Rota Nazdar

Rota Nazdar(oficiálněfrancouzsky1ère compagnie, bataillon C du 2e Régiment de Marche du 1er Étranger, v překladu1.rotapraporuC 2. pochodovéhopluku1. plukuCizinecké legie)byla prvníčeskoslovenskávojenská jednotkapůsobící na územíFrancie. Působili v ní převážně češtídobrovolníci. Jednotka se uplatnila nazápadní frontěprvní světové války. Byla rozpuštěna po katastrofálních ztrátách vbitvě u Arrasuv květnu 1915, dala však základ vznikučeskoslovenských legií v Franciiroku 1918.
Rota Nazdar vznikla v rámcifrancouzské Cizinecké legie31. srpna1914, tedy na začátku první světové války. O její vznik se zasloužil Prozatímní výbor tvořený zástupci francouzské pobočkySokolaa sociálně-demokratického spolku Rovnost, podporovaný některými známými francouzskými osobnostmi, zejménaErnestem Denisem, zastupovaný pařížskými Čechy, advokátemJosefem ČapkemaJosefem Hofmanem-Krátkým.Vstup do Cizinecké legie byla jediná možnost, jak vytvořit na území Francie zahraniční jednotku.
Hromadný odvod dobrovolníků proběhl 22. července 1914 v pařížskéInvalidovně, za způsobilé k službě bylo uznáno 341 Čechů a 2 Slováci. Dvouměsíční výcvik prodělali vBayonne. Slavnostní přísahu složili 12. října a rota byla začleněna do praporu C tzv. Marocké divize. Kvůli nedostatku českých důstojníků – k dispozici byli jen dva – rotě veleli Francouzi. Prvním velitelem byl jmenován kapitán M. L. J. Sallé.
Na začátku 1. světové války (1914–1915) se rota v rámci Cizinecké legie účastnila střetnutí na francouzsko-německéfrontěa počet vojáků, kteří se do ní dobrovolně hlásili, narůstal. Měl však své limity, protože jednotka nemohla být doplňována o nové síly. Hranice byly uzavřeny, další Češi a Slováci do Francie nepřicházeli a nemohli se tam dostat ani jako dezertéři či zajatci, neboť rakousko-uherská armáda na západní frontě nebojovala. (K rotě se připojilo asi třicet dobrovolníků z Velké Británie, která na svém území vznik české jednotky nepovolila, a v jednotce sloužilo i několik Poláků a jeden Švýcar.) Rota Nazdar byla poprvé nasazena do boje 11. listopadu 1914 v kraji Champagne (nedaleko Remeše). V květnu 1915 se rota účastnila vítězně bojů uArrasu, kde po útoku na kótu 140 na hřebenu Falaise de Vimy mezi vesnicemi La Targette a Souchez zbylo pouze 75 bojeschopných mužů, 42 mužů včetně všech důstojníků padlo, ostatní byli raněni a prapor C byl rozpuštěn.
Později byli její příslušníci dále zařazeni do jiných jednotek. Jsou zmiňováni i při pokusuMilana Rastislava Štefánikavytvořit ve Francii letecký oddíl.Ještě na konci 1. světové války (1918) je o rotě zmínka, když se několik desítek vojáků této roty dostalo do československé brigády ve Francii.
V podpoře jednotky byly rovněž činné v Paříži žijící české ženy, které vojákům posílaly jídlo a oblečení a sháněly za tímto účelem peníze.Matkou praporubyla pak nazývánaMarie Čermáková, majitelka pařížské restaurace, která byla z místních žen v podpoře nejaktivnější. Během války udržovala Čermáková korespondenční kontakt s více než třiceti vojáky. Z celkového počtu legionářů, se kterými si Čermáková dopisovala, jich šestnáct během války padlo.Jedním z nich byl téžAlois Fabián, její synovec a legionář v dubnu 1918 zajatý německou armádou, který zemřel 22. října 1918 v zajateckém táboře, jako poslední československá oběť západního bojiště.Dopisy Čermáková archivovala a po válce některé zapůjčila ke zveřejnění.