Podobojí

Podobojí(téžpod obojí, nebo „pod obojí způsobou“ –lat.sub utraque specie) označuje zpravidla přijímáníeucharistiezároveň jak v podobě posvěcenéhostie, tělaKristova, tak i v podobě posvěcenéhomešního vínaz kalicha, krveKristovy. Opakem je přijímánípod jednou způsobou, kdy věřící svátost přijímá pouze v podobě hostie anebo (řidčeji) pouze v podobě vína.
V poslední době se můžeme setkat s výrazem podobojí (či celým "pod obojí způsobou") ve světě pivovarnictví v souvislosti s kvašením.Významově se jedná o kvašení svrchní i spodní zároveň, tedy vlastně oběma způsoby, mezi kterými se zpravidla rozlišuje.
Praxe přijímání podobojí byla běžná prolaikyiduchovníaž do raného středověku, (jak vprvotní církvi, tak následně i v období povelkém schizmatu) a to jak vkatolické církvi, tak vcírkvi východní (=pravoslavné), kde je běžné do současnosti. Později došlo u latinské církve ke změně a přijímání z kalicha bylo běžně vyhrazeno pouze duchovním. Není jasné, kdy a jakým způsobem se tato změna udála, ani jakým právním prostředkem (papežskou bulou,...) byla ošetřena. Existují teorie o příčinách této změny, například snaha zabránit šířeníepidemiemorua jiných nemocí v rámci právě ve 14. století probíhajícíčerné smrti.
Obnovení přijímání pod obojí pro laiky se stalo jedním ze základních pojících názorůhusitstvía celéčeské reformace, samotnýMistr Jan Huspůvodně přijímání pod obojí neprosazoval, myšlenka vznikla mezi jeho následovníky v Praze, až když byl nakoncilu v Kostnicia vyjádřil se, že principiálně není proti, ale že je nutné pro laické přijímání pod obojí získat souhlas koncilu. K prvnímu obnovenému laickému přijímání došlo na popud Jakoubka ze Stříbra vkostele sv. Martina ve zdinaStarém Městě pražskémroku1414.
Samotné přijímání pod obojí se stalo roku1420jedním zečtyř artikulů pražských, které většina husitů přijala jako svůj program na sněmu vČáslaviroku1421. Jako takové bylo laické přijímání pod obojí prosazeno dobasilejských kompaktátmezi husity akoncilem v Basileji. Od přijetí kompaktát byli husité, kteří je přijali, označování jako kališníci, nebo polatinštěně utraquisté, tedy ti, co přijímají pod obojí.
Povolení laického přijímání pod obojí českýmkališníkůmse stalo základní složkou legálního dvojvěří v českých zemích a jako takové bylo znova potvrzeno roku1485kutnohorským náboženským míremmezi českýmikatolíkyakališníky.
Laické přijímání pod obojí se v českých zemích stalo nelegálním po přijetíObnoveného zřízení zemského, jež v Čechách vstoupilo v platnost roku1627a na Moravě roku1628, a které bylo častým důvodem k odchodu Čechů a Moravanů do cizích zemí.
Laické přijímání pod obojí se stalo v českých zemích znovu legálním roku1781vydánímTolerančního patentucísařemJosefem II.a od té doby již nikdy ilegalizováno nebylo.
Přijímání pod obojí se stalo jedním z hlavních bodůnáboženské reformacev16. století.
Římskokatolická církevpraktikuje laické přijímání nejčastěji pod jednou, při slavnostních příležitostech bývá podáváno pod obojí a to buď namáčením hostie do kalichu (latinskyper intinctionem), a nebo přímo z kalicha (např.: první svaté přijímání, Velikonoce, ...). Instrukce kŘímskému misáluuvádějí: "Plněji je vyjádřeno svátostné znamení při svatém přijímání, když se podává pod obojí způsobou."Pod obojí také často, nebo stále přijímají členové řeholních komunit při konventních bohoslužbách. Rovněž platí, že nemůže-li kdo z objektivní příčiny přijmout hostii (např. je alergický na lepek a není k dispozici hostie bezlepková), může mu být podáno svaté přijímání i pouze napitím z kalicha.
Pravoslavné církvepraktikují laické přijímání pod obojí zcela běžně.
Protestantské církveve většině běžně praktikují laické přijímání pod obojí.