Argument (lingvistika)

Argumentje vlingvisticevýraz, který doplňuje význampredikátu,přičemž predikátem je hlavní sloveso ve větě a k němu patřící pomocná slovesa. V tomto ohledu se argument podobákomplementu. Většina predikátů vyžaduje jeden, dva nebo tři argumenty. Predikát a jeho argumenty tvořípredikátově-argumentovou strukturu. Diskuze o predikátech a argumentech se týká především (obsahových) sloves a substantivních frází (NPs), i když i jinésyntaktické kategoriemohou být tvořeny predikátem a jeho argumenty. Argumenty je třeba rozlišovat odadjunktů. Zatímco predikát argumenty pro naplnění svého významu vyžaduje, adjunkty závislé na predikátu jsou fakultativní a pro naplnění významu predikátu nejsou nezbytné.Většina teorií syntaxe a sémantiky používá argumenty a adjunkty, často se však liší používanou terminologií. Obecně se předpokládá, že toto rozlišování je přítomné ve všech jazycích. Vzávislostní syntaxise argumenty někdy nazývajíaktanty, podle knihyÉléments de syntaxe structuralLuciena Tesnièraz roku 1959.
Oblast gramatiky, která se zabývá povahou predikátů, jejich argumenty a adjunkty, se nazývávalenční teorie. Predikáty mají valenci; ta určuje počet a typ argumentů, které se mohou nebo musí vyskytovat v jejich okolí. Valence predikátů se také zkoumá kvůlisubkategorizaci.
Základní analýza syntaxe a sémantiky vět je založena na rozlišování mezi argumenty aadjunkty. Větný predikát, kterým je obvykle obsahové sloveso, vyžaduje určité argumenty. To znamená, že argumenty jsou nezbytné pro naplnění významu slovesa. Naproti tomu adjunkty, které mohou být také přítomné ve větě, nejsou v tomto smyslu nezbytné. Nejčastěji se objevující argumenty slovesných predikátů jsou podmětná fráze a předmětná fráze.Například:
Každá z těchto vět obsahuje dva argumenty zvýrazněné polotučným písmem, první substantivní fráze je podmětový argument, druhá je předmětový argument. Například u predikátulikesjeJillpodmětový argument aJackpředmětový argument. Slovesné predikáty, které vyžadují pouze podmětový argument (napříkladsleep,work,relax) jsouintranzitivní, slovesné predikáty, které vyžadují také předmětový argument (napříkladlike,fry,help) jsoutranzitivnía slovesné predikáty, které vyžadují dva předměty jsouditranzitivní(napříkladgive,lend).
Pokud do uvedených vět přidáme další informace, jde o adjunkty, například
Přidané fráze (polotučně) jsou adjunkty; poskytují další informace, které však nejsou nezbytné pro naplnění významu predikátulikes. Klíčovým rozdílem mezi argumenty a adjunkty je, že použití argumentu je obvykle obligatorní (povinné), zatímco adjunkty lze doplňovat volitelně. Zatímco typickými argumenty slovesa jsou podmětová nebo předmětová substantiva nebo substantivní fráze jako v příkladech uvedených výše, mohou jimi být taképředložkové fráze(PPs) (nebo i jiné kategorie). Polotučně vyznačené PPs v následujících větách jsou argumenty:
Vidíme, že tyto předložkové fráze jsou (nebo obsahují) argumenty, protože když se pokusíme je vynechat, vznikne negramatická věta:
Podmět a předmět se považují zazákladní (jaderné) argumenty; jaderné argumenty mohou být různým způsobem vypouštěny, přidávány nebo zaměňovány při změnáchdiateze(slovesného rodu), jako jepasivizace,antipasivizace,aplikativizace,inkorporaceapod. Na předložkové argumenty, také nazývanéanglickyoblique arguments, se však tyto procesy obvykle nevztahují.
Psycholingvistickéteorie musí objasňovat, jak jsou syntaktické reprezentace inkrementálně vytvářeny během procesu porozumění větám. Jedním pohledem, který vychází z psycholingvistiky, je hypotéza o struktuře argumentů (anglickyargument structure hypothesis,ASH), která vysvětluje různé kognitivní operace při připojování argumentů a adjunktů: argumenty se připojují lexikálním mechanismem, zatímco adjunkty se připojují obecnou (nelexikální) gramatickou znalostí, která je reprezentována frázovými pravidly nebo nějakým jejich ekvivalentem.
