Muzeum Orsay

Muzeum Orsay(francouzskyMusée d'Orsay[myzé dorse]) jepařížskémuzeumumění, ležící nalevém břehuřekySeiny, naprotiTuilerijským zahradáma na dohled odLouvru. Specializuje se na evropské umění mezi lety 1848 a 1914, zejména na francouzskéimpresionisty. Muzeum tak navazuje na program Louvru a na něj naopak navazuje sbírka Muzea moderního umění vCentre Georges Pompidou.
Muzeum se nachází v budově bývaléhoNádraží d'Orsay, otevřeného při příležitostiSvětové výstavyroku1900. Nádraží, které fungovalo téměř 40 let, bylo postaveno na místěPaláce d'Orsay. O vzniku muzea rozhodl francouzský prezidentValéry Giscard d'Estaing. Muzeum d'Orsay bylo po rekonstrukci nádražní budovy otevřeno v roce1986. Výstavní plocha má rozlohu 26 000 m.
V 19. století stály na pozemku budoucího nádraží dvě budovy: vojenská kasárna aPalác d'Orsay, dokončený v roce1838. ZaPařížské komunyv roce1871byl palác zničen a dalších téměř 30 let připomínaly zbytky zdí tragické události francouzské historie. V roce1898bylo rozhodnuto postavit novou budovu nádraží podle projektu architekta Victora Lalouxe. Nádraží a přilehlý hotel byly vybudovány během dvou let a byly slavnostně otevřeny 14. července 1900. V případě nádraží se jednalo o 32 m vysokou, 40 m širokou a 138 m dlouhou halu kovové konstrukce zakryté zvenku kamenným obkladem veklektickémstylu.
V roce1939bylo z důvodů plánované modernizace železničních tratí nádraží, jako již nevyhovující svému účelu, uzavřeno. Zadruhé světové válkyplnilo funkci seřadiště a po válce sloužilo jako ateliér pro natáčení filmů i jako experimentální divadelní scéna.
V roce1973bylo navrženo přeměnit nádraží na muzeum umění 2. poloviny 19. století. Oficiálně bylo rozhodnuto o vybudování muzea v prostorách nádraží díky iniciativě hlavy státu v roce1977. V roce1978byly zahájeny rekonstrukční práce a 9. prosince1986bylo za účasti prezidenta republikyFrançois Mitterrandaotevřeno Muzeum d'Orsay veřejnosti.
V upomínku na původní účel budovy jsou v interiéru muzea umístěny velké nádražní hodiny. Na prostranství před vchodem do muzea bylo instalováno šestbronzovýchsoch představujících různésvětadíly. Tyto sochy vytvořilo při příležitostiSvětové výstavy 1878šest různých sochařů
Soubor: |
Muzeum je specializováno zejména nafrancouzské uměníz let1848–1914a láká svou jedinečnou sbírkouimpresionistů. Jsou zde obrazy, sochy, ukázky užitého umění a architektonické modely.
Mezi nejvýznamnější zde vystavované umělce patříVincent van Gogh,Claude Monet,Édouard Manet,Edgar Degas,Henri de Toulouse-Lautrec,Pierre-Auguste Renoir,Paul Gauguin,Paul CézanneaGustave Courbet.
Sbírky Muzea d'Orsay pocházejí převážně ze 3 zdrojů:Musée du Luxembourg(česky Lucemburské muzeum) nyníMusée national d'art moderne(Národní muzeum moderního umění),Musée du Jeu de Paume(česky Muzeum Míčovna) nyníGalerie nationale du Jeu de Paume(česky Národní galerie Míčovna) aMusée du Louvre(Muzeum Louvre).
Musée du Luxembourg(Lucemburské muzeum), založenéLudvíkem XVIII.roku1818jako muzeum žijících autorů, získávalo své sbírky především nákupem děl těchto autorů na Salonech. Sbírky tak zpočátku odrážely pouze dobový vkus a názor na krásné umění, zálibu v historických námětech, klasických portrétech a krajinách podle zavedené hierarchie žánrů. V průběhu času se však v muzeu podařilo shromáždit ucelený soubor uměleckých děl mapující období1848–1850(konecromantismu),Druhé císařství(eklektismus) aTřetí republiky(oficiální umění). Koncem roku1880se však muzeum uzavřelo všemu novému a nepřijímalo do svých sbírek díla moderních malířů. To se nelíbilo umělcům, jejich rodinám ani galeristům a obchodníkům s uměním, kteří si přáli, aby moderní umění bylo zařazováno do francouzských národních sbírek. Byla to především soukromá aktivita, která otevřela francouzská muzea těm nejmodernějším malířům. Dary příbuzných a známých malířů, často i samotných umělců a později rozhodnutí francouzské Muzejní rady umožnilo zařazovat tato díla do národních sbírek.
