Minerální látky ve výživě drůbeže

Minerální látkyjsou v metabolismu živočichů nezbytné pro růst a funkci buněk, tkání a orgánů.
Prodrůbežmají největší významvápníkafosfor. Jejich potřeba je nejvyšší ze všech minerálií; největší částdietníhovápníku se využívá u rostoucích mláďat k tvorběkostnítkáně (převážně ve forměfosforečnanu vápenatého) a k tvorbě vaječnéskořápyu nosnic (jakouhličitan vápenatý). Vápník je nezbytný pro růst a vývojbuněk, pro přenos signálu mezi buňkami, pro svalové kontrakce, pro sráženíkrve, a společně sesodíkemadraslíkemi prosrdečníčinnost. Fosfor na rozdíl od vápníku je obsažen hlavně v buňkách; je důležitou součástípurinovýchnukleotidůa jinýchfosforylovanýchkomponent zúčastňujících se při transportu a konzervaci volnéenergievbiochemickýchreakcích. Podílí se nametabolismucukrůatukůi stavební struktuře buněk. Jeho soli mají významnou úlohu při udržováníacidobazické rovnováhy. Využití vápníku i fosforu v organismu závisí na přítomnosti odpovídajícího množstvívitamínu Dvkrmivu. Při nedostatku vitamínu D je ukládání obou minerálů v kostech rostoucích ptáků redukováno, kosti jsou nedostatečně mineralizovány a také ve vaječné skořápce je méně vápníku.
Potřeba vápníku i fosforu je velmi variabilní, zvyšuje se postupně s věkem, mění se v závislosti na ročním období, technice chovu a u nosnic akrůttaké na výšisnášky. U drůbeže vklecovém chovuje potřeba Ca i P vyšší než při chovu slepic nahluboké podestýlce. Nárok na minerálie se zvyšuje při používání tukovaných krmných směsí – nadbytek tuku v krmivu zhoršuje resorpci Ca z tenkéhostřeva; vznikají těžko vstřebatelné vápenné soli.
Drůbež využívá především anorganický fosfor. Až 100% využitelný je fosfor z krmiv živočišného původu. V krmivech rostlinného původu (obilniny) je z celkového obsahu fosforu asi 70 % organického fosforu (fytátový) a jen 30 % fosforu anorganického. Tzn. že z krmiv rostlinného původu je fosfor využitelný jen z 30 %. Proto potřeba fosforu se stanovuje s ohledem na využitelný fosfor. Krmné směsi zpravidla obsahují dostatek fosforu (ve formě kostní a masokostní moučky,fosforečnanůaj.).
Mezi metabolismem obou prvků existuje úzká vazba. Obecně doporučovaný poměr mezi Ca:P je 2 : 1 (u mladé drůbeže 1,5–2 : 1, u nosnic 2,5–4,5 : 1). Případný nepoměr pomáhá odstraňovat vitamín D, který zajišťuje i jejich lepšíasimilaci.
Nedostatek vápník a fosforu v krmivu se projevuje zpomaleným a nevyrovnaným růstem mladých zvířat, špatnou tvorbou a vývinem kostry, a vznikem křivice (rachitida). U nosnic nedostatek Ca snižuje snášku a zhoršuje kvalitu vaječnou skořápku. Úbytek vápníku v kostech (osteomalacie) se projevuje jejich zvýšenou lomivostí, zejména páteře, kosti holenní a stehenní. Tento stav je často součástí anebo spouštěcím faktorem tzv. „klecové únavy“. Její etiopatogeneze však dodnes není jednoznačně vysvětlena. Nadbytek vápníku v dietě může způsobovat urolitiázu (tvorba močových kamenů).
Nadbytek fosforu v krmivu nepříznivě ovlivňuje využitelnost a ukládání vápníku v organismu a zhoršuje také kvalitu skořápky. Nízké hladiny dietního fosforu v průběhu odchovu kuřat mohou zhoršovat účinek nadbytku Ca.
Záchovná potřeba Ca pro nosnici se udává v průměru 0,1–0,2 g/kg žh./den. Nosnice ve snášce vyloučí z těla s každým sneseným vejce v průměru 2,1–2,4 g vápníku (snáška 280 vajec/rok = 600 g vápníku). Vezmeme-li v úvahu nejnižší hodnoty, pak denní potřeba vápníku pro nosnici a den je 0,1 + 2,1 = 2,2 g.
Protože využitelnost vápníku v organismu nosnice je jen 50 % (u starších nosnic <50 %), potřebuje nosnice při denním příjmu 100 g krmiva a 100% snášce přijmout v této krmné dávce dvojnásobek, tj. 4,4 g vápníku. Jestliže má příjem krmiva nižší, musí krmivo obsahovat více Ca a naopak. Stejně tak při nižší než 100% snášce se úměrně množství vápníku snižuje (např. při 85 % snášce a příjmu 100 g krmiva je potřeba Ca 3,7 g/den).
