davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Ostrorepi

Ostrorepi(Xiphosura) jsouřádvodníchčlenovcůpatřící meziklepítkatce, který zahrnuje 4 současně žijící druhy. Mezi ostrorepy patří mnoho zaniklých skupin a rodů. Ostrorepi se téměř nezměnili za stovky milionů let a dnešní ostrorepi se těm dávno vymřelým velmi podobají, proto jsou označováni zaživoucí fosílie. Dnešní ostrorepi dosahují velikosti až 60 centimetrů, aleprvohorníbyli mnohem menší, někteří měřili jen 1 centimetr.
Tělo ostrorepů je chráněnokutikulou. Ostrorepi majíhemolymfu(krvomízu), což je modrá obdoba krve obsahující měď.Jejich potravou jsou drobní živočichové, které loví zahrabáni na mořském dně.Pářeníprobíhá v mělké vodě, nakladeno je 200–300 vajíček. Vajíčka, která jsou velká 2–3 mm, jsou nakladena na pobřeží do písku. Tělo mají kryté krunýřem. Mají pět párů nohou, přičemž klepítky jsou zakončeny čtyři páry. Živí se především menšími bezobratlými živočichy. Většinou jsou zahrabaní na mořském dně, ale dokáží i plavat.
Nejbližšími příbuznými (sesterskou skupinou) ostrorepů jsouroztočovci(Ricinulei).Z desítek známých rodů žijí v současnosti jen tři rody, které čítají čtyři následující druhy:
Nejstarší známí ostrorepi pocházejí z obdobísiluru.
Ostrorepi se chytají nejen na jídlo, ale jsou využívání farmaceutickým průmyslem jako dárci krvomízy, která má výjimečně antibakteriální vlastnosti. Jejich hemolymfa se prodává za zhruba 1 miliardu dolarů ročně.
Huxian

Húxiān(znaky: 狐仙; překlad: „Liščí nesmrtelný“;ČST: Chusien) také nazývánHúshén(znaky: 狐神; překlad: „Liščí bůh“; ČST: Chušen) neboHúwáng(znaky: 狐王; překlad: „Liščí vládce“; ČST: Chuwang) je božstvo zčínského lidového náboženství. Kult tohoto božstva se vyskytuje v provinciíchseverní Číny(provincieChe-nan,Šan-tunga výše) a především poté vseverovýchodní Číně, kde se dá považovat za nejpopulárnější ze všech.
Huxian může být zobrazován jako muž či žena, ale nejčastější vyobrazení je jako žena Húxiān Niángniáng (znaky: 狐仙娘娘; překlad: „Liščí nesmrtelná žena“; ČST: Chusien Niangniang). Zvířecí forma této ženy je liška s devíti ocasy. Je to čínský ekvivalentInari Okami, což je tradiční japonskýšintókult. Oba bohové (či bohyně) kolektivně reprezentují tzv. liščí duchy.
Podle východoasijskémytologiejsou liščí duchové mistři převleku, umí se zjevit v lidské formě (mužské či ženské) a to využívají ke svádění lidí. Výměnou za to předávají majetek a bohatství. V mystické literatuře, ovlivněnétaoismem, jsou liščí duchovénesmrtelné a transcendentníbytosti vysoké úrovně spirituálníhierarchie.
Toto liščí božstvo je také často reprezentováno jako pár bohů, muže a ženy, nazýván Velký Pán tří Lišek (znaky: 胡三太爷) a Velká paní tří lišek (znaky: 胡三太奶). Jako liščí bohyně je příbuzná sXīwángmǔ(znaky: 西王母; překlad: „Královna matka západu“), která stráží horu Kunlun. Ta je v čínské mytologii důležitým symbolemaxis mundia božství.
Od počátkudynastie Tchangmůžeme sledovat uctívání liščích duchů prostými lidmi. Ti jim přináší oběti a jídlo i pití, které se nijak neliší od toho lidského. Historie uctívání lišek ale sahá pravděpodobně mnohem hlouběji. Zdá se, že vychází z několika tisícileté tradice. V rozsáhlých záznamech o regionu Tchaj-pching (pinyin: Taiping guanji) můžeme najít záznamy o liščích duších už z dobydynastie Chana až podynastii Sung. V těchto záznamech můžeme také najít bohatou sbírku příběhů o liškách.
Lišky byly jedním ze zvířat, které v antických čínských textech symbolizovali varování či předzvěst, většinou něčeho špatného. V záznamech Šanchajťing (pinyin: Shanhaijing) se objevuje několik případů, kdy zjev lišky předcházel válkám či katastrofám. Konkrétně se zde objevuje i již zmíněné vyobrazení lišky s devíti ocasy. Naproti tomu v ezoterických textech zdynastie Chanje zjevení lišky naopak chápáno jako předzvěst příznivých událostí.
JaponskýsinologNagao Ryuzō vypozoroval, že Liščí Božstvo je tak populární, že je uctívané skoro v každé domácnosti vseverní ČíněaMandžusku. Henry Doré, francouzský sinolog, zdokumentoval uctívání Liščího Boha v severních částechŤiang-suaAn-chuej. V částechprovincie Che-pejje každému novorozenému přiřazen vlastní božský patron, který se zobrazuje jako Húxiān. Zpravidla se dívkách dává mužský patron a chlapcům ženský patron. Poté co děti vyrostou a vstoupí do manželství, jsou jejich patroni vyobrazováni sedící vedle sebe.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHuxianna anglické Wikipedii.
Préta

Préta, takéhladový duch, jesanskrtskéjméno pro typ nadpřirozené bytosti popsané vhinduismu,buddhismu,taoismuačínskéma vietnamském lidovém náboženství jako duše zemřelého,trpícíhoršímutrpenímnež lidé, zejména extrémním hladem a žízní.Mají svůj původ vindických náboženstvícha byli přijati do východoasijských náboženství šířením buddhismu. Préta je často přeložena do češtiny jako „hladový duch“. V raných zdrojích, jako jePetavatthu, jsou mnohem rozmanitější. Níže uvedené popisy platí hlavně v tomto užším kontextu. Vývoj konceptu preta začal pouhým přemýšlením, že to byla duše a duch osoby, jakmile zemřela, ale později se koncept vyvinul do přechodného stavu mezi smrtí a získánímkarmickéreinkarnacev souladu s osudem člověka. Aby mohla rodina zesnulého vstoupit do cyklu karmické reinkarnace, musí se zapojit do řady rituálů a obětních obřadů, aby uvedla trpícího ducha do jeho příštího života. Pokud se rodina nezúčastní těchto pohřebních obřadů, které trvají jeden rok, duše by mohla zůstat trpícím hladovým duchem už navždy.
Préta je považován za duši člověka v jeho předchozím životě falešného, zkorumpovaného, nutkavého, klamného, žárlivého nebo chamtivého. V důsledku své karmy jsou postiženi neukojitelným hladem po určité látce nebo předmětu. Tradičně je to něco odporného nebo ponižujícího, jako jsoumrtvolynebovýkaly, i když v novějších příbězích to může být cokoli, byť bizarní.Kromě nenasytného hladu po odporných věcech trpí také znepokojujícími vizemi. Préty a lidské bytosti zabírají stejný fyzický prostor a zatímco lidé, kteří se dívají na řeku, uvidí čistou vodu, Préty vidí stejnou řeku tekoucí s averzivní látkou, běžné příklady takových vizí zahrnují hnis a špínu.
Přes víru a vliv hinduismu a buddhismu ve velké části AsiePrétafiguruje významně v kulturách Indie, Srí Lanky, Číny, Japonska, Koreje, Vietnamu, Tibetu, Thajska, Kambodže, Laosu a Myanmaru.
Sanskrtský termínप्रेतprétaznamená „odešel, zesnulý, mrtvá osoba“. V klasickém sanskrtu se tento termín vztahuje na ducha každé mrtvé osoby před provedením obřadních rituálů, ale také na ducha nebo zlou bytost.
Sanskritský termín byl přijat do buddhismu, aby popsal jeden ze šesti možných stavů znovuzrození.
Čínský termín èguǐ (餓鬼), doslovně „hladovějící duch“, tedy není doslovným překladem sanskrtského termínu.
Préty jsou pro lidské oko neviditelné, ale někteří věří, že je lidé mohou v určitých duševních stavech rozeznat. Jsou popisovány jako lidské bytosti s úzkými končetinami, velkými břichy a dlouhými, tenkými krky. Tento vzhled je metaforou jejich duševní situace: mají obrovskou chuť k jídlu, označované jejich velkými břichy, ale velmi omezenou schopnost uspokojit jejich chuť, což symbolizují jejich úzké krky.
Préty jsou v japonském umění často vyobrazeny (zejména z obdobíHeian) jako vyzáblé lidské bytosti s vydutými žaludky a nelidsky malými ústy a krky. Často jsou vyobrazovány při lízání rozlité vody v chrámech nebo za doprovodudémonůpředstavujících jejich osobní agónii. Jinak mohou být zobrazeny jako kouřové nebo ohnivé koule .
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuPretana anglické Wikipedii.
Farúk I.

