Bělorusko

Bělorusko, plným názvemBěloruská republika(běloruskyРэспу́бліка Белару́сь,Respublika Biełaruś,ruskyРеспу́блика Белару́сь,Respublika Belarus), jevnitrozemskýstátvevýchodníEvropě. Hraničí sPolskemna západě,Litvouna severozápadě,Lotyšskemna severu,Ruskemna severu a východě a sUkrajinouna jihu.Hlavním městem jeMinsk.
K 1. 1. 2024 v zemi žilo 9 155 978 obyvatel, počet od devadesátých let 20. století pozvolna klesá. Většinu z nich tvoříBělorusové, nejpoužívanějším jazykem je všakruština, která má stejně jakoběloruštinaúřední status.
Bělorusko je nezávislé od roku1991, kdy se stalo jednou z nástupnických republikSovětského svazu. Je zakládajícím členemSpolečenství nezávislých státůa zahraničně-politicky je silně orientováno naRusko, s nímž roku1997vstoupilo dosvazu.Země byla demokratická pouze 3 roky (1991–1994). Od roku 1994 je nepřetržitě prezidentem zeměAlexandr Lukašenko, který je západními zeměmi kritizován za nedemokratické postupy a potlačování opozice. Zároveň je označován za „posledního diktátora v Evropě“.Bělorusko je jediný stát v Evropě, který v praxi vykonávátrest smrti.Václav Havelho označil roku 2005 za „poslední totalitní stát v Evropě“.Od roku 2020 je po neuznaných prezidentských volbách pozice prezidenta rozporována mezi Alexandrem Lukašenkem a jeho protikandidátkouSvjatlanou Cichanouskousídlící vlitevskémexilu.
Od roku 5000 do roku 2000 před naším letopočtem převládala na dnešním běloruském územíkultura s lineární keramikou. Nalezeny byly i pozůstatky kultury Dněpersko-doněcké ze stejné doby.Kimmeriovéa dalšíkočovnícise pohybovali po této oblasti do roku 1000 př. n. l.Ve3. století př. n. l.se objevilaZarubiněcká kultura, poprvé popsaná českých archeologemČeňkem Chvojkou. Zarubiněcká kultura byla patrně produktembaltských kmenů, jako byli napříkladJotvingové.
Kolem5. stoletíbyla oblast převzata kmenyslovanskými.Převzetí bylo částečně způsobeno nedostatečnou vojenskou koordinací Baltů, ale postupná asimilace Baltů do slovanské kultury měla mírumilovnou povahu.K přišlým slovanským kmenům patřiliKriviči,Dregoviči,PolochanéneboRadimiči. Jejich oblast vymeziliSkytové, kteří migrovali na okrajích slovanského osídlení. Nájezdníci z Asie, mezi nimiž byliHunovéaAvaři, tudy prošli v 5.-7. století, ale nedokázali Slovany vytlačit.
První zmínky o běloruských knížectvích pocházejí z9. století. Nejdůležitějším z nich byloPolocké knížectví, první významný státní útvar běloruských dějin. Hlavním městem bylPolock, jež je v písemných pramenech poprvé zmiňován roku 860. Zakladatelem knížectví bylVarjag(Viking)Ragnvald. Příběh jeho dceryRognědy, kterou unesl knížeKyjevské RusiVladimír I., patří k nejznámějším příběhům raných běloruských dějin.
Polocké knížectví bylo do velkého slovanského soustátí Kyjevské Rusi nakonec v 10. století integrováno, stalo se jedním ze tří jeho hlavních stavebních kamenů. Kyjevská Rus přinesla Polockému státuchristianizaci, jež započala okolo roku 992. Misionáře vyslal z kyjevského centraVladimír I.Za vládyIzjaslava Vladimiroviče(978–1001), „knížete knihomila“, došlo v Polocku ke kulturnímu rozkvětu a zavedenícyrilice. Za vlády knížeteVseslava Brjačislaviče(1044–1101) získal Polock na Kyjevu mnohem větší nezávislost. Vseslav politicky těžil z krize uvnitř Kyjevské Rusi, ekonomicky ze zprostředkování obchodu mezi Kyjevem aSkandinávií. V roce 1067 bylo poprvé v písemných pramenech zmíněno městoMinsk.
