Rys (rod)

Rys(Lynx) je rod středně velkýchkočkovitých šelemseverní polokoule. Mezi typické znaky rysů patřílicousy, štětičky na ušních boltcích, krátký ocas, dlouhé nohy a 28 zubů (oproti 30 běžných u většiny jiných koček). Celkem se u rysů uvádí dvanáct unikátních evolučních znaků (synapomorfií).
Rysové prošli evolučním vývojem, na jehož konci stojí současné čtyři druhy. Dva žijí vSeverní Americe–rys kanadskýarys červený. Ohroženýrys iberskýobývá rezervace veŠpanělskua několik málo zvířat snad ještě přežívá vPortugalsku.Rys ostrovidje ze všech rysů největší a má také největší areál rozšíření; původně žil v celéEurasii, ale v Evropě byl na mnoha místech vyhuben. Společným předkem těchto čtyř druhů byl zřejměLynx issiodorensis, jenž žil vpliocénuapleistocénu.Karakalakočka bažinnáse kvůli chomáčkům chlupů na konci uší a kratšímu ocasu někdy také označují jako rysové nebo rysci. S rysy roduLynxale nejsou nijak zvlášť příbuzní.
Rysové preferujíhabitatv podobělesních společenství mírného pásu. S výjimkou rysa iberského jsou rozšířeni na velkém území v poměrně hojných počtech a nehrozí jim v globále nebezpečí vyhubení. Zatímco v indiánské mytologii zaujímali důležité postavení, v evropské kulturní oblasti byli dlouho tajemným neurčitým zvířetem s pověstí zuřivé šelmy.
Rysové mají jedinečný vzhled a jejich záměna s jinými kočkami (snad s výjimkoukarakala) je prakticky vyloučená. Charakterizuje je kymácivá chůze, způsobená výraznými zadními končetinami. Přední i zadní končetiny mají rysové relativně dlouhé a objemné a tlapy velmi široké. Ve sněhu fungují jako malésněžnice(obzvláště u rysů kanadských). Široké tlapy navíc tlumí zvuk při chůzi a přispívají tak k tichému přiblížení ke kořisti. Plošný tlak rysů ostrovidů na zem je třikrát menší než ukoček divokýcha rysů kanadských čtyřikrát až devětkrát menší nežkojotů. Otisky tlap se podobají otiskům kočky domácí, jsou však podstatně širší. Stopa je téměř lineární, především pohybuje-li se rys vyšším tempem.
Ocas mají rysové krátký, jakoby useknutý, jeho délka se pohybuje od 5 do 25 cm. Rys ostrovid ho mívá nejsilnější ze všech druhů. Krátký ocas související s redukcí ocasních obratlů je hlavní anatomickou zvláštností roduLynx.
Pohlavní dimorfismusbývá spíše nevýrazný. Samci jsou v průměru o 10–25 % větší než samice, nicméně hmotnost mohou mít výjimečně až o 80 % vyšší.
Množství skvrn a celkové zbarvení srsti se liší v závislosti na druhu, na zeměpisné šířce výskytu a ročním období. Rysové mohou mít svůj kožich téměř jednobarevný, s nevýraznou kresbou, s proužky, s výraznými skvrnami arozetami. Rysové iberští mívají skvrny velmi zřetelné, zatímco rysům kanadským dlouhá srst případnou kresbu rozmazává či úplně destruuje. Všichni rysové mají líce, břicho, vnitřek nohou, bradu a srst okolo očí zbarvené krémově. Rys kanadský a rys ostrovid se vyznačují velmi hustou srstí, která může mít na břiše 4600 a na zádech až 9000chlupůna cm². Poměr chlupů podsady vůči pesíkům je 12–13 ku 1.