Status argumentů je určen kognitivním mechanismem, kterým je fráze začleněna do vytvářející se syntaktické reprezentace věty. Psycholigvistická pozorování podporují formální rozlišování mezi argumenty a adjunkty, protože jakékoli otázky o statusu argumentů fráze jsou ve výsledku otázkami o naučené mentální reprezentaci lexikálních hlav.
Důležitost rozlišování argumentů a adjunktů potvrzují syntaktické i sémantické argumenty. Obsahové sloveso určuje počet a typ syntaktických argumentů, které se musí nebo mohou vyskytovat ve větě; sloveso vyžaduje naplnění určitých syntaktických funkcí (například podmětu, předmětu, nepřímého předmětu, určité předložky, vlastníka, apod.) svými argumenty. Tyto syntaktické funkce se mění při změně diateze predikátu (například činné sloveso, trpné příčestí, gerundium, podstatné jméno slovesné, atd.). V jazycích, které mají morfologické pády, musí být argumenty predikátu použity ve správném pádu (například v nominativu, akuzativu, dativu, genitivu, atd.), který je vynucen predikátem. Naproti tomu sémantická argumenty predikátu se nemění, například
Predikát 'like' se v těchto příkladech objevuje v různých formách, kvůli čemuž sesyntaktická funkceargumentů tvořených slovyJackaJillmění. Například předmět činné věty se stane podmětem trpné věty. Bez ohledu na tuto změnu syntaktické funkce zůstávají argumenty sémanticky neměnné. V každém případěJillje konatelem (anglickyexperiencer, ten, kdo má rád někoho) aJackje ten, koho má někdo rád. Jinými slovy syntaktické argumenty podstupují syntaktické změny pokud jde o syntaktické funkce, aletematické roleargumentů daného predikátu se při změně formy predikátu nemění.
Syntaktické argumenty určitého slovesa mohou být v různých jazycích různé. Například slovesoputv angličtině vyžaduje tři syntaktické argumenty: podmět, předmět a příslovečné určení místa (tj.He put the book into the box, Dal knihu do krabice.). Tyto syntaktické argumenty odpovídají třem sémantickým argumentům: agent, téma, a cíl.Japonskéslovesooku'dát' má tři stejné sémantické argumenty, ale jeho syntaktická argumenty se liší, protože tři syntaktické argumenty nejsou japonštině nutné, takže není chybou říctKare ga hon o oita(“Dal knihu“). Ekvivalentní věta bez použití lokativu je v angličtině negramatická, jak ukazují příklady obsahující slovesoputvýše. Z tohoto důvodu je třeba překlad této věty z japonštiny do angličtiny poněkud upravit použitím jiného slovesa:He positioned the bookneboHe deposited the book(Odložil knihu.).
Velké množství literatury bylo věnováno rozlišování argumentů a adjunktů.Pro tento účel bylo navrženo mnoho syntaktických testů. Jedním z nich je test se vztažnou větou. Pokud se testovanýkonstituentmůže objevit po kombinaciwhich occurred/happened(což se stalo) ve vztažné větě, jde o adjunkt, nikoli argument. Například
Pokud je testovaný konstituent argumentem, vede stejný test k nepřijatelným vztažným větám (a souvětím). Například
Tento test také uspěje při identifikaci předložkových argumentů:
Užitečnost testu se vztažnou větou je však omezená. Test například nesprávně ukazuje, že modální adverbia (napříkladprobably,certainly,maybe) a příslovečná určení způsobu (napříkladquickly,carefully,totally) jsou argumenty. Pokud však konstituent projde testem se vztažnou větou, můžeme si být jisti, že se o argumentnejedná.
Další dělení dělení na argumenty a adjunkty poněkud zatemňuje. Mnoho argumentů se chová jako adjunkty v jiném druhu testu, testu vynechání. Adjunkty lze vždy vypustit z fráze, klauze nebo celé věty, ve které se vyskytují, aniž by se výsledný výraz stal nepřijatelným. Většinu argumentů (obligatorních/povinných) naproti tomu vynechat nelze. Existují však argumenty, které jsou identifikovány jako argumenty testem se vztažnou větou, které však vynechané být mohou, například
Test se vztažnou větou identifikuje, že složky vyznačené polotučně jsou argumenty. Test s vynecháním však ukazuje, že v tomto případě nejde o obligatorní argumenty, ale fakultativní. Z toho vyplývá, že je potřebné dělení na tři kategorie. Na jedné straně rozlišujeme argumenty a adjunkty, na druhé straně argumenty dělíme na obligatorní (povinné) a fakultativní (nepovinné).
