Perila křovitá

Perila křovitá(Perilla frutescens) jejednoletáléčivá rostlinaz čeledihluchavkovitýcha jediný druh roduperila. Pochází zjihovýchodní Asiea zindickýchpohoří. Tradičně se pěstuje naKorejském poloostrově, v jižníČíně, vJaponskua v Indii.
Listyrůznýchodrůdtéto jedlébylinyse silnoumátovou vůnípoužívají místní obyvatelé jakozeleninua jejichsemenaposkytují výživný olej provaření. V Japonsku se hojně pěstuje odrůdaPerilla frutescensvar.crispa, která jakoshisotvoří nejoblíbenější oblohu tamějších pokrmů. Používá se také jakoprotijedpřialergiina krabí a rybí maso a k přibarvování pokrmů.
Perila je velmi atraktivní, a proto se hodí jakookrasná rostlinana zahradu. Láká totiž spoustu motýlů. Svou stavbou připomíná kopřivu.Tato jednoletka s chlupatýmistonkyčtvercového průřezu vyrůstá do výše 60–90 cm.Její listy jsou sytě zelené, srdčité, 7–12 cm dlouhé a 5–8 cm široké, řapíkaté a pilově zubaté. V pozdním létě se na konci stonku vytváříhroznovitékvětenství.
V listech je éterický olej, jehož složení silně kolísá podle původu (obsahuje např. perillovýaldehyd,myristicina dillapiol, příjemně voňavý růžový furan, ve fialových varietách anthokyany, monoterpemglykosoidy a další perillosidy), deriváty kyseliny kávové,flavonoidy, v semenech mastný olej s kyselinou alfa-linolenovou (až 65%), linolovou (13 – 20%) a olejovou (4 – 22%). Z perillového aldehydu v éterickém oleji se získává perillartin, jenž je 2000x sladší než cukr a v Japonsku je povolen jako sladidlo pro určité výrobky.
V Evropě je tato rostlina známá především vhomeopatických přípravcích. Podává se při dně vyvolané poruchou látkové výměnykyseliny močové. V čínské medicíně se používají listy perily k léčení nachlazení a bolestí hlavy, ale také jako koření, jež má zamaskovat zkaženou potravinu.
Výtažky z listů (z nichž je třeba odstranit perillový aldehyd) mají údajně antioxidační, protizánětlivé a antialergické účinky, také prý snižujíkrevní tlak. Ještě je ale třeba vše vědecky prozkoumat, než bude tento druh přijat do pokladnice evropských léčivých prostředků.
Používá se i perillový olej, získaný lisováním semen za studena. Má neobyčejně vysoký obsah kyseliny alfa-linolenové, což jeomega3 mastná kyselina, kterou lidské tělo nedokáže samo vyrobit, ale musí ji přijímat v potravě.
Mnohem větší zdroj informací o této rostlině poskytují čínské herbáře, kde ji najdeme pod názvem Zisu nebo zhouzisu a nejčastěji používanou částí drogy jsou listy fialové barvy. Sbírají se za jasného dne od června do srpna v době před rozvinutím květů. Suší se na slunci, nebo se ještě čerstvé nakrájejí na 1 cm dlouhé kousky a ty se suší ve stínu na dobře větraném místě. Sběr se může provádět i na podzim, v období kolem „bílé rosy“.  Tehdy se sbírají i s lodyhou a po usušení ve stínu se z ní odeberou.
Ve starých zdrojích najdeme, že se listy upravovaly pražením nasucho v kotlíku nebo se pomalu opékaly a míchaly s medem.
Popis byliny dle tradiční čínské medicíny
Účinky
Nejvíce využívaná je právě pro kombinaci účinků - rozptyluje chlad a rozhýbává čchi, pro ji lze použít při zahleněném kašli, tísni na hrudi, dušnosti a nevolnosti, způsobené stagnací čchi plic a sleziny. My bychom tyto příznaky dnes nazvali alergií, astmatem čichronickou bronchitidou. Klinické výzkumy toto potvrzují a podporují tvrzení použít perilu na tlumení příznaků senné rýmy, zvláště pak slzení, svědění oči a vodnaté rýmy.  Dobré výsledky přináší použití masti s obsahem perily na různéalergické ekzémy. Mast si můžete vyrobit i doma. Jako základ doporučuji použít vepřové sádlo nebo nerafinovanébambucké máslo.
Postup
Perila prospívá ve vlhké, ale propustné půdě obohacené kompostem. Semena se vysévají z jara, jakmile se půda prohřeje. První květenství se doporučuje vyštipovat, aby se podpořil hustší růst. Tato rostlina netrpí téměř žádnými škůdci.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuPerilla frutescensna anglické Wikipedii.