Kur Sonneratův

Kur Sonneratův(Gallus sonneratii) jebažantovitýpták z roduGallus, jeden z divokých předkůkura domácíhočili slepice. Přirozeně se vyskytuje ve střední a jihozápadníIndii, kde je stále poměrně hojně rozšířen lesích, houštinách a částečně i na otevřenějších stanovištích jako jsou lesní okraje a opuštěné zarostléčajové plantáže.
Druhpopsalnizozemský přírodovědec a aristokratCoenraad Jacob Temminckv roce 1813. Jedná se omonotypický taxon. Kur Sonneratův je jeden ze 4 zástupců roduGallus, českykur(český název kur se nicméně používá pro více rodů).Rodové jménogalluspochází z latiny a znamená „kur“; druhové jménosonneratiije poctou francouzskému přírodovědciPierrovi Sonneratovi.
Nejbližším příbuzným kura Sonneratova jekur srílanský(Gallus lafayettii), se kterým kur Sonneratův tvořísesterskou skupinu.V úzkém geografickém pásu, kde se areál výskytu kura Sonneratovapřekrýváskurem bankivským(Gallus gallus), může docházet ke křížení obou druhů.Kur bankivský je přitom považován za přímého předka kura domácího. Moderní studie DNA však ukazují, že i kur Sonneratův přispěl do genofondu kura domácího, který od kura Sonneratova zdědil mj. žluté zbarvení kůže.Genový tok byl přitom potvrzen i v opačném směru, a totiž v genech kura Sonneratova byl identifikován příspěvek z genofondu kura bankivského.Zatímco k vydělení linie kura Sonneratova/srílanského od kura bankivského došlo někdy před cca 2,6–2,9 miliony lety, oddělení kura srílanského a kura Sonneratova nastalo před cirka 1,8 miliony lety.
Kur Sonneratův je rozšířen ve střední a jižní, zejména jihozápadní Indii.Obývá širokou škálu biotopů odsekundárníchopadavých lesů po stálezelené vlhképralesy. V oblibě má hlavně smíšenébambusovélesy, okraje lesů v okolí vesnic a zemědělských ploch a zanedbané, zarostlé paseky a čajové plantáže.Vyhledává biotopy s převažujícímihluchavkovitýmirostlinami roduTectona. Může se vyskytovat až do nadmořské výšky 2400 m.
Stejně jako ostatní kurové roduGallus, i u kura Sonneratova je přítomen výraznýpohlavní dimorfismus, který se projevuje hlavně výraznějším zbarvením opeření samců a jejich větší velikosti. Zatímco samci měří kolem 70–80 cm a váží 0,8–1,1 kg, samice měří pouze kolem 38 cm a váží 0,7–0,8 kg.
Zobákmá tělovou až nažloutlou barvu, hřeben horní čelisti je hnědočerný.Duhovkyjsou žluté až oranžovohnědé, nohy jsou žluté až červené, nejsytější v době hnízdění. Kůže samce na tvářích a hrdle je červená stejně jako jeho hřeben a ušní a krční laloky. Opeření samce jinak hraje různými tmavými barvami od černé po žlutohnědou, hlavně na krku a hřbetu je silně kropeno světlými barvami. Svatební šat samců je nápadný dlouhými ocasními pery a prodlouženým peřím kolem krku, které má světlé flekování. V prostém šatu jsou tato pera shozena a hlava a krk tak mají fádní krátké opeření černé barvy a i laloky jsou menší a světlejší. Samice má také laloky, avšak jsou natolik redukované, že se až zdají nepřítomné. Opeření samice je převážně hnědé s občasnou příměsí světlé nebo tmavé barvy, spodina je světlá. Ocas je tmavě hnědý.
Většinou se vyskytuje samotářsky, občas v menších skupinkách do 6 jedinců stejného nebo smíšeného pohlaví. U bohatých zdrojů potravy může být dosti hojný. Kury Sonneratovy lze typicky zahlédnout, jak se pomalu prochází přes otevřenější krajinu a rozhrabávají podestýlku nohama a zobákem, kde hledají potravu. Hřaduje v malých skupinách na stromech kolem 7–8 metrů nad zemí.
K predátorům kurů patřísavci(promykyakočkovité šelmyjakolevhart skvrnitý) adraví ptáci(mj.orel jestřábí(Aquila fasciata) aorel proměnlivý(Nisaetus cirrhatus)).Samec kokrhá hlasitým, svéráznýmstaccatemkuk-ka-kuruk-kanebokuk-kaja-kaja-kuk, které opakuje až 5× za minutu. Kokrhání často předchází mechanický zvuk pleskání křídel.
Jídelníček kura Sonneratova je velmi pestrý a zahrnuje zrní, klíčky a výhonky všeho druhu,bobule,semena(zvláštěbambusůastrobilantesů),hmyz(rovnokřídlí,termiti,brouci, dokonce i malíplazi). Při hledání jídla se typicky zdržuje v blízkosti hustých lesů a křovin, kde se může v případě vyrušení rychle uchýlit. I když kur žije hlavně na zemi, v případě vyrušení prchá raději odletem než odběhem. Pokud kur nalezne bezpečný, bohatý zdroj potravy, typicky se k němu vrací každý den v tutéž denní dobu.Nejčastěji hledá potravu zrána a na večer.
Kur Sonneratův může býtmonogamníipolygamnív závislosti na situaci.Hnízdosi staví v prohlubni u báze stromu ve stínu pařezu nebo keře, vzácněji i na výše položených místech jako je dno pařezu nebo spadlý kmen stromu.Snůškutypicky tvoří 3–5vajec. Jsou známy i snůšky až o 10 vejcích, ty jsou ale patrně dílem dvou samic. Vejce jsou bílá až světle žlutohnědá, většinou bez flíčků. Může zahnízdi v jakékoliv roční období, nejčastěji však od února do května.Inkubujepouze samice po dobu kolem 20–21 dní.
Mezinárodní svaz ochrany přírodyhodnotí druh jakomálo dotčený, nicméně přiznává, že populační trend kura Sonneratova je klesající z důvodu ztráty přirozených stanovišť, ke kterému dochází hlavně přeměnou pralesů na zemědělské plochy, požáry a nadměrnou pastvou dobytka.
Kur Sonneratův je chován v četných evropských a občas i asijskýchzoologických zahradách.