Bábur

Záhir ud-Dín Muhammad Bábur(perskyظهیرالدین محمد بابُر‎;14. února1483,Andižan–26. prosince1530,Ágra) bylindickývládce a zakladatelMughalské říše.
BáburneboBabrjeturkickéjméno, které v překladu znamenálevhartnebo přesnějiirbis. Někdy bývá překládáno i jakotygr, to však není přesné ani správné.
Narodil se v pevnosti Anidžánu, střediskuFerganské kotliny, na východě dnešníhoUzbekistánu. byl synem ferganskéhochánaUmara Šajcha. Z otcovy strany byl přímým potomkem turkického dobyvateleTimura Lenkaa jeho rodokmen z matčiny strany sahal až kČingischánovi, Právě pro tentomongolskýpůvod, na nějž byl velmi hrdý, později přijal titulVelký Mughal(méně přesněVelký Mogul, tj. Mongol, který později používali i jehopotomci,
Roku 1495 jeho otec nešťastnou náhodou zahynul, když při kontrole svého holubníku spadl do hradního příkopu. Tím se stal mladičký Bábur chánemFergany, faktickou vládu ale vykonávala regentská rada za účasti Báburovy matky a babičky z otcovy strany. O rok později mu jeho bezdětný strýc odkázal městoSamarkand, ale další příbuzní se ho o toto dědictví pokusili připravit. Proto už ve věku 14 let vytáhl proti Samarkandu a podařilo se mu jej dobýt. Již tehdy prokazoval velkou osobní statečnost, až ztřeštěnost, ale také velkorysost k poraženým nepřátelům. Tato velkorysost se mu však nevyplatila, zrádní příbuzní ho totiž připravili o trůny v Samarkandu i v rodné Ferganě. Část svého mládí proto prožil v horách jakozbojníka psanec. Na čas se mu sice podařilo dobýt Ferganu i Samarkand zpět, ale kolem roku 1500 byl opakovaně poraženuzbeckýmchánemŠejbánima donucen k útěku doPersie. Šejbání se zmocnil dokonce i Báburovy sestry Chánzády, z níž učinil svoukonkubínu.
V Persii byl přijat u dvora šáhaIsmá'ilaz roduSafíjovcůa stal se jeho spojencem. Musel však přijmoutšíitskýislám (předtím byl, stejně jako jeho předkovésunnita). Roku 1510 šáh Ismá'il v bitvě uMervuporazil Báburova nenáviděného protivníka Šejbáního, který v bitvě padl. Bábur dokázal využít příležitosti, která se mu smrtí Šejbáního otevřela a podařilo se mu dobýtKábul. Zde vytvořil novou vojenskou základnu pro své výboje. Zatímco rodnou Fergánu ani Samarkand dobýt nedokázal, na jihovýchodě byla jeho expanze úspěšná.
Kolem roku 1520 získal Bábur odOsmanských Turkůpalné zbraně –dělaaarkebuzy, jejichž použití mu zajistilo úspěch v dalších bitvách. Jeho výboje nyní směřovaly doIndie, nejprve do pohraniční oblastiPaňdžábu, který roku 1525 dobyl. V následujícím roce vytáhl protiDillía vbitvě u Pánípatuporazil jeho vládce,sultánaIbrahima Lódího. Ibrahim v bitvě padl a jeho armáda byla zničena. Po smrti Ibrahima bojoval protihinduistickýmkmenům Rádžputů a v březnu1527porazil spojené armády jejichknížatv bitvěSíkrí. Další výboje chtěl směřovat do východní Indie, kde leželo bohatéBengálsko, kvůli zdravotním problémům je však už neuskutečnil. Přesto pod svou vládu fakticky sjednotil většinu severní Indie a položil základ budoucíMughalské říši. Byl první, kdo přijal titul Velký Mughal, který se pak stal dědičným v jeho dynastii. Provedl také reorganizaci státní správy, především okleštil moc rodové šlechty tím, že prohlásil půdu za své vlastnictví, které šlechticům a statkářům propůjčoval za stanovenou rentu.
Roku 1527 byl Bábur otráven na rozkaz královny Búvy, matky zabitého sultána Ibrahíma Lódího. Otravu se mu podařilo přežít, ale její následky trvale podlomily jeho zdraví. Svým následníkem ustanovil prvnorozeného synaHumájúna. Zemřel o tři roky později, v roce 1530 vÁgře, patrně namalárii, pohřben je však podle svého přání vKábulu. Jeho hrobka s přilehlými zahradami je součástísvětového kulturního dědictví UNESCO. Roku 2002 byla téměř zničena v důsledku válečných operací, ale v současnosti je zrestaurována.
Bábur byl povahově nevyrovnaná osobnost. Předčasně dospěl a po celý život trvale trpěl pocitem křivd, kterých se na něm dopustili příbuzní v mládí. Nepotrpěl si na ceremonie a dvorskou etiketu, ani od svých dvořanů nevyžadoval zvláštní pocty. Byl impulzivní, ale zároveň velmi čestný a velkorysý. Měl mimořádně silný cit pro rodinu a oddaně miloval svou matku. Nábožensky byl tolerantní a islám prý nebral příliš vážně, je o něm známo, že značně holdoval vínu a hašiši. Jeho oblíbeným jídlem byly žluté melouny. Proslul svým zájmem o zahradnictví, malířství a literaturu. Je autorem zajímavých pamětí, známých jakoBábur-náma(Báburova kniha), které mají vysokou literární hodnotu. O jeho smyslu pro humor svědčí tento citát:„Někteří lidé pijí alkohol, litují toho a dávají si předsevzetí, že s tím přestanou. Já si dal předsevzetí, že s pitím přestanu, a lituji toho.“