Hrubé národní štěstí

Hrubé národníštěstí(HNŠ, anglickygross national happiness,GNH) je koncept, který se snaží vyjádřit míru kvality lidského života a rozvojespolečnostipomocí obecnějšího ukazatele, než jakým jehrubý domácí produkt.
Pojem hrubé národní štěstí byl poprvé použit roku 1972 v rozhovoru pro deníkFinancial Times, ve kterém tehdejší bhútánský král Džigme Singjä Wangčhug (Jigme Singye Wangchuck) řekl: „Hrubé národní štěstí je důležitější než hrubý domácí produkt.“Tímto konceptem se řídí vláda vBhútánu. Má pomoci k vytváření takovéekonomikyzemě, která by byla v souladu s místníkulturouzaloženou nabuddhismu.
Od roku 2004 pořádáCentrum bhútánských studiíkaždoroční mezinárodní konferenci zabývající se hrubým národním štěstím.
Dne 18. června 2008 bylo HNŠ zavedeno jako oficiální cíl vlády v bhútánské ústavě.
V roce 2011Valné shromáždění OSNschválilo nezávaznourezoluci, ve které naléhalo na jednotlivé členské státy, aby následovaly příkladBhútánua začaly s měřením míry štěstí a kvality lidského života. Štěstí bylo označeno za „základní lidský cíl“.
V roce 2012 předseda vládyBhútánuJigme Thinleya tehdejšígenerální tajemník OSNPan Ki-Mun(Ban Ki Moon) svolali tzv. High level meeting (schůzi na vysoké úrovni; pozn. autora), na které byla vydaná první zpráva o úrovní štěstí ve světě (World happiness report). Krátce na to byl 20. březen vyhlášenMezinárodním dnem štěstí.
Poté, co se předsedou bhútánské vlády stalTsherig Tobgay, vyhlásil, že je potřeba zaměřit se na konkrétnější cíle, než je samotná propagace HNŠ, následně však změnil názor a prohlásil, že je třeba koncept HNŠ chránit a začal ho spolu s ostatními bhútánskými úředníky celosvětově propagovat.
HNŠ se odhrubého domácího produktuodlišuje hodnocením kolektivního štěstí jako vládního cíle. Zaměřuje se na tradiční hodnoty a harmonii s přírodou, tak jak je to popsáno v 9 oblastech štěstí a 4 pilířích HNŠ.
Tyto 4 pilíře jsou:
Mezi 9 oblastí HNŠ patří duševní pohoda, dobré zdraví, správné využití času, vzdělání, kulturní různorodost, dobrá vláda, vitalita komunity, ekologická diverzita a životní standard. Každá oblast se skládá ze subjektivních a objektivních indikátorů. Všechny oblasti mají stejnou váhu, ale jednotlivé indikátory v rámci konkrétních oblastí mají váhu různou.
Komise pro hrubé národní štěstí (dále jen Komise HNŠ) je pravidelně pověřena realizací konceptu HNŠ vBhútánu. Skládá se z tajemníků každéhoministerstva,předsedy vládya tajemníka Komise HNŠ. Úkoly této komise zahrnují vypracování a realizování pětiletého národního plánu a vyhlašování nové politiky. Index HNŠ se používá k měření štěstí a blahobytu obyvatelBhútánu. „GNH Policy Screening Tool” a „GNH Project Screening Tool” jsou ukazatele, kterých využívá Komise HNŠ k rozhodnutí, zda je třeba nějaká změna v oblastipolitikynebo zda realizovat různé projekty. „GNH Screening Tools” (monitorovací nástroje HNŠ; pozn. autora) jsou používány bhútánskou komisí pro předvídání dopadu politických iniciativ na úroveň hrubého národního štěstí vBhútánu.
V roce 2008 byl proveden první průzkum HNŠ. V roce 2010 následoval druhý. Třetí celostátní průzkum byl proveden v roce 2015.Průzkum HNŠ zahrnuje všech dvacet okresů (Dzonkhag) a jeho výsledky se liší demografickými faktory, jako je pohlaví, věk, bydliště a povolání. První průzkumy se skládaly z dlouhých dotazníků, které se ptaly občanů na otázky ohledně životních podmínek (živobytí) a náboženského chování, včetně otázek kolikrát a kdy se přes den modlí a také na záležitosti týkající se karmy. Vyplnění jednoho dotazníku mohlo trvat i několik hodin. Pozdější průzkumy HNŠ byly zkráceny, ale otázky o náboženském chování byly zachovány.
