Pažitka pobřežní

Pažitka pobřežní(Allium schoenoprasum, srov. maďarskypázsitneboli pažit/trávník) nebolišnytlík(moravskyšnytlich, slezskyszńitloch– z německéhoSchnittlauch) je druhjednoděložnérostliny používané i jakozeleninazčelediamarylkovitých. Z botanického hlediska patří do rodučesnek(Allium).
Jedná se o vytrvalou trsnatou rostlinu, na bázi s poměrně maloucibulí, zpravidla do 1 cm v průměru.Stonekje gracilní, do asi ⅓ krytý pochvami listů, trubkovitý, dutý.Listyjsou jednoduché, přisedlé, s listovými pochvami a duté.Čepelejsou celokrajné, trubkovité, cca 2–6 mm v průměru, se souběžnou žilnatinou.Květyjsou oboupohlavné, ve vrcholovémkvětenství, jedná se o hlávkovitě stažený zdánlivýokolík, ve skutečnosti to je stažené vrcholičnaté květenství zvanéšroubel(jinak také lichookolík).Květenství je podepřeno 2 listeny, které jsou vytrvalé, kopinaté až široce vejčité a přibližně stejné. Pacibulky v květenství chybí.Okvětíse skládá ze 6 okvětních lístků bledě nachové až fialové, vzácně bílé barvy. Kvete od května do srpna.Tyčinekje 6.Gyneceumje složeno ze 3plodolistů, je synkarpní,semeníkje svrchní. Plodem jetobolka.
V přírodě se můžeme setkat i s vizuálně podobnými druhy označovanými lidově jako „divoká pažitka“ – jedná se např. očesnek viničný,česnek ořešecnebočesnek planý.
Pažitka jecirkumboreálnídruh. Vyskytuje se přirozeně vEvropěvčetněČR, vAsiii vSeverní Americe, naSibiřii naKamčatce, u kanadských jezer, kromě toho je na četných místech zplanělá z kultury. Zavlečena byla také do Jižní Ameriky nebo Tasmánie.
V ČR se přirozeně vyskytuje na vysokohorských prameništích vKrkonošícha vHrubém Jeseníku. Dále jsou to i nížiny, podél některých řek vČechách, např. uLabe,Vltavy,BerounkyneboSázavya také na vrchuKlíčuNového Boru. Ale najdeme ji i jinde jako zplanělou ze zahrádek.
Vysokohorské rostliny se trochu liší od nížinných, proto jsou někdy popisovány jako samostatný poddruh pažitka pobřežní horská či pažitka pobřežní sibiřská (Allium schoenoprasumsubsp.alpinum, syn.:Allium schoenoprasumsubsp.sibiricum).Nížinné byly popisovány jako pažitka pobřežní pravá (Allium schoenoprasumsubsp.schoenoprasum, syn.:Allium schoenoprasumsubsp.riparium). Ale rozdíly jsou dost malé, proto někteří botanici taxonomickou hodnotu těchto subspecií zpochybňují.
2n=16 (diploid), vzácněji 2n=32 (tetraploid)
Pažitka je oblíbenou naťovouzeleninoui okrasnou rostlinou a její užití je známé již z doby před Kristem v Asii, Egyptě a později i starověkém Římě.Celá rostlina je jedlá, květy se pak dají využívat i ozdobně do suchých vazeb. Listy pažitky jsou zdrojem vitamínu C (až 100 mg ve 100 g čerstvé hmoty; většinou se množství pohybuje mezi 56 až 66 mg ve 100 g čerstvé hmoty), dále obsahují provitamín A, vitamín B2, silici se sírou (typické pro rostliny roduAllium), minerální látky (soli vápníku, fosforu, draslíku, železa aj.).Množství obsahových látek je v sezónně proměnlivé, vyšší hodnoty vitaminu C byly zjištěny u mladých listů na začátku sezóny.Má cibulové aroma způsobené organickými sloučeninami síry typickými pro druhy roduAllium,které jsou známé i protizánětlivými účinky.
Používá se čerstvá, nedoporučuje se v sušeném stavu, protože ztrácí skladováním své aroma.Lepší je pažitku skladovat zmraženou (nebo pouze udržovat při bodu mrazu), což prodlužuje životnost obsažených živin.V kuchyni má široké použití. Ochucují se jí soli, másla, sýry, omáčky nebo polévky. Výborně chutná nasekaná do salátů či vaječných jídel, kde může nahradit cibuli, která má mnohem dominantnější chuť i vůni, ale i houbových pokrmů. Přidává se i k lehkým rybím specialitám. Pro svou zelenou barvu bývá nejen kořením, ale i ozdobou jídel na talíři.
Pažitka je výborná nektarodárná i pylodárná rostlina. Význam jako zdroj snůškyvčelmá však jen tam, kde se pěstuje hromadně.Nektariumpažitky vyprodukuje za 24 hodin 1,1 mgnektarus cukernatostí 45–51 %.Cukerná hodnota, tedy množstvícukruvyprodukovaného v květu za 24 hodin, je 0,53–0,56 mg.Pylové rousky jsou nafialovělé. Druhovémedypažitky pobřežní nejsou známy.
V polní kultuře pěstujeme pažitku ze sazenic předpěstovaných brzy na jaře v pařeništi, které vysazujeme po několika do sponu 0,5 × 0,15 m. V průběhu vegetace několikrát sklízíme seřezáváním listy, když dosáhnou délky 15 cm. Kulturu udržujeme nejdéle 3 roky, v posledním roce používáme celé rostliny k rychlení v hrnkách. Rozmnožuje se ze semen, ale klíčí pomalu, proto se typicky množí nepohlavně rozsazováním cibulek z narostlých trsů.Pažitka nevyžaduje větší množství živin a není třeba pravidelné hnojení.Vyhovují jí slunná stanoviště a snáší sušší místa, ale preferuje pravidelnou zálivku.V chladnějším klimatu je možné ji úspěšně využít i do tzv. zelených stěn tvořených z živých rostlin.