Si Ťin-pching

Si Ťin-pching(čínskypchin-jinemXí Jìnpíng,znakyzjednodušené习近平, tradiční習近平, [ɕǐ tɕînpʰǐŋ]; *15. června1953Peking) je čínskýpolitikastátník, od listopadu 2012generální tajemník Ústředního výboruKomunistické strany Čínyapředseda Ústřední vojenské komise Komunistické strany Číny, a od března 2013prezident Čínské lidové republikyapředseda Ústřední vojenské komise ČLR.Si Ťin-pching je jako nejvýznamnější čínský politický představitel od roku 2012 považován zanejvyššího vůdceČíny.
Si Ťin-pching je syn čínského komunistického revolucionářeSi Čung-süna. Poté, co se jeho otec běhemKulturní revolucestal obětí jedné z politických čistek, byl donucen uchýlit se do exilu v provinciiŠen-si. Ve vesnici Liang-ťia-che žil vjeskynním domě, načež se – po několika neúspěšných pokusech – stal členemKomunistické stranya posléze působil jako místní stranický tajemník. Po studiuchemického inženýrstvínauniverzitě Čching-chuase Si během svého působení v čínských pobřežních provinciích dočkal vzestupu ve stranické hierarchii. V letech 1999–2002 byl guvernérem provincieFu-ťien, a poté mezi lety 2002 a 2007 působil jako guvernér a stranický tajemník sousední provincieČe-ťiang. Po odvolání stranického tajemníkaŠanghaje,Čchen Liang-jüho, v roce 2007 jej Si ve funkci krátce nahradil. Téhož roku se stal členemstálého výboru politbyraa v letech 2007–2012 zastával funkci výkonného tajemníkasekretariátu ústředního výboru KS Číny. V roce 2008 byl Si Ťin-pching předurčen nástupcem vůdceChu Ťin-tchaaa následně jmenovánviceprezidentem Čínské lidové republikyamístopředsedou Ústřední vojenské komise.
Si Ťin-pching se stal prvním generálním tajemníkem KS Číny narozeným po založení Čínské lidové republiky. Od svého převzetí moci v roce 2012 zavedl rozsáhlá opatření pro posílení stranické disciplíny a nastolení vnitrostranické jednoty. Jehoprotikorupční kampaňvedla k pádu mnoha prominentních komunistických funkcionářů, včetně bývalého členastálého výboru politbyraČou Jung-kchanga. Si Ťin-pching prosazuje asertivnějšízahraniční politiku Číny, zejména ve vztahu k čínsko-americkým vztahům,linii devíti čarvJihočínském moři,hraničnímu sporu s Indiía politickému statusuTchaj-wanu. Snažil se posílit vliv Číny v Africe a Eurasii skrze projektNové hedvábné stezky. V ekonomické oblasti se zasadil o vyšší podporu státem vlastněných podniků, pokročilou integraci civilního a vojenského sektoru, programy na zmírnění chudoby a pokusil se reformovat sektor s nemovitostmi. V roce 2015 se během historicky prvního setkání sešel s tchajwanským prezidentemMa Jing-ťiouem, nicméně po vítězství opoziční strany (DPP) v tchajwanských prezidentských volbách roku 2016 došlo ke zhoršení bilaterálních vztahů. Napandemii covidu-19, která v Číně vypukla v polovině jeho druhého funkčního období, reagoval politikounulové tolerance.
Si Ťin-pching se narodil15. června1953vPekingujako třetí ze čtyř dětíSi Čung-sünaa jeho druhé ženyČchi Sin.Si Ťin-pchingův otec, Si Čung-sün, byl čínský komunistický revolucionář a pozaložení Čínské lidové republikyroku 1949 zastával řadu významných politických postů; v době Si Ťin-pchingova narození stál v čeleoddělení propagandy ÚV Komunistické strany Číny, roku 1956 se stal členem8. ústředního výborua v letech 1959–1962 bylvicepremiér Čínské lidové republikyagenerální tajemník Státní rady.Si Ťin-pchingova matka,Čchi Sin, se za Si Čung-süna provdala v dubnu 1944, běhemdruhé čínsko-japonské války, poblížJen-anu. Na konci roku 1952 se přestěhovali doPekingu, kde poté studovala na Institutu Marxismu-Leninismu.