Farúk I.(arabsky:فاروق الأول Farúk al-Awwal,11. února1920,Káhira–18. března1965,Řím) byl předposlednímegyptskýmasúdánskýmkrálem v letech1936–1952. Byl desátý vládce z dynastie Muhammada Aliho. Na trůn nastoupil po svém otciFuadovi I.Byl považován za prvního původem egyptského panovníka po tisíciletí i přes své smíšené kořeny.
Budoucí král Farúk se narodil11. února1920tehdejšímu egyptskému sultánovi (později králi)Fuadovi I.a jeho ženě královněNazli Sabrijako jejich prvorozený a jediný syn, nebyl však nejstarším dítětem krále.
Před smrtí svého otce studoval naKrálovské vojenské akademii ve WoolwichvAnglii. Když jeho otec náhle 28. 4.1936zemřel, stal se mladý a ještě nedospělý Farúk králem. Tou dobou pobýval vLondýně.
Farúk se stal králem již v 16 letech, kdy byl ještě nedospělý, a tak za něho v období28. duben1936–29. červenec1937vládliregenti. Stal se prvním panovníkem v dějinách Egypta, který uskutečnil projev v rozhlase.
Byl svržen při Egyptské revoluci roku1952a byl nucen odstoupit v prospěch svého novorozeného syna Ahmeda Fuada. Ten se tak jako sedmiměsíční dítě stal králemFuadem II.(*16. ledna 1952) a odjel do exilu s otcem. Farúk I. zemřel v exilu v Itálii vŘímě18. března1965. Jeho sestraFawzia Shirinbyla první manželkouíránského šáhaMuhammada Rezá Pahlavího.
Farúk byl kleptoman, prý kradl vše, co mu přišlo pod ruku,Winstonu Churchilloviodcizil dokonce hodinky a o medaile připravil i mrtvolu íránského Šáha Rezy Pahlaví.
Z počátku vlády býval král Farúk štíhlý, ale později hodně přibral. Jeho záliba v jídle mu způsobila nebezpečnou obezitu, vážil téměř 136 kg.
Jeho plný titul byl "Jeho Veličenstvo Farúk I., z milosti Boží, králEgyptaaSúdánu, vládceNúbie,KordofánuaDarfúru."
Staroegyptská představa člověka

Staroegyptská představa člověkabyla taková, že lidská osobnost je složena z pěti částí:ka,ba,ach, jména (ren) a stínu (šut).
Kapředstavovalo životní sílu, která odlišovala živého od mrtvého a bylo původně vyjádřením pro boha stvořitele.
Po smrti člověka opouštělo tělo a po provedení obřadu otevírání úst se usídlilo vmumiinebo soše zemřelého, která se nacházela vserdabu. Ke své výživě potřebovalo obětiny ve formě jídla. Ty měl nosit dědic po zemřelém a dávat je na obětní stůl nacházející se v obětní kapli.
V pozdější době byl zaměstnáván „služebníkka“. Byl to kněz, který pokládal obětiny v hrobce a prováděl zádušní rituály. Byl vyplácen majitelem hrobky a dědicem z vyhrazené části půdy. Později byl na stěny hrobky vytesáván seznam obětin s formulíhetep-di-nisut. Tato formule se dá přeložit jako „přízeň, kterou dává král“. Znamenala, že obětiny pro zemřelého byly dávány z královy dobroty.
Ka bylo zobrazováno jako člověk se zdviženými pažemi nebo jako pár zdvižených paží. Božskékasídlilo v sochách bohů a kultovních zvířatech.
Babylo duchovní tělo zemřelého (duše), které se s ním po smrti opakovaně spojovalo. Obsahovalo v sobě netělesnou část člověka, která ho dělá jedinečným. Ba tak odpovídá přibližně našemu pojetí osobnosti.
VeStřední říšivznikla představaDne soudu, kdy byl zemřelý souzen za své činy za života. Jeho činy byly váženy a pokud byl zemřelý shledán nevinným, mohl splynout se svým ba a vstoupit do Usirova království. Pokud byl vinen,Amemait(smíšené mytické zvíře u vah) sežrala jeho srdce a jeho majitel ztratil naději na věčný život.
Ba bylo zobrazováno jako pták s lidskou hlavou a sloužilo k odkazování na fyzickou podobu určitého boha.
Achbyl duch, který mohl přecházet mezi světem živých a mrtvých, který mohl ovlivnit. Vznikl spojením ba a ka.
Jméno zemřeléhopředstavovalo skutečnou podstatu zemřelého. Zapisovalo se na sochy nebo obinadlamumie.
Stínový obraz těla symbolizoval přítomnost boha v těle a pocházel od boha.
Pro vstup doUsirovakrálovství bylo také důležité zachovat tělo zemřelého. Bylo spojnicí mezi pozemskou existencí a zemřelým, který ho mohl využívat k přijímání potravy a tekutin prostřednictvím ka.
Protože mohlo dojít k jeho zničení, bylomumifikovánoa později byly do hrobu přidávány sochy zemřelého.
Isfet