Bhútánský index HNŠ byl vytvořen Centrem pro studium Bhútánu za pomoci výzkumníků zOxfordské univerzity, aby pomohl měřit pokrok bhútánské společnosti. Existují však i jiné nástroje schopné měřit společenský pokrok. Například „Gross National Well-being” (hrubé národní blaho; pozn. autora) z roku 2005, „OECD Better Life Index” (index lepšího života; pozn. autora) z roku 2011 a „SPI Social Progress Index” (index sociálního pokroku; pozn. autora) z roku 2013. Jeden odlišující rys bhútánského indexu HNŠ však je, že ostatní modely jsou určeny prosvětskévlády a nezahrnují do sebe náboženské chování.
Výsledná data se používají ke srovnání štěstí mezi různými skupinamiobčanůa ke zjištění změn v průběhu času.
V kanadskéVictoriiležíčí v provinciiBritská Kolumbiebyla využita kratší verze bhútánského průzkumu HNŠ. Místnívlády,nadacea vládní agentury pod vedenímMarthyaMichaela Pennockaho použily ke zhodnocení populace veVictorii.
Ve městěSão PaulovBrazíliipoužilaSusan Andrewsprostřednictvím její organizaceFuture Vision Ecological Parkv některých oblastech koncept bhútánského HNŠ na úrovni menších občanských komunit.
VSeattluveSpojených státechbyla také využita verze indexu HNŠ. Rada města a nezisková organizaceSustainable Seattles její pomocí zhodnotily štěstí a blaho obyvatelstva v oblasti Seattlu. Další města a oblasti vSeverní Americe, včetněEau Claire ve Wisconsinu,Crestonu v Britské Kolumbiia amerického státuVermont, také využily nějakou verzi indexu HNŠ.
Na univerzitě v Oregonu veSpojených státechvypracovalAdam Kramermodel chování HNŠ, založený na používání pozitivních a negativních slov nasociálních sítích.
V roce 2016 bylo vThajskuzaloženo Centrum hrubého národního štěstí. Bývalý králThajskaBhumibol Adulyadejbyl totiž blízkým přítelem jeho bhútánského protějškuJigmeho Singyeho Wangchuckaa pojal obdobnou filozofii týkající se „Sufficiency Economy” -udržitelného hospodářství.
NaFilipínáchbyl koncept HNŠ podporován různými osobnostmi, zejména filipínským senátoremLorenem Legardema bývalou ministryní životního prostředíGinou Lopezovou. Návrh zákona na podporu hrubého národního štěstí byl dokonce podán ve filipínském senátu a sněmovně reprezentantů.
Mnoho dalších měst, vlád a organizací se po setkání na High Level Meeting v roce 2012 pokouší změřit úroveň štěstí a blahobytu jejich občanů ukazatelem zvaným „Beyond GDP”, který je v mnoha ohledech podobný bhútánskému HNŠ. Patří k nim např. Úřad národních statistik Spojeného království, vláda veSpojených arabských emirátecha města Somerville ve státěMassachusetts,Bristola také celá řada společností, které se zabývají metodamiudržitelného rozvojea využívají k tomu některé postupy HNŠ.
