Chanuka

Chanuka(hebrejsky:חֲנֻכָּה‎, doslova „zasvěcení“), známá také jakoSvátek světel, je osmidennížidovský svátek, připomínající zázrak při opětovném vysvěcenídruhého Chrámuv roce165 př. n. l.popovstání Makabejskýchv2. století př. n. l.Chanuka se slaví po osm dní, počínaje podležidovského kalendáře25. dnem měsícekislev, což podlegregoriánského kalendářepřipadá na období od koncelistopadudo konceprosince.
Chanuka, z hebrejského slova „vysvěcení“ nebo „zasvěcení“ připomíná opětovné vysvěcení druhého Chrámu poté, co byl znesvěcen vojskyAntiocha IV.Chanuka rovněž připomíná „zázrak oleje". PodleTalmudunašliŽidépo příchodu do Chrámu pouze jednu nádobu s čistým olivovým olejem, která stačila pro chrámovoumenoruna jeden den.Zázrakem však olej hořel po osm dní, což stačilo, aby byl vylisován, připraven a posvěcen nový olej. Na paměť tohoto zázraku se zapalují svíce a jí se jídla připravená na oleji.
Chanuka je také zmíněna vdeuterokanonických knihách1. Makabejskýcha2. Makabejských:
S Chanukou bývá spojen také příběh umučení Hany a jejích sedmi synů.Podle talmudického příběhua 2. knihy Makabejských byla židovská žena Hana a jejích sedm synů mučeno a popraveno Antiochem IV., protože se odmítli poklonitDiověsoše.
Původ názvu Chanuka se vykládá různými způsoby.
Kolem roku200 př. n. l.žili Židé v autonomní oblastiJudsko, která v té době byla podseleukovskounadvládou.Sýrii Židé odvádělidaněa uznali její právní autoritu, za což mohli svobodně vyznávat svojivíru, zastávat své pozice a zabývat se obchodem. Roku175 př. n. l.usedl na seleukovský trůn Antiochus IV. Epifanés.Za jeho vlády došlo k vyrabování jeruzalémského Chrámu, masakrování Židů, ajudaismusbyl postaven mimo zákon. Roku167 př. n. l.nařídil Antiochus postavit v Chrámu Diovu sochu.
Antiochova opatření vyprovokovala povstání velkých rozměrů.Matatijáš, židovský kněz z hasmonejské rodiny a jeho synové Jochanan, Šimeon, Eleazar, Jonatan aJudavedli povstání proti Antiochovi.Juda se stal známý pod jménemJehuda ha-Makabi(Juda „Kladivo“).Poté, co roku166 př. n. l.Matatijáš zemřel, Juda zaujal jeho místo a stal se vůdcem povstání.Roku165 př. n. l.byla židovská vzpoura proti seleukovskému království úspěšná.Chrám byl osvobozen a znovuzasvěcen.Svátek Chanuka byl zaveden Judou Makabejským a jeho bratry jako oslava této události.Poté, co byl získán zpět Jeruzalém a Chrám, nařídil Juda vyčistit Chrám a postavit na místě znesvěceného oltáře nový. PodleTalmudu(Gemara, traktát Šabat 21) byl potřeba olivový olej pro chrámovoumenoru, která se měla zažehnout, aby hořela po celou noc každý den.Židé však nalezli pouze jedinou konvičku s posvátným olejem, v níž bylo právě tolik oleje, že by vystačil na jediný den.Avšak stal se zázrak a menora hořela po osm dní, což byla doba, během níž mohl být připraven nový olej.Jako připomínka tohoto zázraku byl židovskými mudrci ustanoven tento osmidenní svátek.
Chanuka se slaví řadou obřadů a zvyků, které se vykonávají každý den osmidenního svátku.Některé jsourodinnéhorázu, jiné jsou společné.V průběhu svátku se kekaždodenním modlitbámpřidávají zvláštní dodatky a části modliteb se přidávají i k modlitbám po jídle.O Chanuce neplatí žádný zákaz práce či činnosti jako při jiných židovských svátcích. Lidé chodí do zaměstnání jako obvykle, ale mohou je opouštět dříve, aby stihli zapálit světla při soumraku. VIzraelijsou během chanuky zavřené školy, přestože k tomu není žádný náboženský důvod.