Isfetje pojem z egyptskémytologie. Je postaven nanábožensky,sociálněapolitickyovlivněném dualismu.Isfet(jzft)znamená vegyptštinězlo, chaos a násilí a představuje protikladMaat(mɜˤt).
Isfet je protějškem termínuMaat, který označuje řád a harmonii. Podlestaroegyptskýchpřesvědčení panoval mezi Isfet a Maat doplňující se a paradoxní dualismus (jeden by bez svého protějšku nemohl existovat).Principy Isfet a Maat se navzájem vyrovnávaly. Řád měl vždy zvítězit nad chaosem.Egyptskýfaraonměl „dosáhnout“ Maat, tedy musel dodržovat a chránit spravedlnost a harmonii a bojovat proti chaosu Isfet. Vesmír měl být cyklický, tedy měl mít opakované sekvence: denní západ a východ slunce, roční období a záplavy Nilu.  Principy rozporů mezi Isfet a Maat jsou ilustrovány v populárním příběhu zeStřední říše, který se nazývá „sténání beduína“:
Texty rakvítvrdí, že mrtvý musí být očištěn od Isfet, aby se zrodil vDuatu.
Fyzická reprezentace Isfet měl být bůhSutechnebo hadApop.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuIsfet (Egyptian mythology)na anglické Wikipedii.
Kiosek

Kiosek(taképrodejní stánek) je drobná užitková stavba sloužící kmaloobchodnímuprodejinovin,časopisů, tabákových výrobků, balenýchnápojůajídla.
Slovo kiosek má původ vtureckémslověköşk, případně v jehoperskéverziküšik, což obojí znamenáaltánčizahradnípavilon. V 18. stol. se dostalo v podoběkiosquedofrancouzštiny, kde rovněž znamenalo altán či besídku. Byla to jednoduchá, otevřená stavba, spíše dekorativní než užitková. Zpočátku tento název neoznačoval obchodní místo.
Běžné provedení kiosku je nevelkástavbao půdorysu přibližně 3×3 metry. Stěny jsou z větší částiprosklenéa slouží k vystavenízboží. Obsluhu kiosku zajišťuje většinou jen jedenprodavač. Prodej se uskutečňuje přes prodejníokénko. Prodavač je vždy uvnitř, zákazníci nikdy nevstupují dovnitř. Prodejní sortiment jsou nejčastějinoviny,časopisy,tabákovévýrobky,pohlednice, upomínkové předměty, balenénápoje(tzv. novinový stánek) ajídlo, jako jsoucukrovinky,čokoládovétyčinky, průmyslově vyráběné plněnébagetyapod. Existují také specializované kiosky (prodejní stánky), které se zaměřují na prodejsuvenýrů,květin, nebo jednoduchých jídel připravovaných na místě z průmyslově vyráběnýchpolotovarů. Příkladem budiž stánky suzeninamia nápoji naVáclavském náměstívPraze. Kiosky se umísťují na pěších komunikacích, v okolínádraží, případně vparcícha jiných veřejných prostranstvích všude tam, kde často prochází velké množství lidí. Přestože kiosek je budován jako dočasná stavba a nemá základy (nemá anipopisné čísloa vlastní adresu) je skoro vždy připojen narozvod elektrické energiea v některých případech i navodovodakanalizaci. Vzhledem k rozměrům neposkytuje takřka žádné zázemí pro prodavače.
Místo, kde je možné získat informace. Původně budka s osobou-informátorem. Dnes převážně počítačový terminál s dotykovouobrazovkou, schopný podat informace o dopravním spojení, nebo turistických zajímavostech. Názvem informační kiosek se označují i terminály umístěné uvnitř komerčních budov. Ty podávají informace o firmách v budově a cestě k nim.
S provizorními a improvizovanými prodejními zařízeními se setkáváme také natrzích,lunaparcích,poutích, jarmarcích,vinobranícha dalších veřejných akcích (sportovnía kulturní akce, veřejnéslavnostiapod.). Většinou se jedná o jednoduché montované přenosné zařízení skládající se zestolu(ů)opatřenýchtextilnímneboplastovýmpřístřeškem.
Ola Alsheikh

Ola Alsheikh, také známá jakoOla Abbas Alsheikh Omer(arabsky: عُلا عباس الشيخ عمر, * ?,Omdurmán,Súdán) je súdánskádokumentární fotografkapůsobící na volné noze. Je známá především svými snímky každodenního života a společenských událostí v Chartúmu. Ve své práci klade zvláštní důraz na obrazy žen a dívek a také na sociální a etnickou rozmanitost v Súdánu.
Alsheikh se narodila v Omdurmánu v Súdánu a vyrostla v Německu, Saúdské Arábii a Súdánu. Vystudovala elektrotechniku na univerzitě v Chartúmu.
Podle zprávy BBC News se jako fotografka při fotografování v ulicích Chartúmu setkala se zesměšňováním nebo dokonce obtěžováním. Tento negativní postoj přičítá tomu, že lidé v Chartúmu nejsou zvyklí vídat v ulicích ženu s fotoaparátem. Ale navzdory tomu řekla:Chci ukázat skutečný život v Súdánu - dlouho jsme byli zbytkem světa marginalizováni.
V říjnu 2018 časopisAmateur Photographerpublikoval článek o autorčiných snímcích moderního Súdánu. Podle tohoto článku si Alsheikh koupila svůj prvnífilmový fotoaparátv roce 1998, ale vážně se začala věnovat dokumentární fotografii až o dvanáct let později, když přešla nadigitální fotoaparáty. Od té doby používá svůj fotoaparát k dokumentování každodenního života a snaží se změnit společenské povědomí. Jako příklad pro její dokumentování zvláštních událostí a oslav v Súdánu článek uvádí její fotografie oblíbenýchsúfijskýchrituálů vOmdurmánu, části většího Chartúmu.
Během súdánské revoluce v letech 2018/2019 zveřejnila BBC News její snímky demonstrantů vyzývajících bývalého prezidentaUmara al-Bašíraa jeho vlády k rezignaci.V roce 2019 francouzské novinyLe Mondezveřejnily její fotografii v příběhu oeritrejskýchuprchlících v Chartúmu.
Po ozbrojeném konfliktu v Súdánu v roce 2023 zahájili Ala Kheir, Ola Alsheikh a další súdánští fotografové online projektPostcards from Khartoum(Pohlednice z Chartúmu). Uprostřed ničení jejich měst, tisíců lidí prchajících před boji a nedostatku jídla, vody a elektřiny, publikují své obrázky a krátké komentáře jako „pohled na to, co se děje v jejich životech od 16. dubna 2023."
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuOla Alsheikhna anglické Wikipedii.
Seznam hladomorů

Toto je výběrovýseznam známých rozsáhlýchhladomorůseřazených dle data.
Během let 1008 př. n. l. a 1911 n. l. bylo nejméně 1 828 významných hladomorů vČíněnebo téměř jeden každý rok v některé z provincií. Hladomory se velmi liší svou závažností.Během středověku proběhlo v Británii 95 hladomorů.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůList of faminesna anglické Wikipedii aListe von Hungersnötenna německé Wikipedii.
Kama (jídlo)

Kama(estonsky),talkkuna(finsky) neboтолокноtolokno(rusky) je potravina tradičně používaná vestonskékuchyni. Jedná se o směs opražených mletýchluštěninaobilovin, zejménahrachu,žitaaječmene, případněpšenicenebo černýchfazolí.
Kama se obyčejně zamíchá v acidofilnímmléce,kefíru,podmáslínebojogurtu, čímž vznikne řídkákaše. Ta se může ještě dochutitcukrem,medemnebo lesními plody.
VEstonskuse kama často jí ke snídani. Smícháním kama mouky sezakysanou smetanou,cukremakakaemse vyrábějí tzv.kamakäkkenebokamapallid,dezert podobný českým rumovým kuličkám. Kama patří k estonským národním pokrmům.Pod názvemtalkkunaje kama známá veFinsku.
Na severozápaděRuska, především vKarélii,Archangelské oblastiaVologdské oblastije populárníтолокно (tolokno),směs pražené ovesné a ječmenné mouky podobná kamě.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůKama (food)na anglické Wikipedii,Kamana estonské Wikipedii aKama (Gericht)na německé Wikipedii.
August Sabbe