Sodík(Na) je hlavní extracelulárníkation; vyskytuje se v krvi a v tělních tekutinách ve formě soli (NaCl) nebo jakouhličitanafosfát. Sodík je nezbytný k udržení nervosvalové dráždivosti,permeabilitybuněk a k regulaci koncentrace vodíkovách iontů v krvi. Váže na sebe velké množství vody. Chlor (Cl), jako hlavní extracelulárníanion, zajišťuje rovnováhuiontůa tekutin v organismu. Sůl je rovněž potřebná k tvorbě žaludečníkyseliny solnéa sodík společně sdraslíkemavápníkemje důležitý pro srdeční činnost. Sůl je nezbytným přídavkem do krmiv pro drůbež, potřebným k zajištění růstu i vaječné produkce.
Nedostatek sodíku se u kuřat projevuje nejen zpomalením růstu, ale také oštipováním peří, měknutím kostí,keratinizacírohovky, zhoršenou činnostígonád, hypertrofiínadlevin, zhoršenou utilizací krmiva a snížení objemu tekutin v krvi i těle. Srdeční výkon a průměrnýarteriálnítlak klesají, hodnotyhematokrituse zvyšují, elasticita podkožní tkáně se zhoršuje, a nedojde-li k nápravě, dochází kšokua následnému úhynu.
Krmné směsi s nedostatkemsolizpůsobují u slepic ztrátu tělesné hmotnosti, pokles snášky, snížení velikosti vajec a někdy ikanibalismus. Proto se při kanibalismu někdy doporučuje podávat až 3 % soli v krmivo, ale jen krátkodobě (1–3 dny). U krůt se pozoruje snížená snáška alíhnivost vajec.
Nedostatekchlóru(Cl), experimentálně vyvolanýdietouobsahující 190 mg Cl/kg krmiva, se u kuřat projevoval zhoršením růstu, vyššímortalitou,dehydratacíorganismu, zahuštěnímkrvea snížením hladiny Cl v krvi. Při nedostatku Cl u kuřat jsou typické nervové příznaky – po přinucení k pohyby padají dopředu s končetinami vytrčenými vzad a v této poloze mohou býtparalyzovánai po několik minut.
Větší množstvísoliv krmivu je pro kura toxické; podíl soli v krmivu by neměl přesahovat 2 %.Letální dávkaje asi 4 g/kg tělesné hmotnosti. Zejménakachnya také mladá kuřata jsou citlivější k toxickému účinku soli než starší zvířata. Nadbytečný přívod soli se projevuje zvýšením spotřeby pitné vody,průjmy,svalovouslabostí,křečemia úhynem.
Draslík(K) je běžně a v dostatečném množství přítomen vkrmivechrostlinného a živočišného původu, proto k jeho nedostatku u dospělých zvířat většinou nedochází. Na rozdíl odsodíkuse v organismu vyskytuje hojněji v buňkách než v tělních tekutinách. V nejvyšších koncentracích se nachází vesvalech,erytrocytech,mozkuajátrech; měkkétkáněkuraobsahují 3× vícedraslíkunežsodíku, vkostechje jejich obsah přibližně stejný. Jako hlavníkationv intracelulární tekutině má draslík nezbytnou úlohu v udržováníacidobazické rovnováhyaosmotického tlaku.Draslíkse přímo zúčastňuje v mnohabiochemických reakcích(biosyntézabílkovin,metabolismuscukrů,aminokyselinnebo jakokofaktorv mnohaenzymatickýchreakcích) a je nezbytný pro normálnísrdečníčinnost, kdy zastává opačnou funkci nežvápník, tj. redukuje kontraktilitu srdečního svalu a podporuje jehorelaxaci.
Draslíkjeantagonistousodíku. Jeho nedostatek v organismu se projevuje celkovou ochablostísvalstva, charakterizovanou slabostí křídel a končetin, zpomalením činnosti střev, srdce a respiračních svalů. V kritických případe se mohou vyskytovat tetanickékřečea úhyn. Deficience draslíku v krmivu kuřat se projevují zpomalením růstu,kanibalismema zvýšenoumortalitou, u nosnic poklesem snášky a zhoršenou kvalitou vaječné skořápky. Také působenímstresumůže dojít k poklesu koncentrace draslíku v krvi (hypokalémii). Požadavky na příjem draslíku jsou ovlivňovány koncentrací sodíku, chloridů a energie v krmivu.Toxicitadraslíku je minimální, ani dávky 3krát převyšující potřebu nezpůsobují uptákůžádné problémy.
Hořčík(Mg) je nezbytný pro vývin kostry,metabolismusvápníku,fosforuacukrůa pro aktivaci mnohaenzymů, zejménafosfatáz. Dvě třetiny veškerého hořčíku v těle jsou uloženy vkostech; ve vaječnéskořápceje ve forměuhličitanuobsažen v množství kolem 1,4 %. Dále se nachází v játrech, ledvinách a svalstvu. Potřeba Mg u kuřat se odhaduje na 400 mg/kg, u nosnic na 500 mg/kg krmiva. Krmné směsi pro drůbež zpravidla obsahují dostatek hořčíku (asi 2–3 g/kg).