Během Chanuky se do osmnáctého požehnáníAmidypřidává odstavec zvanýAl ha-nisim(hebrejsky: „za zázraky“), připomínající vítězný boj hasmonejceMatatijášea jeho synů se Syřany. Stejný odstavec se přidává i dopožehnání po jídle. Kranní modlitběse po všech osm dní připojujeHalela vypouštějí se kajícné modlitbyTachanun. V synagogách se každý denpředčítáz knihyNumerikrátký úsek z oddílu popisujícího oběti, které přinášeli knížata izraelských kmenů při prvním zasvěcení chrámu (stánku). Čtení prošabatpřipadající do chanuky odpovídá pořadí v ročním cyklu; vždy se jedná o jeden z oddílů popisujících příběh patriarchyJosefa. Také onovoluníměsícetevet, které vždy připadne na chanuku, se čte obvyklá pasáž o obětech pro novoluní. „Chanukové“ čtení se ve všech případech připojuje jako poslední. Jakohaftarase čte proroctví o svícnu a olivové ratolesti; je-li během chanuky i druhý šabat, čte se haftara popisující vybavení Šalomounova chrámu. Každý den se zapaluje v synagozechanukija, výjimkou je šabat, kdy se zapaluje před jeho začátkem v páteční předvečer a po jeho ukončení před závěrečnými modlitbami ahavdalou.
Hlavní chanukovou tradicí je rozsvěcování světel na zvláštním osmiramennémsvícnu nazývanémchanukija, kdy je každý večer postupně zapáleno o jednu svíci víc, až poslední večer svátku hoří všech osm.Na svícnu je tradičně ještě devátá svíce zvanášamaš‎ (hebrejsky: „sluha“), která je rovněž každý večer zapalována, ale je umístěna na zvláštním místě.Obvykle slouží k zapalování ostatních svící a přidává „nezasvěcené“ světlo ke světlu chanukových svící, které je zakázáno využívat pro jiné účely než je oslavování a předávání příběhu Chanuky.
Chanuková světla mohou být buď svíčky nebo olejové lampičky.Většina židovských rodin má speciálnísvícennebo stojan na olejové lampičky pro Chanuku, který umožňuje uchytit osm svíček (či nádobek na olej) plus dodatečný úchyt pro šamaš.Takovýto svícen se označuje jakochanukija.
První noc Chanuky se podle aškenázské tradice rozsvítí jedna svíčka na pravé straně chanukije. Následující noc se umístí další svíčka nalevo od ní, ale jako první se zapaluje svíčka nejvíc vlevo. Tak se postupuje i následující noci.
Význam chanukových světel není pro „osvětlení uvnitř domu,“ ale spíše pro „osvětlení mimo dům,“ aby kolemjdoucí mohli vidět chanuková světla, a připomněli si tak zázrak tohoto svátku. Z toho důvodu se chanukije umísťují na dobře viditelné místo, zpravidla k hlavnímu oknu nebo poblíž dveří vedoucích do ulice.Mezi Aškenázy je v závislosti na rodinné tradici běžné mít pro každého člena rodiny jeden chanukový svícen, kdežto většina Sefardů má jeden pro celou rodinu.Chanukové svícny nebyly dávány do oken tam, kde hrozilo nebezpečíantisemitské perzekuce. Podle jejich zvyklostí jsou chanukije umisťovány na opačné straně nežmezuza, protože když člověk projde dveřmi je obklopen svatostí micvot.