V oblasti již předtím existovala ještě další knížectví, jiná vznikla po rozpadu Polocku:Turovské,Gorodenské,VitebskéneboMinské knížectví. Nejvýznamnější z nich bylo Turovské, jehož první knížeSvatopluk Vladimirovičsehrál významnou roli při formování Kyjevské Rusi.
Pozániku Kyjevské Rusi(definitivně1240) podnáporem Mongolů(běloruskému území se jejich invaze vyhnula) začala do mocensky rozdrobeného prostoru pronikat litevská knížata. Území tzv.Černé Rusi(okolíNovogrodku) si podřídil už kníže, později král,Mindaugasv polovině13. století. Roku 1242 se k Litvě připojilo i Minské knížectví. Po roce1316(nástupGediminase) už litevští panovníci systematicky připojovali jednotlivé běloruské a ukrajinské země ke svému soustátí.
Také vzrůstající tlak německých vojsk (Řád německých rytířůaŘád mečových rytířů) a nájezdyTatarů/Mongolůpřispěly ke zformování litevsko-běloruské jednoty. Bílá Rus tvořila podstatnou částVelikého knížectví litevského. Hlavní město se zpočátku dokonce nacházelo v Bělorusku, byl jímNovogrodek, kde byl roku1253korunován první (a poslední) litevský králMindaugas. Roku1323bylo ale hlavní město přesunuto více na západ, do dnešního litevskéhoVilniusu(Vilna). Zlatá éra tohoto státního útvaru nastala zejména za vládyVitolda Velikého. Jeho dědictvím jsou i symboly jako znak zvanýpahoňanebo bílo-červeno-bílá vlajka. Ty však jsou dnes v Bělorusku státními orgány vytlačovány z veřejného prostoru.
Útoky moskevských vojsk na východní hranice země na konci15. století(viz téžrusko-litevské války) si vynutily centralizaci státu a zvýšení finančních výdajů na vojsko. Na začátku16. stoletíztratila slábnoucí Litva východní část Bílé Rusi včetně městaSmolenska(1514). Ten byl sice roku 1611 Rusům ještě jednou vyrván, ale roku 1654 ho získali znovu v chaosuChmelnického povstánía je součástí Ruska do dnešních dnů.
V roce1569se Litva a sousední Polsko, do té doby spojené pouze osobou panovníka, sjednotily ve federativní stát nazvanýRepublika obou národů. Pro Litvu a Bílou Rus to znamenalo ztrátu některých území na jihu (dnes Ukrajina) a podřízení se svrchovanosti polského království. Také částečnou polonizaci (především šlechty a kléru). Poláci usilovali též okatolizaci, nakonec zvolili kompromis zvanýBrestlitevská unie(1595), jež znamenala v Bělorusku vytvořeníBěloruské řeckokatolické církve, která se podřídila římskémupapeži, ale mohla si ponechat východní rituály acírkevní slovanštinu.
V roce 1697 bylo zakázáno používat běloruštinu (přesněji tehdejšírutenštinu, zvanou též staroběloruština) v úředním styku. Na druhou stranu, díky sjednocení tří historických zemí bylo možné až do poloviny17. stoletívzdorovat tlakuRuského carství. V době Republiky obou národů bylaběloruštinasilně ovlivněnapolštinou.
V letech1772–1795sedělením Polskazemě postupně stala součástíRuského impéria. Běloruská území získanáKateřinou II.byla v roce 1796 zahrnuta doBěloruské gubernie. Běloruština byla následně omezována ve prospěchruštinya byla podporována pouzepravoslavná církev, zatímco řeckokatolická církev uznávající autoritu papeže byla potlačována.
