Matka Tereza

SvatáMatka Tereza(rodným jménemAgnesë Gonxhe Bojaxhiu[gondže bojadžiu];26. srpna1910–5. září1997) byla humanitární pracovnice a řeholnicealbánskéhopůvodu, která působila vIndii. Po smrtikanonizovánakatolickou církví. Byla zakladatelkou a první představenou řáduMisionářek lásky. Za své humanitární dílo získala řadu ocenění:Templetonovu cenu(1973) (první nositelka vůbec),Nobelovu cenu míru(1979), britskýŘád Za zásluhy(1983) a nejvyšší indické civilní vyznamenáníBharat Ratna(1980). Blahoslavenou byla prohlášena roku 2003 a svatořečena byla 4. září 2016.
Narodila se26. srpnaroku1910v albánské rodině jako nejmladší dcera úspěšného obchodníka a farmaceuta Nikola Bojaxhiu a Drane Bojaxhiu (Barnaj rodné příjmení) ve městěShkupi(dnešní Skopje). Rodiště tehdy náleželoOsmanské říši, pak Srbsku, Jugoslávii, dnes Severní Makedonii. Pokřtěna byla jménem Agnese, ale doma jí říkaliGonxha(poupátko).Otec jí zemřel, když jí bylo osm let.Již ve svých dvanácti letech se rozhodla prořeholníživot.Balkánské válkyiprvní světová válkazměnily politickou mapu světa a Skopje připadlo Srbsku, po roce 1918 nově vzniklému Království SHS, od r. 1929 Království Jugoslávie (dnes vSeverní Makedonii). Tyto události rozptýlily rodinu Bojaxhiuových po světě. Agnese odešla doIrskaa v roce1928vstoupila do kongregace Loretánských sester. Toto řeholní společenství bylo aktivní hlavně vIndii, což Agnesu přitahovalo.
Po krátké přípravě vDublinuv roce1929Agnese odjela do Indie. VDárdžilingusložila slib novicky a přijala jménoTereza. Na misionářské dívčí škole vyučovala zeměpis. Pro nadání a organizační schopnosti bylo Tereze svěřeno vedení Vyšší misijní školy St. Mary’s High School vKalkatě.
V roce1946sestra Tereza po dohodě s představenými opustila loretánský klášter a začala se věnovat nejchudším a umírajícím. V roce1949ji obklopil dostatek spolupracovnic, aby mohla založit kalkatskou kongregaciMisionářek milosrdenství(Misionářky lásky, kongregace Milosrdenství).
Svatý stolec7. října1950uznal nové řeholní společenství řídící se františkánskými principy.
Tereza zakládala útulky pro umírající,sirotkya opuštěné děti. Budovala nemocnice a školy. Během několika roků vyvinula obrovské úsilí a podařilo se jí položit základy velkému humanitárnímu dílu.
Na sklonku života absolvovala řadu cest po světě a využívala své popularity a možností setkávat se s významnými osobnostmi k podpoře sociálních aktivit své kongregace a šíření křesťanských myšlenek. Odmítavý postoj kpotratůmse stal podstatnou částí řeči u příležitosti uděleníNobelovy ceny míru. Potraty označila za „největšího ničitelemírusoučasnosti“ a prohlásila: „Může-li matka zabít své dítě, co brání mně zabít vás a vám zabít mě?“
Matka Tereza, jak se jí začalo říkat, navštívila ve světě mnoho míst lidského utrpení: osadu s přesídlenci počernobylské havárii, v obleženémBejrútuvyhledávala děti ohrožené válkou – v rozvalinách města jich našla na šedesát zmrzačených a nemocných a všechny se jí podařilo evakuovat do bezpečí.
Na otázku, zda šedesát dětí není málo, Matka Tereza odpověděla:Mě nezajímá dav. Kdybych viděla davy ubožáků, nikdy bych nemohla svoji práci začít. Zajímá mě jen můj bližní, jednotlivec, tomu mohu pomoci, a tak pomáhám…
V roce1985při oslavách čtyřicátého výročí založeníOSNměl premiéru dokumentární film s prostým názvemMatka Tereza. Autorky filmu, známé americké dokumentaristky Ann a Janette Petrioovy (slovem dokument doprovázíDavid Attenborough), zachytily práci sester Matky Terezy na nejzbídačenějších místech naší planety:Etiopiivysílenou hladomorem,Guatemalupo ničivémzemětřesení, otřesné brlohy na okrajích zářivých velkoměst.
UalbánskéTiranyse po Matce Tereze jmenujemezinárodníletiště(ležící v nedaleké obci Rinas).
V roce1996byl natočen film s provokativním názvemMatka Tereza: Anděl pekla, v němž byla řeholnice obviněna ze solidarity s diktátorskými režimy. Umožnila jim, aby se za příspěvky na její útulky hřály v její popularitě. Po filmu následovala knižní verzeChristophera Hitchense"The Missionary Position: Mother Teresa In Theory And Practice", v níž autor kritizoval nedostatečnou lékařskou péči o nemocné a umírající v domech kongregace milosrdenství, údajné snahy Matky Terezy získávat své pacienty pro křesťanskou víru, její odmítání potratů aantikoncepcea již zmíněné styky s diktátorskými režimy.
