Chobotnice skvrnitá

Chobotnice skvrnitá(Hapalochlaena maculosa) je druhchobotnicepatřící do čeledichobotnicovití(Octopodidae) a roduHapalochlaena. Vyskytuje se ve vodách jižníAustrálie. Mezi chobotnicemi je malým druhem, měřícím okolo 20 cm. Zbarvení má tmavohnědé až tmavožluté s nahnědlými skvrnami, je-li chobotnice podrážděná, skvrny ztmavnou a uvnitř se objeví jasně modré kruhy či kruhovité obrazce, které navíc mohou působit pulzujícím dojmem. Jedná se o formuaposematismu, tedy upozornění živočichů v okolí na jejíjedovatost.Bakterievzadních slinných žlázáchchobotnice produkujítetrodotoxina další jedy paralyzující činnost svalů.Otravamůže nastat jak při kousnutí, tak i při případné konzumaci, protože jedovaté mohou být i další tkáně. Otrava je smrtelná i pro člověka.
Živí sekorýši, jako jsoukrabi, které zabíjí jedem, lovit může iměkkýšenebo maléryby. Chobotnice skvrnité jsou samotářsky žijící tvorové, jiné jedince svého druhu vyhledávají pouze při rozmnožování. Při něm samec vloží samici po nezbytné předehře přeměněným chapadlem dovejcovoduspermie. Samice sesbírá sperma od více samců, následně naklade 50 až 60vajíček, o něž se stará okolo šesti až sedmi měsíců. V této době vajíčka neustále chrání, nevyhledává aktivně potravu a během líhnutí mláďat uhyne. Mláďata loví od čtyř týdnů sama,pohlavní dospělostidosahují ve čtyřech měsících.
IUCNhodnotí chobotnici skvrnitou za taxonmálo dotčený, a to na základě širokého zeměpisného rozšíření. Druh může být ohrožen primárně ztrátou přirozeného prostředí a následky klimatických změn, možné ohrožení představuje také odchyt do akvárií, zabíjení lidmi a další aktivity člověka.
Chobotnice skvrnitá a její příbuzní patří dočeledichobotnicovitých(Octopodidae).RodHapalochlaenazahrnuje více než deset druhů, z toho jen čtyři byly formálně popsány.Jednotlivé druhy se odlišují velikostí a znaky na těle.Z fylogenetických studií vychází jako blízce příbuzný rodAmphioctopus, se kterým pravděpodobně tvoří rodHapalochlaenaspolečnýklad. Oba rody pak společně s rodyAbdopus,Ameloctopus,CistopusaOctopustvoří širší klad, který je součástí obsáhlejší skupiny rodů, sdružující chobotnice s dvouřadým uspořádáním přísavek a s inkoustovým váčkem. Tato skupina bývá označována jako podčeleď Octopodinae.
Odborným jménem chobotnice skvrnité jeHapalochlaena maculosa. Druh popsal britský zoologWilliam Evans Hoyleroku 1883, přičemž jeho původní jménoOctopus maculosusje v současnosti považováno za synonymní. Existuje i několik dalších vědeckých synonym.
Chobotnice skvrnitá je živočichemIndo-Pacifiku.Podobně jako všechny ostatní zbývající druhy roduHapalochlaenase vyskytuje ve vodáchAustrálie,konkrétně v jižních regionech od západní části kontinentu až po východ státuVictoria.Omezená schopnost tohoto druhu šířit se do vzdálenějších oblastí vedla spolu s preferencemi specifického stanoviště a krátkým životním cyklem k omezení genového toku napříč areálem rozšíření. Chobotnice z východního pobřeží se dle analýzyDNAvýznamně geneticky liší od populací ze západního pobřeží.
Chobotnici skvrnitou lze najít až do hloubky 50 m, obyčejně se však vyskytuje v mělké vodě vlagunáchnebo mezikorály, žít může rovněž mezi kameny či v koloniíchsumek(Ascidiacea). Často ji lze potkat v různých štěrbinách, do kterých se dostane díky svému měkkému tělu a v nichž se ukrývá před nepřáteli.Oblíbeným úkrytem jsou například schránkymlžů.Někdy si útočiště vyhrabe v písku či bahnu.V jejím přirozeném prostředí je možno ji spatřit zvláště pobouřkách, kdy je aktivní její kořist.