V letech1830/31propuklo v Polsku (tzv.Kongresovce), Litvě a na Bílé Rusiprotiruské povstání, které ale bylo tvrdě potlačeno. Roku1839, za vládyMikuláše I., byla zahájena silnárusifikace. Bylozakázáno používání běloruského jazykave veřejných školách, nesměly vycházet knihy v běloruštině. K těm, kdo vzdorovali, patřilKonstanty Kalinowski(Kastus Kalinouski), jenž pocházel ze zemanské rodiny na východě Běloruska. VHrodnuzaložil organizaci, která začala vydávat novinyMużyckaja praŭda. Vycházely v běloruštině, nebyly ovšem tištěnycyrilicí, nýbržlatinkou. Když se Kalinowski roku 1863 dozvěděl, že v Polsku vypukloLednového povstání, rozhodl se zahájit vzpouru i v Bělorusku, k níž se snažil strhnout hlavně rolníky. Snil o obnovení polsko-litevského soustátí, v němž by Bělorusko mělo autonomii, a kde by byla lépe vyřešena sociální, zejména rolnická otázka. Jeho povstání ale Moskva potlačila a Kalinowski byl oběšen roku 1864.
Kalinowského postava, jako mnoho jiných témat, je dodnes v Bělorusku předmětem sporů, Lukašenkova vláda jeho památku potlačuje, kvůli jeho protiruskému zaměření. Kalinowského jméno si dal do názvu i běloruský pluk bojující od roku 2022 proti ruským okupantům na Ukrajině.
Po potlačení povstání ruská vláda v roce 1864 striktně nařídila užívání cyrilice a až do roku 1905 nebylo povoleno vydávání žádných tiskovin v běloruštině. Koncem19. stoletía začátkem20. stoletízesílilo národní hnutí, které usilovalo o samosprávu a opětovné zavedení běloruštiny (např. časopisGomon). Začaly se objevovat i socialistické myšlenky -Ignacy Hryniewiecki, vrahcaraAlexandra II., byl zakladatelem běloruské sekce radikálního hnutíNarodnaja volja.
Po zhroucení carského Ruska se v prosinci1917konal Všeběloruský sjezd, na kterém byla zvolena vláda Běloruska. Po podepsáníBrestlitevského mírubyla 25. března 1918 vyhlášenaBěloruská lidová republika, první nezávislý stát v dějinách nazývající se Bělorusko.Prvním prezidentem bylJan Serada. Stát však existoval jen krátce, pohltila ho ruskáRudá armáda.Vládaodešla do exilu, za oficiálního představitele Běloruska byla uznánaNěmeckem,LitvouaČeskoslovenskem. Existuje dosud, jako nejdéle sloužícíexilová vládana světě. Centrem běloruské protibolševické emigrace se stalaPraha, exilová vláda zde sídlila od roku 1923.První exilový prezidentPetr Krečevskii jeho nástupceVasilij Ivanovič Zacharkajsou pohřbeni naOlšanských hřbitovech. Třetí prezidentMikola Abramčykv Praze žil a studoval, funkce se roku 1943 ujímal však již vPaříži.
Bolševici1. ledna1919vyhlásiliBěloruskou sovětskou socialistickou republiku. O její území se bojovalo vsovětsko-polské válce, ale po ní v roce1921připadla západní část – tzv.kresy(přibližně třetina území včetněGrodnaaBrestu Litevského) –Polsku. Je známa též jakoZápadní Bělorusko. Zbývající část včetně Minsku pak zůstala Běloruské SSR v rámciSovětského svazu. NacionalistickáDruhá Polská republikazavírala v kresech běloruské školy a potlačovala používání běloruštiny.Běloruskou reprezentaci zde vedlBranislav Taraškievič. Jeho Svaz běloruských rolníků a dělníků byl však polskou vládou zakázán a Taraškievič zatčen.