Většina práce při rozlišování argumentů a adjunktů se uskutečňuje na úrovni vět (klauzí) a zaměřuje se na argumenty a adjunkty slovesných predikátů. Jejich rozlišování je však také klíčové pro analýzu substantivních frází. S mírnou úpravou lze test se vztažnou větou použít také pro rozlišení argumentů a adjunktů v substantivní frázi, například
Test identifikujeBill'saof the poemjako argumenty, aboldaafter lunchjako adjunkty.
Rozlišování mezi argumenty a adjunkty je ve stromových strukturách používaných pro reprezentaci syntaktické struktury často indikováno. Vefrázových gramatikáchje adjunkt připojený („adjoined“) k projekci hlavy svého predikátu způsobem, který jej odlišuje od argumentů tohoto predikátu. Jejich rozlišování je dobře viditelné v teoriích, které využívají schémaX s pruhem, například
Argument, který je komplementem, se objevuje jako sestra hlavy X, zatímco argument, který je specifikátorem, se objevuje jako dcera XP. Fakultativní adjunkty se mohou připojovat v jedné z několika pozic připojených k projekci X s pruhem nebo k XP.
Teorie syntaxe, které uznávají n-ární větvení, a tedy konstruují plošší syntaktickou strukturu, než jsou vrstvené struktury používané v teorii X s pruhem, musí pro rozlišení argumentů a adjunktů využívat jiné prostředky. Některézávislostní gramatikyk tomuto účelu využívají šipkovou konvenci. Argumenty jsou vyznačeny „normální“ závislostní hranou, zatímco adjunkty hranou se šipkou.V následující stromě šipka ukazuje od adjunktu k řídicímu členu tohoto adjunktu:
Hrany tvořené šipkou identifikují v tomto stromě čtyři složky (= úplné podstromy) jako adjunkty:At one time,actually,in congress, afor fun. Normální závislostní hrany (bez šipek) identifikují ostatní složky jako argumenty svých hlav. TedySam,a duck, ato his representative in congressjsou identifikovány jako argumenty slovesného predikátuwanted to send.
Teorie argumentace se zaměřuje na to, jak logické vyvozování vede ke konečným výsledkům použitím vnitřní struktury vystavěné z předpokladů, určité metody vyvozování a závěru. Existuje mnoho verzí argumentace, které se vztahují k této teorii, mezi které patří konverzační, matematická, vědecká, interpretativní, právní, a politická.
Gramatické teorie, konkrétně funkční teorie gramatiky, se zabývají funkcemi jazyka jako spojení k plnému porozumění lingvistice pomocí vztahování gramatických prvků k jejich funkcím a účelům.
Existuje množství teorií, které se zabývají strukturální syntaxí, např.generativní gramatika,kategoriální gramatika, azávislostní syntax.
Moderní teorie sémantiky zahrnujíformální sémantiku,lexikální sémantikuakomputační sémantika. Formální sémantika se zaměřuje napravdivostní podmíněnou sémantiku. Lexikální sémantika delves do slovo významy ve vztahu na jejich kontextu a komputační sémantika používá algoritmy a architektury pro zkoumání lingvistických významů.
Pojem valence se týká počtu a typ argumentů, které jsou připojeny k predikátu, především ke slovesu. K argumentům slovesa ve valenční teorii patří také argument vyjádřený podmětem slovesa.
Pojem struktury argumentů byl poprvé formulován v 80. letech 20. století badateli, kteří vycházeli zrámce řízenosti a vázání, aby odstranili spory kolem argumentů.
Rozlišování argumentů a adjunktů je klíčové pro většinu teorií syntaxe a gramatiky. Argumenty se v mnoha ohledech chovají jinak než adjunkty. Teorie vázání,koordinace,diskontinuity,výpustek(elips), atd. musí toto rozlišování uznat a stavět na něm. Když prověřujeme tyto oblasti syntaxe, zjistíme, že se argumenty chovají jinak než adjunkty, a že bez jejich rozlišování by naše schopnost zkoumat tyto jevy a rozumět jim byla vážně omezena.
Existuje rozdíl mezi argumenty a adjunkty kterého si mnoho lidí v každodenním používání jazyka nevšimne. Tento rozdíl je mezi obligatorními frázemi a frázemi, které věty pouze upřesňují a doplňují. Pokud například někdo řekne „Tim punched stuffed animal“, frázestuffed animalje argumentem, protože tvoří hlavní část věty. Pokud někdo řekne, „Tim punched stuffed animal with glee“, frázewith gleeje adjunktem, protože pouze doplňuje informaci do věty, ale věta dává smysl i bez ní.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuArgument (linguistics)na anglické Wikipedii.