Lufa válcovitá

Lufa válcovitá(Luffa cylindrica) je teplomilná,jednoletá,popínavá rostlinapěstovaná pro válcovitéplody. Ty se buďto ještě nezralé konzumují, nebo se po dozrání využívá vysušené dužiny tvořené síťovinou cévních svazků.
Je široce rozšířena vtropechasubtropech, kde již od pradávna slouží jakoužitková rostlina. Lze stěží určit, zda pochází původně zAfrikyčiAsie. Roste sice planě na několika místech v západoafrické přírodě, ale bývá to přičítáno dávnému úniku z vědomého pěstování. O něco později se dostala doAustráliea na některé ostrovy vPacifiku. Vnovověkubyle exportována i doAmeriky.
Lufě válcovité se nejlépe daří v tropických oblastech, na plném slunci i v polostínu, nesnáší chlad pod +10 °C. Občas z roznesenýchsemensamovolně vyrůstá v zahradách okolo domů i v řídkých lesích nebo křovináchbuše, obvykle donadmořské výšky1500 m. Může růst jako plazivka po zemi nebo popínavka po konstrukci také v teplých oblastechStřední Evropy, kde je ovšem vhodné vysazovat předpěstovanou sadbu na venkovní stanoviště až koncem května. Pro úspěšný růst je nutná hluboká písčitá půda průměrně vlhká a s dostatečným obsahem živin. Nadměrné srážky a velkávlhkost vzduchuběhemkvetenínepříznivě ovlivňují výnosy.
Jednoletábylinas pětihrannoulodyhoudlouhou až 15 metrů. Lysá nebo jemně chlupatá lodyha, 2 až 5 mm tlustá, je porostlá jednoduchými, tmavě zelenými, střídavýmilistybezpalistů, sřapíkyaž 15 cm dlouhými a víceramennými, mohutnýmiúponky. Listovéčepelejsou v obrysu vejčité, bývají velké 25 × 27 cm a mají tři až sedm trojúhelníkovitých nebo vejčitých laloků, na bázi jsou srdčité, na konci špičaté a po obvodě celistvé či mělce zubaté a drsné.
Jednopohlavné, pětičetné, na stopkách rostoucí žlutékvětymívají v průměru 5 až 10 cm. Samčí květy vytvářejí 5 až 20květáúžlabníhroznovitákvětenstvídlouhá 15 až 35 cm, samičí vyrůstají jednotlivě na stopkách ze stejných úžlabí. U všech květů jsoukorunní lístkyvolné, rozložené, sytě žluté, široce vejčité, celokrajné, až 4,5 cm dlouhé a 2 cm široké; menšíkališní lístkytvoří krátkou trubku, jsou vejčité nebo kopinaté a jemně chlupaté.
Samčí květy na krátkých stopkách slistencimají tři nebo pět volnýchtyčinekse širokými, bílýminitkami. Samičí květy na dlouhých stopkách mají spodní, jemně chlupatý, úzce válcovitýsemeníkse dvou až třílaločnoubliznou. Květy se otvírá brzy ráno, jsou opyloványhmyzem,pylmůže být i z téže rostliny. Kvetou od dubna, plody dozrávají na podzim.Ploidiedruhu je 2n = 26.
Plodje zelená, hladká, válcovitá nebo elipsoidní, rovná nebo mírně zakřivenábobule, která bývá obvykle 30 až 60 cm dlouhá a 6 až 10 cm široká, někdy je tmavě pruhovaná a mívá stopku asi 1 až 6 cm dlouhou. Obsahuje četná tmavá, matná, elipticky vejčitá, plochásemenaaž 15 mm dlouhá a 10 mm široká s úzkými blanitými křídly. Ve zralosti se víčko plodu otevře a uvolní se semena, která na krátké vzdálenosti roznese vítr.
Rostlina se můžerozmnožovatpouze semeny,hmotnost tisíce semenje 70 až 100 gramů. Semena nejlépeklíčípři teplotě 20 až 30 °C, obvykle se vysazují semena z předchozí úrody, sejí se na vzdálenost asi 1 m od sebe. Při pěstování naplantážíchse používá mřížovitá konstrukce umožňující přichycení lodyhy, postranní větve se odřezávají a na rostlině se, v závislosti na hustotě výsadby, neponechává více než 20 plodů. V Japonsku se z jednoho hektaru sklidí asi 60 000 plodů.
Byly vypěstoványkultivaryurčené jak k jídlu, tak k průmyslovému použití. Jsoušlechtěnyhlavně na kompaktnost a délku vláken a průměr jejich pramenů, jsou využívány i mezidruhovéhybridy.
Plody určené k jídlu se sklízí za dva měsíce po vyklíčení, jsou určené pro rychlou spotřebu a nelze je dlouho skladovat, starší plody se stávají hořkými. Naopak plody, které mají být použity pro vlákna, se sklízejí za čtyři až šest měsíců, až začínají žloutnout, těch se na rostlině ponechává do deseti. Po utržení se plody máčejí ve vodě a promývají k odstranění slupky a semen, zbylý vláknitý endokarp se suší a bělí na slunci nebo v chlornanu sodném.
Po vyzrání plodů se z nich odstraní slupka, zbytek dužiny i semen a získá se váleček jemných, houževnatých vláken používaných mnoha způsoby. Nejznámější je jejich použití jako houba na mytí těla, kuchyňského nádobí, porcelánu, skla i jako kosmetické houbičky, jsou jemné, neškrábou, snášejí mechanické namáhání a jsou netoxické. Vlákna bývají dále používána pro výrobu klobouků, rukavic, sandálů, vložek do bot, jímačů potu (potní vložky do šatů v podpaží, návleky k otírání potů z tváře), stolních rohoží a rohoží do koupelen nebo jako náhrada dveří pro přepažení místností. Mají dobré zvukově izolační vlastnosti a dávají se do přileb vojáků v obrněných vozidlech. Filtruje se přes ně motorový olej,palmové vínonebo znečištěná voda. Pro schopnost absorbovat velké množství vody se používají jako biologickéadsorbentytěžkých kovůz odpadních vod a pod.
Mladé plody se ještě před dozráním konzumují čerstvé nebo vařené jako zelenina. Byly vypěstované kultivary, které jsou výhradně jedlé. Připravují se smažené s jiným ovocem nebo se nakrájí na plátky, usuší a konzumují se později. Jako zelenina jsou využívány i mladé listy. Pražená semena jsou jedlá a obsahují hodně oleje (až 35 %), který se také používá k výrobě mýdla.
Listy působí antibakteriálně, hlavně protiBacillus subtilis,Escherichia coli,Salmonella typhi,Staphylococcus aureusa společně s olejem ze semen se používají na špatně se hojící rány a k léčbě kožních neduhů. Vymačkaná šťáva z plodů je silnéprojímadlo, čerstvá semena slouží jakodávidlo.
Lufa válcovitá se podobá příbuznému druhulufě ostrohranné(Luffa acutangula), která má sice plody chutnější, ale vlákna méně kvalitní. Vizuální rozdílnost spočívá ve tvaru plodů, lufa válcovitá má plody hladké, kdežto lufa ostrohranná je má výrazně podélně rýhované.