V předškolním věku Si Ťin-pching navštěvoval mateřskou školu Pej-chaj, zařízení u pekingskéhoparku Pej-chaj, určené pro děti nejvýznamnějších stranických a armádních funkcionářů.Roku 1960, ve svých sedmi letech, začal navštěvovatŠkolu 1. srpna, kde obdržel základní vzdělání. Jednalo se o exkluzivní školu pro potomky komunistických elit, zejména vyšších důstojníkůČínské lidové osvobozenecké armády.Škola se nacházela v jednom z bývalých císařských paláců a přezdívalo se ji „kolébka vůdců“.Rodina obývala prostornýs’-che-jüan, tradiční pekingský dům se dvorem, kde jim k dispozici byla i služebná, kuchař a strážný. Léta tradičně trávila ve vile vPej-taj-che, plážovém letovisku oblíbeném mnohými stranickými kádry. Významné svátky děti trávily s rodiči vČung-nan-chaji, čínském vládním komplexu v Pekingu, kde se mohly účastnit okázalostí či se setkávat s politickými špičkami.
V roce 1962 byl Si Ťin-pchingův otec,Si Čung-sün, obviněn z protistranického jednání, načež byl zbaven funkce vicepremiéra, uvržen do domácího vězení a několik měsíců vyšetřován. Ačkoliv nakonec nebyl vyloučen ze strany, v listopadu 1965 byl donucen opustit Peking a byl poslán pracovat do továrny vLuo-janguv provinciiChe-nan. Si Ťin-pching se s otcem nesetkal následujících sedm let.
Situace celé rodiny se dále zhoršila s počátkemKulturní revoluceroku 1966. Na Si Ťin-pchinga bylo jako syna „kontrarevolucionáře“ taktéž automaticky nahlíženo jako na provinilého a spolu s ostatními členy rodiny byl vystaven perzekuci.Škola 1. srpnabyla, podobně jako mnohá vzdělávací zařízení, uzavřena a Si přestoupil doŠkoly č. 25. V té době byla výuka avšak značně omezena a mnozí studenti tvořili radikálníRudé gardy; vstup do jejich řad byl ale Si Ťin-pchingovi nejen zapovězen, nýbrž se naopak s celou svou rodinou stal jejich terčem.Si byl podroben zhruba dvanácti větším či menším štvavým shromážděním, na nichž byl „kritizován“ – respektive pranýřován, ponižován a veřejně odsuzován. V jednom případě byla Si Ťin-pchingova matka přinucena, aby společně s davem odsoudila svého syna jako „stoupence kapitalismu“. Si Ťin-pchingova starší nevlastní sestra,Si Che-pching, neschopna snášet podobné zacházení, spáchala sebevraždu.
Nedlouho poté byla i Si Ťin-pchingova matka,Čchi Sin, poslána do školy pro kádry vChe-nanuna „převýchovu,“ kde posléze strávila sedm let.Si Ťin-pching byl během tohoto období buď zadržován v pracovně-výchovných zařízeních pro mladistvé delikventy nebo žil jako bezdomovec. O svých zkušenostech promluvil v interview v roce 1996: „Ve skutečnosti jsem trpěl více než většina lidí. Během Kulturní revoluce jsem byl čtyřikrát vězněn. Jako „reakcionářský student“ jsem byl kritizován na více než tuctu denunciačních shromáždění … Trpěl jsem hlady a žil jsem jako žebrák.“Příležitost uniknout další perzekuci se Si Ťin-pchingovi naskytla poté, co 22. prosince 1968Mao Ce-tungvyzval „vzdělanou mládež“ k převýchově rolníky na venkově a zahájil kampaň „vzhůru do hor, dolů do vesnic“. Si Ťin-pching se rozhodl zamířit na severŠen-si, rodné provincie jeho otce.