August Sabbe(1. září1909, Paidra –28. září1978,Lasva) bylestonskývoják, antikomunistický a protisovětský partyzán považovaný za posledního přeživšíholesního bratravsovětském Estonsku.
August Sabbe se narodil 1. září 1909 jako nejmladší ze tří dětí doestonskérolnické rodiny poblíž Paidra vEstonské guberniiv tehdejšímRuském impériu. Jeho otcem byl Jaan Hindrik Sabbe (1866–1930) a matkou Katri Sabbe (rozená Nassar; zemřela 1941). Měl bratry Rudolfa (1894–1934) a Heinricha (zemřel 1919) a sestru Hildu (zemřela 1931).Dětství strávil v povodí řekyVõhandu. Po vypuknutíestonské osovbozovací válkyse oba Augustovi bratři vydali bojovat za estonskounezávislost. Bratr Heinrich padl v roce 1919 jako voják estonskékavalérie. Druhý bratr Rudolf se z války vrátil a stal se rytířem Kříže svobody. August Sabbe v dospělosti vstoupil do Estonské obranné ligy (Kaitseliit).Po smrti otce v 1930 musel obrannou ligu opustit a začít pracovat na rodinné farmě. Pookupaci Estonskasovětskou rudou armádou se jako mnoho dalších estonských, litevských i lotyšských mládenců rozhodl odejít do lesů, aby nebyl odveden do rudé armády a vyslán na frontu druhé světové války.Z ilegality se vrátil až poté, co estonské územíokupovalaTřetí říše. V průběhu války byla Sabbeho matka Katri zraněna zbloudilým úlomkem při výbuchu bomby a zemřela, čímž přišel o posledního živého rodinného příslušníka. Před postupující sovětskou armádou se opět ukrýval v lesích.V roce 1945 z ilegality opět vystoupil a začal pracovat ve mlýně v obci Paidra.Byl však zatčen tajnou policií NKVD a pod krycím jménem „Jaan“ vyslán do lesů, kde měl najít a vyzradit skupinu lesních bratrů, ve které byliJaan Roots, Arnold Kakko a Paul Randmaa.Avšak na místo kolaborace opět utekl do lesa a v roce 1950 se stal členem právě té skupinylesních bratrů, kterou měl za úkol vypátrat a udat.Rootsova četa se schovávala v lesním bunkru poblíže pískovcových útvarůTaevaskoda.Sabbe byl zařazen do týlu a staral se o jídlo a vybavení. Jaan Roots a jeho četa byli nakonec odhaleni v roce 1952 poblížRäpinavRistipalo.Sabbe se poté v lesích skrýval sám, většinou v krajíchVõrumaaaPõlvamaa, poblíž vesnicPindi,PaidraaLeevi. Byl však hledán agenty KGB z Põlva i Võru.
V září 1978 byl Sabbe odhalen poblíž jeho rodištěPaidrav jihovýchodním Estonsku dvěma agenty KGB vydávajícími se za rybáře, kteří se jej pokusili zatknout.Sabbe skočil do řekyVõhandu, kde se úmyslně zaklínil pod ponořenou kládou.Agent KGB Ervin Oras a inspektor SORVVO (OBKhSS)Neeme Taavel, kteří jej fotografovali před i po pokusu o zatčení, tvrdili, že se Sabbe při pokusu o útěk nešťastnou náhodou utopil.Avšak řeka je v tomto místě úzká, pomalá a její koryto mělké. Jako místo náhodného utonutí tedy dosti nepravděpodobné.Zároveň nekrytá pole na protějším břehu a líné zákruty řeky nedávali staršímu muži možnosti úniku před pronásledováním dvou mladých, fyzicky zdatných agentů.Kodex cti Lesních bratří i rychlost Sabbeho reakce naznačují, že byl odhodlán nebýt zajat živý.Byl pohřben na hřbitově Raadi vTartu.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůAugust Sabbena anglické Wikipedii aAugust Sabbena estonské Wikipedii.
Naděžda Slabihoudová

Naděžda Slabihoudová, rozenáČmerdová(1. května1922,Klecany–8. června2014,Praha) bylačeskápřekladatelkapředevším zestonštinya zruštiny, okrajově také zněmčiny.
Po absolvování osmiletého Gymnázia Charlotty G. Masarykové vPraze(v letech1933až1941) vystudovala v letech1945až1949obor čeština a ruština naFilozofické fakultě Univerzity Karlovy, kde také získala titulPhDr. Od roku1948pracovala jako redaktorka v nakladatelstvíSvět Sovětův Praze (do roku1952) a v letech1967–1977jako redaktorka veStátním pedagogickém nakladatelstvív Praze. Mezitím se intenzivně věnovala svobodnému překladatelskému povolání, přičemž tuto činnost doplňovala úvody a doslovy k jednotlivým publikacím, hojným publikováním článků v novinách a časopisech, přednáškami (převážně o ruské literatuře) a ediční prací.
Zpočátku překládala ruskou prózu, ale od konce 70. let začala překládat i estonskou beletrii. Českým čtenářům zprostředkovala zásadní část z tvorby ruských spisovatelůNikolaje Semjonoviče LeskovaaVsevoloda Ivanovači klasika estonské literaturyAntona Hansena Tammsaara.
Za svoji překladatelskou činnost dostala23. února2004od estonského prezidentaArnola Rüütelanejvyšší estonské státní vyznamenání –řád Maarjamaa Risti.
Kromě překladů je autorkouStručného přehledu estonské literatury, příspěvků do svazků ediceLiteratura ve světěo současnéestonské literatuřea spoluautorkouSlovníku pobaltských spisovatelů, v němž zpracovala část o estonských spisovatelích.
Zemřela 8. června 2014 v nemocnici pod Petřínem.
Bolt (firma)

Bolt, dříveTaxify,je mezinárodní platforma pro přepravu osob ve městech, která byla založena v Tallinu v Estonsku.
Od února 2019 působí Bolt ve 30 zemích a 100 městech v Evropě, Africe, západní Asii a v Austrálii. Společnost prostřednictvím své aplikace přepravila přes 25 milionů cestujících po celém světě.
Bolt založil v roce 2013 devatenáctiletý student střední školy Markus Villig s cílem spojit všechny taxíky v Tallinu aRizedo jedné platformy. Služba startovala v srpnu 2013 a v roce 2014 expandovala do zahraničí.
V roce 2017 Bolt začala nabízet služby vLondýněakvizicí lokální taxi firmy s licencí, ale regulační instituceTransport for Londonmu činnost zakázala.Později začala nabízet služby ve městechPařížaLisabon.
V červnu 2019 se aplikace Bolt vrátila do Londýna s 20 000 zaregistrovanými partnerskými řidiči.
V srpnu 2019 spustila společnostrozvoz jídlav Tallinnu pod názvemBolt Foods plánem expanze do dalších měst v rámci Evropy a Afriky v následujících měsících.
Mezi první investory patřil českýBolt Start Up Development, který v roce 2016 do Taxify investoval 8 milionů Kč a v prosinci 2017 svůj podíl prodal za 70 milionů Kč.Před oznámením strategického partnerství s čínskou firmou nasdílení autDiDi, Bolt dostal přes 2 miliony euro z investičníhokapitáluod estonských a finských andělských investorů.V srpnu 2017 firma DiDi investovala do Bolt "8cifernou sumu" v dolarech.V květnu 2018 v dalším kole dostala firma investici 175 milionu dolarů a její tržní hodnota dosáhla miliardy dolarů.
Bolt Food