Chobotnice skvrnitá patří mezi malé druhy chobotnic, délka těla dosahuje asi 20 cm,z toho délkachapadelčiní zřídkakdy více než 12 cm.Plášť je špičatý a obyčejně není větší než 5 cm.Hmotnost jedinců tohoto druhu se odhaduje na 38 gramů.K plavání používá jak tělo, tak chapadla.Tělo chobotnice skvrnité je zvrásněné a hrubé. Zbarvena je šedě až hnědě, s nahnědlými kruhovými skvrnami, které za normálních okolností slouží jako maskování. Na každém rameni je jich okolo deseti, deset jich je i na zbytku pláště.Je-li chobotnice podrážděná, skvrny ztmavnou a uvnitř se objeví jasně modré kruhy či kruhovité obrazce, které navíc mohou působit pulzujícím dojmem. Jev je způsoben reakcí buněkchromatoforů.Chobotnicím skvrnitým se toto výstražné zbarvení objeví v šestém týdnu života.V blízkosti očí se může vyskytnout růžové zbarvení.
Výrazný vzor objevující se při podráždění je formouaposematismua varuje předjedovatostínositele; toxické jsou všechny druhy z rodu.BakterierodůAlteromonas,Bacillus,PseudomonasaVibriovytvářejí ve dvouzadních slinných žlázáchchobotnicejedtetrodotoxin(který je mimochodem znám například i učtverzubcůroduTakifugu) a některé další toxické látky.Tyto žlázy se nacházejí vestřevnímprostorua každá má hmotnost 0,15 g.
Chobotnice používá dva typy jedů: jeden na zabíjení kořisti a druhý, silnější, na obranu.Jedovatý sekret se před kousnutím promíchá se slinami, obsahujícími antikoagulant bránící srážení krve.Toxické však mohou být i samotné měkké tkáně,stejně jako vajíčka.Mláďata jsou jedovatá již od vyklubání.Jed máneurotoxickéúčinky, blokuje přenos nervových impulsů do svalů.Prootravuu člověka jsou charakteristické dýchací potíže spojené se špatnou řečí a polykáním, rozostřené vidění, znecitlivění těla a paralýza.Funkcesrdcenení jedem ovlivněna, srdeční činnost selhává následkem selhání dýchání.Smrtukočkynastává při intravenózním podání osminy jedové žlázy do patnácti minut. U člověka nastává smrt při pokousání za tři až čtyři hodiny.Otrava může nastat jak při kousnutí, které je téměř bezbolestné, tak při konzumaci měkkých tkání obsahujících tetrodotoxin.Druh však obvykle není agresivní a místo útoku se raději zamaskuje.
Chobotnice skvrnitá se vzhledem podobá dalším dvěma druhům roduHapalochlaena. Jedná se ochobotnici kroužkovanou(Hapalochlaena lunulata), jež má větší skvrny, achobotnici pruhovanou(Hapalochlaena fasciata), jejíž obranné zbarvení tvoří pruhovaný vzor. Oba zmíněné druhy chobotnic mají navíc odlišný areál výskytu; chobotnice kroužkované obývají severní pobřeží Austrálie a chobotnice pruhované pobřežní oblast okoloNového Jižního Walesu.
Chobotnice skvrnitá je lovec s noční aktivitou.Mezi její oblíbenou potravu patříkorýši, jako jsoukrabi.Loveckou strategií obvykle bývá vyloučení dávky jedu do vody nad krabem, jejíž účinky začnou na oběť působit do dvou minut. Krab následně upadne do paralýzy.Někdy svou kořist chobotnice znehybní přímo jedovatým kousnutím či ji prý pevně obalí tělem a vylučovaný jed kraba usmrtí průnikem do dýchacího systému.Po ochrnutí z něj chobotnice trhá kusy svalstva; jestliže je však hladová, chová se agresivněji a útočí na svou kořist, i pokud ještě není zcela paralyzována.Mimo korýšů může chobotnice skvrnitá lovit iměkkýšenebo drobné druhyryb.
Po ochrnutí kořisti se zvýší chobotnici tep ze 45 na 75 úderů za minutu; je možné, že se tak připravuje na konzumaci kořisti.
