William Lamb

William Lamb, 2. vikomt Melbourne (15. března1779,Londýn–24. listopadu1848, Brocket Hall,Hertfordshire) bylbritskýstátník, člen stranyWhigů,ministr vnitra,premiéra rádce královnyViktorie. MěstoMelbournevAustráliije pojmenováno na jeho počest.
Narodil se vlondýnskéaristokratické rodině Penistona a Elisabeth Lambových, spojené se stranouWhigů. Studoval naEton CollegeaTrinity CollegevCambridge, kde absolvoval roku 1799 s titulem Mistra umění, a nakonec nauniverzitě v Glasgow(1799–1801), kde byl žákem profesora filozofie Johna Millara, stejně jako jeho mladší bratr Frederick. Během napoleonských válek sloužil v armádě, jako kapitán (1803) a major (1804) v hertfordshirské jednotce dobrovolníků. 
Připojil se ke skupině romantických radikálů, jejímiž členy byli iPercy Bysshe ShelleyaGeorge Gordon Byron. Roku1805se stal následníkem po svém otci a oženil se s anglo-irskou aristokratkouCarolinou Ponsonbyovou(1785 – 25.1.1828) . Následující rok byl zvolenposlancemDolní sněmovnyza volební obvod Leominster. 
V roce 1806 jeho manželka porodila mrtvé dítě, v roce 1807 mentálně postiženého syna Georga Augusta a v roce 1809 dceru, která zemřela den po porodu.
První skandální zmínka o manželství Williama Lamba pronikla na veřejnost v roce1812. Jeho žena navázala milostný poměr s Georgem Gordonem Byronem, který zdůvodňovala jako inspiraci ke své vlastní literární tvorbě, napsala gotický román. Tentoskandálse William Lamb pokusil ukončit tak, že manželku odeslal k příbuzným do Irska. Brzy na to semanželérozešli.
I když byl William Lamb členem strany Whigů, přijal pozici správceIrskavtoryovskýchvládáchGeorge CanningaaFredericka Johna Robinsona. Po smrti svého otce roku1828po něm zdědil titul vikomta Melbourne a stal se členemSněmovny lordů. Když v listopadu1830vznikla vláda Whigů, vedenáCharlesem Greyem, stal se v níministrem vnitra. Prvním počinem bylo prosazení tvrdýchtrestůpro vzbouřené dělníky, kteří na protest proti mechanizaci výroby, která je zbavovala manuální práce, ničilimlátičkya podobné zemědělské stroje. Výsledkem bylytresty smrti,deportaceauvěznění.
Po vzpouře v jižnímWalesuroku1831se jím vedená vláda rozhodla pro exemplární potrestání apopravualespoň jednoho vzbouřence. MladýhorníkDic Penderyn byl obviněn z napadení vojáka. Obyvatelé městaMerthyr Tydfilbyli přesvědčeni o jeho nevině a asi 11 000 lidí podepsalo petici za jeho osvobození. Vláda tutopeticiodmítla a Penderyn byl odsouzen ktrestu smrti. Roku1874bylo odhaleno, že vojáka napadl jiný muž, který utekl do Ameriky.
Hlavním rysem jeho politiky bylkompromis. Byl odpůrcem radikálních reforem, navrhovaných Whigy, ale nakonec je akceptoval jako nutné zlo pro snížení rizika revoluce. Protože byl méně radikální než někteří jiní Whigové, stal se po Greyově rezignaci v červenci1834premiérem.
OdporViléma IV.k radikálním reformám vedl k jeho odvolání v listopadu téhož roku. Možnost sestavit vládu dostal ToryovecRobert Peel. Neúspěch Toryů ve všeobecných volbách roku1835vedl k pádu Peelovy vlády a on se v dubnu znovu stalpremiérem.
Byl premiérem i v době nástupu královnyViktoriev červnu1837. Královna byla v době nástupu na trůndívka, a tak jí nejen radil, jak postupovat v politických záležitostech, ale provizorně zpočátku zastával i funkci jejího osobního sekretáře. Z těchto důvodů dokonce dostal k dispozici soukromý pokoj naWindsorském hradu.
V květnu1839vypuklapolitická krizea on chtěl odstoupit z funkce premiéra, což mu Viktorie z obavy před toryovským premiérem nechtěla dovolit. Nicméně pověřila sestavením vládyRoberta Peela, který to ale z obavy před tím, že by nebyl schopen zajistit vládě většinu v dolní komořeparlamentu, odmítl. Poté jej přemluvili, aby funkci premiéra vykonával i nadále.
I po jeho rezignaci v srpnu1841mu královna Viktorie nadále posílaladopisy. Jeho vliv na Viktorii se po jejísvatběsprincem Albertempostupně snižoval.
Stal se autorem mnoha reforem, i když jejich rozsah nebyl tak velký jako reforem Greyových. Jeho hlavní zásluhou bylo snížení počtu zločinů, za něž hrozil trest smrti a reforma místnísamosprávy. Nicméně reforma zákonů pro chudé (Poor laws) byla spíše konzervativní a restriktivní.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuWilliam Lamb, 2nd Viscount Melbournena anglické Wikipedii.