Bolt Foodje online platforma pro objednávání adoručováníjídla, kterou společnostBoltspustila v roce 2019. Jídlo a potraviny doručují kurýři pomocíaut,skútrů,kolnebo pěšky. Od roku 2023 funguje služba Bolt Food ve více než 80 městech v 19 zemích.
Služba Bolt Food má celosvětově více než 6 milionů registrovaných uživatelů a zahrnuje více než 30 000 partnerských restaurací a řetězců.
V roce 2021 Bolt Food spustil službu rychlého doručování potravin Bolt Market.
Přepravní společnost Bolt se v srpnu 2019 rozšířila o rozvoz potravin a spustila službu Bolt Food vestonskémTallinnua později oznámila plány na rozšíření služby doLotyšska,LitvyaJižní Afriky.
Během zahájení provozu produktový ředitel společnostiBoltJevgenij Kabanov uvedl, že zřízení služby rozvozu jídla bylo již delší dobu oblíbeným požadavkem stávajících uživatelů společnosti Bolt.
V dubnu 2021 byla aplikace Bolt Food přidána do galerie aplikacíHuawei AppGallerypoté, co společnostHuaweiprohlásila, že obdržela více než 2 000 žádostí uživatelů o připojení mobilní aplikace.
V srpnu 2021 společnostBoltzískala 600 milionů eur na spuštění služby rozvozu potravin Bolt Market.
Od ledna 2023 působí společnost Bolt Food ve více než 80 městech a 19 zemíchEvropyaAfriky.
V roce 2021 společnost Bolt oznámila spuštění služby Bolt Market, doručování potravin, která je k dispozici v aplikaci Bolt Food.
Obchody Bolt Market nabízejí doručování potravin a potřeb pro domácnost, jako je péče o domácí mazlíčky, osobní péče, péče o děti a výrobky pro péči o domácnost. Služba rozšířila svůj výběr na více než 3 000 produktů na prodejnu a u stovek klíčových produktů dorovnala ceny vsupermarketech.
Služba Bolt Market byla spuštěna v estonském Tallinnu a v roce 2021 se rozšířila doLotyšska,Litvy,Portugalska,Rumunska,Polska,Slovenska,ChorvatskaaČeské republikya v lednu 2022 doŠvédska.
Od ledna 2023 funguje Bolt Market v 6 zemích.
Fyltur lundi

Fyltur lundije tradiční svátečnífaerskéjídlo. Tento pokrm se připravuje zpapuchalků bělobradých, kteří se naFaerských ostrovechtradičně loví. Papuchalci se zbaví peří, hlavy, křídel a vnitřností. Poté se naplní nádivkou. Nádivka se připraví z těsta zmargarínuutřeného scukremavajíčky. Přidá semoukaaprášek do pečiva. Těsto se promíchá a přidají serozinky. Tímto těstem se naplnípapuchalcia vaří se ve slané vodě jednu až jednu a půl hodiny,nebo se upečou.
Uvaření nadívaní papuchalci se podávají s vařenýmibramboryadžemem.
Blue1

Blue1byly finské aerolinie, které vlastnila skupinaSAS Groupa které byly členem největší světové letecké alianceStar Alliance. Blue1 létaly do 30 destinací veFinsku,Skandináviia zbytkuEvropya z hlediska přepravených cestujících byly druhou největší finskou leteckou společností. V roce2009přepravily aerolinky přes 1,4 miliónu lidí.Jejím sídlem je letiště v Helsinkách – Vantaa.
Aerolinky byla založeny v roce1987a zahájily svou činnost v roce1988, kdy se jmenovaly jako Air Botnia. První destinací bylo městoOulu, později přibyly městaKuopio,RovaniemiaVaasa. V lednu1998koupila aerolinky skupina SAS Group.
Společnost je přejmenovala na Blue1 v lednu roku2004a připojila se jako první regionální aerolinky do alianceStar Alliance3. listopadutéhož roku.
V roce2005se aerolinky Blue1 staly druhou největší leteckou společnostíFinskas více než 100 lety denně a největším provozovatelem letů meziFinskemaSkandinávií.
Roku2006začaly aerolinky provozovat 10 nových nonstop tras doEvropy, zvýšením jejich kapacity o 50%.
Roku2009byly pro zimní období otevřeny trasy doLaponska,PařížeaKittily. Pro letní období byly otevřeny trasy do městBiarritz,DubrovníkaSplit.
1. ledna 2010 se Blue1 staly právoplatným členem Star Alliance.
Blue1 byly první evropskou leteckou společností, která dostala certifikát ISO 14001 za ochranu životního prostředí.
Aerolinky Blue1 spolupracují s těmito společnostmi:
V listopadu 2015 se flotila Blue1 skládá z těchto letadel s průměrným stářím 10,6 let:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBlue1na anglické Wikipedii.
Harvey's

Harvey'sjekanadskýřetězecfastfoodových restauracíprovozovaný společnostíCara Operations, jehož pobočky se nachází především vjižním Ontariu, jižnímQuébecu, ale rovněž též vPobřežních provinciích,Manitobě,Britské KolumbiiaAlbertě. Mezi nabízené pokrmy patříhamburgery,hot dogy,hranolky,cibulové kroužkya další tradiční fastfoodová jídla. Jde o druhý největší kanadský řetězec restaurací a čtvrtý největší kanadský fastfoodový řetězec.Byl společně s australským Chicken Treat prvním fast foodovým řetězcem v České republice, v roce 1991 otevřel pobočku v Praze na Václavském náměstí.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHarvey'sna anglické Wikipedii.
Supra

Supra(gruzínskyსუფრა) je tradiční gruzínská hostina a důležitá součástgruzínskékultury. Existují dva druhy supry: slavnostní supra (ლხინის სუფრა, [lxinis supʰra]), nebolikeipi, a smuteční supra (ჭირის სუფრა, [tʃʼɪrɪs sʊpʰra]), zvanákelekhi, hostina pohřební. Gruzínské hostiny tradičně moderuje jejich nedílná součást, konferenciér, gruzínskytamada, který pronáší přípitky, čímž ovlivňuje průběh hostiny.
Vgruzínštiněsupra znamená „ubrus“. Podobná slova najdeme i varabštině, sufra(سفرة),arménštině,sproc(սփրոց) a vturečtině,sofra.
Velké gruzínské hostiny se pořádají na ubrusech na zemi, pokud není dost stolů. Jídla a vína bývá mnoho, supra je také ukázkou gruzínské pohostinnosti. Obvyklá témata na konverzaci jsou rodina, umění, politika, náboženství, život a smrt. Supra posiluje vztahy mezi jejími účastníky. Supra je také příležitost, při které zaznívá gruzínský polyfonní zpěv.
Tamada

