Antonín z Padovy

SvatýAntonín z Padovy(běžně téžAntonín Paduánský, někdy téžAntonín z Lisabonu;15. srpna1195Lisabon–13. června1231Padova) bylportugalskýfrantiškánskýmnich,teologakazatel. Jde o jednoho z nejproslulejšíchsvatých, který je uctíván po celém světě.Je oblíben také u umělců (např.El Greco,Francisco Goya).Katolická církevjej prohlásila roku1232za světce a roku1946zaučitele církve.
Narodil se vLisabonukolem roku1195a křestním jménem se původně jmenoval Ferdinand (portugalskyFernando). Jeho matka Marie pocházela ze slavného rodu Treverů. Přesto svého syna vychovávala spíše po křesťansku než po šlechticku. V patnácti letech vstoupil do řáduaugustiniánůvLisabonu. Ti se věnovali převážně hlubokému studiuBible. V tomto oboru se Antonín stal uznávaným specialistou.Ale v Lisabonu za ním chodili příbuzní a vyrušovali ho ze studií, proto požádal o přeložení do kláštera vCoimbře. Zde získal značné teologické vzdělání. Bylo mu 25 let.
O několik let později zemřelo vMarokuněkolik františkánůmučednickousmrtí a jejich těla byla převezena do Portugalska. Jejich pohřbu se účastnil i Antonín. Hluboce to na něj zapůsobilo a přál si tyto mučedníky následovat.
Vystoupil z řádu augustiniánů a vstoupil kfrantiškánůmv Coimbře. Zde přijal jméno Antonín. Posléze odjel do severníAfrikypůsobit mezimuslimy. Záhy po příjezdu do Afriky ale onemocněl a několik měsíců se léčil. Musel se vrátit do Evropy. Loď ale ztroskotala a bouře ji vrhla nasicilsképobřeží.
Antonín pak pobýval v klášteře vMessině. Poté, co se alespoň částečně uzdravil, odebral se v roce 1221 doAssisi, kam byla svolána valná schůze bratří řádu sv. Františka,aby poznal zakladatele řádu –sv. Františka. Setkal se s ním a prosil jej, aby byl přijat do některého z italských klášterů. Neuspěl, protože ještě nebyl zdravotně zcela v pořádku.
Nakonec byl přece jen přijat. Vstoupil do malého kláštera u Forli, kde tou dobou žili jen čtyři řeholníci. Antonín byl velice pokorný, mlčel o svém původu a vzdělání a konal ty nejhorší práce. Po čase byl poslán přímo do Forli, aby tam přijal kněžskésvěcení. Ve Forli se nacházelo mnoho řeholních čekatelů kněžství,františkániadominikáni. Před slavnostním jídlem byli vyzváni, aby někdo pronesl duchovní řeč. Nikdo nechtěl, tak začal mluvit Antonín. Nejprve mluvil prostě a nesměle, posléze ale začal mluvit velice výmluvně a se značnou učeností. Všichni žasli. Následně byl vyslán na studia a věnoval se kazatelství.
Antonín kázal vkostelích, na náměstích a dokonce třeba na plážích. Někdy jej údajně poslouchalo až třicet tisíc lidí. V legendě se vypráví, že vRiminimu nechtěl naslouchat nikdo a tu ryby vystrčily hlavy z vody, aby slyšely jeho kázání. Všichni obyvatelé Rimini se po tomto zázraku obrátili.
Jiná legenda praví, že se jednou svatý Antonín nestihl vrátit do svého kláštera a zůstal tedy jako host hraběte Zina Camposampiera vPadově. Hostitel viděl Antonína, jak v rukách chová Jezulátko (takto také bývá často vyobrazen).
V Padově se stávalo, že si lidé přicházeli zajistit místa v kostele blízko kazatelny již v noci, jen aby Antonína dobře slyšeli. Nikdo na kázání nechodil nákladně oblečen, protože bylo známo, že Antonín to nemá rád.
VToulousebylo v tu dobu střediskosektykatarů, a i zde měla Antonínova kázání značnou odezvu. Antonínovi se začalo říkat „kladivo na kacíře“. Přes tuto hrozivě znějící přezdívku Antonín vůči sektářům nevystupoval násilně ani vulgárně. Dokázal si však získat jejich zájem a úctu svou vlídností a výmluvností, čímž je přiměl ke shodě s církevní autoritou. "Byl však přísný a nebojácný, nemilosrdný k utiskovatelům bezbranných a hříšnému kléru."Založil několik klášterů a usadil se v Padově. Jednou jej slyšel kázat papežŘehoř IX.a nazval jej „archou Písma svatého“. Po Antonínových kázáních zanechávali zhýralci svého života a káli se, dlužníci byli propouštěni zvězení. Některá z Antonínových kázání se zachovala.
Kazatelské činnosti se věnoval 9 let.
Antonínovo zdraví bylo velice chatrné a zcela vyčerpán se roku1231usadil v Campo di San Pietro blízko Padovy. Dne 13. června téhož roku tam zemřel. Bylo mu teprve 35 let.Svatořečenbyl roku1232, jedenáct měsíců po své smrti. Byl to nejkratší proces svatořečení v dějinách církve.
Jeho hrob v Padově se stal poutním místem.
Svatý Antonín byl velmi oblíben namoravském Slováckui v bývaléněmecké části jižní Moravy, a to jak u Moravanů, tak i u Němců. Už v polovině 17. století vznikala svatoantonínská bratrstva, která z darů zbožných věřících stavěla a udržovala jemu zasvěcené kaple (např. v Perné 1652, v Dolních Kounicích 1654, v Blatnici pod sv. Antonínkem 1668). Tyto poutní kaple se stavěly na vyvýšených místech, aby na poutníky působila i krása kraje.
Zobrazován bývá jako mladý muž s Ježíškem v náručí a lilií v ruce.