Zahraniční vztahy Vietnamu

K dubnu 2022 udržujeVietnam(oficiálněVietnamská socialistická republika) diplomatické vztahy se 192 státy a seStátem Palestina,tedy se všemi členskými a pozorovatelskými státy OSN kroměMalawi,TongyaTuvaluaSvatého stolce. V roce 2011 vydalÚstřední výbor Komunistické strany Vietnamuna11. národním sjezdu Komunistické strany Vietnamuoficiální prohlášení o zahraniční politice Vietnamu. V části prohlášení bylo uvedeno: „Vietnam je přítelem a spolehlivým partnerem všech zemí mezinárodního společenství a aktivně se účastní procesů mezinárodní a regionální spolupráce. Prohlubuje, stabilizuje a udržuje zavedené mezinárodní vztahy. Rozvíjí vztahy se všemi zeměmi a územími, jakož i mezinárodními organizacemi, a zároveň prokazuje: respektování vzájemné nezávislosti; suverenitu a územní celistvost; vzájemné nevměšování se do mezinárodních záležitostí; nepoužívání síly nebo hrozby použití síly; řešení neshod a sporů pomocí mírových jednání; vzájemný respekt, rovnost a vzájemný prospěch.“
Vietnam podnikl důležité kroky k obnovení diplomatických styků s klíčovými zeměmi. Plné diplomatické vztahy byly obnoveny sNovým Zélandem, který otevřel své velvyslanectví v Hanoji v roce 1995. Vietnam otevřel velvyslanectví veWellingtonuv roce 2003.Pákistánznovu otevřel své velvyslanectví v Hanoji v říjnu 2000. Vietnam znovu otevřel své velvyslanectví vIslámábáduv prosinci 2005 a obchodní kancelář vKaráčív listopadu 2005.Vztahy mezi Spojenými státy americkými a Vietnamemse zlepšily v srpnu 1995, kdy oba státy povýšily své styčné kanceláře otevřené v lednu 1995 na velvyslanectví, přičemž Spojené státy americké později otevřelygenerální konzulátvHo Či Minově Městěa Vietnam otevřel konzulát vSan Franciscu.
Vietnam má více než 4 000 letou historii. Ve své rané historii se Vietnam snažil udržovat dobré vztahy se svými sousedy. Už oddynastie Hồng Bàngaž po mnoho feudálních dynastií, jako jsouNgô,Đinh,Raná Lê,Lý,Trần,Pozdní Lê,Tây SơnaNguyễn, byly pro Vietnam nejdůležitější diplomatické vztahy se sousední imperiální Čínou,Čamským královstvím,Khmérskou říší,královstím Lan XangaSiamem. Později byly navázány obchodní vztahy s evropskými zeměmi (např. prostřednictvímSjednocené východoindické společnosti) aJaponskem.
Po kapitulaci Japonska přišla na území Vietnamu jak britská, tak čínská armádaKuomintangu, aby vyprovodily japonskou císařskou armádu z Indočíny. VládaVietnamské demokratické republikyse rozhodla uzavřít mírovou dohodu sČankajškemz Kuomintangu, který sídlil v severním Vietnamu, aby jim umožnila věnovat pozornost boji s Francouzi na jihu. Poté Vietnam 6. března 1946 podepsal mírovou smlouvu s Francií.
Vietnam začal rozšiřovat své zahraniční vztahy s ostatními zeměmi. V lednu 1950 bylyČínská lidová republikaaSovětský svazprvními dvěma zeměmi, které uznaly Vietnamskou demokratickou republiku.Později byla navázaná spojenectví s Kambodžou a Laosem. Vietnam provedl protifrancouzskou kampaň a vybudoval přátelství s antikoloniálními zeměmi, jako jeThajsko,Myanmar,IndonésieaIndie.
Běhemvietnamské války(1959–1975) vyrovnalSeverní Vietnamvztahy se svými dvěma hlavními spojenci,Sovětským svazemaČínskou lidovou republikou.
V roce 1964Čou En-laj, znepokojený zvýšenou přítomností amerických sil vJižním Vietnamu, uzavřel neformální dohodu se Severem. Dohoda stanovila, že pokud americké a jihovietnamské síly napadnou Severní Vietnam, Číňané odpoví zapůjčením pilotů Severu. Během války seMao Ce-tungovinepodařilo poslat tolik vycvičených pilotů, jak slíbil. V důsledku toho byl Sever při své obraně závislejším naSovětském svazu.
