Jogurtová revoluce

Jakojogurtová revoluce(srbskyјогурт револуција/jogurt revolucija) se označuje série protestů, která trvala od července do října1988v metropoliSAP Vojvodina,Novém Sadu. PříznivciSlobodana Miloševićese úspěšně pokusili odstranit tehdejší politické vedení oblasti a nahradit ho novým, plně loajálnímBělehradu. Jednalo se o první z akcí, známých pod názvemprotibyrokratická revoluce, mediálně pak také jakomiting istine/митинг истине(mítinky pravdy), čidogađanje naroda/догађање народа(shromáždění/akce lidu).
Již od července 1988 se konaly vNovém Sadudemonstrace, organizované okruhem lidí kolemSlobodana Miloševiće. Pořádaly se buď v centru města, nebo na rozsáhlém prostranství u obchodního a sportovního centraSPENS. Milošević k těmto demonstrujícím často hovořil. Jejich cílem byly ústavní změny (neboťdokument z roku 1974byl ve stále větší nemilosti) a hlavně rezignace tehdejších vrcholných představitelů oblasti.Vojvodinsképolitické vedení (předsednictvo autonomní oblasti) pracovalo fakticky nezávisle na tom v Bělehradě, což bylo Miloševićovi a dalším samozřejmě trnem v oku. Organizování demonstrací v oblasti etnicky smíšené, kde však více než 50 % představovali Srbové, bylo mnohem snazší, než později v jiných oblastech Jugoslávie, např. veSlovinsku. Demonstrací se účastniliSrbovéaČernohorciz Kosova, kteří byli organizovaně svezeni do Nového Sadu.Právě mezi kosovskými Srby získal Milošević velice rychle ohromnou popularitu - neboť jeho politický styl se zakládal na tom, že diskutoval s občany přímo na místě, byť jeho vyjádření paradoxně vůbec nevybočovala z oficiální linie komunistického vedení státu. Ke kosovským Srbům se později přidali i místní a dav se tak neustále rozrůstal.
Politické vedení SAP Vojvodina se zcela přirozeně těchto aktivit obávalo a proto se je pokoušelo překazit. Řada mítinků byla zakázána, ve městě se dokonce na čas přerušily dodávky vody a elektrické energie. Na začátku měsíce října zorganizovalMihalj Kertes, stoupenec Miloševićovy politiky, protestní shromáždění mezi dělníkyJugometaluvBačce Palance.S nimi poté přišel do nedalekého Nového Sadu, kde se přidal k dalším demonstrantům.Masa asi patnácti tisíc lidí na dnešní třídě Mihajla Pupina nesla transparenty s hesly "Mi verujemo u Savez komunista Jugoslavije" (Věříme veSvaz komunistů Jugoslávie), "Dole ustav iz 1974" (pryč s ústavou z roku1974) a "Mir" (Mír). Skandovaná hesla byla poměrně jednoduchá: "Kosovou Srbiji" (Kosovo vSrbsku), "Vojvodina je Srbija" (Vojvodina je Srbsko), "Zajedno smo jači" (Spolu jsme silnější). Vykřikovali hesla jako "Dole foteljaši"(Pryč s papaláši) a celé setkání se neslo ve znaku hesla "Oj Srbijo iz tri dela opet ćeš biti cela" (Srbsko ze tří částí, znovu budeš jednotné). Stále rostoucí agresivita mítinku nakonec přerostla ve střet, kdy rozzuřený dav házel kameny, krabice s mlékem a jogurtyna okna budovy skupštiny SAP Vojvodina, kam se předsednictvo oblasti5. říjnaukrylo.
ÚV Svazu komunistů Jugoslávie protesty odsoudil jako pokus o odstranění legálně fungujícího politického vedení autonomní oblasti. Tehdejší předseda předsednictva SKJ žádal nasazení armády, nicméně byl odmítnut s tím, že takový krok by byl protiústavní, pokud by s ním nesouhlasila hlava státu Srbska - a tou byl právěSlobodan Milošević. S ním sympatizovala iJugoslávská lidová armáda, neboť oceňovala jeho přístup, který hrál na titoistickou strunu. Miloševićovi stoupenci se totiž deklarovali jako jediní, kteří chtějí udržet rozpadající semonopolmoci Svazu komunistů a pokračovat v původní linii. Milošević nakonec armádě nařídil, aby zůstala v kasárnách a do novosadských ulic nevyjížděla.
Následující den bylo politické vedení Vojvodiny donuceno rezignovat. Noví lidé, kteří je ve funkci nahradili byli plně loajálníSvazu komunistů Srbskaaautonomieregionu tak bylade factoodstraněna.Nový šéfSKV,Nedeljko Šipovac, byl například jedním z organizátorů demonstrací. Formálně přestala být Vojvodina autonomní na základě ústavních dodatků, které byly odsouhlaseny v roce1989a novou ústavou Srbska, která byla schválena o rok později.