Albrechtův vrch

Albrechtův vrchje skalistá enkláva – součástPřírodní rezervace (PR) Prokopské údolí.Oblast označená jako Albrechtův vrch o celkové rozloze 0,7 ha se nachází v katastrálním území pražskýchJinonic(Praha 5)a těsně přiléhá k západnímu okraji jinonickéretenční nádrže Asuán. Součástí této lokality je iminiarboretumAlbrechtův vrch.
Jméno Albertova vrchu bylo nejspíše odvozeno od majiteleJinonicšlechtice Albrechta Pfefferkorna z Ottopachu, který v roce 1610 za 17 400 kop míšeňských grošů zakoupilButovicea jemuž patřila i selská usedlost stávající na vrchu a také orná půda na terasách v dolní partii vrchu.
Oblast můžeme pomyslně rozdělit zhruba na dvě části a to podle hranice tvořené meandrovitým tokemProkopského potoka, jenž tudy protéká (a ústí do retenční nádrže Asuán).V okolí oblasti se ještě obdělává několik polí, ale většina ploch zarůstá.Albrechtův vrch je součástíPřírodní rezervace (PR) Prokopské údolía je zde zakázána veškerá stavební činnost.
Severně od koryta potoka se nachází skupina skal sopečného původus opticky dominantnímdiabasovýmkopcem s vyhlídkou (305 m n. m.).Před 425 milióny letbyl tento vršek činnou sopkou omývanousilurskýmmořem.Skladba hornin magmatického původu v podloží kopce ovlivňuje složení místních rostlinných společenstev, a tak se zde vyskytují i některé chráněné suchomilné a teplomilné stepní rostliny (teplomilná společenstva skalních stepí).
Jižně od koryta Prokopského potokase nachází pozemek starého sadu, který patřil až do 6. dubna 1923 k rodovému majetku Schwarzenbergů.Od tohoto data přešlo (na základě trhové smlouvy) vlastnictví pozemku na hlavní město Prahu.Pozemek byl veden jako role (pole), což dokládají ještě i letecké snímky z roku 1938.V 50. letech 20. století zde byl postaven malý dům (zemědělská usedlostsloužila coby nevelké zahradnictví) a z té doby pochází i výsadba jabloní, jež jsou zde (v podobě starých stromů, často zarostlých v keřích a nepřístupných křoviscích) přítomny dosud (rok 2021).V 80. letech 20. století zbyly z domu jen pozůstatky; části domu jsou v sadu dosud (rok 2021).Postupem času oblast chátrala.Podle hrubého časově–místního rozdělení má sad Albrechtův vrch tři rozdílné části (starý sad, jabloňová alej, slivoně).
Tento sad je ten původní, kde rostou letité jabloně, které byly vysázeny spolu se vznikem zahradnictví v 50. letech 20. století.Sad nebyl podroben analýze odrůd, ale v roce 2019 čítal: 18 jabloní, 2 torza jabloní a 1 hrušeň. Staré jabloně stále bohatě plodí (stav k roku 2019).
Tato část sadu se skládá z nově vysazených jabloní. V roce 2010 zde bylo vysazeno 7 jabloní a v následujícím roce (2011) byla v blízkosti sadu vysázena jabloňová alej (odrůdy: Syreček úřetický, Řehtáč soudkovitý,Zvonkové,Matčino, Malinové podzimní,Panenské české).Tato alej asi 20 stromů obsahuje i staré odrůdy jabloní (Matčino, Otcovo a další).Nově vysazené stromy v této části aleje začínají již plodit (stav k roku 2019).
Na alej jabloní navázala plocha dvacetislivoní, vysázená zde v roce 2018.Jedná se tyto staré odrůdy:švestka domácí,Chrudimská,Nancyská,MalvazinkaaWazonovarenklóda.Nové slivoně ještě neplodí (stav k roku 2019).
Oficiálně je zdejší sbírka živých dřevin (dendrologická zahrada původních dřevin Pražské kotliny) označována jakoMiniarboretum Albrechtův vrch, je v péči firmy ROZA Mšec s.r.o. a projekt zbudování (a průběžní údržby) arboreta byl a je financován Odborem ochrany prostředí Magistrátu hlavního města Prahy.Arboretum se člení do čtyř pomyslných segmentů(sekcí).