Nedostatek hořčíku u kuřat i krůťat zpomaluje až zastavuje růst. Taková mláďata jsou netečná, po vyrušejí dostávají krátkodobékřečovitézáchvaty, lapají podechua upadají dokomatózníhostavu; některá mohou i uhynout. Zjišťuje se snížená koncentrace vápníku v krvi (hypokalcémie), abnormality kostí a poruchy osteosyntézy. U nosnic se deficit hořčíku projevuje snížením snášky během 10–14 dnů a poklesemlíhnivostinásadových vajec.
Případný nadbytek hořčíku se u kuřat projevuje zpomalením růstu a demineralizací kostí, u nosnic průjmem a produkcí menších vajec se slabší skořápkou.
Síra (S) se dostává do organismu ve formě sirných aminokyselin (metioninu, cystinu a cysteinu), částečně i s vitamíny (tiamin, biotin). Má význam pro tvorbu peří a rohoviny (zobák, drápy), proto jsou velké nároky na ni zejména při růstu peří a pelichání. Síra v substanci a anorganické sulfáty nemají pro výživu význam, musí se podávat v organické formě (např. jako živočišná bílkovina). Při používání sirného květu k terapii kokcidiózy před zavedením sulfonamidů byl pozorován rachitický účinek síry i nepříznivé působení na vitamín D3. Nejvyšší obsah síry je v bílkovinách vaječného žloutku a v peří.
Měď(Cu) podmiňuje vstřebáváníželeza, podílí se na syntézehemoglobinu, ovlivňuje stavbu kostí a pigmentaci peří. Nedostatek mědi v krmné dávce způsobuje u kuřatanémii, rupturu aorty, zvýšenou lomivost kostí a zhoršenou pigmentacipeří. U nosnic se snižuje snáška, zvyšuje velikost vajec a zhoršuje kvalitu skořápky – vyskytují se vajíčka bez skořápky, deformovaná vajíčka, zvrásněná a tenčískořápka.
Nadbytek mědi v krmivubrojlerůmůže způsobovat zesílení a zvrásnění stěnyžaludku, eroze sliznice, krváceniny pod kutikulou a zvýšenou produkci hlenu na sliznici proventrikulu.
Železo (Fe) je nepostradatelnou složkouhemu, porfyrinového jádrahemoglobinuacytochromů, a složkou některýchenzymůvčetněkatalázy,peroxidázy,fenylalaninhydroxylázy,tyrosinázyaprolinhydroxylázy.
Deficience železa způsobujeanémiia redukuje koncentraci nehemového železa vplasměa brání normálnípigmentacipeříu drůbeže. U nosnic také způsobuje anémii u inkubovanýchembryía snižujelíhnivost. Líhnutá kuřata jsou slabá a netečná; přídavek Fe umožňuje rychlou nápravu. Nedostatek železa snižuje u kuřat syntézuniacinuztryptofanu.
Častou deficiencí minerálních látek u drůbeže je nedostatekmanganu(Mn) v krmné dávce, zvláště je-li spojen s jinými deficiencemi (cholinu,biotinu,kyseliny listovénebovitamínu E). U mladých kuřat, krůťat abažantůzpůsobuje vznikperózy. Je potřebný pro růst, tvorbu kostí, vaječnou produkci, líhnivost a kvalitu vaječné skořápky.
Vitamín E aselen(Se) mají vzájemný podpůrný efekt v prevenci řady nemocí. Nedostatek selenu u kuřat zpomaluje růst i opeření, zhoršuje trávenítuků, vyvoláváatrofiiaž fibrózu (zmnožení vaziva)pankreatua podporuje vznik exudativní diatézi; u krůťat způsobuje poškození svalnatého žaludku. Selen je součástí enzymuglutation peroxidázy, který chrání buňky a tkáně předoxidací, a spolupodílí se na konverzityroxinuv jeho aktivní formu. Káčata uhynulá pro nedostatek selenu v krmivu vykazují při pitvěhydroperikard,ascitesanekrózyv mnoha tkáních, včetně žaludku, srdce a kosterní svalovin.
Zinek(Zn) je nepostradatelný pro všechnyživočichy. Je součástí některýchenzymů, u jiných je nezbytný pro jejich aktivaci; byl popsán úzký vztah mezivitamínem Ea zinkem. Nedostatek zinku se ukuradomácího projevujeretardacírůstu, špatnýmopeřením. oboustrannýmn zduřením hlezenníchkloubů, zkrácením a zesílením dlouhýchkostí, šupinatěnímkůžeběháků,dermatitidou, zvýšenou hodnotouhematokritu, neohrabanou chůzí. Ukáčatse nedostatek zinku projevuje hyperkeratózou kůže v oblasti plovacích blan mezi prsty, na sliznicijazykaa jícnu.Krůťatajsou mnohem citlivější na deficienci zinku než kuřata. Násadová vejce pocházející z rozmnožovacích chovů s nedostatkem zinku, ale nadbytkem Ca a P akyseliny listové, v krmných směsích, vykazují vysokoumortalituembryízpůsobenou malformacemi a vznikem zrůd.
Nadměrný příjem zinku vyvolává u slepicpelichánía rychlý pokles snášky, u kuřat zhrubnutí výstelky svalnatého žaludku a degeneracipankreatu.