Si Ťin-pching se vyjádřil, že toto období utvrdilo jeho vnímání politiky. V rozhovoru v roce 2000 řekl: „Lidé, kteří mají málo kontaktu s mocí, kteří k ní mají daleko, tyhle věci vždy vidí jako tajemné a zajímavé. Ale já nevidím jen to povrchní: moc, květiny, potlesk. Já vidím vězeňské cely a jak lidé dokáží lavírovat jedním a pak druhým směrem. Rozumím politice na hlubší úrovni.“
Patnáctiletý Si Ťin-pching nejprve zamířil doFu-pchingu, rodného okresu jeho otce, doufaje, že nalezne útočiště u svých příbuzných. Ti se mu ale neodvážili poskytnou přístřeší z obav před politickými následky. Poté se vypravil doJen-anu, kde byl s dalšími příslušníky „vzdělané mládeže“ rozdělen do jednotlivých okresů. Si byl vyslán do komunyWen-an-ji, kde byl následně přiřazen doLiang-ťia-che, malé vesnice v horách, zhruba sedmdesát kilometrů od Jen-anu. Ve vsi žil vjao-tungu, jeskynním domě, který sdílel s šesti dalšími. Příděly jídla byla značně omezené a mezi vesničany a nově příchozí městskou mládeží panovala vzájemná nedůvěra až nevraživost. Po třech měsících se vyčerpaný Si Ťin-pching rozhodl uprchnout podobně jako ostatní již před ním a potají se vrátil zpět do Pekingu. V Pekingu byl ale zatčen a dalších šest měsíců strávil v nápravném zařízení pro mladistvé. Nedlouho po propuštění byl opět zadržen, načež dalších pět měsíců vykonával nucené práce v pekingském obvoduChaj-tien.
Na radu a naléhání své tety Ťi Jün, taktéž komunistické revolucionářky, se ale nakonec rozhodl vrátit se do Liang-ťia-che.Do vsi se vrátil na začátku roku 1970. Postupem času se sblížil s vesničany a naučil se zvládat náročnou venkovskou práci. Po sedmi neúspěšných pokusech se stal členemČínské komunistické ligy mládeže, přičemž k úspěšnému přijetí mu pomohlo i spřátelení se s tajemníkem pobočky Ligy v komuně.Roku 1973 se setkal se svým otcem, který byl tou dobou již přesunut z Luo-jangu do vězení, a který jej podpořil ve snaze stát se členem strany. Poté, co Si Ťin-pching v Liang-ťia-che získal podporu od tamějších straníků, požádal o vstup do strany.Ačkoliv byl napoprvé odmítnut, podruhé (podle jiných zdrojů až na podesáté)již uspěl a 21. ledna 1974 se stal členemKomunistické strany Číny. Později byl také jmenován do čela stranické organizace v Liang-ťia-che. Vesnici nakonec opustil 8. října 1975.
Roku 1975 se Si Ťin-pchingovi naskytla příležitost pokračovat ve svém vzdělání, když elitníUniverzita Čching-chuapřidělila oblasti Jen-anu kvótu dvou míst. Si podal na univerzitu Čching-chua všechny ze svých tři možných přihlášek a zaručily se za něj okresní orgány. Vzhledem k politické citlivosti Si Ťin-pchingovy situace se ale univerzitní náboráři neodvažovali přihlášku posoudit a rozhodnutí přenechali na univerzitním vedení. Naštěstí pro Si Ťin-pchinga byliČch’ ČchünaSie Ťing-i, oddaní stoupenci Kulturní revoluce, kteří by za normálních okolností rozhodovali a jeho přihlášku s jistotou zamítli, zaneprázdněni. Namísto nich ji posuzovalLiou Ping, spojenecTeng Siao-pchinga, a tedy osoba s jistými sympatiemi kSi Čung-sünověrodině. Ten Si Ťin-pchingovu přihlášku schválil a Si tak byl na sklonku Kulturní revoluce přijat do vůbec prvního ročníku „studentů z řad dělníků, rolníků a vojáků“.Si Ťin-pching následně v letech 1975–1979 na Univerzitě Čching-chua studoval obororganické syntézyna katedře chemického inženýrství.