Mnoha lidem vadilo její odmítání potratů a antikoncepce. Kritikové ji označovali za fanatickou antifeministku, mimo jiné kvůli výroku z roku 1988, že by nikdy nesvěřila dítě k adopci matce užívající antikoncepci, protože „je to důkaz její neschopnosti milovat“.
V neposlední řadě je v knize poukázáno na její údajné pokrytectví: zatímco prý svým pacientům odbornou lékařskou péči nedopřávala, jen jim ulehčovala umírání s poukazem na milost boží (kniha dokumentuje případy, kdy objektivně léčitelní pacienti nebyli odesílání do nemocnic k léčbě, ale byli ponecháni zemřít), sama se léčila na drahých klinikách západního světa.
Zřejmě největší kontroverzi okolo Matky Terezy rozpoutala v roce 1991 skupina kanadských lékařů, která v nemocnici Misionářek milosrdenství odhalila otřesné hygienické podmínky, nedostatek jídla a mizivé množství utišujících prostředků. Důvodem byl specifický pohled Matky Terezy na utrpení a smrt. „Je krásné vidět chudé a nemocné, jak trpně přijímají svůj úděl a trpí jako Kristus o pašijích. Svět je jejich utrpením bohatší,“ řekla matka Tereza při rozhovoru britskému novinářiChristopheru Hitchensovi. Hitchens také upozornil na praxi křtu bezmocných umírajících, který řádové sestry na její pokyn běžně praktikovaly, ačkoli podle církevních řádů je ke křtu třeba informovaného souhlasu křtěnce.
Po smrti Matky Terezy vyšly knižně její deníky, z nichž vyplynulo, že nedlouho po povolání do služby ztratila jistotu víry a Kristu sloužila dlouhá desetiletí navzdory hlubokým pochybnostem.
Matka Tereza navštívilasocialistickéČeskoslovenskov roce1984na pozvání kardinálaFrantiška Tomáška. Tehdy navštívila Prahu a Brno.V roce1990přijala pozvání prezidentaVáclava Havla. Téhož roku získala vPraze 6v ulici Na Zátorce jednopatrovou vilu pro zřízení útulku své kongregace. Poslední návštěva tehdy už federativníhoČeskoslovenskase uskutečnila v roce1992, když její sestry založily útulek vBratislavě-Rači.
Při návštěvě papežeJana Pavla II.v Římě v roce 1983 dostala srdeční infarkt. Po druhém infarktu v roce 1989 jí byl voperován kardiostimulátor. V roce 1991 při návštěvě Mexika dostala zápal plic, který zhoršil její srdeční potíže. Navrhla svou rezignaci, která ovšem nebyla řádem přijata.
V roce 1996 si zlomila klíční kost a záchvat malárie zhoršil její srdeční potíže. Arcibiskup z Kalkaty, Henry Sebastina D'Souza, z ní nechalvyhnat ďábla, k tomu navíc v prestižní nemocnici v Kalifornii (USA) podstoupila operaci srdce.
13. března1997Matka Tereza, těžce nemocná a unavená stářím, předala vedení řádu své zástupkyni. Po dvouměsíční poradě nakonec sestry generální kapituly řádu zvolily za novou představenou řádu třiapadesátiletou sestru Nirmalu,konvertitkuzhinduismu.
Matka Tereza zemřela5. září1997. V Indii byl vyhlášen státní smutek. Tělo zesnulé bylo vystaveno v kalkatském kostelesv. Tomáše– rozloučit se přišly statisíce lidí. V době její smrti měl její řád přes 4 000 sester v 610 misiích (123 zemí).
V sobotu13. záříbyla Matka Tereza pohřbena – osm indických vojáků vyneslo z chrámu její tělo zabalené do státní vlajky a položilo na dělovou lafetu, na které před padesáti lety spočívalo tělo mrtvéhoMahátmy Gándhího. Pohřebního obřadu se účastnilo na dvacet tisíc hostů.
26. července 1999 – V Kalkatě se na základě zvláštní dispenze Jana Pavla II. zahájil proces blahořečení Matky Terezy.
15. srpna 2001 – Diecézní proces byl uzavřen a materiály odeslány doŘímak přezkoumání.
20. prosince 2002 –papežsv. Jan Pavel II.vydal dva dekrety, v nichž se oficiálně uznávajíheroické ctnostiMatky Terezy a také zázrak, na jehož základě může být Matka Tereza prohlášena za blahoslavenou. Jednalo se o nevysvětlitelně náhlé uzdravení mladé indické ženy, vyznavačky animistického náboženství.
19. října 2003 v průběhu Světového misijního dne byla Matka Tereza slavnostně prohlášena za blahoslavenou.
Dne17. prosince2015uznal papežFrantišekdruhý zázrak na její přímluvu. Jednalo se o zázrak, který proběhl před 7 lety, šlo o uzdravení pacienta, který trpěl zánětem mozku virového původu vbrazilskémSantosu.Dne 15. února 2016 podepsal papež František dekret k jejímu svatořečení.Dne 4. září 2016 byla ve Vatikánu prohlášena za svatou.