Ze života hmyzu

Ze života hmyzujealegorickédrama, které se řadí mezi společná dílabratří Čapků,Karla ČapkaaJosefa Čapka. Poprvé bylo vydáno v roce1921.V této komedii o třech dějstvích autoři uplatnili kritický pohled na soudobou společnost, ve které všechny vztahy určují sobecké zájmy.PodleMarka Váchyse bratři Čapkové nejspíše inspirovali díly entomologa a preetologaJeana-Henriho Fabra,z nichž část vyšla v desátých letech 20. století i v češtině. Zajímavostí také je, že toto drama později přepracoval irský spisovatelFlann O'Brien.
Opilý tulák si v samomluvě stěžuje, že ho lidé oslovují „člověče“, zatímco sami by od něj podobné oslovení nesnesli. On se necítí uražen oslovením, které dokazuje, že je člověkem. Rozhodne se, že když lidé nechtějí být takto oslovováni, bude je považovat zahmyz. Objeví se pedant se síťkou na motýly, který vidí řád přírody ve věčném zápase lásky. Tulák rozvíjí tuto myšlenku ve verši.
V prvním dějství se tulák objevuje mezi pětimotýly(Iris, Clythia, Felix, Viktor a Otakar). Jsou to dva páry a jeden básník. Samičky střídavě koketují s oběma motýly a nakonec odlétají s motýlem té druhé. Jedna se po chvíli vrací, protože jejího milého sežralpták. Je nešťastná, že bude muset snášet vajíčka, která jsou výsledkem jeho lásky a odlétá hledat jiného motýla. Motýl básník zůstává osamocen, protože se mu nepodařilo na své básně žádnou samičku nalákat.
Ve druhém dějství se objevuje párchrobákůvalící svoji kuličkutrusu, pro kterou hledají úkryt. Je pro ně drahocenným majetkem a smyslem života. Při hledání úkrytu jim však jiný chrobák kuličkuukradne. Stejně chamtivý je icvrček, který se raduje, že jiného cvrčka sežral pták a on se může i se svou ženou, která čeká potomky, nastěhovat do jeho bytu. Oba se ale po chvíli stanou oběťmilumka, který vytváří zásoby potravy pro svou dcerularvičku. Larvičku nakonec i se zásobami vytvořenými jejím otcem sežereparazit.
V průběhu jednání tulák rozmlouvá s kuklou, která neustále vykřikuje, že se z ní zrodí něco ohromného a velkolepého.
Třetídějstvíje věnovánomravencům, kteří pracují v rychlém tempu a neohlížejí se na jedince. Mnozí podléhají tempu práce a umírají v zájmu celku. Celé společenství vede slepý mravenec, který udává rychlost práce počítáním do čtyř. Protože mravenci touží po velkém území a nadvládou nad ostatními mravenčími druhy, vedou bitvu se žlutými mravenci – jediným druhem, který si sami ještě nepodmanili nebo jej nezničili. Ten nakonec válku vyhraje. Vůdce žlutých vítězných mravenců se prohlašuje za „vladaře vesmíru“, posléze se modlí k Bohu a mluví o národní cti, o obchodních zájmech a o dějinách. Vtom ho tulák s nenávistnými slovy zašlápne.
Tulák se probouzí ve tmě. Najednou se rozsvítí a tulák vidí rejjepic, které se radují ze života a při tanci hynou. Kukla z druhého dějství se také promění v jepici a posléze zahyne.
V závěru umírá i tulák a jeho smrti přihlížejí dva neteční slimáci. Do lesa přichází dřevorubec, který vysloví myšlenku, že když jeden člověk zemře, druhý se narodí.
Drama nabízí i alternativní konec, ve kterém tulák nezemře, ale po odchoduslimákůse probouzí a zjistí, že se mu vše jen zdálo. Když se objevídřevorubci, nabídnou mu práci a tulák se tak začleňuje do společnosti.