Ještě horší útlak však čekal Bělorusy v Sovětském svazu. VKurapatyse konaly hromadné popravy běloruských občanů v obdobíStalinovyvelké čistky. Místo je kvůli tomu někdy nazýváno též "běloruskáKatyň".Počet obětí je dodnes utajován, odhady se pohybují od třiceti tisíc po čtvrt milionu popravených. Během "noci popravených básníků", z 29. na 30. října 1937, bylo v minském vězení zastřeleno 130 významných osobností běloruské kultury (Michaś Čarot,Julij Taubin,Valery Marakouad.).Byli rovněž zahrabáni v Kurapaty. Hrůznou historii místa odhalil až článek běloruských historikůZjanona Pazňakaa Jauhena Šmyhaleva zveřejněný roku 1988 běhemGorbačovovyperestrojky. Bělorusové pořádají od té doby k místu poutě běhemdušiček, Lukašenkův režim proti nim ale zasahuje a snaží se vzpomínku na stalinské represe vymazat.
V září1939, šestnáct dní poněmecké invazi, bylo Polsko z východu přepadeno Sovětským svazem; polská část Běloruska byla následně připojena k Běloruské SSR a byla zde zahájenakolektivizace.Německá invaze do SSSRběhemdruhé světové válkya následnáněmecká okupacezpůsobila Bělorusku obrovské škody a ztrátu 2,2-2,7 miliónu lidských životů, což byla celá čtvrtina předválečné populace. Asi 810 000 ze zabitých byli partyzáni. Běloruské partyzánské hnutí bylo mimořádně silné a stalo se po válce základem národní identity.Okupační německá moc jako odpověď uplatňovalataktiku spálené země, vyvražděny byly stovky vesnic. Jejich symbolem se stala zejménaChatyň.Běhemholokaustubylo vyvražděno 800 tisícŽidů– přibližně 90 % běloruské židovské populace.V říjnu 1941 byl spáchánSlucký pogrom, při kterém byly německými policisty a jejichlitevskýmispojenci zavražděny tisíce zdejších Židů a dalších obyvatel městaSluck. Běloruská SSR byla nejhůře zasaženým státem ve druhé světové válce. Bylo zničeno 209 z 290 měst, 85 % průmyslu a více než milion budov. V bojích navýchodní frontězahynulo 620 tisíc vojákůRudé armádyběloruské národnosti.Populace Běloruska se vrátila na předválečnou úroveň až v roce 1971. V roce1945byla ustanovena současnápolsko-sovětská hranice, která nově probíhala asi o 200 km západněji někdejším polským vnitrozemím. K Bělorusku tak bylo přičleněnoZápadní Běloruskoa většina lidí polské národnosti odtud byla nuceněrepatriovánado Polska. Po válce byla poskytnuta Běloruské SSR hospodářská pomoc, která pomohla k obnově zničené ekonomiky. Byla postavena řada nových průmyslových závodů. V 50. letech byla Běloruská SSR dosídlovánaRusya v menší míře také dalšími národy Sovětského svazu; současně opět zesílilarusifikace, zejména po roce 1959.Někteří Bělorusové zastávali vysoké pozice v sovětské vládě a armádě, jako například dlouholetý ministr zahraničíAndrej Gromykonebo maršálIvan Jakubovskij, který velel sovětských vojskům běheminvaze do Československa v roce 1968.
V roce1986bylo Bělorusko postiženočernobylskou jadernou havárií, Běloruská SSR byla kontaminována většinou (70 %) jaderného spadu.Černobylská elektrárnase totiž nacházela jen 16 kilometrů za běloruskou hranicí, v sousedníUkrajinské SSR.
Na konci 80. let, v důsledku uvolnění díky Gorbačovově perestrojce, se začala formovat v Bělorusku i první opoziční hnutí. Ke klíčovým patřilaBěloruská lidová fronta(Беларускі Народны Фронт "Адраджэньне"), která brzy začala volat po samostatnosti Běloruska.