Když Si Ťin-pching v dubnu 1979 dokončil své vysokoškolské vzdělání, byla Čína dějištěm náhlých změn. SmrtMao Ce-tungav září 1976 a zatčení tzv.gangu čtyřsotva o měsíc později znamenala konecKulturní revolucea na třetím zasedání11. ústředního výboru KS Čínyv prosinci 1978 bylo rozhodnuto o zahájení rozsáhlých reforem, známých jakoOtevření Číny světu. Si Ťin-pchingův otec,Si Čung-sün, byl rehabilitován a okamžitě pověřen vedením reformního úsilí v provinciiKuang-tung. V roce 1979 se čerstvě vystudovaný Si Ťin-pching stal – díky rodinnému původu, otcovým konexím a na doporučení své matky – osobním důvěrným tajemníkem, tzv.mi-šu,Keng Piaa, člena politbyra, vicepremiéra, generálního tajemníkaÚstřední vojenské komisea v letech 1981–1982 ministra obrany. Jednalo se o strategickou, delikátní roli, v níž se Si Ťin-pching účastnil jednání a rozhodování ústředních orgánů, zacházel s důvěrnými dokumenty a Keng Piaa doprovázel při inspekcích jednotek ozbrojených sil či na zahraničních cestách. V květnu 1980 jej doprovázel doSpojených států, přičemž tato návštěva zanechala v mladém Si Ťin-pchingovi hluboký dojem. Si navštívilPentagonaBílý dům, kde čínská delegace shlédla nový filmStar Wars V, a zúčastnil se prohlídky letadlové lodiKitty Hawk.Po třech letech této cenné „vojenské“ zkušenosti se ale Si rozhodl vrátit se na nižší, regionální úroveň.
Si Ťin-pchingova motivace za tímto rozhodnutím byla zřejmě vícečetná. Si sám uvádí přání „sestoupit k masám a pracovat mezi běžnými lidmi“ – tento „ideologicky korektní“ důvod ale bývá rozporován některými dalšími tvrzeními. Roli měl hrát pokus vyhnout se nařčením z nepotismu, zejména poté, co se jeho rehabilitovaný otec stal členem12. politbyraa tajemníkem12. sekretariátu ÚV, či snaha zajistit si nového patrona v době, kdy upadal Keng Piaoův vliv.Keng Piao, účastnící se jednání s Velkou Británií o suverenitěHongkongu, zastával názor, že po převezení města by do něj nemusela vstoupit čínská armáda. S tím zásadně nesouhlasilTeng Siao-pching, faktickývůdce Číny, načež byl Keng donucen opustitÚstřední vojenskou komisia byl jmenován do prestižního, ale vliv postrádajícího postuministra národní obrany.Údajné poté Si Ťin-pchinga varoval, že pokud mu Si „zůstane blízko, nebude mít žádnou budoucnost“ a příliš úzká spolupráce by mu brzy mohla být přítěží.
Ačkoliv měl Si v úmyslu „sestoupit na nejnižší úroveň“ a nejprve se stát stranickým tajemníkemlidové komuny, tajemník chepejského provinčního výboru KS ČínyŤin Mingse s ohledem na Si Ťin-pchingův rodinný původ se rozhodl jej rovnou jmenovat do funkce na okresní úrovni.Od března 1982 tak Si byl nejprve zástupcem tajemníka, a již o rok později tajemníkem stranického výboru okresuČeng-ting.Čeng-ting, nacházející se 15 km severně odŠ’-ťia-čuangu, hlavního městaChe-peje, a pouhých 240 km odPekingu, byl hodnocen jako „relativně prosperující“ okres. Krátce po svém příjezdu však Si zjistil, že hodnocení Čeng-tingu bylo založeno na tamější úrodně půdě s vysokými výnosy, nicméně ekonomicky byl okres zchudlý a v souladu s přetrvávajícím maoistickým dogmatem potravinové soběstačnosti byli zemědělci nuceni vynaložit veškeré úsilí na produkci obilí, přičemž tak činili i na úkor pěstování průmyslových nebo lépe obchodovatelných plodin. Čeng-ting byl navíc zatížen vysokou mírou povinných dodávek obilí státu, a obilí tak ve skutečnosti muselo být nakupováno mimo okres, zatímco obyvatelstvo přežívalo na hraně hladovění.
