Islám v Africe

Islám v Africe, vzhledem k jeho africkým specifikům označovaný také africký islám, je podle statistik druhým nejrozšířenějším náboženstvím v současnéAfrice: hlásí se k němu přibližně 42 % celé populacekontinentu,přičemž v saharské a sahelské oblasti je to v mnoha zemích až 99 % obyvatel,vsubsaharské Africepřibližně třetina populace.
Islám se zrodil v jihozápadníAsii, ve starobyléMekce,kde se stovky let před příchodemproroka Muhammadanacházela regionální svatyně;Afrika se stala prvním kontinentem, kde se islám začal rychle a intenzivně šířit. Dnes je islám druhým nejrozšířenějším náboženstvím světa a v Africe žije třetina jeho vyznavačů. Většina z afrických muslimů jsousunnité, mnozí jsou tzv. nekonfesní muslimové,např. vMalije nekonfesních muslimů více než polovina, a menšina je rovněžšíitská. Geograficky se přibližně polovina celého tzv.islámského zeměpásunachází v severní Africe – odMauretániena západě až poSúdánna východě. Afrika je také domovem význačných islámských univerzit a historických knihoven, jimž vévodí káhirská univerzitaal-Azhar, islámské vysoké učení založené v roce 988.
Islám pronikl do Afriky bezprostředně po svém vzniku. Stalo se tak již v osmém roce před novým islámském letopočtem (8 BH), tedy v roce 614 našeho letopočtu.Muslimská tradice tento přesun nazývá prvníhidžrou. V přímořském městěZeila(v dnešnímAdenském zálivuna pobřežíSomálska) tehdejší muslimové postavili (snad již) v roce 615 malou mešitu, která měla později dvěqibly– tedy dva směry modlitby –, neboť byla postavena ještě v době, kdy qibla směřovala kJeruzalému, což bylo po několika letech změněno na směr kMekce. Totéž se stalo v přístavním městěMassawa(v dnešníEritreji), kde měli první muslimové postavit nejstarší mešitu v Africe a patrněnejstarší mešitu světa; stalo se tak snad již v roce 614 našeho letopočtu.S působením v Africe, konkrétně vEgyptě, jsou rovněž spjati velcí proroci islámu Ibrahím (Abrahám), Júsuf (Josef), Hárún (Áron), Músá (Mojžíš), Júša (Jozue) a Ísá (Ježíš), o nichž je řeč vKoránu. Korán také hovoří o africkékrálovně ze Sáby, v muslimské tradici později nazývané Bilqís.
Postup islámu v severní Africe byl neobvykle rychlý: již v roce 641 za vládychalífyUmara ibn al-Chattábamuslimská vojska ovládla Egypt a hned následující rok také území dnešníLibye; o šest let později muslimové ovládli území dnešníhoTuniska. Další tři desetiletí stačily na to, aby islám ovládl celouseverní Afrikuaž k pobřežíAtlantského oceánua pomalu začal pronikatSaharouna jih. Tzv.džihád(slovem, mečem i rukou) byl mimořádně úspěšný a rychlý. V 9. a 10. století se islám začal výrazně šířit také vzápadní Africe,kde převládla málikovská právní škola (tzv.málikovský madhab), dominantní rovněž v severní Africe, kde islám také ovlivňujesúfijská mystika.Hanífovský madhabje v Africe více rozšířen pouze v Egyptě, kde se také ve 12. století rozšířil zvyk slavit narozeniny (mawlid) proroka Muhammada, později rozšířený po celé severní Africe. Šíitskýdžafarovský madhabje v Africe minoritní.
V 9. století začaly na území tzv.afrického rohuvznikat první sultanáty, které v následujících staletích ovládly svahilské pobřeží až poMosambika na určitou dobu iMadagaskar. Islám se ovšem na východním pobřeží Afriky výrazněji zabydlel již kolem roku 780.Vevýchodní Africedominuje šáfiovská právní škola (tzv.šáfiovský madhab). Ovládnutí saharské Afriky islámem fakticky ukončilo první fázi christianizace Afriky.
