Velký skok vpřed

Velký skok vpředčiVelký skok(TZ: 大躍進;ZZ: 大跃进;pinyin:dàyuèjìn; český přepis:ta-jüe-ťin) byl oficiální název politikyČínské lidové republikyod roku1958až do počátku roku1962v rámci Druhého pětiletého plánu ČLR. Čínský vůdceMao Ce-tungchtěl radikálními politickými a ekonomickými opatřeními rychle zvyšovat čínskou produkci, dostat zemi během 15 let ekonomicky do postavenívelmocia vybudovatkomunismus. Skutečným následkem však byl největší lidmi vyvolanýhladomorv dějinách, jemuž padly za oběť desítky milionů lidí.
V roce 1958, kdy byl Velký skok vpřed zahájen, bylo obyvatelstvoČínyrozděleno do desetitisícůlidových komun, základních ekonomických a správních jednotek, které měly být soběstačné a odpovědné za své výsledky. Zároveň se tím zrušily či narušily tradiční vazby a ekonomické vztahy v zemi;Maovýmdlouhodobým cílem bylo zlikvidovatrodinu,penízeasoukromé vlastnictví. Dalším Maovým cílem, přijatým jako poučení zmaďarského povstání 1956, bylo fyzicky zlikvidovat potenciální odpůrce režimu.
Vedle rychlého narušení společenských vazeb přinesl Velký skok i změnu průmyslové politiky. Z nařízení čínské vlády například každá komuna musela vybudovat vlastnímalé vysoké pece, a zvýšit tím produkci oceli. Přitom však nebyl zabezpečen přísunželezné rudyani paliva, takže obyvatelé byli nuceni tavit své nářadí a oheň v pecích živit dřevěným vybavením svých obydlí, dřevem z posvátných hájů kolem konfuciánských chrámů, ba pálit i celé domy. Když nářadí došlo, bylo obyvatelstvo lidovými komisaři nuceno jít do hor hledat „železnou rudu“, a to i v případě, že v daném pohoří se železná ruda nikdy nevyskytovala a nikdo z obyvatel nevěděl, jak taková železná ruda vypadá. Zoufalí lidé pak do vysokých pecí házeli veškeré kameny, které alespoň trochu připomínaly kov. Výsledkem byla zpravidla „podivná spečenina“.
Přestože již počátkem roku 1959 bylo konstatováno, že kov tavený nekvalifikovanými rolníky v pecích z pálené hlíny zdaleka nedosahuje potřebné kvality, politika nebyla změněna a nedostatek nástrojů a pracovních sil v zemědělství znamenal drastický pokles zemědělské výroby. Navíc obyvatelstvo bylo přinuceno stravovat se v „kolektivních jídelnách“ a bylo zakázáno připravovat si jídlo doma. Populisticky vysoké jídelní příděly způsobily brzké vyčerpání krizových zásob a fakt, že jídlo bylo zadarmo, zapříčinil obrovské plýtvání. Společně s nepříznivou úrodou arozkolem se Sovětským Svazemv roce 1960, který tak zastavil hospodářskou pomoc Číně, vše vyústilo vobrovský hladomor, tzv. „Tři hořké roky“ 1959–1961. V některých oblastech hladem a nemocemi vymřelo až 40 % obyvatelstva. Hlad dosáhl takových rozměrů, že docházelo ke kanibalismu a někteří se stravovalikaolinem, který má příjemně nasládlou chuť a svým objemem utišil touhu žaludku po potravě; jelikož však jde o nestravitelnou horninu, lidé následně umírali nakoliku.
Ústřední výbor čínské komunistické stranykampaň zastavil na svém plenárním zasedání v lednu 1961. Důsledkem bylo i několik let trvající oslabeníMaovypozice ve vedení strany a přijetí prvkůsovětskéhomodelu organizace státu. Napětí mezi Mao Ce-tungem a jeho kritiky ve straně bylo o několik let později, v roce 1966, také motivem vzniku další velké Maovy kampaně –Kulturní revoluce.
Odhady počtu obětí Velkého skoku se v jednotlivých pramenech značně liší. OdhadJudith Banisterové, založený na demografickém modelování, zní 30 milionů mrtvých,jiné odhady se nejčastěji pohybují v pásmu 20-40 miliónů, tedy v každém případě více, než kolik bylo obětí první světové války.Přitom šlo zřejmě mnohem častěji o oběti hladu, nemocí a zimy než o oběti poprav a jiného násilí. Hladomor vyvolaný Velkým skokem vpřed je mezi ostatními lidmi vyvolanými hladomory 20. století poměrně neobvyklý tím, že nešlo o průvodní jev války, občanské války či jednoznačného státního teroru, jakkoli ani ten v rámci kampaně nechyběl,ale spíše o nechtěný následek špatně připravené a bezohledně vynucované modernizační politiky. Zároveň je Velký skok exemplárním dokladem mimořádné stability východoasijských komunistických diktatur: jedinou politickou reakcí na katastrofální neúspěch programu byly dílčí mocenské přesuny v ústředním výboruKomunistické strany Číny.
Hospodářským výsledkem Velkého skoku byl především rychlý ekonomický propad. V roce 1961 se čínskéHDPsnížilo o rekordních 27 %a trvalo několik dalších let po zastavení kampaně, než se podařilo dosáhnout úrovně roku 1958. Spolu s dalšími excesy maoistické politiky tak Velký skok přispěl k tomu, že Čína až do 80. let 20. století nedokázala ve světové politice a ekonomice zaujmout místo odpovídající její velikosti a kulturnímu bohatství.
Velký skok vpřed dodnes patří v pevninské Číně mezitabuizovanátémata a oficiálně se o něm hovoří jen jako o jako o„Třech letech přírodních katastrof“nebo„Třech letech potíží“.