Pietro Longhi

Pietro Longhi, vlastním jménemPietro Falca(5. nebo 15. listopad1701nebo1702Benátky– 8. květen1785Benátky), byl italský malíř, jeden z hlavních představitelů benátskéhorokoka. Zpočátku malovalfreskyaoltářní obrazy, ale jeho hlavní tvorba spočívala vžánrové malbě, v níž se stal „vypravěčem“ každodenního života v rodných Benátkách.
Malíř Pietro Falca, který po roce1733své obrazy podepisoval jako „Longhi“, se narodil v rodině benátskéhostříbrníkaa obchodníka se stříbrem Alessandra Falcy a jeho manželky Antonie.V dětství na sebe upozornil kresbami, které jeho otce vedly k rozhodnutí, poslat syna na školení k veronskému malířiAntonio Balestrovi(1666–1740). Protože Pietro Falca nevynikal v monumentální malbě, Balestra mu doporučil, aby pokračoval ve školení u boloňského malířeGiuseppe Marii Crespiho(1665–1747), který byl jedním z hlavních představitelů barokní žánrové malby, pro niž čerpal podněty z obrazů holandských malířů té doby.Do Benátek se Falca, alias Longhi, vrátil před rokem1732, neboť z uvedeného roku je znám jeho první oltářní obraz nazvanýUmučenísv. Pellegrinapro stejnojmenný benátský kostel. Ve stejném roce se Pietro Longhi oženil s Caterinou Marií Rizzi, která mu porodila jedenáct dětí. Jen tři se však dožily dospělosti. Mezi přeživšími byl i jeho prvorozený syn Alessandro, který se později stal významným benátskýmportrétistou. V roce1734Longhi dokončil freskovou výzdobu stěn a stropu schodiště vPalazzo Morosini Sagredona témaPádTitánů. Na stěnách zobrazil nahé postavy padajících rebelů v nemotorných pozicích.
Fresky však nebyly benátskou veřejností přijaty pozitivně, což byl jeden z důvodů, proč se v následujících letech Longhi věnoval přednostně malbě malých žánrových obrazů zachycujících každodenní život v Benátkách. Na rozdíl odCanaletta(1697–1768) aFrancesca Guardiho(1712–1793), kteří nám zachytili atmosféru významných benátských budov, Pietro Longhi nám ve svých žánrových obrazech zobrazil život benátských šlechtických rodin v prostorách jejich paláců. V roce1737se Longhi stal členem benátskéhocechu malířůzvanéhoFraglia. V té době začal malovat maloplošné obrazy s tematikoupastorálních scénči z interiérů selských stavení. Po roce1740upřednostnil pohled do patricijských paláců, který se pak stal hlavním tématem jeho žánrových obrazů. Ty byly namalovány jemnými tahy štětce, kterými na plátno nanášel až pastelové odstíny jednotlivých barev s nápadnouluminiscencí. K této technice malby se Longhi přiklonil pod vlivempastelůbenátské malířkyRosalby Carriera(1675–1757).
Současně se snažil přiblížit se francouzským galantním scénámAntoina Watteaua(1684–1721) aFrançoise Bouchera(1703–1770), prostým výjevům z rodinného života, jak je zachytilJean Siméon Chardin(1699–1779), ale i kritice společenských zlořádů v obrazech anglického malířeWilliama Hogartha(1697–1764). Longhi si tak vytvořil osobitý styl, v němž postavy pózují jako loutky.Vznikaly tak scény z každodenního života, čímž se malíř stal velmi oblíbenýmkronikářemrokokových Benátek. Pózující postavy na jeho obrazech připomínaly herce při divadelním představení, pro což měl blízko ke svému příteliCarlo Goldonimu(1707–1793), spisovateli a dramatikovi, autorovi řadykomediízobrazujících život v tehdejších Benátkách.V 50. letech18. stoletíbyl Longhi vyzván, aby namaloval sedm pláten zobrazujících sedm křesťanskýchsvátostí(dnes v Pinacoteca Querini Stampalia, Benátky). V roce 1750 byl jedním ze zakladatelů benátské školy kreslení a rytectví. V této škole učil kreslení až do roku 1780. V roce1756s uspokojením přijal vznikAccademia di Belle Arti di Venezia, založenouGiovanni Battistou Tiepolem(1697–1770),Giovanni Battistou Pittonim(1687–1767) aGiovanni Mariou Morlaiterem(1699–1781). Mezi roky1763a1766byl i ředitelem soukromé akademie kreslení ařezbářství, kterou založila rodina Pisani.V 60. letech 18. století se Longhi zabýval taképortrétní malbou, v níž mu pomáhal jeho synAlessandro Loghi(1733–1813). V posledním desetiletí svého života přijalrembrandtovský styl malbyza sobě vlastní, což se projevilo především v nadužívání nahnědlých odstínů barev. Nakonec Pietro Longhi zemřel po krátké nemoci v Benátkách 8. května1785.
Umělecký úspěch Pietra Longhiho byl založen na malbě žánrových obrazů, které se staly vyhledávaným objektem sběratelského zájmu a to především v zahraničí. Nepřekvapí proto, že Longhiho obrazy nalezneme ve všech významnějších galeriích světa, zatímco v Benátkách jeho četné obrazy vystavuje jen vGalleria dell´Accademia,Palazzo Ca´Rezonicoa vPinacoteca Querini Stampalia.
Fresky
Neúspěch Longhiho fresek vPalazzo Morosini Sagredo(dokončené1734), zdobících tamní schodiště výjevy z příběhu oPádu Titánů, však malíře zcela neodradily od použití této malířské techniky. Dokládají to fresky, které malíř namaloval o 10 let později pro loretánskou kapli benátského kostelaSan Pantaleon(1744/45).