Navzdory okresním představitelům, kteří celou situaci tajili před nadřízenými kvůli strachu z postihu a politických následků, se Si rozhodl informovat vedení v Pekingu. V létě 1982Státní radavyslala vyšetřovací skupinu, a následně snížila okresní kvótu obilí o 14 tisíc tun,tedy o celou čtvrtinu.Přes odpor místních kádrů, obávajících se nařčení z „oživování kapitalismu,“ Si Ťin-pching také prosazoval zkušební projekty, v rámci nichž mohli rolníci vystoupit z komun, a sami pěstovat plodiny na pronajaté půdě výměnou za podíl z výnosu. Poté, co byly v prosinci 1982 novouústavou ČLRkomuny celostátně zrušeny, se Čeng-ting roku 1983 stal prvním okresem v Che-peji, kde byl zaveden tzv. systém zodpovědnosti domácností se smlouvami na pronájem půdy na pět let či déle. Změny vyústily v ekonomický růst, oživení obchodu, diverzifikaci pěstovaných plodin, a až dvojnásobné zemědělské výnosy.
Na Si Ťin-pchingův návrh byla v Čeng-tingu také provedena tři sčítání intelektuálů a profesionálů v různých oborech, a byl sestaven rozpis, resp. první „kniha talentů“ Čeng-tingu. V listopadu 1982 byla dále zavedena opatření pro zlepšení pracovních a životních podmínek intelektuálů.Čeng-ting se navíc snažil přilákat talenty z celé země, což byla tehdy v Číně novinka. Si využil svých konexí v Pekingu a na jeho pozvání do Čeng-tingu dorazili mnozí slavní vědci a experti, jako matematikChua Luo-keng, ekonomJü Kuang-jüan, či pedagogPchan Čeng-kao, kteří poté působili jako okresní poradci.Si také podpořil obnovu městského budhistickéhochrámu Lin-ťi, rodiště tzv. linťijské školy, větvěČchan-buddhismu. Stalo se tak mimo jiné v době, kdy jeho otec,Si Čung-sün, stál vedl stranickou práci v oblasti náboženství.
V roce 1985 stranické ústředí doporučilo, aby byl Si, jakožto mladý nadějný kádr, povýšen do stálého výboru chepejského provinčního výboru Komunistické strany Číny. Proti tomu usilovně protestovalKao Jang, tehdejší první tajemník chepejského stranického výboru, a to zejména kvůli Si Ťin-pchingově nízkému věku – pouhých 32 let – a nedostatku zkušeností. Ústředí v Pekingu nakonec obešlo chepejský stranický výbor, a přeložilo Si Ťin-pchinga na nový post doFu-ťienu.Kao Jang měl vůči mladému Si výhrady již na začátku jeho působení v Čeng-tingu, neboť jej vnímal jako „rudé princátko“ a „kádra ústřední vlády“ vymykajícího se provinční hierarchii. Kao Jang se také střetl se s jeho otcem,Si Čung-sünem, poté, co jej Si starší telefonicky kontaktoval a požádal ho o protekci pro svého syna, načež Kao obsah telefonátu zveřejnil na provinčních stranických schůzích s cílem Si Ťin-pchinga ztrapnit.