Hlavarysů je kulatá a posazená na krátkém krku. Vůči tělu je relativně malá.Uši mají trojúhelníkovitý tvar, jsou relativně dlouhé a zakončené chomáčky chlupů. Kromě rysů rostou tyto chlupy i karakalům,kočkám bažinnýma některým rasámkoček domácích. Slouží zřejmě k určování směru větru a k přesnějšímu lokalizování zvuků. Okolo hlavy mají prodlouženou srst, která tvořílicousy, jež propůjčují hlavám rysů typický vzhled poněkud připomínajícísovu. Vytvářejíparabolickýtvar a pomáhají zřejmě k lepšímu zachytávání zvuků.
V tlamě rysů se nachází 28 zubů. Pro ostatní kočkovité šelmy je typických 30 zubů. V horní čelisti mají rysové jenom dvatřenové zuby(premoláry) a čelist je tedy celkově kratší. Tím se zvýšila síla skusu.Zubní vzorecrysů je I3/3 (řezáky), C1/1 (špičáky), P2/2 (premoláry), M1/1 (moláry), u ostatních kočkovitých šelem je to obvykle I3/3, C1/1, P3/2, M1/1.
Jako ostatní kočkovité šelmy mají i rysové velmi dobře vyvinutýzrak, který je uzpůsobený k vidění za snížené viditelnosti a k zachycení pohybu. Myš rysové spatří na vzdálenost 75 metrů, zajíce na 300 metrů a srnu na 500 metrů.Sluch, zřejmě i díky licousům a štětinkám dosahuje značné citlivosti a rys dokáže zaslechnout zajíce okusujícího větvičku až na 60 metrů.Čichje poměrně citlivý, ale rysové ho využívají především k vnitrodruhové komunikaci a nikdy ne při lovu jakopsovité šelmy. Hmatové vousy nacházející se po stranách čenichu, na lících a nad očima jsou orgánem velmi citlivým na dotykové vjemy. Rysové chovaní v zajetí nereagují našantu kočičí, ale v divočině je její odér láká.
Rysové vodu nijak nevyhledávají a plavou jen, když to je nutné. Jsou to výborní skokani a lezci po stromech. Dokáží přeskočit překážku 3 až 4 metry vysokou. Podobně jako jiné kočky nejsou vytrvalými běžci. Dokáží vyvinout vysokou maximální rychlost na krátkou vzdálenost, ale velmi rychle se unaví. To zjevně souvisí s velikostí jejich srdce, jehož hmotnost dosahuje jen 3,4 až 6,4 ‰ váhy těla. Pohybují se třemi způsoby: chůzí, klusem a skoky.
Rysové jsou teritoriální zvířata. Samci mívají větší území než samice a jejich teritorium v sobě může zahrnovat území několika samic. Mezi jednotlivými domovskými okrsky existují nárazníkové či neutrální zóny, které využívají jedinci, jenž si teprve hledají vlastní teritorium. Velikost území závisí na množství kořisti, biotopu a konkrétním druhu rysa. Někteří samci rysů ostrovidů si mohou nárokovat oblast o rozloze téměř 3000 km²,zatímco samice rysů červených dokáží žít i na území menším než 1 km². Samci jsou vůči jedincům stejného pohlaví velmi netolerantní. Značkování území rysové provádějí především močí a drásáním viditelných míst. Značkování je intenzivnější v jádru domovského okrsku než na jeho okrajích.
Rysové jsou samotářské šelmy. Výjimku představují samice s mláďaty. Samci se k samicím přidružují jen v době rozmnožování a v tuto dobu je následují na každém jejich kroku. Spatřit rysy ve volné přírodě je velká vzácnost. VNárodním parku Bavorský lesdošlo k reintrodukci rysů ostrovidů. V roce 1976 tento park o rozloze 13 000 ha navštívilo asi 1,3 milionů lidí a jen 6 až 8 z nich se podařilo tuto šelmu zahlédnout.