Hrubé národní štěstí je také propagováno veSpojených státechorganizací GNHUSA - „Gross National Happiness USA”. Společnost GNHUSA se sídlem veVermontujeneziskovou organizací, která si klade za cíl zvýšit úroveň osobního štěstí a kolektivního blahobytu tím, že změní způsob, jakSpojené státyměří svůj pokrok a úspěch. Společnost vznikla poté, co seLinda WheatleyovázMontpelierveVermontuzúčastnila „Annual Gross National Happiness Research Conference” - výroční konference o ročním národním štěstí v roce 2008 v Thimphu v Bhútánu. Wheatley se vrátila do Vermontu odhodlaná představit podrobnosti o HNŠ pro širokou veřejnost v USA. Po založení neziskové organizace na jaře 2009 se její představitelé zúčastnili páté mezinárodní výzkumné konference o HNŠ v Brazílii v listopadu 2009 a v červnu 2010 uspořádali první konferenci o hrubém národním štěstí a dalších alternativních ukazatelích v Champlain, na univerzitě vBurlingtonuveVermontu. V květnu roku 2012 zorganizovala GNHUSA společně se sponzory konferenci Measure What Matters (Měřit to, co má smysl; pozn. autora), budující spolupráci s datovými experty veVermontu. GuvernérVermontuprohlásil den 13. dubna (na narozeniny prezidentaJeffersona) za „Pursuit of Happiness Day” (Den honby za štěstím; pozn. autora) a stal se prvnímstátemvUSA, který přijal legislativu umožňující vývoj alternativních ukazatelů a nabídl pomoc při vytváření této nové politiky. GNHUSA spolupracuje sVermont Data Centera provádí pravidelné výzkumy o blahu ve státě, jako vzor pro jiné státy a obce. Organizace také úzce spolupracuje se společnostíHappiness Alliancena shromažďování online dat HNŠ, sbíraných podle bhútánského HNŠ. V roce 2017 společně začaly vytvářet pobočky ve všech 50 státech, aby spolupracovaly s místními samosprávami a institucemi v oblasti zkvalitnění životních podmínek, počínajeWisconsinemaSeverní Karolínou. Organizace také pravidelně oslavujeMezinárodní den štěstí, který bylSpojeným královstvímvyhlášen na 20. března, jako příležitost k diskusi o koncepcích blahobytu s ostatními na „Happiness Dinners” (večeřích štěstí; pozn. autora) po celé zemi.
Od 25. srpna 2012 společnost Gross National Happiness USA nárazově provádí celostátní výzkumný projekt The Happiness Walk (pochod štěstí; pozn. autora), kterého se účastní členové správní rady GNHUSA a její stoupenci. Na první etapě dva členové rady GNHUSA ušli 594 mil, odVermontuaž doWashingtonu D.C.Pochod byl obnoven 1. března 2018 a vedl pěšky z Petaluma vKaliforniidoSeattluve státěWashington. Zúčastnění lidé po cestě dělali rozhovory, shromažďovali odpovědi do průzkumů a představovali koncept HNŠ. GNHUSA rovněž vyhlašuje a prosazuje „Charter for Happiness” (charta štěstí; pozn. autora), která k 7. květnu 2018 měla 469 signatářů.
Hrubé národní štěstí bylo kritiky několikrát označeno za nástrojpropagandy, který využívá bhútánská vláda, aby odvedla pozornost od porušovánílidských práva snahy o vyhnání etnických Nepálců ze země.
První bhútánská vláda byla demokraticky zvolena v roce 2008. Předtím probíhalo „očištění”Bhútánuod hinduistických Nepálců a všeobecně od nebuddhistického obyvatelstva z důvodu kulturního zachování HNŠ. Podle nevládní organizaceHuman Rights Watch, která zdokumentovala situaci vBhútánu, bylo ze země vyhnáno více než 100 000 osob nepálského původu a hinduistického vyznání, což představuje 1/6 populace tohoto státu, z důvodu neschopnosti integrace do bhútánské buddhistické kultury. Organizace Refugee Council of Australia uvedla, že: „Je zvláštní a šokující, že jeden stát může vyhnat šestinu své populace a jeho reputace zůstane nedotčená. Bhútánská vláda by neměla být známá pro hrubé národní štěstí, ale pro hrubé národní pokrytectví”.
Někteří výzkumníci uvedli, že bhútánská filozofie HNŠ se stala za poslední dekádu přispěním západních a demokratických vlivů víc demokratická a otevřenější. Proto by bylo mnohem více historicky přesné, kdyby se právě tato změna označila za klíčovou událost v chápání HNŠ, protože současné chápání HNŠ se liší od filozofie, kterou prosazoval tehdejší bhútánský král. Další pohledy na HNŠ tvrdí, že je to postup rozvoje a vzdělávání a ne cíl nebo konečné stádium společnosti, a že Bhútán sa snaží zvednout úroveň štěstí jeho obyvatel a HNŠ slouží jako nástroj měření této snahy.
Další kritika sa zaměřuje na životní standard vBhútánu. Článek uveřejněný v roce 2004 v magazínuThe Economisttvrdí, že: „Bhútánské království není místo jako z pohádek. Je to místo ve kterém žije přibližně 900 000 obyvatel, z nichž většina v chudobě.” Jiná kritika se zmiňuje o zvýšení míry korupce, šíření chorob jako jeAIDSnebotuberkulóza, gangových násilností, násilností vůči ženám a menšinám, nedostatku jídla a léků a dalších ekonomických problémů.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuGross national happinessna anglické Wikipedii.