Vyznavači islámu tvoří přibližně 42 % celé africké populace.Geograficky islám kraluje severní tzv.saharskéAfrice asahelskémupásu. Významně je rozšířen také na svahilském pobřeží a v západní Africe. Vjižní Africeje islám výrazně menšinovým náboženstvím – v celém jihoafrickém regionu je muslimů přibližně 1 až 2 % obyvatel.Toto číslo ostře kontrastuje se statistikou v severní Africe, kde se k islámu v zemích jako jeAlžírsko,LibyeneboMarokohlásí až 99 % obyvatel.Většina muslimů v Africe jsousunnité, ovšem mnoho muslimů v Africe je rovněž tzv. nekonfesních.Třináct afrických zemí hlásí počet nekonfesních muslimů nad dvaceti procenty: vMalije to 55 % muslimů, vNigérii42 %, vKamerunu40 %, vTunisku40 %, vGuineji-Bissau36 %, vUgandě33 %, vMaroku30 %, vSenegalu27 %, vČadu23 %, vEtiopii23 %, vLibérii22 % vNigeru20 % a vTanzanii20 % z celkového počtu muslimů. V Africe žije velmi přibližně půl miliardy muslimů.Šíitská menšina africkéummyje podle afrikanisty a religionistyOndřeje Havelkyrelativně nepočetná.
Nemalý počet muslimů se v Africe podle Havelky kloní ksúfijskétradici. Jeden ze známých súfijských směrů západní Afriky jeTijanis velkým počtem vyznavačů vMauretánii, Mali, Nigeru, Senegalu a Gambii. Mnozí súfijci pocházejí ze synkretických kruhů, kde je islám propojován s tradičními africkými náboženstvími. Typickou postavou synkretického islámu je africkýmarabut.Tyto synkretismy jsou v Africe na druhé straně ostře kritizovány africkýmisalafisty, kteří hovoří o přílišné afrikanizaci islámu. V Africe působí také tzv.koránisté.Tentýž badatel pak dokládá existenci tzv. nekonfesních muslimů.
V subsaharské Africe jsou běžným jevemsynkretismypůvodních náboženství a importovanýchmonoteismů.Hovoří se o skutečnosti, že mnozí Afričané sice přijali islám, ovšem neopustili původní víru, a vznikly tak náboženské synkretismy i unikátní kulturní tradice v rozličných podobách.Islám v jednotlivých regionech zaznamenává jisté proměny podle kulturně-náboženského kontextu, do kterého vstoupil. Islám se do afrických kultur nejen inkulturuje, ale je jimi v daných oblastech rovněž zpětně ovlivňován. Vzniká tak unikátní kultura a specifická tvář lokálně ovlivněného afrického islámu.
Pět pilířů islámuje dodržováno velmi rozdílně: První, víra v jediného Boha, naráží na synkretickou praxi, jako je vodun a další. Druhý pilíř – salát (modlitba) – je podle mého terénního výzkumu téměř všude dodržován. Zakát (almužna) je dodržován pouze v oblastech, kde muslimové netrpí existenciálním nedostatkem. Půstsawmnebývá dodržován vzhledem k obecnému nedostatku jídla. Pouťhadždžje podle pozorování afrikanistů (v poslední době třeba odkazovanéhoOndřeje Havelky) záležitostí výhradně bohatších vrstev nebo jsou obvyklejší v bohatších afrických zemích, které jsou navíc Mekce geograficky blíže.
Některé synkretismy islámu a původních náboženství jsou z hlediska islámské věrouky relativně nekonfliktní, jako je tomu např. v Senegalu u synkretismu islámu a tradičního náboženství serer.Sererský Bůh stvořitel nazývanýRoogje mezi Serery v Senegalu identifikován s jediným Bohem islámu. Dnes je většina Senegalců muslimského vyznání a náboženství serer tvoří jen nevýznamnou příměs mezi věřícími z etnika Sererů.
Složitější situace je v případě synkretismu islámu avodunuv Mali nebo islámu aboriv Nigeru.Zde už islámská věrouka zaznamenává zásadní vychýlení: tatotradiční africká náboženství, ke kterým tamější obyvatelé přijali islám jsou totižpolyteistickáa to je v příkrém rozporu s islámským striktním učením o jedinosti Boží (tawhíd). Z pozice islámské teologie jde o tzv.širk, nepřípustnou modloslužbu a přidružování dalších bohů či božstev k jedinému Bohu.
MeziJorubyv Nigérii se islám významně rozšířil ve 14. století zejména díky obchodu s rozvinutými říšemi v oblasti dnešního Mali – s určitým duchovním centrem vTimbuktu–, které s Joruby spojovala řekaNiger. Mezi Joruby vzniklo také hnutíchrislam, které v zemi existuje od sedmdesátých let 20. století.Jedná se o náboženské hnutí mimo jiné synkretizující islám a křesťanství.