V červnu 1985 se Si Ťin-pching stál výkonným místostarostouSia-menua členem stálého výboru siamenského městského výboru KS Číny, poté byl roku 1988 jmenován tajemníkem stranického výboru prefekturyNing-te. Následně v letech 1990–1995 zastával post stranického tajemníkaFu-čou, hlavního města provincieFu-ťien. Poté byl jmenován zástupcem tajemníka fuťienského provinčního výboru KS Číny, roku 1999 se stal úřadujícím guvernérem a poté v lednu 2000 byl řádně zvolen guvernérem provincie Fu-ťien. Ve funkci setrval do roku 2002.
Později se stal guvernérem Če-ťiangu a tajemníkemčeťiangskéhoprovinčního výboru, a posléze tajemníkem městského výboru vŠanghaji.
NaXVII. sjezdu Komunistické strany Čínyv říjnu 2007 byl Si Ťin-pching ve svých čtyřiapadesáti letech zvolen členemstálého výboru politbyra, nejužšího stranického vedení.V tehdy devítičlenném stálém výboru byl v pořadí šestý a byl tak identifikován jako pravděpodobný nástupce tehdejšího vůdceChu Ťin-tchaa. Zároveň se stal výkonným tajemníkemSekretariátu ústředního výboru KS Číny, orgánu zajišťujícího rutinní chod strany.Následně byl 15. března 2008Všečínským shromážděním lidových zástupců, čínským parlamentem, zvolenviceprezidentem.
18. října 2010 byl zvolenmístopředsedou Ústřední vojenské komise, což dále posílilo očekávání, že eventuálně nahradí tehdejšího generálního tajemníka a prezidentaChu Ťin-tchaa.
15. listopadu 2012 byl naXVIII. sjezdu Komunistické strany Čínyzvolengenerálním tajemníkem ústředního výborua ve funkci tak vystřídalChu Ťin-tchaa.Zároveň byl zvolenpředsedou Ústřední vojenské komise Komunistické strany Číny, vrcholného orgánu v čeleČínské lidové osvobozenecké armády.Následně byl 14. března 2013 bylVšečínským shromážděním lidových zástupcůzvolenprezidentem Čínské lidové republiky.
V únoru 2012 Si Ťin-pching obvinil ze začátkukorejské války(1950–1953)Spojené státy, které podle něho„ignorovaly vícenásobná varování čínské vlády… a spustily letecké nálety, aby bombardovaly naše města a vesnice na Severovýchodě a přenesly válku do teritoria nově založenéČínské lidové republiky“.Podle historických faktů se jedná o nesprávné označení, které přepisuje dějiny do zkreslených událostí.
Si Ťin-pchinga přivítali 14. února 2012 na čtyřdenní návštěvěSpojených státůpři příjezdu doBílého domuprotestující demonstranti ze skupin pronásledovaných vČíně–Tibeťané, praktikujícíFa-lun-kungu, Tchajwanci a lidsko-právní aktivisté. Jedná se o první živý protest směřovaný vůči osobě viceprezidenta Si Ťin-pchinga při příležitosti jeho první návštěvyWashingtonu.
15. února 2012 připustil Si Ťin-pching na čtyřdenní návštěvěSpojených států, že má jeho země v dodržovánílidských právjisté rezervy, na druhou stranu uvedl, že komunistická strana udělala v této oblasti pokroky. Na téma lidských práv vedl obdobný rozhovor s americkým viceprezidentemJoem Bidenema ministryní zahraničíHillary Clintonovou.Jeho výroky jsou ve světle předcházejících událostí některými skupinami označovány za propagandu neshodující se s fakty. Zejména se jedná o Tibeťanya praktikující Fa-lun-kungu.
Při setkání se Si Ťin-pchingem během návštěvy Číny v listopadu 2014 americký prezidentBarack Obamaprohlásil, že Spojené státy uznávajíTibetjako nedílnou součást Číny a nepodporují nezávislost Tibetu.
Na přelomu března a dubna 2016 Si Ťin-pching oficiálně navštívil Českou republiku.Si Ťin-Pching vedl několik rozhovorů s prezidentem Milošem Zemanema premiéremBohuslavem Sobotkou. Jeho návštěvu provázela také značná vlna odporu, několik čínských uvítacích vlajek bylo polito barvou či strženo.Hlavní argument odpůrců byl, že se v Číně stále nedodržujízákladní lidská práva, jsou zdepolitičtí vězniatd.