Do Lucemburského muzea se tak dostala díla Edouarda ManetaDéjeuner sur l'herbe(Snídaně v trávě) al'Olympia(Olympie), ta na žádost veřejnosti a přímluvu malíře Claude Moneta, jehož 4 obrazy Rouenské katedrály byly rovněž zařazeny do sbírek muzea. Zlom nastal v roce1894po smrti malíře Gustava Cailebotta, velkého přítele a obdivovatele impresionistických malířů. Podle jeho přání byl do sbírek muzea zařazen soubor 60 obrazů, ve kterém byli zastoupeni malíři: Degas, Manet, Cézanne, Monet, Renoir, Sisley, Pissarro a Millet. Přes velké administrativní obtíže bylo nakonec povoleno tato díla v Lucemburském muzeu vystavit. Kromě francouzských malířů byli do sbírek zařazováni i umělci z ostatních zemí západního světa, tvořící v tomto období: rakouský malířGustav Klimt, anglický malíř Edvard Coley Burne-Jones, norský malíř Edvard Munch, italský malíř Giovanni Giacometti, švýcarský malíř Cuno Amiet a další. Průnik avantgardy do Lucemburského muzea se tak dal nazvat od realismu k impresionismu. V roce1937bylo v nově postavenémPalais de Tokyozřízeno muzeum moderního umění a Lucemburské muzeum se svými sbírkami se tam přestěhovalo. Za války byly sbírky odvezeny do bezpečí mimo Paříž a po válce rozděleny na umění 19. století a 20. století. Sbírky 19. století byly převedeny doMusée du Jeu de Paume(Muzeum Míčovna) a z Lucemburského muzea se staloMusée national d'art moderne(česky Národní muzeum moderního umění), které od roku 1977 sídlí vCentre Georges Pompidou.
Musée du Jeu de Paume[myzé dy žö dpóm] (Muzeum Míčovna) vzniklo jako nezávislé muzeum v roce1922v budověmíčovny, postavené v rohuTuilerijské zahradynaprotiOranžerii. Již od roku1909byly v prostorách míčovny vystavovány obrazy nejen francouzských impresionistů, které nesměly být zařazovány do národních sbírek. Od těch dob se podařilo tomuto muzeu soustředit ojedinělou sbírku impresionistického umění, které se později stalo základem sbírek nově vzniklého Musée d'Orsay (Muzeum d'Orsay). Počátkem90. letbyla budova zrekonstruována a muzeum dostalo statutGalerie nationale du Jeu de Paume(česky Národní galerie Míčovna) se specializací na soudobé moderní umění (fotografie, video umění a experimentální film).
Musée du Louvre(Muzeum Louvre) mělo též ve svých depozitářích díla impresionistických malířů, která však nevystavovalo a v roce1947je převedlo do Musée du Jeu de Paume. Se vzrůstajícím zájmem veřejnosti o díla impresionistů vyvstal problém s uchováváním sbírek v odpovídajícím prostředí a s potřebnou bezpečností. Rozhodnutí vybudovat nové Musée d'Orsay (Muzeum d'Orsay) v budově bývalého nádraží tento problém vyřešilo.
Nově vzniklé muzeum převzalo sbírky z Národního muzea moderního umění a z Národní galerie Míčovna, které se nehodily pro jejich tematické zaměření a doplnilo je o impresionistické malíře z depozitářů Muzea Louvre. VMusée d'Orsayse tak podařilo vytvořit ojedinělý soubor uměleckých děl dokumentujících jednu historickou epochu let 1848–1914. Široké veřejnosti se tak mohl představit pohled na západoevropskou uměleckou tvorbu od poloviny 19. století do1. světové válkys důrazem na její různorodost a početnou základnu umělců žijících a tvořících v tomto období.
Sbírky jsou v neustálém vývoji. Každý rok jsou obohacovány nákupy, dary a akvizicemi. V roce 2000 získalo muzeum od anonymního dárce 24 děl, jejichž autory byli francouzští malíři:Pierre Bonnard(5 obrazů),Édouard Vuillard(5 obrazů),Paul Cézanne(3 obrazy),Georges Seurat(3 obrazy),Edgar Degas(2 obrazy),Henri Fantin-Latour(2 obrazy),Claude Monet(1 obraz),Édouard Manet(1 obraz), dánský malíř Vilhelm Hammershoi (1 obraz) a nizozemský malířPiet Mondrian(1 obraz).
Nákupy v posledních letech byla např. získána díla:
Félix Edouard Vallotton:Misia à sa coifeuse(Misie u svého toaletního stolku), Jean-Léon Gérôme:Réception de Grand Condé par Louis XIV.(Přijetí Velkého Condé Ludvíkem XIV.), Ferdinand Hodler:Le bûcheron(Dřevorubec), Maurice Denis:Soir d'octobre(Říjnový večer) a další.
Tyto koupě, dary a akvizice oživují sbírky nabízené veřejnosti, aby obraz jednoho z nejtvořivějších období v historii umění byl co nejúplnější.
Umělecká díla v Muzeu d'Orsay lze rozdělit zhruba do 6 kategorií
V roce2010bylo k Musée d'Orsay připojenoMusée de l'Orangerie(česky Muzeum Oranžérie), které se nachází v zrekonstruované budově bývaléoranžeriev jihozápadním rohuTuilerijské zahradya vystavuje malíře z obdobíimpresionismuapostimpresionismu.