V březnu 1990 proběhly volby do Nejvyššího sovětu Běloruské SSR. Ačkoli opoziční kandidáti, většinou spojení s Běloruskou lidovou frontou, obsadili pouze 10 % křesel, celá nová generace politiků začala národnostní otázku vnímat velmi naléhavě. Bělorusko tak 27. července 1990 vyhlásilo svrchovanost.V dubnu 1991 vypukly masové protesty, v Bělorusku známé jako Dubnové stávky (Красавіцкія забастоўкі). Začaly jako odpor proti zdražování, ale rychle přerostly v protisovětské protesty a žádaly nové volby. V reakci na tyto protesty, ale zejména v reakci nasrpnový pučkonzervativních komunistů v Moskvě, běloruský Nejvyšší sovět 25. srpna 1991 vyhlásil nezávislost země.
Z krize v Moskvě vyšel vítězněBoris Jelcin, který ale získal vládu jen v Rusku, nikoli v celém Sovětském svazu.Rozpad Sovětského svazuse mu tak hodil k odstranění sovětského vedení jako konkurenčního mocenského centra. 8. srpna tak Jelcin s představiteli Ukrajiny a Běloruska - předsedou běloruského Nejvyššího sovětuStanislavem Šuškevičema předsedou běloruské vládyVjačeslavem Kebičem- podepsaliBělověžskou dohodou, která ukončila existenci Sovětského svazu.Šuškevič se pak stal první hlavou státu samostatného Běloruska (do 1994), Kebič vedl první běloruskou vládu také až do roku 1994.
V březnu 1994 byla přijata nová ústava, ve které byly funkce předsedy vlády svěřeny prezidentovi Běloruska. V prvních přímých prezidentských volbách v roce 1994 nečekaně zvítězil do té doby poměrně neznámýAlexandr Lukašenko, zejména díky svému protikorupčnímu programu.Ve druhém kole porazil drtivě Vjačeslava Kebiče, když získal 80 procent hlasů. Byly to však poslední skutečně demokratické volby v Bělorusku. Lukašenko rychle začal odbourávat demokratické mechanismy a budovat "poslední diktaturu v Evropě", jak se o jeho režimu začalo mluvit.
Jižprezidentské volby v roce 2006budily pochybnosti, když byl kandidát opoziceAljaksandar Kazulinpřed volbami zatčen, obviněn z výtržnictví a odsouzen na 5,5 roku do vězení.V roce 2010 se konaly další prezidentské volby, ve kterých získali Lukašenkovi protikandidáti jednotky procent hlasů. Opozice označila volby za zmanipulované, následovaly pokojné demonstrace, které režim tvrdě rozehnal a hlavní představitele (včetně několika prezidentských protikandidátů) uvěznil.
Dalšíprezidentské volby se konaly 9. srpna 2020. Bankéř a filantrop Viktar Babaryka, kandidující proti Lukašenkovi, byl vyloučen volební komisí a roku 2021 odsouzen na 14 let do vězení. Jeho syn Eduard Babaryka byl zadržen spolu s otcem a po třech letech ve vazbě odsouzen na 8 let vězení.Proti Lukašenkovi se roku 2020 postavilSjarhej Cichanouski, který byl před volbami zatčen a jeho kandidaturu převzala manželkaSvjatlana Cichanouská. Vítězem voleb byl však opět vyhlášen Lukašenko. Po zveřejnění výsledků čelil Lukašenkomasovým protestům, během nich bylo zhruba 7000 lidí zatčeno, 300 zraněno a pět lidí zemřelo.Desítky lidí byly nezvěstných.Výsledky voleb řada států, včetně České republiky aEU, neuznala.Hlavní opoziční kandidátka ve volbách roku 2020Svjatlana Cichanouskáodešla do Litvy, kde se stala exilovým lídrem běloruské opozice.Kdyby se vrátila zpátky do Běloruska, hrozilo by jí až 15 let vězení za údajnou velezradu.Zatykač na ni vydalo i Rusko.