Rysové jsou nejaktivnější za svítání a za soumraku. Svou kořist vyhledávají z pozorovatelny, což je většinou nějaké vyvýšené místo, mnohdy spadlý strom. Pak se k ní snaží nepozorovaně přiblížit anebo vyčkávají, až přijde sama. Pokud se zvíře dostane na krátkou vzdálenost, rys prudce vyrazí. Obvyklá délka pronásledování je okolo 20 metrů, lovy delší než 200 metrů nastávají jen v 1–5 % případů. Když oběť dostihnou, zabíjejí většinou stiskem hrdla nebo prokousnutím šíje. Za kořistí cestují často několik kilometrů denně. Obvykle loví jednou za 1 až 7 dní. Lovecká úspěšnost velmi záleží na konkrétním jedinci a na kondici kořisti, ale existují určitá orientační data. Samice rysů ostrovidů, jež odchovávají mladé, dosahují úspěšnosti 60–70 %, samci 40–60 % a čerstvě samostatní mladí jedinci jen 10–20 %.
Konkrétní kořist závisí na druhu. S výjimkou rysa ostrovida dávají ostatní rysové jednoznačně přednost malé kořisti v podobězajícovcůnebo ptáků. Rys ostrovid se zaměřuje na menší kopytníky, především nasrnce,soby,kamzíkyajeleny. Nicméně i rys červený a kanadský výjimečně ulovíjelence běloocaséhonebo sobakaribu. Rysové nejsou klasičtí mrchožrouti a vyhýbají se starším, rozkládajícím se mršinám. Četnost útoků rysů na domácí zvířata se velmi liší oblast od oblasti. Byly zaznamenány případy, kdy se rys výrazně specializoval naovce. Na území, kde došlo k reintrodukci rysů se dočasně zvýšila predace domácích zvířat, ale pak došlo ke stabilizaci. Obecně rysové působí podstatně menší škody nežvlciamedvědi. Rysové nenapadají člověka a to ani v případě, když se přiblíží k jejich mláďatům.
Rysové jedí v přikrčené pozici, začínají masitými části kořisti jako jsou stehna a ramena. Nikdy nekonzumují žaludek a střeva. Kůži a chlupy pečlivě odstraňují případně odhrnují či rolují. Ptáky zbavují peří. Svou kořist někdy odtáhnou pod stromy či jinou vegetaci, aby nebyli při jídle rušeni. Rysí útoky na stáda jelení zvěře přispívají k rozptýlení těchto býložravců na velkém prostoru. Tím umožňují mladé vegetaci uniknout spásání.
Životní cyklusrysů je rozmanitý. Životní etapy rysa kanadského úzce souvisejí s životemzajíce měnivého(Lepus americanus) a jeho populace každých přibližně 10 let silně kolísá. Pozorování rysů ostrovidů ukazují, že samice rodí mláďata v závislosti na konkrétním roku v 43 až 64 % případů.
Obdobímpářeníje obvykle konec zimy. Po několika dnech námluv a kopulací se samec vrací ke své obvyklé rutinně, zatímco samice začíná s hledáním vhodného doupěte pro budoucí potomstvo. Dobabřezostitrvá dva měsíce nebo o něco více. Samice se o mláďata stará sama, krmí je, chrání a učí lovit. Potomci svou matku opouštějí většinou krátce před jejím dalším pářením nebo několik týdnů před narozením dalšího vrhu. Výjimečně s ní zůstávají déle. Teritorium si zakládají mnohdy v blízkosti domovského okrsku své matky, ale nejde o pravidlo.
Rysové se málokdy stávají oběťmivztekliny. Z přibližně tisíce kusů odchycených nebo zabitých naSlovenskuv desetiletém období bylo jen 0,6 % infikováno virem vztekliny. Navíc se u rysů nerozvíjí agresivní forma této nemoci a sami rysové významně redukují populaci lišek, které bývají častým zdrojem nákazy. Úmrtí v důsledku jakýchkoli nemocí je zaznamenáno u zhruba 1/4 jedinců. Téměř 3/4 úmrtí dospělých rysů má na svědomí člověk, především v důsledku lovu (často pytláctví) či dopravních nehod. Za smrt nedospělých jedinců může především hlad a parazitické nemoci. 80 % rysů ostrovidů nedosáhne věku, kdy se mohou začít rozmnožovat. Kromě člověka mají rysové málo přirozených nepřátel. V závislosti na druhu a biotopu mohou příležitostně padnout za oběťmedvědům,vlkům,pumám,rosomákůma výjimečně i jiným šelmám. V přírodě se rysové obvykle dožívají mírně přes 10 a maximálně okolo 17 let, v zajetí to může být i 33 let.