Tamadaje osoba, která je na tradičnígruzínskéhostiněsuprapověřena moderováním hostiny prostřednictvím dobře načasovaných a dobře přednesených přípitků.
Tamada je muž s řečnickým talentem, který dobře zná všechny přítomné. Bývá to jeden ze starších mužů rodiny, ale nemusí to být pravidlem. Tamada mívá asistenta, který dolévá sklenice (víno, kořalka). Když tamada začne pronášet přípitek, všichni musí přestat mluvit, mohou jíst, ale nesmí pít alkohol. Gruzínské přípitky nejsou v délce pouhé jedné věty. Bývají poetické, s patřičnou filozofickou hloubkou, ale nepostrádají ani smysl pro humor. Úkolem tamady je prostřednictvím přípitků udávat tempo a ducha hostiny, vtáhnout do děje všechny přítomné včetně hostů, kteří jsou v průběhu oslavy vyzváni k tomu, aby také přednesli jeden přípitek. Dalším úkolem tamady a jeho asistenta je, aby zůstali střízliví až do konce hostiny. Na tradiční hostině se konzumuje velké množství jídla a vína. V Gruzii se připitky pronáší pouze vínem, ne pivem.
Podobná kultura přípitků existuje také vArméniiaÁzerbájdžánu, ale i v dalších zemích bývaléhoSovětského svazu.
Signagi

Signagi(gruzínskyსიღნაღი), je administrativním střediskemokresu Signagiv krajiKachetiena východěGruzie.
S počtem 1485 obyvatel v roce2014patří k nejmenším gruzínským městům. V hospodářství dominuje výroba vína, tradičních koberců a národního jídlamcvadi. Město je pověstné též krajinou a historickými pamětihodnostmi. Signagi prošlo důkladnou rekonstrukcí a stalo se důležitým střediskem turistiky.
Území současného města bylo osídleno vpaleolitu. Vestředověkubylo známé jakoHeretie, v15. stoletía později jakoKiziqi.
Pod názvem Signagi (vazerštině„bunkr“) bylo poprvé zmíněno na počátku18. století. Roku 1762, gruzínský králHeraklius II.zafinancoval výstavbu města a zřízení pevnosti na obranu proti nájezdůmdagestánskýchkmenů.
Podle sčítání roku 1770 bylo Signagi osídleno stovkou rodin, zejména řemeslníky a obchodníky. Po připojení Gruzie kimperiálnímu Ruskuroku 1801, byl Signagi udělen statut města a stalo se centremujezduSignagi (ruskyСигнахский уезд) vTbiliské gubernii(ruskyТифлисская губернія) v roce 1802. Roku 1812 se Signagi spolu s ostatníKachetiípodílelo na vzpouře proti ruské nadvládě. Během ruskéhodobývání Kavkazubylo město považováno za významný opěrný bod vzhledem k blízkosti Dagestánu.a rychle se rozrůstalo rozlohou i počtem obyvatel. Za érySovětského svazuse stalo střediskem zemědělství.
Signagi bylo tvrdě postiženo postsovětskou krizí v Gruzii, ale gruzínská vláda spustila za spolupráce mezinárodních organizací rozsáhlý projekt obnovy města a infrastruktury s cílem revitalizace turistického ruchu.
Signagi leží asi 113 km jihovýchodně od hlavního městaTbilisina východním úpatípohoří Gombori(gruzínskyგომბორის ქედი,Gomboris kedi), které tvoří rozvodí mezi řekamiJoriaAlazani. Údolí obou řek jsou významná zemědělstvím, zvláště pakovocnářstvím. V nadmořské výšce asi 790 m je z města výhled do údolí Alazani, za kterým se tyčí stěnaVelkého Kavkazu.
Signaghi má mírné vlhké klima. Zimy jsou mírně chladné, zatímco léta mohou být horká. Nejvyšší průměrná teplota je v červenci při 24,3 °C, zatímco nejnižší průměrná teplota je v lednu 0,2 °C. Průměrné roční srážky se pohybují mezi 602 a 949,7 mm. s maximem v jarních měsících a začátkem léta.
Signaghi a okolí jsou domovem několika historických a kulturních památek, které jsou speciálně chráněny státem od roku 1975. Město je obehnáno městskou zdí se zbytky opevnění z 18. století. Existují dvagruzínské ortodoxníkostely ve městě samotném - jeden byl zasvěcenSvatému Jiřía druhýSvatému Štěpánovi. UctívanýKlášter Bodbese nachází 2 km od Signagi a je poutním místem kvůli vazbě naSvatou Kristýnu(gruzínskyწმინდა ნინო,Cminda Nino), která bývá považována zaapoštolkuGruzie ze4. století.
Místní etnografické a archeologické muzeum z 50. let 20. století bylo modernizováno v roce 2007.Signagi je v Gruzii označováno za „město lásky“ a mnoho párů sem přijíždí ke svatebnímu obřadu.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuSignaghina anglické Wikipedii.
British Airways

British Airwaysje největšíbritskáletecká společnost, byla založena31. března1924pod názvemImperial Airways. Řadí se do skupiny leteckých společnostíInternational Airlines Group, což je 3. největší letecká společnost v Evropě. Sesterské společnosti British Airways jsouBA CityFlyer,OpenSkiesa British Airways World Cargo. Společnost British Airways byla založena na letištiLondýn–Heathrow, které je jejím hlavnímpůsobištěm. Vedlejším působištěm jeletiště Londýn–Gatwick. British Airways od roku 1992 každoročně přepravuje více než 30 milionů pasažérů, nejvíce cestujících bylo přepravených v roce 2002, 40 milionů, v roce 2015 společnost přepravila 39,3 mil. cestujících. V roce 2013 společnost obdržela první z několika objednaných největších osobních letadel světaAirbus A380,v minulosti vlastnila například nadzvukový dopravní letounConcorde.
V roce2019se British Airways staly aerolinkami roku.
British Airways od roku 1936 létají pravidelně doPrahy, což je jediná destinace této společnosti vČesku.Poprvé tato linka začala být provozována letounemDouglas DC-3pod názvem British European Airways, trvala 4,5 hodiny.V minulosti do Prahy British Airways létaly s letadlyBoeing 737,BAC1-11-510,HS121 Trident 2E, několikrát se na této trase ukázaly takéAirbus A321,Boeing 757,767neboConcorde, který předvedla společnost v Praze jako první.
V současnosti spojuje Prahu aLondýnský Heathrows průměrnou frekvencí až čtyř letů denně (maximálně pět),celkem 27 frekvencí týdně. Nejčastěji sAirbusem A320 či A319. Od zimní letové sezóny 2018 bude mít linka 34 letů týdně, s průměrnou frekvencí pět letů denně.
Od 29. října 2017 British Airways spojují Prahu a letištěLondýn–City(LCY), linka létá denně.Létají na ní typy letounůEmbraer 170 či 190. Rok po zahájení se létalo 6x týdně, od podzimu 2018 již každý den.
Věrnostní letecký programse nazývá Executive Club. Slogan zní: „To fly. To serve", v překladu: „Létat. Obsluhovat.". British Airways používají svůj vlastnífontnazvaný Mylius Modern.
Od září 2016 neposkytuje společnost vekonomické třídějídlo ani pití na letech kratší než 5 hodin.Reagovala tak na stížnosti pasažérů na nízkou kvalitu jídla. Zákazníci si mohou jídlo a pití dokoupit na palubě. Vobchodníaprvní tříděposkytuje jídlo zdarma nadále.
Letecká společnost 16. července 2020 oznámila, že v důsledku poklesu cestování způsobenému globální pandemií covidu-19, budou vyřazeny z flotily všechny letounyBoeing 747. Aerolinka byla největším provozovatelem tohoto typu letounu. Ve flotile jich měla 32.
K lednu 2025 společnost vlastnila 273 letadel:
BBC Lifestyle