V prezidenských volbách roku 2025 se už neobjevili žádní relevantní protikandidáti a Lukašenko zvítězil se ziskem 86,8 % hlasů.
Lukašenko svůj režim mezinárodně opřel především o spolupráci s Ruskem, zejména od nástupuVladimira Putinak moci. Zpočátku měl Lukašenko s Putinem řadu sporů, zejména o dodávky plynu. Ale s rostoucí opozicí uvnitř Běloruska a zejména poté, co Putin Lukašenka podržel při protestech v roce 2020, se Lukašenko stal na Rusku plně závislým.Umožnil Rusům využít běloruské území kútoku na Ukrajinu v roce 2022, byť běloruskou armádu do invaze nezapojil.V roce 2022 ale vzniklo "společné vojenského uskupení" Běloruska a Ruska, jež zakládá trvalou přítomnost ruské armády v Bělorusku.Stále více se hovoří o ruských plánech na plné ovládnutí Běloruska a jeho začlenění do Ruské federace.
Bělorusko se pod třicetiletou diktaturou Alexandra Lukašenka stalo jednou z nejizolovanějších a nejnebezpečnějších zemí v Evropě. Lukašenko a jeho režim zničili a vyvrátili z kořenů mnoho životů - uvěznili více než tisíc politických vězňů v otřesných podmínkách, bezostyšně falšovali volby a prováděli masové represe, které vedly k odchodu občanské společnosti ze země. Lukašenko by však nebyl schopen přežít bez záštity Vladimira Putina. Od ruské invaze na Ukrajinu Bělorusko fakticky funguje jako prodloužená ruka Ruska. Lukašenko se stal nástrojem při provádění Putinovy války a chrání ho před odpovědností.
Běloruská vlajka je tvořena listem o poměru stran 1:2 se dvěma vodorovnými pruhy, červeným a zeleným, o poměru šířek 2:1. V žerďové části je umístěn bílý pruh o šířce ⅑ délky vlajky s červeným ornamentem.
Běloruský státní znak je emblém sovětského typu, který tvoří zlatá mapa obrysu země na paprscích slunce, vycházejícího zpoza modré planety. Ohraničení tvoří věnec z obilných klasů, do nichž jsou vloženy květylnuajetele. Nad nimi je rudá pěticípá hvězda. Klasy jsou na každé straně třikrát převázány stuhou v národních barvách (červená, zelená), ve spodní části je zlatý název státu vběloruštině„РЭСПУБЛIКА БЕЛАРУСЬ” (v latince RESPUBLIKA BELARUS).
Běloruská hymna je píseňМы, беларусы(v latinceMy, Belarusy,ruskyМы, белорусы,českyMy, Bělorusové). Jedná se o neoficiální název, dle běloruských právních předpisů se hymna nazývá „Státní hymna Běloruské republiky“. Hudbu složil Nescer Sakalovski, autorem původních slov byl Maxim Klimkovič, text však doznal určitých změn.
S rozlohou 207 595 km² je Bělorusko 84. největším státem na světě, 13. největším v Evropě a 2,6× větším než Česká republika. Bělorusko je největšímvnitrozemským státemv Evropě. Na západě má 418 km dlouhou hranici sPolskem, 640 km sLitvou, 161 km sLotyšskem, na východě 1 312 km sRuskema na jihu 1 111 km sUkrajinou. Rozkládá se v nížinné oblasti v západní částiVýchodoevropské rovinys nevelkými výškovými rozdíly. Nejvyšším bodem země je s nadmořskou výškou 345 m n. m. vrchDzjaržynskaja harazápadně odMinsku.
