Limonáda

Limonáda(v českých zemích tradičně nazývaná takécitronáda,oranžádanebomalinovka, na Moravěsodovka) je nealkoholický osvěžujícínápoj, vyrobený z citronové, pomerančové, malinové nebo jiné ovocné šťávy s cukrovým sirupem, nebo umělými sladidly a vodou. V průmyslové výrobě se od 20. století zpravidla nasycujeoxidem uhličitýma do obchodů se distribuuje v uzavřených značkových lahvích. Do restaurací je však řada limonád distribuována i v sudech.
Původ pěstování citronů, pomerančů, granátových jablek a tamarindů a lisování jejich šťávy do limonád bývá spojován s arabskými zeměmi Blízkého Východu, s Indií a Himálajem.
V Evropě se již v antickém Římě podával nápoj označenýposca, do vody se přidávala lžíce octa nebo kyselého (i zkyslého) vína. Byl to běžný nápoj vojáků ve službě.Octová limonáda se rozšířila do mnoha zemí středověké a novověké Evropy, na českém venkově se dětem podávala ještě kolem poloviny 20. století, zpravidla s lžičkou cukru.
Ze zemíMaghrebu, které byly francouzskými koloniemi, se šťávy exotického ovoce a nápoje z nich dostaly do Francie.Limonáda tam byla údajně poprvé připravena20. srpna1630vPaříži.První sodovku podle vlastního patentu nabídl v roce 1770 nebo 1772 AngličanJoseph Priestley. První průmyslově vyráběná limonáda nesla značku Schweppe's a byla nabízena návštěvníkůmprvní průmyslové výstavyv Londýně v roce 1851.
Termínem limonáda se označuje takový nealkoholický nápoj, který v České republice splňuje tyto státní potravinářské normy: podle vyhlášky č. 335/1997 Sb. smí mít nejvýše 0,5 % objemových jednotekethanolupři teplotě 20 °C. Vyrábí se z pramenité nebo minerální vody (čisodové vody), nezávadnost jejichž zdrojů musí být pravidelně kontrolována, dále zovocných šťáv, cukru, přírodních nebo syntetických sladidel, z umělýchpříchutíabarviv, jejichž technické označení a koncentrace musí být vyznačeny na obalu.
Termín „limonáda“ je odvozen z francouzského výrazulimonpro citrón, vČecháchse jím od 50. let 20. století označují sycené nealkoholické nápoje s jakoukoliv ovocnou i jinou příchutí. Ve slovenštině se podobně univerzálním způsobem používá slovo „malinovka“. Na Moravě se pro ochucené ovocné sycené nápoje častěji než v Čechách používá slovosodovka, zatímcosodová vodase v některýchmoravských regionechnazývásifon.
V angličtině je oficiálním označením pro osvěžující studené nápoje sousloví „soft drink“, regionálně se používá i řada jiných názvů, jako „carbonated drink“, „cool drink“, „cold drink“, „fizzy drink“, „fizzy juice“, „lolly water“, „pop“, „seltzer“, „soda“, „coke“, „soda pop“, „tonic“, „lemonade“ nebo „mineral“.
V mnoha jazycích speciální souhrnný název pro ovocné sycené nápoje není, resp. označují se pouze jako „nealkoholické nápoje“.
Mezi světové výrobce limonád patří:
Na českém trhu:
Většinou jde oslazený nápoj, protože obsahuje i cukr čiglukózo-fruktózový sirup. Používá se ináhradní sladidlo, ale jeho použití nevede ke snížení tělesné váhy konzumenta,ani ke snížení negativních dopadů na zdraví,ani ke snížení zvýšené pravděpodobnosti předčasného úmrtí.Většina umělých sladidel je navíc předmětem sporu ohledně zdravotní nezávadnosti.Ovšem zavedení spotřební daně na slazené nápoje není tak efektivní (proti obezitě patrně nefunguje),jako kdyby se zavedla spotřební daň nadortyčicukrovinky.Ve vyspělých zemích již spotřeba slazených nápojů klesá.
Světoví výrobci limonád skrze sponzorování zdravotnických organizací ovlivňují spotřebu a tak i zdraví obyvatel.Konzumace slazených nápojů zvyšuje riziko úmrtnosti již od malých dávek úměrně zkonzumovanému počtu nápojů.Přispívají také ke vzniku obezity, vysokého krevního tlaku, cukrovky 2. typu a zubních kazů. Ovšem statistika obezity a energetický příjem spolu dostatečně nesouvisí.Mikroplasty, uvolňované například zPET lahví, mohou být obezogen.Stejně tak sycení limonády oxidem uhličitým, protože vede k produkcighrelinu.