Anime a manga

Anime a manga(anglickyanime and manga) je pojem, který označuje formumasmédiívyráběnoujaponskýmzábavním průmyslem.Průmyslanimeamangyje nedílnou součástísoft poweruv Japonsku a je jedním z nejvýznamnějších kulturních vývozů země.
VJaponštiněnemá slovosubkultura(japonskyサブカルチャー,sabukaručá) stejnou konotaciopoziční kulturyjako má v angličtině, ve většině případech je tak používáno podobně jako termínfandom, který preferuje západní publikum.
V Japonsku začíná většina děl ve formě mangy, ty nejúspěšnější z nich pak získají anime adaptaci (japonskyアニメ化,anime-ka). Zámořští fanoušci se však poprvé setkají se subkulturou prostřednictvím anime. Předtím, než jsou díla oficiálně přeložena a distribuována, dochází ze strany zámořských fanoušků k jejichotitutlkovánínebooskenování. Fanoušci většinou přeloží daná díla doangličtiny,francouzštinynebočínštiny. Tyto jazyky jsou pak používány jako podklad pro překlad do dalších jazyků.Řeší se legálnost těchto fanouškovských překladů. Mnoho osob, které se na překladech podílí, z nich principiálně nechce profitovat a po vydání oficiálních překladů své překlady ničí. Několik lidí z japonského a amerického průmyslu tiše přijalo fanouškovské překlady. Dle nich je lze použít jako zkušební otestování úspěšnosti díla na americkém trhu.
Další typy médií, jako jsou napříkladlight novelyavideohry, jsou často spojovány se subkulturou anime a mangy a jsou zároveň brány jako její součást.
Explozivní růst japonského soft poweru započal v 70. letech 19. století, kdy se informace začaly čistě vyvážet, nikoliv dovážet.Do konce 90. let byly hlavním vývozem japonského zábavního průmyslu videohry. Na počátku roku 2000 všakministerstvo školstvíuznalo anime a mangu jakou součást „tradiční“ japonské kultury. Japonská vláda je začala propagovat v rámci své strategieCool Japana v červnu 2004 schválila zákon o podpoře tvorby, ochrany a využívání obsahu.V roce 2008 byla hodnota průmyslu anime a mangy odhadována na 5 miliard dolarů.
Před první polovinou 90. let nebyla anime a manga na americkém trhu rozšířena a na televizních stanicích bylo tehdy vysíláno pouze několik titulů. Následný rychlý růst popularity komentovalo několik lidí a expertů. Uvedli, že se jednalo spíše o americký dovoz nežli japonský vývoz.I přes úspěch anime a mangy v zámoří se vydavatelé a producenti nadále zaměřují na domácí (japonský) trh a o zásobování mezinárodního publika svojí tvorbu přemýšlí málokdy.
DoČeskase anime začalo šířit na konci 90. let prostřednictvím německých a rakouských televizních stanic. Velkou část zdejší distribuované komiksové tvorby tvořila ta americká. Z japonské tvorby pak převažovaly zejména starší mangy. Přesto bylo Česko středoevropskou zemí s nejmenším zájmem o takováto témata. V samotném českém prostředí se však anime a manga velmi rozšířila díky internetové komunitě a fanouškovským, mnohdy anglickým, překladům.
VČíněje používán pojemdongman(čínskyv českém přepisutung-man,pchin-jinemdòngmàn,znakyzjednodušené动漫, tradiční動漫), který označuje animovanou tvorbudonghuaa komiksovoumanhua.Pojem dongman se někdy mylně používá k označení animované tvorby, zatímco ve skutečnosti zahrnuje animovanou i komiksovou tvorbu. Pokud jsou zahrnuty i videohry, používá se termínACG(čínskyv českém přepisutung-man-jou-si,pchin-jinemdòngmànyóuxì,znakyzjednodušené动漫游戏, tradiční動漫遊戲), který je zkratkou „anime, comics and games“. Při zahrnutí románů lze použít i ACGN, což je zkratkou „anime, comics, games and novels“. Jiný název tohoto termínu jeer-cch'-jüan(čínskypchin-jinemèrcìyuán,znaky二次元), který v překladu znamená „dvourozměrný prostor“. Jednou z nejpopulárnějších ACGN internetových stránek jebilibili.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuAnime and mangana anglické Wikipedii.