Chanuková světla se zapalují až po západu slunce, nanejvýš však hodinu po setmění.ZvykGa'ona z Vilnadodržovaný mnoha obyvateliJeruzalémaje rozsvěcet světla se západem slunce, ačkoliv většinachasidůrozsvěcí později, dokonce i v Jeruzalémě. Malé levné voskové chanukové svíčky hoří přibližně půl hodiny, takže po většinu dnů se požadavek rozsvícení světla splní tím, že se svíčky zapálí, když je venku tma. Páteční večer však přináší problém. Svíčky musí být zapáleny před začátkemšabatua levné chanukové svíčky nehoří dostatečně dlouho, aby byl požadavek splněn. Jednoduchým řešením je použití delší svíčky nebo použití tradičních olejových lampiček.
Během osmidenního svátku se před zapálením svíček pronášejí příslušná požehnání (hebrejsky:brachot, sing.bracha). První noc Chanuky se pronášejí tři požehnání, po zbylé noci pouze první dvě:
Po zapálení chanukových svící se pronáší modlitba po zapálení svíčekHa-nerot halalu. Existuje několik různých verzí a tato je recitovaná v mnohých aškenázských komunitách:
Každou noc se po zapálení svíček zpívá píseňMa'oz cur(„Ó mocná skálo“). Aškenázové (a v posledních desetiletích i někteříSefardiaMizrachimv západních zemích) ji obvykle zpívají na melodii která pochází zestředověkéhoNěmecka.Píseň má šeststrof(slok). První strofa vyjadřuje židovskou naději na obnovu Chrámu, další čtyři vděčnost Hospodinu za záchranu před úklady, kterým Židé čelili v egyptském, babylonském, perském a řeckém područí. Poslední sloka představuje v návaznosti na to prosbu o vysvobození ze současného vyhnanství. Při chanukové oslavě se často text zkracuje a zpívá se jen první nebo pátá sloka – ta zmiňuje mj. chanukový zázrak.
Na Chanuku je zvykem dávat nejenom dětem, ale i chudým peníze (hebrejsky:dmej chanuka, jidiš:chanuka gelt). Dětem se také někdy dávají dárky. Po zapálení svíček a zpíváníMa'oz curse v závislosti na tradici příslušné kongregace či domácnosti čtou další modlitby a zpívají rozličné chanukové písně, kterých je velké množství. Mnoho chasidských a sefardských tradic přidává na konec nebo začátek zapalování chanukových svící žalmy30,67,91a133. Rozšířeným chasidským zvykem je recitace žalmu 91 sedmkrát po sobě po zapálení svící.
Pojídání mléčných výrobků, zejménasýra, je menší zvyk, jenž má kořeny v příběhu Judit, který vyprávíkniha Júdit. Asyrský generálHolofernesobklíčil během bojů o Judeu město Betúlii (Bét-el?, viz Júdit 7,1n). Po intenzivních bojích bylo město odříznuto od vodních zdrojů a situace začala být zoufalá. Zachránila jej až zbožná vdova Judit, která řekla představitelům města, že má plán, jak je zachránit.Judit se vydala do asyrských táborů a nechala se zajmout nepřítelem. Tam potkala Holoferna, který byl omráčen její krásou.Vešla s ním do jeho stanu, kde jej hostila sýrem a vínem. Když v podnapilém stavu usnul, Judit mu usekla hlavu a spolu s ní utekla z tábora zpět do Jeruzaléma.Když Holofernovi vojáci objevili jeho tělo, zmocnil se jich strach.Židé se naopak tímto činem cítili povzbuzeni a podnikli protiútok. Jeruzalém byl zachráněn a Asyřané poraženi.
Podle tradic byla Judit dcerou nejvyššího hasmonejského kněze Matiáše a sestrou Judy Makabejského.
Klasičtírabínise ve velké míře snažili zlehčit vojenský a nacionální rozměr svátku, a někteří dokonce interpretovali jeho příběh jako odvrácení se od boje s říšemi, které vedlo ke zničení JeruzalémaŘímany.S příchodemsionismuaStátu Izraelvšak byly tyto teze přehodnoceny. V současném Izraeli byla Chanuka přeměněna v oslavu vojenské síly a odhodlání jako jakési protiváhy představy o bezmocnéžidovské diaspoře, kterou podle sionistů potřebovali Židé v Izraeli překonat.