Obrazy
V roce1740se malíř přestěhoval do farnostiSan Pantaleon, kde pak žil a pracoval po zbytek života.
Z té doby pochází i jeho obraz nazvanýPolenta(asi 1740, Ca´Rezzonico, Benátky), ve kterém nahradil dřívější izolované postavypastýřůa selských děvčat z obrazů konce 30. let a přenesl je do vesnickýchinteriérů. Dokládá to tento nevelký obrázek, na kterém vidíme děvče plnící talířpohankovounebo kukuřičnou kaší, hlavním jídlem chudých. Jídlo je servírováno nejspíše sedlákovi, kterému k dobrému zážitku z jídla hraje potulný hudebník.
Longhi ve svých žánrových obrazech dokumentoval i epizody ze společenského života, jak tomu bylo v případě obrazu nazvanémNosorožec Clara v doběbenátského karnevalu. Nosorožce přivezl zIndiedo BenátekkapitánaimpresárioDouwe Mout van der Meere v roce1751. Vzbudil tím rozruch a četné diskuze. Obraz existuje ve dvou téměř identických verzích, benátské a londýnské (obě vročeny do roku 1751), přičemž ve variantě nacházející se v Palazzo Ca´Rezzonico přibylo vyobrazení dvou mužů bezkarnevalových masek. V18. stoletíbylo nošení karnevalových masek omezeno na dobu 3 měsíců, počínaje 26. prosincem. Byla to doba, kdy chudší příslušníci benátské společnosti se po dobu karnevalu stali pány a dámami velkého světa a naopak.
Longhi jako malíř roztomilých žánrových výjevů ze životaměšťanstva,šlechty, ale iduchovenstva, v obrazeKoncertukázal poněkudironickým způsobembenátský společenský život té doby. Na tomto obraze snad jen psík poslouchá hudebníky, zatímcomnichakněžíjsou soustředěni nahru v karty.Longhi do svých obrazů vkládal postavyřeholníkůa nejinak je tomu i na obrazeLékárník, i když na tomto obrazeopatpouze čeká až na něho přijde řada, přičemž si prohlížírecept, který drží v ruce. Jindy však zobrazil postavu řeholníka, jak je tomu na obrazePokušení, který nakukuje do výstřihu vedle něho stojící dámy.
Téměř intimní rodinnou atmosféru zachytil Longhi v obrazeRanní čokoláda, ve kterém paní domu přijímá ještě v noční košili své přátele: manžela v červených šatech a opata, který jí čte dopis. Čokoláda je nabízena služebníkem nesoucím na tácku konvici s ranním nápojem a se zdobným šálkem, zatímcobenátské koblihyjsou nahromaděny na stolku u postele. Obraz byl namalován mezi roky 1775 až 1780 a nachází se v benátskémPalazzo Ca´Rezzonico.Podobně malíř zobrazil rodinnou atmosféru v domě Querini na obrazeHodina zeměpisu(1750/52), kde Giovanni Carlo sedí v křesle a čte, zatímco jeho syn Andrea stojí vedle manželky Eleny Mocenigo a je soustředěn nadzemským glóbem. Na pozadí vpravo malíř zachytil postavy dvou služebných přinášejících občerstvení. Na obrazeHodina tance(1741) malíř zachytil dívku ve světlých šatech při prvních tanečních krůčcích pod vedením tanečního mistra. Všemu tomu přihlíží její matka.
Longhi se však ani později zcela nevyhýbal akademické malbě, jak to dokládá obrazZpověď(asi1750,Galleria degli Uffizi,Florencie) nebo vyobrazení sedmy katolickýchsvátostív cyklu nazvanémSedm svátostí. Cyklus byl namalován v 50. letech 18. století pro ložnicikardinála Andrey Queriniho(v současnosti vystaven v benátskéPinacoteca Querini Stampalia). Longhi maloval také krajinné motivy a příležitostně i portréty. Jeho několik portrétů dokládá, že i v tomto oboru byl talentovaným malířem, čehož potvrzením jePortrét biskupa Andrey Benedetta Ganassoniho(1774, Palazzo Ca´Rezzonico, Benátky).
Kresby a grafické listy
Od roku1763byl Pietro Longhi ředitelem Akademie kreslení a řezbářství, a tak nepřekvapí, že namaloval nespočet kreseb. Mnohé z nich malíř maloval spíše pro vlastní potřebu než jako studie k pozdějším obrazům. Jeho kresby byly většinou namalovány černou křídou nebo tužkou zvýrazněnou bílou křídou nebo lavírováním na barevném papíře. Umělec pracoval také jakorytec, přičemž jehografické listyvykazujíRembrandtův vliv.
Obrazy a kresby Pietra Longhiho v českých sbírkách
Vlastnictví obrazů Pietra Longhiho vČeské republiceneuvádí aniNárodní galerie v Praze, aniMoravská galerie v Brně. JenMuzeum Vysočinyv Třebíči uvádí, že vlastní Longhiho obrazKázání přikarnevalu v Benátkách. A nejinak je tomu i v případě Longhiho kreseb, neboť jen Moravská galerie v Brně uvádí, že ve svých sbírkách má malířovuperokresbunazvanouRada tří v Benátkách. Světsky pojatá kresba zachycuje muže s knihou zápisů, zatímco pod obrazem Madony se radí tři muži vparukách.
Pietro Longhi je považován za nejvýznamnějšího představitele žánrové malby v Benátkách 18. století. Jeho obrazy mají význam nejen umělecký, ale i historický.Stal se takkronikářemrokokových Benátek. Jeho tvorba byla blízká Goldoniho divadelním hrám, díky čemuž neupadl zcela v zapomenutí. Dokladem toho jsou jeho obrazy a kresby vystavené v předních světových galeriích.