Klasifikace rysů byla předmětem určitých debat a sporů, především zda je řadit jakopodrodroduFelisči jako samostatný rod. Až do 80. let 20. století byly téměř všechny kočky zahrnovány do roduFelis(výjimkou byl rodPantheraaAcinonyx). Ačkoliv moderní taxonomické studie považují rysy za samostatný rod, v části literatury jsou stále uváděni pod jményFelis lynx,Felis rufus,Felis canadensisčiFelis pardinus.
Množství druhů označovaných jako rysové se během let měnilo. Kromě „klasických“ čtyř druhů, z nichž ale rys kanadský a rys iberský byli určité období považováni za poddruh rysa ostrovida, byli mezi rysy řazenikarakalové(Caracal caracal). Došlo k tomu na základě morfologických znaků, jako byl tvar hlavy, zubů a uší a krátký ocas. Genetické zkoumání ho ale následně vyřadilo. Jistou dobu byl za rysa považován imanul(Otocolobus manul).
RodLynxse v současnosti (2017) dělí do čtyř žijících a jednoho vyhynulého druhu. Jsou to:
Následné dělení napoddruhy(subspecie) je stále předmětem debat. Například rys červený se údajně dělí na dalších nejméně dvanáct subspecií rozlišovaných především na základě barvy a morfologických kritérií. Rys kanadský se člení na tři poddruhy, rys ostrovid na pět až osm a rys iberský není již více rozdělován. V případě sporného a již vyhynuléhorysa sardinského(Lynx lynx sardiniae), někdy považovaného za poddruh rysa ostrovida, se ve skutečnosti nejspíše jednalo o subspeciikočky divoké(resp. kočky plavéFelis lybica).
Fylogenezerysů byla dlouho sestavována především zfosilníchnálezů, ale od konce 20. století v ní hraje stále větší roli genetika. Na základě poznatků z obou disciplín je možno odvodit, že první zástupci kočkovitých se objevili před více než 16 miliony let, klad vedoucí k rysům derivoval asi před 11 miliony let.Nejpozději před 7 miliony let se předci rysů oddělili od linie roduPuma. Poslední společný předek všech rysů žil asi před 3,2 miliony let.
Fosilie malých koček jsou poměrně vzácné, ale rysové představují výjimku. Ke společnému předkovi rysů existuje poměrně hojně nálezů. Jedná se o druhLynx issiodorensis,který žil na velmi rozlehlém území a svou tělesnou stavbou připomínal již klasické rysy, neboť měl krátký ocas a v čelistech 28 zubů. Lišil se nicméně tím, že měl relativně kratší nohy, delší krk a větší hlavu. Vyvinul se nejspíše v jižní Africe, odkud existuje nejstarší asi 4 miliony let starý nález.Z tohoto druhu se následně vyvinuli rysové ostrovid (v Asii), iberský (v Evropě) a červený (v Americe).Původní hypotéza pak předpokládala, že rys kanadský se vyvinul až z rysa ostrovida.Lynx issiodorensisžil původně vEurafrasiia do Ameriky se dostal přesBeringiinejpozději před 2,5 miliony lety. Zde se z jeho poddruhuLynx issiodorensis kurtenivyvinul rys červený.Rys kanadský sem přišel až mnohem později.
