Fazol šarlatový

Fazol šarlatový(Phaseolus coccineus) je levotočiváliána, jeden z asi padesátidruhůrodufazol. Je počítán mezi základníluštěninya využívá se nejen jako jednoletázelenina, ale i okrasná, výrazně červeně kvetoucí, ovíjiváletnička.
Druh pochází z oblastíStřední Ameriky, zMexikaaGuatemaly. Dosud tamplaně rostev horských údolích, v částečném zastínění vesmíšených lesíchmeziborovicemiaduby. Do zbytku světa, včetněJižní Ameriky, se začal dostávat počátkem 16. století.
Původní rostliny bylydvouleté,kvetlyaž druhým rokem. Po více než 2000 letšlechtěnípůvodními obyvateli Střední Ameriky byly získány rostliny, které během jednoho roku vyrostou do výše až 4 m,vykvetoua vytvořísemena. Brzy po vzejití mladé rostlinky žádají vhodnou tyčovitou oporu kolem které se samy ovíjejí. Koncem září nebo s příchodem prvních mrazíků rostlina usychá. Z liány byl obdobně vyšlechtěn ifazol obecný.
Rostliny nejsou odolné vůči chladu, v podmínkáchČeské republikyzačínají semena klíčit až po prohřátí půdy, nejdříve v druhé polovině května. Je výhodné je sázet na stanoviště s plným osluněním a s neutrální, až mírněalkalickou půdu, která je hluboká, hlinitá, dostatečně vlhká a přitom dobře odvodněná. Během kvetení a tvorby plodů potřebuje hodně vláhy. Jako bobovitá rostlina dokáže za pomocisymbiotických bakteriínakořenechzískávat vzdušnýdusíka ten vpravovat do půdy.
Jednoletá rostlinas až 4 m dlouhoulodyhou, od spodu větvenou, která roste z kuželovitéhokořene.Listys kopinatýmipalistyvyrůstají střídavě, mají dlouhéřapíky, jsou trojčetné, drsně chlupaté až holé a živě zelené.Lístkys kopinatými palisty a kratičkými řapíky jsou velké 6 až 14 × 4 až 10 cm, mírně asymetricky vejčité, u báze okrouhlé a na vrcholech zašpičatělé.
Oboupohlavnékvěty, 2 až 3 cm velké, vytvářejí v počtu 10 až 20 řídkáhroznovitákvětenství, jež vyrůstají na dlouhých stopkách zúžlabílistů. Jejich dvoupyskýkalichje široce zvonkovitý a zuby má kratší než trubku.Korunabývá nejčastěji šarlatově červená, méně často je bílá, fialová, modrofialová, smetanově bílá nebo narůžovělá, jednobarevná či dvoubarevná a má okrouhlou pavézu nazpět ohnutou, křídla obvejčitá a člunek s dlouhým spirálovitým zobáčkem.
Rostliny jsoudlouhodenní, květyopylujívčelyačmeláci, v domovině ikolibříci. V případě nedostatkuopylovačůjsou schopné se opylitsamosprašně.Ploidiedruhu je 2n = 22.
Plodyjsou mírně srpovité, podlouhlélusky10 až 30 cm dlouhé a 1,5 cm široké, nezralé mají drsný povrch. Ve zralosti pukavý lusk obsahuje 6 až 10 oválnýchsemendlouhých 10 až 25 mm. Semena někdy mají naznačené prohnutí nebo nesouměrnou přední a zadní části, bývají zbarvená buď jednobarevně bíle, černě, hnědě či šedě, nebo jsou na těchto podkladech skvrny v barvě šedé, rezavé neb tmavohnědé.
Tento druh lze s úspěchem rozmnožovat pouze semeny, která se do venkovních záhonů vysévají až v polovině května, potřebují k probuzení teplotu nejméně 10 °C.Klíčína rozdíl od fazolu obecnéhohypogeicky(děložní lístky se vyvíjejí již pod zemí).
Podobně jako u mnoha dalších rostlin tohoto rodu jsou významnou potravinou semena, obsahují nejméně dvojnásobně vícebílkovinynežobiloviny. Velmi mladé lusky, ještě bez semen, se také dají použít jako přílohová zelenina a o něco starší lusky, s již počínajícími semeny, se sterilizují a používají jako tzv. zelené fazole na omáčky i saláty. Jeho pěstování je ve srovnání s fazolem obecným složitější, má větší prostorové nároky a je náročnější na práci (sklízí se průběžně); celkově však dává větší úrodu. Suché prázdné lusky se používají dobylinných čajůpro snížení hladinyglukózypřidiabetes mellitus.
Častěji je fazol šarlatový pěstován jako ozdobná letnička používána k rychlému a dočasnému popnutí různých konstrukcí, mříží, stěn i zakrytí neestetických zákoutí. Pro prodloužení doby kvetení je nutno otrhávat zrající lusky. Při dostatečně velké nádobě i péči může růst i na balkoně.
Nejrozšířenější je dvoubarevnýkultivar'Bicolor', který má křídla v květech bílá a pavézu šarlatově červenou. Koncem léta má tato liána dlouhé, široké lusky obsahující skvrnitá ledvinovitá semena. Teoreticky by bylo možno před uschnutím rostlinu sestřihnout, vyrýt a kořenový bal uložit do vlhké a nemrznoucí místnosti a na jaře ji opět vysadit, vyrostla by rychleji než ze semene.
Lusky a zralá i nezralá semena fazolu šarlatového se nemají jíst syrová. Obsahují mírnětoxickoubílkovinuphaseolin, kterou si rostlina vytváří na ochranu proti škůdcům. U citlivých lidí může po požití vyvolat nevolnost, zvrácení, průjem nebo zažívací potíže; tepelnou úpravou se její škodlivé účinky eliminují.