Čína a Rusko jsou strategičtí partneři a podle amerických zpravodajských služeb Peking počátkem roku 2023 souhlasil, že bude tajně vyzbrojovat Rusko.Navzdory zatykači na ruského prezidentaVladimira Putina, který vydal dne 17. března 2023Mezinárodní trestní soudv Haagu pro podezření z válečných zločinů na Ukrajině, navštívil Si Ťin-pching ve dnech 20.–22. března 2023 Moskvu a setkal se s Putinem, který ocenil „vyvážený“ postoj Číny kválce na Ukrajině.
Přestože Si Ťin-pching po svém nástupu k moci spustil protikorupční kampaň, v jejímž rámci bylo potrestáno více než 300 000 stranických funkcionářů, tak jeho vlastní švagr byl v dubnu 2016 identifikován v uniklýchPanamských dokumentech, které obsahují detailní informace ooffshorovýchfirmách v daňových rájích a jejich vlastnické struktuře.Čínská vláda následně v čínských médiích i na internetu zablokovala a cenzurovala veškerá odhalení Panamských dokumentů, která se týkají rodiny Si Ťin-pchinga a rodin několika dalších vysoce postavených členů čínské komunistické strany.
První případ nemocicovid-19byl identifikován v čínskémWu-chanuv prosinci 2019.Od té doby se virus rozšířil po celém světě, což způsobiloglobální pandemii. Čína povolila vyslat na místo expertyWHOzhruba rok po vzniku pandemie a stanovila podmínky, které nezávislé pátrání po původu koronaviru znemožnily.Z uniklých dokumentů pobočky Střediska pro prevenci a kontrolu nemocí v provinciiChu-pejje patrné, že Čína od počátku zkreslovala počty nakažených covidem a snažila se utajit údaje o původu a šíření nemoci.
Si Ťin-pching zavedl v Číně politiku „nulové promořenosti“, kterou po protestech v mnoha čínských městech odvolal až po třech letech na konci roku 2022.
Okolo roku 2017 začala čínská vláda v Ujgurské autonomní oblastiSin-ťiangve velkém budovatpřevýchovné tábory, ve kterých internovala až tři miliony příslušníkůturkickémenšinyUjgurů.Represivní politiku Číny proti Ujgurům označily některé státy a nevládní organizace zagenocidu.
V roce 2018 čínský parlament schválil změnu ústavy, která vypustila omezení funkce prezidenta a viceprezidenta na dvě funkční období, čímž Si Ťin-pching získal možnost zůstat ve funkci i po vypršení druhého funkčního období v roce2023.10. března 2023 byl skutečně na 14.Všečínském shromáždění lidových zástupcůjednomyslně znovuzvolen do úřadu prezidenta na 3. funkční období.
Poté, co se někteří lidé začali Si Ťin-pchinga nazývatMedvídkem Pú,zakázal Peking v roce 2018 na území Číny promítat nový snímekKryštůfek Robin.Si Ťin-pching je jako prezident kritizován opozicí a západními zeměmi za návrat ke kultu osobnosti okolo hlavy státu a za zvýšení represí vůči obráncům demokracie a lidských práv.
Čína plánuje od roku 2020 spustitsystém sociálního kreditu,který podle Si Ťin-pchinga umožní „důvěryhodným lidem cestovat kamkoliv na světě. Na druhou stranu ti, kteří nejsou hodni důvěry, nebudou moci učinit jediný krok.“
Jeho dcera k roku 2010 studovala naHarvardově univerzitě. Žena z druhého manželství, Pcheng Li-jüan, byla kdysi známou zpěvačkou. Nyní působí jako ředitelka tanečního a pěveckého vojenského souboru. Její hodnost jegenerálmajor.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůŤin-pching Sina slovenské Wikipedii aXi Jinpingna anglické Wikipedii.