Na výsluních a skalnatých svazích teplých a suchých oblastí s měkkou a prohřátou půdouse nacházejíteplomilné šípákové doubravy, jejichž jméno je odvozeno oddubu pýřitého– lidově nazývaného dub šípák.Tato dřeviny obsazující převážně vápnité substráty, vyznačují se specificky vykrojeným listem a obvykle bizarně zakrouceným kmenem.Jejich stanovištěm jsou předevšímbazifilníteplomilné typy sušších lesních porostů. V ostatních enklávách a dalších místechPřírodní rezervace (PR) Prokopské údolíje tento typ vegetačního společenství poměrně častý.
Ještě v 70. letech 20. století se na venkovských zahradách pěstovaly jiné odrůdy ovocných dřevin, které ale byly postupem času nahrazeny novými odrůdami odolnějšími proti škůdcům a s většími výnosy.Trend rozšiřující se nabídky ovoce v obchodních sítích i změny způsobu života spotřebitelů znamenal praktický zánik pěstování některých odrůd a jejich vytrácení se z lidské paměti.
Spolu se změnou odrůd došlo v průběhu let i ke změně výšek kmenů ovocných stromů.Praktickou výhodou vysokokmenů (dnes již běžně komerčně v zahradnictvích nedostupných) byla možnost pod stromy sekat trávu pro hospodářské zvířectvo nebo tam pěstovat případně i jiné plodiny.Vysokokmeny byly nevýhodné při postřikování a prořezávání stromů a hlavně při sklizni plodů.Snadnější přístupnost k plodům a při ošetřování dřevin zajistily oblíbené polokmeny nebo dnes (2021) nejčastější čtvrtkmeny.
V ovocném sadu (označovaném jako „babiččiny odrůdy“) byly vysazeny a vyskytují se představitelé následujících odrůd stromů:
Kromě těchto (vesměs vysokokmenných) odrůd ovocných stromů (jabloně, hrušně a slivoně) jsou zde zastoupeny i exempláře následujících druhů dřevin:dřín obecný;klokoč zpeřený;meruzalka alpskáaaronie černá (černoplodá).
Dnes dovážené plody ze zahraničí postupně vytlačily z povědomí i trhu obdobné druhy ovoce, které naši předkové kdysi sice na území Československa pěstovali,ale péče o tyto odrůdy byla obtížná nebo bylo pracné finální zpracování jejich plodů.Tyto dřeviny se tak ze zahrad a sadů postupně přesunuly do parků a arboret a funkce výživová a ekonomická se pozvolna zredukovala jen na účel okrasný.
V této části miniarboreta (sekce méně známé ovoce; celkem je zde 10 druhů dřevin) jsou k vidění následující druhy a odrůdy dřevin:ořešák královský,jeřáb obecnýajeřáb oskeruše,morušovník černýamorušovník bílý,mišpule velkoplodáakdouloň obecná.
Množinu druhů a odrůd „méně známého ovoce“ doplňují i původně plané rostliny, ze kterých byly postupem času vyšlechtěny bohatě plodící dřeviny.Tuto skupinu reprezentují exemplářejabloně lesní,hrušně polničkyatřešně ptačí.
Dubohabrovým hájůmse daří na středně vlhkých půdách s rozmanitým podložím.Kdysi pokrývaly značnou část území Československé republiky ještě než byly vykáceny a nahrazeny ekonomicky vhodnějšími monokulturami převážně smrkových porostů.Hlavními dřevinami dubohabřin (jak název napovídá) jsoudub zimní(v nižších poloháchdub letní) ahabr obecný.
V miniarboretu Albrechtův vrch (sekce dubohabřina; celkem je zde 8 druhů dřevin) jsou zastoupeny předevšímdub letníahabr obecný, ale vyskytuje se zde itopol černý,jenž zde zůstal v několika exemplářích jako větší část původního topolového háje.Vysazené stromy v dubohabřině doprovází v arboretu i na jaře bíle kvetoucíhloh jednosemenný.Keřové patro je reprezentovánodřínem obecným,lískou obecnou,brslenem evropskýmazimolezem pýřitým.