Fosilie rysů nalezené v jeskyních vItáliiaMonakua spadající do středního pleistocénu mají určité přechodové charakteristiky mezi rysem ostrovidem a rysem iberským. Nicméně podrobný výzkum zjistil, že rys iberský má blíže k druhuLynx issiodorensis. Nejpravděpodobnější hypotéza předpokládá, že rysové ze severu, v podstatě tedy rysové ostrovidové postupně vytlačili rysy iberské až naPyrenejský poloostrov. Rys ostrovid a rys kanadský derivovali ze stejného předka, který žil v Asii a následně migroval do Ameriky, dlouho poté, co zde již žil rys červený.
Klasifikace kočkovitých šelem podle rodů či skupin rodů má osm hlavních linií. Rysové představují pátou z nich. Jejich čtyři druhy se vyvinuly zřejmě v tomto pořadí: rys červený, rys kanadský, rys ostrovid a rys iberský.
V přírodě bylo zaznamenánokříženímezi rysy červenými a kanadskými. Tito hybridi jsou anglicky nazývániBlynxneboLynxcat, což je vlastně složenina z názvůBobcat(rys červený) aLynx(rys kanadský). V roce 2004 byli studováni dva kříženci zMinnesotya výsledkem bylo zjištění, že u obou byla matkou rysice kanadská. Kříženci přebírají morfologické charakteristiky obou druhů.
V zajetí byli rysové kříženi soceloty,karakalyaservaly. Existují zprávy i o hybridech koček a rysů, ale nikdy se je nepodařilo věrohodně prokázat, například pomocí DNA testů.
Typickým biotopem všech rysů jsou lesy, především lesyjehličnatéasmíšené. Rys červený je ze všech druhů nejpřizpůsobivější co se životního prostředí týče. Dokáže žít i vpolopouštníchči naopakbažinatýchoblastech. Rys pardálový obývá kroměpiniovýchstředomořských lesů i křovinatou vegetacigarrigue.
Všichni rysové žijí na severní polokouli. Rysové kanadský a červený obývajíSeverní Ameriku(rys červený Mexiko, USA a Kanadu, rys kanadský USA a Kanadu), rys pardálovýPyrenejský poloostrova rys ostrovid velkou částEurasie. Území všech rysů se za posledních několik set let zmenšilo a tento úpadek dosáhl největších rozměrů vEvropě. Rys ostrovid byl původně rozšířen prakticky po celé Evropě s výjimkouBritských ostrovůa k jeho vymizení z mnoha míst došlo dříve než k vymizení vlků a medvědů a to i přesto, že nebyl tak intenzivně pronásledován. Tento trend byl zvrácen zhruba v 50. letech 20. století, kdy mnohé země zavedly první specifická ochranářská opatření. Koncem 20. století se s největšími problémy musel potýkat rys iberský. Jeho populace poklesla o přibližně 80 % kvůlimyxomatózekrálíků divokých, kteří tvoří jeho hlavní kořist, a také kvůli fragmentaci životního prostředí. V Americe nedošlo k tak výraznému ústupu, ale přesto i zde především kvůli rozvoji zemědělství se území rysů zmenšilo. Rys červený již nežije na středozápaděUSA, v jižníMinnesotě, na východěJižní Dakoty, vIowěa ve větší částiMissouri. Rys kanadský se stále vyskytuje na 95 % původního areálu v Kanadě, ale zmizel z části USA.
S výjimkou rysa iberského považujeIUCNpopulace rysů za dostatečně velké a stabilní. Proto je vyhodnocuje jakomálo dotčené, s tím, že rys iberský má statusohrožený.
CITESvede od roku 1990 rysa iberského v příloze I, což znamená, že veškerý obchod s ním je zakázán. Ostatní druhy jsou uváděny v příloze II. Úřady v USA zažádaly o vyjmutí rysa červeného z přílohy II kvůli jeho stabilně vysokým počtům, ale žádost byla zamítnuta. Rys ostrovid je chráněn ve většině zemí svého výskytu, nicméně ve Švédsku, Finsku, Norsku, Estonsku, Rumunsku, Rusku aIrákuje povolen v odlov za určitých okolností a v určitých oblastech. VArméniinení rys ostrovid chráněn vůbec.Lov rysa červeného a kanadského je ve všech zemích Severní Ameriky za určitých okolností povolen, nicméně podléhá rozdílným dílčím omezením v závislosti na jurisdikcích konkrétních států.