V roce 1975 začalo narůstat napětí, protože Peking stále více vnímalVietnamjako potenciální sovětský nástroj k obklíčení Číny. Mezitím rostoucí podpora Pekingu prokambodžskéRudé Khmeryvyvolala u Vietnamců podezření.
Vietnamsko-čínské vztahy se výrazně zhoršily poté, coHanojv březnu 1978 zavedla zákaz soukromého obchodu, což byl krok, který zvláště ovlivnil čínsko-vietnamskou část obyvatelstva. Povietnamské invazi do Kambodže v prosinci 1978zahájila Čína odvetnou invazi do oblasti severní hranice Vietnamu. Tváří v tvář přerušení čínské pomoci a napjatým mezinárodním vztahům navázal Vietnam ještě těsnější vztahy se Sovětským svazem a jeho spojenci v členských státechRVHP. V průběhu 80. let 20. století Vietnam dostával téměř 3 miliardy USD ročně od Sovětského svazu a většinu svého obchodu prováděl se zeměmi SSSR a RVHP. Hospodářská pomoc Sovětského svazu avýchodního blokuvšak po rozpadu Sovětského svazu ustala.
Vietnam se začal dostávat z mezinárodní izolace až po stažení svých jednotek z Kambodže v roce 1989. Během několika měsíců po Pařížských dohodách z roku 1991 Vietnam navázal diplomatické a ekonomické vztahy s členskými státySdružení národů jihovýchodní Asie(ASEAN) a také s většinou zemí západní Evropy a asijského Dálného východu. Čína obnovila plné diplomatické styky s Vietnamem v roce 1991. V roce 1999 uzavřely tyto dva státy dohodu o demarkaci pozemních hranic. V roce 1995 obnovily diplomatické styky USA a Vietnam.
V posledním desetiletí vyvinul Vietnam soustředěné úsilí, aby přizpůsobil své zahraniční vztahy tak, aby odrážely vyvíjející se mezinárodní ekonomickou a politickou situaci v jihovýchodní Asii. Země se začala integrovat do regionální a globální ekonomiky vstupem do mezinárodních organizací. Vietnam zesílil své úsilí přitáhnout do země zahraniční kapitál ze Západu. V 90. letech 20. století, po zrušení amerického veta na mnohostranné půjčky zemi, se Vietnam stal členemSvětové banky,Mezinárodního měnového fondu(MMF) aAsijské rozvojové banky. Země rozšířila obchod se svými východoasijskými sousedy i se zeměmi západní Evropy a Severní Ameriky. Zvláštní význam mělo přijetí Vietnamu do ASEAN v červenci 1995. Vietnam se v listopadu 1998 připojil k fóruAsijsko-pacifické hospodářské spolupráce(APEC) a následující měsíc také hostil summit ASEAN. V roce 2005 se Vietnam zúčastnil inauguračníhosummitu východní Asie. Vietnam se stal v listopadu 2006 členemSvětové obchodní organizace.
Vietnam zůstal od dob invaze do Kambodže relativně bez konfliktů, ale v minulosti mezi Vietnamem a jeho sousedy vyvstávalo napětí, zejména v případě Číny, protože oba národy uplatňovaly nároky naSpratlyhoaParacelské ostrovy– dvě souostroví v oblastiJihočínského mořepotenciálně bohaté na ropu. Protichůdné nároky vyvolaly v průběhu let v oblasti drobné ozbrojené konflikty. V roce 1988 bylo na Spratlyho ostrovech zabito více než 70 vietnamských vojáků během konfrontace s čínskými silami, kdy Čína obsadila několik ostrovů pod vietnamskou kontrolou. Čínské prosazování kontroly nad Spratlyho ostrovy a celým Jihočínským mořem vyvolalo obavy Vietnamu a jeho sousedů v jihovýchodní Asii. Územní hranice mezi oběma zeměmi je konkrétně definována na základě Dohody o pozemních hranicích podepsané v prosinci 1999 a Dohody o hranicích v Tonkinském zálivu podepsané v prosinci 2000. Vietnam a Rusko vyhlásily v březnu 2001 strategické partnerství během vůbec první návštěvy ruské hlavy státu v Hanoji. Byl to především pokus vyvážit rostoucí profil Číny v jihovýchodní Asii.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuForeign relations of Vietnamna anglické Wikipedii.