BBC Lifestyleje satelitní kanálBBC, respektiveBBC Worldwide. Vysílá od roku 2007.
BBC Knowledge byl poprvé spuštěn v červenci2007vSingapuruna platformě mio TV. Následně byl spuštěn vHongkonguv říjnu 2007 a vPolskuna platforměCyfrowy Polsatv prosinci 2007. Následně by spuštěn v dalších zemích. VAfricebyl kanál spuštěn v září2008. Kanál globálně nahradilBBC Food26. prosince2008, kdy přestal vysílat veSkandinávii.
Kanál vysílá pořady o vaření, bydlení, kutilství a další. Jednotlivé pořady jsou rozděleny do šesti okruhů:
Dále BBC Lifestyle vysílá pořady jako napříkladAntiques Roadshow,Come Dine With MeneboMasterChef UK.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBBC Lifestylena anglické Wikipedii.
Budovatelská strategie

Budovatelská strategieje podžánrstrategicképočítačové hry, ve které se hráč soustředí na budování (aekonomiku) místo na boj. Nejtypičtější představitelé jsou hry, ve kterých hráč jako plánovač a vůdce řídí město a usiluje o jeho rozkvět. Pohled na město bývá zobrazen z ptačí perspektivy. Na centrální město může být navázáno i řízení vztahů s okolím (jinými městy, zeměmi), které se realizuje zpravidla na zvláštní dvourozměrné mapě. Hráč rozhoduje o umístění budov, pracovních prioritách, struktuře rozpočtu, vývozu, dovozu a podobných záležitostech, zatímco vlastní činnost (stavba budov, těžba surovin) je prováděna autonomně obyvateli města, které hráč nemůže přímo ovládat (tzv.NPC). Hráč jim svojí řídící činností na globální úrovni vytváří podmínky a stimuluje je k určitým aktivitám.
Kromě stavění měst se do budovatelských strategií řadí i dalšíekonomické simulacejakoTransport Tycoon. Příbuznou kategorií jsouhry na boha, ve kterých je hráč bohem starajícím se o své věřící: některé z nich ovšem přes rozsáhlé budovatelské prvky mohou mít bojový cíl.
Od ostatních počítačových her se budovatelské strategie odlišuje těmito prvky:
Při budování města musí hráč uspokojovat potřeby a přání obyvatel budováním zařízení pro zabezpečení jídla, vody, ubytování, pracovních příležitostí, zdraví, bezpečnosti, duchovních potřeb a zábavy. Je-li úspěšný, obyvatelé města zvyšují svoji životní úroveň a mají vyšší požadavky na kvalitu života (luxusní zboží, zábava, kultura, snižování znečištění životního prostředí apod.).
Za předchůdce žánru budovatelských strategií lze považovat hruUtopiaz roku1982. Z důvodů tehdejších technických omezení zobrazovala dva ostrovy a na každém z nich bylo asi 16 míst k vybudování škol, továren apod. Hráčovo skóre se odvíjelo od kvality života obyvatel ostrovů. První plnohodnotnou budovatelskou strategií byla však až hraSimCityz roku1989, která na rozdíl od jiných her zaměřených na docílení vítězství umožnila soustavné budování města, v němž se mohly odrazit hráčovy představy, a to jak ohledně vlastní podoby města, tak i ohledně způsobu zajištění jeho hospodářské prosperity. Dosažení konkrétních požadavků k vítězství bylo nahrazeno jinými indikátory úspěchu – vyrovnaným rozpočtem a spokojeností obyvatel města. Popularita hry umožnila vznik dalších pokračování.
Další rozmach popularity budovatelských strategií je spojen se hrouCaesarz roku1993. Ve hře se budujestarověkýŘím, elektřina a hromadná doprava SimCity je nahrazena akvadukty a cestami. Na úspěch hry navázala další pokračování (Caesar II v roce 1996, Caesar III v roce 1998 a Caesar IV v roce 2006) a další hry zasazené do starověku jiných národů:
V roce1993byla také vydána hraStronghold, která byla uváděna jako spojení SimCity aDungeons & Dragonsv3D. Hra obsahovala prvkyrealtimové strategiev situaci, kdy město bylo napadeno nepřáteli, v budovacích fázích bylo možno stavět jedinečné budovy lidí,elfůatrpaslíků. Po technické stránce se nejednalo o skutečné trojrozměrné zobrazení, hra pouze chytrým způsobem využívala možností dvojrozměrné grafiky.
Důstojná práce

Důstojná práceje koncept, který poprvé představila a zavedlaMezinárodní organizace prácev roce 1999. Jde o takovou práci, která probíhá v podmínkáchsvobody,spravedlnosti,jistotyalidské důstojnosti, při které jsouchráněna práva pracovníkůa za niž dostávají odpovídající odměnu (mzdučiplat) spolu sesociálním zabezpečením. Zajištění důstojné práce pro všechny se tak stává jedním z nejúčinnějších způsobů, jak bojovat sglobální chudoboua s ní spojenými problémy. V praxi jsou však tyto principy často porušovány, zejména vrozvojových zemícha vládnou zde špatnépracovní podmínky.
Důstojná práce musí respektovat fyzickou a duševní integritu pracovníka při výkonu jeho zaměstnání. Musí se týkat všech druhů zaměstnání, lidí a rodin. Mezinárodní organizace práce usiluje v agendě důstojné práce o vyvážený a integrovaný programový přístup, jehož cílem je plná a produktivní zaměstnanost a důstojná práce pro všechny na globální, regionální, národní, odvětvové i místní úrovni. Má čtyři pilíře:
Mezi práva pracovníků patří například svoboda organizovat se a kolektivně vyjednávat o podmínkách své práce včetně odpovídající odměny. Patří sem i právo na ochranu proti diskriminaci, proti nucené práci či proti zneužívánídětské práce. Důležitá je také mzda pokrývající základní životní potřeby (životní minimum,anglickyliving wage), která je jedním z principů důstojné práce. Znamená to, že mzda a další mzdové složky za standardnípracovní dobumusí stačit k pokrytí základních životních potřeb zaměstnanců a jejich rodin – například výdajů na bydlení, oblečení, jídlo, lékařskou péči a vzdělání. Zároveň by ale měla stačit i na volné využití části finančních prostředků (např. k vytváření úspor).
Mzda pokrývající základní životní potřeby musí odrážet místní podmínky, a její výše se proto může v jednotlivých zemí, nebo dokonce v regionech v rámci jedné země lišit. Inspirací pro kalkulaci této mzdy může být např. kampaňAsia Floor Wage, která požaduje zavedeníminimální mzdynapříč asijskými zeměmi tak, aby tato mzda byla porovnatelná mezi jednotlivými státy. Nárok na mzdu pokrývající životní potřeby je jedním zezákladních lidských práv.
Každoročně se7. říjnakonají stovky akcí po celém světě na oslavu Světového dne za důstojnou práci. Oslavuje se od 7. října 2008.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuDecent workna anglické Wikipedii.
Toussaint Louverture