Chobotnice skvrnité jsou samotářsky žijící tvorové, setkání vyhledávají pouze při rozmnožování, jež probíhá ve volné přírodě sezónně během února a března.Samice při námluvách začne lákat samce svým zbarvením a pohyby těla. Poté u páru proběhne společná předehra, kdy se vzájemně dotýkají těly. Samec následně vloží přeměněným chapadlem (hektokotylus)spermiedovejcovodusamice.Ta tímto způsobem posbírá spermie od více samcůa naklade 50 až 60 vajíček,o něž se stará kolem šesti až sedmi měsíců.Chrání je vlastním tělem, ukrytá ve strnulé poloze, přičemž se téměř nepohybuje, pouze občas se snůšky dotýká chapadly. Hýbá se v případě vyrušení a jestliže je pohyb nevyhnutelný, vykonává jej pomocí dvou chapadel a ostatními chrání nevyklubané potomstvo.
Během péče o mláďata samice aktivně nevyhledává potravu, pravděpodobně se ale živí některými vajíčky, ztráty mohou činit až 40 %.Chobotnice jsou ve vajíčcích zpočátku malé, s málo znatelnými chapadly a beze skvrn, za několik dní od tohoto stádia se u nich již začínají vyvíjet pigmentové skvrny. Ke konci vývoje se mláďata ve vajíčku otočí, čímž se mohou vyvíjet ve větším prostoru, a za zhruba týden se vyklubou; ve volné přírodě během konce října a na začátku listopadu. Vývoj těchto chobotnic jepřímý(což je mezi mořskýmibezobratlýmispíše výjimka). Při líhnutí roztahují a smršťují svůj plášť, čímž se příslušná vajíčka postupně rozpínají a nakonec prasknou. Mláďata si s sebou čtyři až šest hodin nesou zbytkyžloutkového váčku, ze kterého získávají živiny. Mláďata, která svůj žloutek ztratí, uhynou.Přeživší chobotnice začnou přijímat potravu asi za týden a ve čtyřech týdnech mohou lovit kraby,přičemž si nejprve volí menší jedince.První měsíc se volně vznáší v moři splanktonem, poté se přesunou na mořské dno.Pohlavní dospělostidosahují ve čtyřech měsících.Samice uhyne během líhnutí mláďat ve věku 12 až 13 měsíců. Samci zahynou vyčerpáním po období rozmnožování ve věku 6 až 8 měsíců.
Až do poloviny 20. století nebylo známo, že by mohl být jed některé chobotnice pro člověka smrtelný, přestože o otravě korýšů se již vědělo. V roce 1954 však potápěč při sběru chobotnic chytil pravděpodobně chobotnici skvrnitou, která jej přitahovala svým zbarvením, a nechal si ji projít po ramenou. Brzy poté se u něj začaly projevovat příznaky otravy a za dvě hodiny i přes lékařskou pomoc zemřel. Následující rok chobotnice skvrnitá smrtelně pokousala dva vojáky. Do roku 1967 je datováno další doložené pokousání s následkem smrti, kdy voják sebral jednoho zástupce rodu. Pokousání na ruce vyústilo v selhání dechu a smrt.Pomoc po kousnutí spočívá ve vydezinfikování a chlazení pokousaného místa, v případě, že postižený nedýchá, je nutné zahájit úkonyresuscitace. Nezbytný je rychlý převoz do nemocnice,kde probíháumělé dýchánípomocí přístrojů apodpora srdcepo dobu odbourávání jedu;antidotumneexistuje.Při správném postupu otrava nezanechá trvalé následky.
Mezinárodní svaz ochrany přírody(IUCN) hodnotí chobotnici skvrnitou jakomálo dotčený taxon, a to primárně na základě rozsáhlého areálu výskytu. Velikost populace je neznámá.Pokles populace může způsobit sběr chobotnic z volné přírody. Jedná se o oblíbeného chovance v akváriích, a to i přes nebezpečí jedovatého kousnutí, o němž nemusejí být zájemci ani řádně informováni.Ohrožujícím faktorem je také ztráta přirozeného prostředí, mezi možné hrozby se řadí přítomnost člověka (turisté, potápěči) vareálupřirozeného výskytu.Lidé navíc kvůli jedu zvířata často preventivně zabíjejí.Otázkou zůstávají budoucí dopadyklimatických změn. IUCN doporučuje další výzkumy, které by mohly napomoci zjistit velikost populace a případné dopady jednotlivých hrozeb.
Chobotnice skvrnitá redukuje stavyinvazních druhůkorýšů.Výzkum jedů, mezi kterými hraje velkou roli tetrodotoxin z chobotnice skvrnité, tvoří významnou část farmaceutického průmyslu Austrálie.Jed chobotnic skvrnitých může naléztmedicínskévyužití.