Bělorusko leží na hranicipovodíněkolika velkých evropskýchřeka současně na rozvodíČernéhoaBaltského moře. Celková délka řek (delších než 5 km) je 51 000 km. Hustota říční sítě je 0,2 až 0,28km/km². Nejvýznamnější řeky jsouDněpr(spřítokyPripjať,SožaBerezina),Západní Dvina,Němen(s přítokemVilija) a na severovýchodě horní tok řekyLovati(povodíNěvy). Zdroj řek je smíšený s převahoudešťovéhoasněhového. Pro všechny řeky jsou charakteristické vysoké stavy na jaře, v povodí Západní Dviny a Němenu i v zimě. Řeky se využívají prolodní dopravu,splavování dřevaa v menší míře i jako zdrojenergie. Mnohé řeky přijímají vodu z vysoušenýchbažinamokřin, které jsou pro Bělorusko charakteristické. Splavné jsou Dněpr, Berezina a Němen. Po Pripjatiloděproplouvají do řekyZápadní BugpřesDněpersko-bugský kanál.
Bělorusko má přes 11 000 jezer.Běloruská jezerajsou pozůstatkem po ustupujícímledovcina konciposlední doby ledové. Nejvýznamnější hlubokájezeraledovcového původu rozmanitých tvarů pobřeží jsou charakteristická pro sever republiky. Největší z nich jsou jezeroNarač(79,6 km²) aAsvějské jezero(52,8 km²). Ve středu Běloruska jsou jezera mělká a zarůstající, převážně říčního akrasovo-sufozníhopůvodu. Na jihu vPolesíje mnoho mělkých jezer uprostřed bažin, z nichž nejvýznamnější jsouČervené(43,6 km²) aVyhanavské(26 km²). Nejhlubší jezera jsouDlouhé(52,8 m),Riču(51,9 m) aHiňkava(43,3 m).
Klimatické podmínky v Bělorusku mají oproti střední Evropě výraznějikontinentálnícharakter, s chladnější zimou. Průměrné lednové teploty se pohybují od −5,1 na západě do −7,5 °C na východě, v červenci je pak po celé zemi průměrná teplota kolem 18°C. Průměrné roční srážky jsou 550–650 mm. Většina z nich připadá na jaro a léto.Vlhkostpodnebí je důsledkem vlivu atlantského proudění a blízkostiBaltského moře.
Země má nadprůměrné zalesnění, 38,8 % plochy pokrývají lesy = 80 640 km². Na severu převažujesmrk,borovice,jedle,bříza, na jihu pakdub,bukajilm. Jehličnany jsou silně zastoupeny vPolesí. Louky a pastviny tvoří kolem 20 % území.
Fauna se zde podstatně neliší od středoevropské. Běloruské lesy jsou mimořádně bohaté na živočišné druhy. Vyskytuje se zdelos,rys,medvěd hnědý, méně často pakvlk. V polsko-běloruském národním parkuBělověžský praleslze pak spatřitzubry. Již v roce 1979 byl tento prales zapsán na seznam světového přírodního dědictví UNESCO.
Bělorusko jeprezidentská republika, kterou řídíprezidentadvoukomorovéNárodní shromáždění. Funkční období prezidenta je pět let. Podle ústavy z roku1994mohl prezident sloužit pouze dvě funkční období jako prezident, ale změna ústavy v roce 2004 odstranila omezení funkčních období.Alexandr Lukašenkoje prezidentem Běloruska od roku 1994. V roce1996Lukašenko vyzval ke kontroverznímu hlasování o prodloužení prezidentského období z pěti na sedm let. V důsledku toho byly volby, k nimž mělo dojít v roce1999, posunuty na rok2001. Referendum o prodloužení odsoudil jako „fantastický“ podvod hlavní volební důstojník Viktar Hančar, který byl z úřadu pro oficiální záležitosti odvolán během kampaně.Později zmizel beze stopy. Národní shromáždění jedvoukomorovýparlament složený ze 110členné sněmovny (dolní komora) a 64členné rady republiky (horní komora).