Toussaint Louverture, někdy psáno takéToussaint L’Ouverture, rodným jménemFrançois-Dominique Toussaint, (20. května1743poblížCap-Français,Haiti–7. dubna1803Fort de Joux,La Cluse-et-Mujoux,Francie) bylhaitskýčernošskývojevůdceapolitik, nejvýznamnější postavahaitské revoluce, při které došlo k vyvraždění velké části bělošského obyvatelstva, k osvobození černošských otroků a vzniku nezávislého haitského státu. Je vůbec prvním černošským vojevůdcem, jemuž se podařilo v bitvě porazit vojsko evropské koloniální mocnosti.
Toussaint Louverture byl haitskýgenerála nejvýznamnější vůdcehaitské revoluce. Během svého života Louverture nejprve bojoval seŠpanělyprotiFrancouzům, poté společně s nimi proti Španělům aBritůma nakonec znovu proti Francii v zájmu haitské nezávislosti. Louverturova vojenská a politická prozíravost umožnila přeměnit povstání otroků na revoluční hnutí.
Toussaint Louverture se narodil jako otrok ve francouzské koloniiSaint-Domingue, nyní známé jakoHaiti. Postupem času se stal svobodným mužem ajakobínem. Svou vojenskou kariéru zahájil jako vůdce vzpoury otroků v roce 1791 v Saint-Domingue, která skončila masakrem bílého obyvatelstva na ostrově.
Zpočátku se spojil se Španěly ze sousedního Santo Dominga. Avšak, když nová francouzská republikánská vláda zrušila otroctví, Louverture přešel k Francouzům. Louverture postupně získal kontrolu nad celým ostrovem a využil svého politického a vojenského vlivu k získání nadvlády nad svými soupeři. Po celá svá léta u moci usiloval o zlepšení ekonomiky v Saint-Domingue. Obával se zastavení ekonomiky a obnovil plantážní systém prostřednictvím placené práce. Sjednal obchodní dohody sKrálovstvím Velké Britániea seSpojenými státy americkýmia udržoval poměrně velkou a dobře vycvičenou armádu. Ačkoli Louverture v roce 1800 nepřerušil vztahy s Francií poté, co porazil vůdce haitské populacemulatů, vyhlásil v roce 1801 pro dosavadní kolonii autonomní ústavu, podle které byl zároveň jmenován generálním guvernérem, a to proti vůliNapoleona Bonaparta.
V roce 1802 byl pozván na mírové jednání francouzským divizním generálem Jean-Baptistem Brunetem, ale po svém příjezdu byl zatčen. Byl deportován do Francie a uvězněn ve Fort de Joux. Byl ponechán bez dostatečného jídla a vody a v roce1803ve vězení zemřel. Stalo se tak před závěrečnou a nejnásilnější fází haitské revoluce, avšak jeho předchozí úspěchy vytvořily základ pro konečné vítězství haitské černošské armády. Francouzi, kteří při poslední bitvě utrpěli velké ztráty, kapitulovali a ve stejném roce 1803 se natrvalo stáhli z území Saint-Domingue. Haitskou revoluci dovedl do konce LouverturůvporučíkJean-Jacques Dessalines, který vyhlásil nezávislost suverénního státuHaitidne1. ledna1804.
Duolingo

Duolingoje bezplatná platforma pro výukujazyků,matematikya hudby. Spuštěna byla oficiálně 19. června 2012.Jejím hlavním tvůrcem jeLuis von Ahn, který vytvořil mimo jiné službureCAPTCHA.
Aplikace Duolingo měla v roce 2022 v Česku přes 1 milion uživatelů. Češi absolvovali v roce 2021 nejvíce jazykových lekcí na světě v přepočtu na obyvatele. Nejpopulárnější jeangličtina, dálešpanělštinaaněmčina.
Duolingo funguje v mnoha jazycích včetněčeštiny, ale dostupnost kurzů se v každé jazykové mutaci liší:
Duolingo je dostupné na webu a jako aplikace pro operační systémyiOS,AndroidaWindows Phone.Aktuálně má už přes půl miliardy uživatelů.
V říjnu 2013 byl spuštěn jazykový inkubátor, pomocí kterého lze vytvářet kurzy dalších jazyků.V Duolingu jsou zajímavé kurzymatematikaahudba.
Svůj kurz na Duolingu mají ikatalánštinaaguaranština, jsou však k dispozici pouze mluvčímšpanělštiny.
Dne 17. října 2014 byl spuštěn vbeta verzikurz angličtiny pro česky mluvící uživatele.Jeho plná verze byla spuštěna 3. května 2015.
Tvorba kurzu češtiny pro anglicky mluvící uživatele byla zahájena 6. července 2015 a kurz je již spuštěn.
Každý uživatel má „jazykový strom“ svého postupu s různými gramatickými jevy („dovednosti“). Každá dovednost má určitý počet lekcí, které je nutno zvládnout, aby bylo možné dále pokračovat. Někdy uživatel dostane 1,5 krát, 2 krát, nebo 3 krát více bodů. Získat to uživatel může za učení. Pokud se v lekci objeví nějaké nové slovo, je zvýrazněné fialově. Každá "dovednost" představuje určité téma – v některých případech jde o gramatické jevy (např. slovesa, přípony, předmět), jindy o okruhy slovní zásoby (např. zvířata či jídlo).
Každá dovednost se skládá z různého počtu lekcí. Čím méně chyb uživatel v lekci udělá, tím rychleji jí projde. Za každou lekci uživatel získá 10 či více bodů.
Lekce lze kdykoliv podle potřeby opakovat a získat za ně další body. Kdykoliv je rovněž možné opakovat si slova na čas, v takovém případě lze získat až 40 bodů.
V Duolingu jsou drahokamy které se získávají pomocí učení nebo koupením v obchodě (za reálné peníze).
Každá lekce sestává z těchto úkolů:
Duolingo nabízí možnost následovat ostatní uživatele a vidět tak jejich postup, kolik bodů už mají a kolik slov už znají.Duolingo nabízí ligy a turnaje kde uživatelé soutěží mezi sebou a mohou sestoupit, zůstat nebo postoupit.
Čas od času je představena inovace – v prosinci 2013 byly představeny tři nové větve v rámci stromu – ty nejsou povinné, ale nabízí např. fráze týkající se Vánoc.
Duolingo spolupracuje s mnoha společnostmi, které potřebují překlady a zaplatí za ně. Uživatelé Duolinga potom navrhují a kontrolují překlady. Původně toto překládání bylo součástí skoro každé větve, ale v současné době to už není nutné. Oproti dřívějšku tedy ti, kteří se chtějí jen učit jazyk, nemusí tyto části větví vůbec absolvovat. Aktualizace – tato služba byla již zastavena.
Zakladatel Duolinga Luis von Ahn se ve své akademické kariéře dlouho věnoval problematice „human computation“.Překlad je jedním z případů, který je podle něj nejlepší řešit kombinací strojové a lidské práce.