Skřítek (mytologie)

Skřítekčišotekje bytost zezápadoslovanskéhofolklóru, původně ochranný duch domu podobnývýchodoslovanskémudomovojovi. Skřítek je analogický římskýmlárůmapenátům, anglickýmhobůmnebo francouzskýmlutinům. Toto slovo se také používá pro překlad jmen různých bytostí malého vzrůstu v folklóru afantasyjako jeelf,goblin,gnómneboimp.
Písemné zprávy o skřítkovi jsou hojné z16.až18. století, autoři jakoJan Amos KomenskýaTomáš Pěšina z Čechorodujej srovnali s římským láry a penáty.
Slovo skřítek pochází zněmeckéhoscrat,schratte,schratt„lesní duch“.Jeho českou variantou jekřístekaskřet, v polštině je pak nazývánskrzatek,skrzatneboskrzot, slovensky je nazývánškrataneboškriatok, slovinskyškratčiškratec. Později byl někdy ztotožněn sčertemčiďáblem, například vMastičkářiči uJana Husa. PodleCtibora Tovačovského z Cimburkase skřítkem či diblíkem stávajínepokřtěnéděti.Slovo šotek pochází zšet,šiet„stařec“ a variantašetekje známa i ve slovinštině.
Skřítek se často objevuje jako bytost malé postavy, občas i s drápy na rukou a nohou. Někdy je tak malý že se schovává v mouce či hrachu, podle Slovinců je velký jako palec. Častá je také podoba kuřete, obvzvlášť zmoklého, tak si jej představují například Slováci a Poláci. V Polsku se objevuje i v podobě malého ptáka z kterého srší jiskry. Hospodáříček mívá podobu hada, svázaného s životem hospodáře, někdy hadů dvou, za hospodáře a hospodyni. Domovní had je pravděpodobněužovka, která skutečně často žije poblíž lidských stavení.
USlovincůmívá i další rozmanité podoby, může to být mladík, stařec i stařena. Nosí zelenou suknici, červenou čapku, která ho činí neviditelným, a své tělo skrývá protože je velmi chlupaté. Když nese peníze má podobu jiskřícího koštěte a dále se může měnit v různá zvířata, například kočku, psa či husu.
Místa, kde přebývá skřítek v domě, jsou různá. Často žil ve chlévě či ovčíně, schovaný v mouce či hrachu, na plané hrušni a především v zimě za pecí či na ní.
Lidem, kteří mu ublíží, se rád mstí, ale jinak je jeho přínos domu pozitivní. Chránil stáda a přinášel obilí a peníze, také vykonával domácí práce. Časté je podání, že si skřítka lze vychovat, nejčastěji z vejce nošeného v podpaží. Na druhou stranu se ho lze těžko zbavit, dům lze před jeho návštěvou ochránit dvěma kovovými hady přibitými na dveře a namalovanými na červeno.
Skřítkovi se předkládalo jídlo, aby se nerozhněval, ve Slovinsku první kousek od každého uvařeného či upečeného pokrmu. Pamatovalo se na něj především večtvrteka naŠtědrý večer. Skřítek býval také zpodobňován dřevěnou soškou s rukama zkříženýma na prsou a korunkou, která stála ve skříni v koutě, když odcházeli obyvatelé z domu, kladli sošku na stůl či skříň, aby hlídal.
Zmok, nazýván též smok, zmek či zmak, je bytostí podobnou skřítkovi, objevující se jako zmoklé kuře. Je znám i v Bělorusku jakocmok domovija v Polsku jakosmok,ćmokčiċmuk. V bulharském podání smok saje mléko kravám i ženám a unáší děti. Velmi se mu podobá českýplivníkaprašiveca polskýplonk.
Ztotožnění skřítka s ďáblem vedlo ke vzniku víry v podobné bytosti, které se kromě z vejce nošeného v podpaží získávaly zaprodáním duše. Jedná se o stvořenílucek, jehož jméno je odvozeno zLucifer, známé již Janu Husovi aJanu Rokycanovia dále ošpirituse,špírka,raráška,diblíka,pikulíkaa jiné.