Zejména vSeverní Americedošlo k nárůstu významu svátku v mnoha židovských rodinách v druhé polovině20. století, včetně rodin sekulárních Židů, kteří chtějí židovskou alternativu k oslavámVánoc, které se s Chanukou často překrývají.Přestože bylo během Chanuky tradičním zvykem dávat chanukové peníze (chanuka gelt) nebo mince, v mnoha rodinách se tento zvyk přeměnil na obdarování dárky, aby se židovské děti necítily odstrčeny oproti kamarádům, kteří slaví Vánoce.
Přestože je Chanuka tradičně označována jako menší židovský historický svátek a s výjimkou požehnání při zapalování svící není svázána s žádnými zákazy a omezeními, stala se symbolem židovské identity srovnatelným se svátkemPesach. Izraelská i severoamerická verze svátku zdůrazňuje vzdor, zaměřující se na kombinaci národního osvobození a náboženské svobody.
Na Chanuku je zvykem jíst jídla připravovaná naoleji(zejména olivovém), čímž se připomíná zázrak s olejem v Chrámu.Tradičními jídly jsou bramborové placky čibramboráky(jidiš:latkes, hebrejsky:levivot). Mnohosefardskýchrodin stejně jakopolštíaškenázové a Izraelci mají ve zvyku jístkoblihy(hebrejsky:sufganijot) plněné různými náplněmi. Jako připomínka příběhů zknihy Júditse také jedí mléčné pokrmy.
Drejdl, nebo hebrejskysevivon, je čtyřstrannákáča, se kterou si děti hrají o Chanuce.Na každé straně má natištěnéhebrejské písmeno.Tato písmena jsou počátečními písmeny slov hebrejské větyנס גדול היה שם‎, (Nes Gadol Haja Šam), což v překladu znamená „stal se tam velký zázrak“, což opět odkazuje k zázraku s olejem.V Izraeli se však na většině drejdlů místo posledního písmene Šin nachází písmeno Pe, což mění větu naנס גדול היה פה‎ (Nes Gadol Haja Po, „stal se tu velký zázrak“).
Chanuka gelt, neboli v jidiš chanukové peníze, dostávají vítězové hry s drejdlem, ale také děti, aby měly ze svátku větší radost.Obvykle se dává pár drobných mincí, ačkoliv prarodiče nebo jiní příbuzní mohou dát více peněz jako chanukový dárek. V Izraeli jsou chanukové peníze známé jakodmej Chanuka‎. Vyrábí se tam také čokoládové mince ve zlatém nebo stříbrném pozlátku, které mohou být použity při hře s drejdlem. Chasidé dávají často mince těm, kteří je během svátku navštíví.
Povstání Makabejských bylo reakcí na vzrůstající vlnuhelenizace, kterou započalAntiochos IV. Epifanésa která ještě zesílila po povstání proti helenizujícím Židům vJeruzalémě.Zakladatelem odboje byl Matiáš Makabejský, jehož pozici později převzal jeho synJuda.Ten se se seleukovskými vojsky utkal v mnoha bitvách a dosáhl očištěníChrámuv Jeruzalémě.Po Judově smrti přešlo velení postupně na jeho bratry a právě jeho bratru Šimeónovi se podařilo uskutečnit Judův sen o nezávislostiJudska.
Začátek svátku se odvíjí odžidovského kalendáře. Chanuka začíná 25. den měsícekisleva končí 2. nebo 3. dnem měsícetevet(měsíc kislev může mít 29 nebo 30 dní). Židovský den začíná se západem slunce, zatímco podlegregoriánského kalendářezačíná den půlnocí. Takže první den Chanuky ve skutečnosti začíná západem slunce předcházejícího dne, než je datum uvedené v gregoriánském kalendáři.
Chanuka začíná západem slunce předešlého dne.
Některé rysy chanuky (termín slavení, rozsvěcení světel, oslava mírumilovnosti, dětské hry) jsou až nápadně podobné tzv.Večeru světel, který slavili románovíVontovévestínadelskýchrománech spisovateleJaroslava Foglara.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHanukkahna anglické Wikipedii.