Hořčice (rod)

Hořčice(Sinapis) je nevelkýrodpřevážnějednoletýchžlutě kvetoucíchbylinzčeleděbrukvovitých, které majíolejnatásemenaostré chuti. Rostliny rodu hořčice rostou, ať již v důsledku úmyslného rozšíření nebo nahodilého zavlečení, téměř po celém světě.
Pojmenování "hořčice" se nesprávně používá i pro některé rostliny z rodubrukev, které sice mají semena také ostře palčivá, aletaxonomickydo rodu hořčice (Sinapis) nepřísluší. Tytodruhy, pocházející většinou ze severníAfriky,AsieaEvropy, se již předstaletímiuplatňovaly jakoužitkové rostlinya jejich název hořčice je historický. Např. název
Pouze níže uvedené druhy nesou oprávněně botanické jméno hořčice; prvé tři se vyskytují i vČeské republice:
Jsou tojednoletébyliny s přímými, pevnými, jednoduchými nebo rozvětvenýmilodyhamidorůstajícími do výše až 0,8 m. Jsou lysé nebo pouze s jednoduchýmichlupya mají dva druhylistů. Přízemnířapíkatévyrůstající obvykle vrůžicia bývají lyrovitě jedno- nebo dvojnásobně zpeřené, zřídka nedělené a jen hrubě zubaté. Lodyžní listy bezpalistůjsou krátce řapíkaté nebo přisedlé, ne však objímavé, jejichčepelejsou zubaté, laločnaté nebo ojediněle i celistvé, směrem vzhůru se zmenšují.
Drobné pravidelnékvětybezlistenůvyrůstají na stopkách které jsou vztyčené nebo směřují šikmo vzhůru, vytvářejíkvětenstvíhrozen. Čtyřčetné oboupohlavné květy mají rozevřenékališní lístkyvyrůstající ve dvoupřeslenech, jsou podlouhlého tvaru a na koncích jsou ohrnuté. Žlutékorunní lístkyrostou v jednom kruhu, střídají se s kališními, jsou obvejčité, na vrcholu tupé nebo s mělkým zářezem. Šestčtyřmocných tyčinekvyrůstajících ve dvou kruzích má tenkénitkyzakončené podlouhlýmiprašníky. V květu jsou dále čtyřinektarovéžlázy.Gyneceumje tvořeno dvěmaplodolisty, dvoudílnýsemeníkje zakončen hlavičkovitoubliznou. Květy seopylujívlastním i cizímpylempřenášenýmhmyzem. Jsou to rostlinydlouhodennía poměrně dobře snášejí sucho.
Plodyjsou výrazně zobákovité, válcovité, dvoudílné, pukavéšešule2 až 5,5 cm dlouhé vyrůstající na vztyčených nebo do strana se rozbíhajících stopkách. V každé části mají po 2 až 24 kulovitých, bezkřídlýchsemenechkterá po navlhčeníslizovatí.
Rostliny rodu hořčice mají odděleně v buňkáchthioglykosidy(glukosinolátyneboli sirnéglykosidy– napříkladsinigrinčisinalbin) aenzymymyrozinázy. Po porušenírostlinných pletivse tyto dostávají do styku, glukosinoláty jsou enzymy štěpeny a vznikajíisothiokyanáty(hořčičnésilice) se specifickou vůní a ostrou chutí, nejvíce je jich obsaženo semenech. Proto se již po staletí vyrábí z drcenýchhořčičných semen, hlavně z hořčice bílé, známápochutinahořčice. Z 1 kg hořčičného semene se vyrobí cca 6 kg konečného produktu hořčice.
Hořčičnýolejlisovaný za studena se tradičně používal v kosmetice, při masážích i v léčitelství k vnitřnímu použití, v současnosti se ale vEvropské uniijiž téměř nepoužívá. Thioglykosidy se řadí mezifytoncidy, které prokazujíantimikrobiálnívlastnosti,inhibujíněkteré druhymykotoxigenníchplísní, např.aspergilózuzpůsobovanou rodemAspergillus.
Nezanedbatelné je také používání rostlin hořčice jakomeziplodinyna zelenéhnojení, dávají za krátkou dobu mnoho zelené hmoty, která se v půdě spolehlivě rozkládá. Jakopícenení hořčice pro velký obsah thioglykosidů vhodná, zato ze zbytků semen po vylisování lze připravovat výživnákrmiva.