Rifugio Achille Papa

Rifugio Generale Achille Papa(zkráceně známé také jakoRifugio Achille Papa) je horská chata patřící do sekce SchioItalského alpského klubu(CAI).
Rifugio Achille Papa se nachází v severní části obceValli del Pasubiovprovincii Vicenza. Chata byla postavena ve východní části Pasubia u takzvanéPorte di Pasubio(německy Tore des Pasubio) na horním okraji údolíVal Canaleve výšce 1928 m n. m.. Kolem chaty prochází silniceStrada degli Eroi(Cesta hrdinů), která se jen o několik metrů dále setkává se silnicíStrada degli Scarubbi. U chaty končí také soumarská stezkaStrada delle 52 Gallerie.
Kolem chaty prochází jakEvropská dálková trasa E5, takSentiero della Pace(německy Friedensweg).
První plány na vybudování horské chaty na Pasubiu vznikly již v roce 1907, ale k jejich realizaci došlo až poprvní světové válce, kdy se sekce Schio CAI rozhodla vybudovat chatu k uctění památky vojáků, kteří padli na Pasubiu. Při výběru možného místa se zvažovalo i využití stávajících staveb, které zde zůstaly po válce.
Při výběru možného místa se zvažovalo také využití stávajících staveb, které zde válka ve velkém počtu zanechala. V září 1921 bylo nakonec nalezeno vhodné místo jižně od Porte di Pasubio, na místě bývalého italského kasárenského tábora. Jako budoucí útočiště měl sloužit dosud dobře zachovalý dvoupatrový kamenný barák a první práce na přestavbě začaly ještě před příchodem zimy roku 1921.
Dne 6. července 1922 byl útulek, tehdy nazývanýRifugio Pasubio, za přítomnosti několika tisíc lidí slavnostně otevřen. Brzy se však ukázalo, že chata je příliš malá, a volba využití stávající budovy se zpětně ukázala spíše jako nevýhoda, protože přístavby a přestavby musely vycházet ze stávající stavby. Již v roce 1925 se uvažovalo o první přístavbě, ta byla řešena v letech 1926-1928 a rozšířené Rifugio bylo otevřeno v květnu 1929. Tím se také chata zbavila svého dosavadního provizorního statusu a chatu převzal první správce s regulovanou otevírací dobou.
V roce 1935 se v souvislosti s kultem mrtvých, který fašistická vláda vyhlásila za padlé v první světové válce, začalo plánovat další rozšíření chaty. Práce na třetím křídle pokračovaly v letech 1937 až 1939. V roce 1937 dostalo Rifugio také svůj současný název:Rifugio Generale Achille Papa. Pojmenováno bylo po veliteli italské pěší brigády Liguria, která byla na Pasubiu nasazena v letech 1916-1917 a jejíž veteráni patřili k největším podporovatelům rozšíření. K oficiálnímu předání Rifugio Papa, které bylo plánováno na rok 1940, však nedošlo kvůli vstupu Itálie do války.
V letech 1962-1964 proběhly různé přestavby, včetně výstavbybivaku Marzotto-Sacchio něco výše nad vlastním útočištěm, který dodnes slouží jako zimní útočiště. Následně bylo vylepšeno zejména zásobování vodou, které je v krasovém terénu obtížné, a to vybudováním dalších cisteren a záchytných nádrží. V roce 1998 byla dokončena další jednopodlažní přístavba, která slouží jako terasa a sklad. V roce 2003 byl obnoven bivak, instalovány nové generátory elektřiny a podle nových kritérií udržitelnosti byl přestavěn sanitární systém.V roce 2022 byla dokončena další přístavba na východní straně. V nové budově se nachází výhradně zázemí pro zásobování útulny, jako je kuchyně, sklady nebo ubytování pro správce a zaměstnance útulny.
Různé fáze výstavby chaty lze dodnes vysledovat ve stávající struktuře budovy. Nejstarší je například část na východě, na západě následuje první přístavba postavená v roce 1929 a poté v roce 1939. Od roku 2022 se k nejstarší části budovy připojila další novostavba na východě.