Termín „lynx“ [lε: ks] pochází zlatinskéholynx, které bylo převzato zřeckéhoλξγξ, což znamená prostě „zvíře“. Možné je, že slovo má kořen v indoevropském slověleuk– „jas“ či „svítit“.V češtině a dalších slovanských jazycích má šelma podobný nebo stejný název –rys,ris,ryś,puc,рысь. Původní písmeno „l“ na začátku slova bylo z neznámých, snad tabuových důvodů změněno na „r“.V přirovnánílynxoznačuje prohnanou osobu. „Mít oči jako rys“ znamená skvěle vidět. Tento výraz vznikl zkomolením původního významu „mít oči jakoLynkeus“, který vyjadřoval údajnou schopnostargonautaLynkea (Lyncea) vidět skrze hmotu. Souhvězdí rysa bylo pojmenováno tak proto, že hvězdář Hevelius v 17. století tvrdil, že ho dokáže spatřit jen ten, kdo má obzvláště ostrý zrak, tedy oči jako rys.Výraz „pouštní rys“ označuje karakala, který byl dříve mezi rysy řazen. Rys ostrovid býval někdy označován jako „jelení vlk“, což vychází z latinskéhoLupus cervariusznamenající „vlk napadající jeleny.“ Rys kanadský je ve frankofonním prostředí takto občas označován i v současnosti.
VmytologiiamerickýchIndiánůreprezentuje rys množství znaků a záleží skupinu od skupiny či kmen od kmene jak byl přesně vnímán. Často býval v příbězích spojován skojotem. Oba jsou mnohdy svázáni s mlhou a větrem jako opačnými elementy. Studiem mýtů, kde hrají roli rysové, se zabývalClaude Lévi-Straussve své knizeHistoire de Lynx. Podle něj protikladná dvojčata rys a kojot reprezentují věčné vyvažování rovnováhy světa. Rys je odpovědný a rozvážný, zatímco kojot bláznivý. Rys také reprezentuje lovecké schopnosti, ale někdy hraje i negativní roli padoucha, násilníka a chamtivce, kterého nakonec ošálí lidé nebo menší zvířata, například králík.
Rys nehrál v evropských kulturách resp.mytologiidůležitou úlohu. V bestiářích je zobrazován jako vlk se skvrnami na hřbetě. Samice rysa údajně mohla porodit jen jednou. Rysí moč se prý měnila nadrahokamzvanýLapis lyncuriusneboli rysí kámen, který údajně disponoval schopností přitahovat některé jiné materiály či kovy.Drahokam prý také dokázal zbavitmočových kamenů. Rysové však nechtěli, aby ho lidé využívali a místo po močení zahrabávali pískem. Rysí zrak, dezinterpretací báje o Argonautech považovaný za mimořádně skvělý, údajně dokázal i oslepit, neboť jeho briliantové oči prý vrhaly ostré světlo.
První popis rysa ostrovida pochází odPlinia staršího, který ho srovnával s vlkem: „Effligie lupi, pardorum macullis“ neboli „podobá se vlkovi s pardálími skvrnami“. Podle Plinia existovaly dva druhy rysů: 1)Lupus cervarius(doslova „vlk napadající jeleny“), který byl využíván v římských arénách a 2)Lynx, což mělo být pohádkové zvíře zEtiopie. Tyto nepřesné a vágní charakteristiky sloužily jako vzor pro určování a popis rysů po další staletí. Jelikož rys je zvíře velmi plaché a skrytě žijící, jen málokdo se s ním setkal a mohl popis upřesnit. Naopak díky své tajemnosti si vysloužil pověst fantastické a zuřivé šelmy. Lidé se ho velmi obávali, někdy ho nazývali vlk se zebřím rouchem. VBiblise rys vůbec nevyskytuje. Objevuje se v knizeMilionodMarca Polaa poprvé byl namalován vLivre de chasse(Kniha lovu, 1389) odGastona Fébuse.
