu (2021) se k hnutí přihlásilo 455 členů.
Hnutí vydávalo od roku 1994 vlastní časopisNáma Hattas podtitulemčasopis hnutí Haré Krišna. V letech 2001, 2003 a 2005 časopis nevycházel.
Jiným periodikem bylKršnův zpravodajs podtitulemČasopis z Kršnova dvora, spojený především s Farmou Krišnův dvůr.
Roku 2018 vyšel, bez pokračování či nástupce, časopisAtma.