Po dlouhou dobu byli rysové děleni na dva druhy –LynxaLupus cervarius.Až do 19. století se především v souvislosti s druhým jmenovaným držely různé pověry.Lupus cervariuspodle Pierra Boitarda prokousával svým obětem díru za lebkou a vysával jim odtud mozek. Občas byl považován za původce některých případů údajných zvířecích lidožroutů, například kauzy tzv.bestie z Gargaille(1819). Skutečně seriózní výzkumy, které tyto pověry vyvrátily a rysa skutečně pravdivě popsaly a zařadily, byly podniknuty až v druhé polovině 20. století.
Rys byl v tradiční heraldice dlouho dělen na dvě rozdílné figury popsané v předchozí kapitole. V moderní heraldice zaujímá rys poměrně důležité místo, je ve znacích několika rodů, provincií a měst napříkladByglanduv Norsku,Kladnav Česku,Bodajbav Rusku, regionuKanta-Hämeve Finsku,Raseiniaiv Litvě a dalších. Je považován ze symbolické zvířeSeverní Makedonie, objevuje se na její pětidenárové minci. Rys ostrovid je národním zvířetemRumunska.Nachází se v emblémech některých univerzit a sportovních týmů a klubů, napříkladhokejové reprezentace Slovinska, basketbalovýchCharlotte Bobcats(název týmu Charlotte Hornets v letech 2004-2014) a fotbalovýchToronto Lynx.
Vestředověkubyly rysí drápy a zuby užívány jako amulety. Rysové všech druhů byli poměrně intenzivně loveni pro svou kožešinu.Kožešinu rysa kanadského vyhledávali kolonisté od počátku evropského osídlování Kanady.Trapeřia domorodci v oblasti západního pobřeží Kanady pojídali rysí maso. Kožešina rysa červeného je nejprodávanější kožešinou ze všech kočkovitých šelem. Využívá se k výrobě kabátů, koberců a dekorací. Nejvyhledávanější je kůže z oblasti břicha. Většina exportu pochází z USA – v 90. letech to bylo v průměru cca 13 000 kožešin ročně, v roce 2000 již téměř 30 000 a v roce 2013 dokonce 65 000. Na začátku 21. století cena kožešin výrazně vzrostla, což bylo dáno poptávkou z Evropy, Číny a Ruska. V roce 2000 to bylo 85 dolarů za kus, v roce 2013 589 dolarů, nicméně v roce 2015 poklesla na 305 dolarů.
Rys má prospěch z postupně se měnícího lidského pohledu na predátory. 70 až 80 procent obyvatel západoevropských zemí souhlasí s návratem rysů do přírody, přičemž obyvatelé měst jsou v tomto případě více pro než obyvatelé venkova. Hlavními odpůrci rysů jsou lovci (myslivci), kteří šelmu obviňují ze snižování populace lovné zvěře. Dále jde o chovatele domácích zvířat, jimž rysové způsobují určité ztráty. Například ve Švýcarsku zabije tamních cca 150 rysů asi 8000 kusů jelenovité zvěře ročně. V porovnání s tím usmrtí lidé jen při lovu 40 000 jelenovitých a dalších cca 9000 je zabito při dopravních nehodách (z celkového počtu cca 130 000 žijících v přírodě). Aby se minimalizovaly škody způsobené rysy na dobytku bylo vyzkoušeno mnoho prostředků a metod. Nejefektivnější zůstávají hlídací (ovčáčtí) psi a používání plotů. Obecně je stále povědomí lidí o rysech a jejich způsobu života poměrně nízké, neboť rys žije velmi skrytě a pozorování jsou vzácná. V porovnání s jinými kočkovitými šelmami se mu věnuje jen málo knih a dokumentů.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuLynxna francouzské Wikipedii.