Sněmovna má pravomoc jmenovat předsedu vlády, provádět ústavní změny, požadovat vyslovení důvěry předsedovi vlády a navrhovat zahraniční a domácí politiku.Rada republiky má pravomoc vybírat různé vládní úředníky, vést obžalovací proces s prezidentem a přijímat nebo odmítat návrhy zákonů schválené Sněmovnou. Každá komora má možnost vetovat jakýkoli zákon schválený místními úředníky, pokud je to v rozporu s ústavou.
Vláda zahrnuje Radu ministrů v čele s předsedou vlády a pěti místopředsedy vlády.Členové této rady nemusí být členy zákonodárného sboru a jsou jmenováni prezidentem. Soudnictví zahrnuje Nejvyšší soud a zvláštní soudy, jako je Ústavní soud, který se zabývá konkrétními otázkami souvisejícími s ústavním a obchodním právem. Soudce vnitrostátních soudů jmenuje prezident a potvrzuje je Rada republiky. V trestních věcech je nejvyšším odvolacím soudem nejvyšší soud. Běloruská ústava zakazuje použití zvláštních mimosoudních "soudů", typicky arbitráží.
Vparlamentních volbách v roce 2012nebylo 105 ze 110 členů zvolených do Sněmovny reprezentantů přidruženo k žádné politické straně. Komunistická strana Běloruska získala 3 křesla aAgrární stranaa Republikánská strana práce a spravedlnosti po jednom.Většina nestraníků představuje širokou škálu sociálních organizací jako jsou kolektivy pracovníků, veřejná sdružení a organizace občanské společnosti, podobně jako bývalo složení sovětského zákonodárného sboru.
Hodnoceníindexu běloruské demokracieje nejnižší v Evropě, dále je země organizacíFreedom Houseoznačena jako „nesvobodná“, jako „utlačovaná“ v rámciindexu ekonomické svobodya v letech 2013–2014 byla hodnocena jako nejhorší země prosvobodu tiskuv Evropě v rámci žebříčku zveřejněnéhoReportéry bez hranic, který Bělorusko zařadil na 157. místo ze 180 zemí.
V roce 2024 bylo v Bělorusku na indexu 199 organizací, označených režimem jako "extremistické". Kromě nevládních a občanských sdružení, webů Салiдарнасць, Zerkal, Tut.by, ad., to jsou veškerá nezávislá media, jako Belsat, RadioSvobodná EvropaneboDeutsche Welle. Předseda Běloruské asociace novinářů Andrej Bastunec Bělorusko přirovnal k evropské „Severní Koreji“.
Soudní systém v Bělorusku postrádá nezávislost a je předmětem politických zásahů.Při výběrových řízeních často dochází ke korupčním praktikám, jako je úplatkářství a v běloruském protikorupčním systému chybí ochranaoznamovatelůaombudsman.Vláda však dosáhla určitého pokroku v boji proti korupci, například minimalizací daňových předpisů s cílem zlepšit transparentnost daňového úřadu.
Lukašenko sám se popisuje jako „autoritářsky vládnoucí“.Západní země označily Bělorusko pod Lukašenkem za diktaturu; vláda obvinila ty samé západní mocnosti, že se pokoušely Lukašenka vyhnat.Rada Evropyod roku 1997 zakázala členství Běloruska kvůli nedemokratickým hlasovacím a volebním praktikám a nesrovnalostem v ústavním referendu z listopadu 1996 a doplňovacích volbách do parlamentu.
Běloruská vláda je kritizována za porušování lidských práv a za pronásledování nevládních organizací, nezávislých novinářů, národnostních menšin a opozičních politiků.V polovině 90. let vzniklo množství nevládních neziskových organizací, z nichž se v únoru 1997 sdružilo 250 podSpolečenství běloruských demokratických NGOa do roku 1999 jejich počet vzrostl na 700.Roku 1999 vyšel prezidentský dekret stanovující povinnou přeregistraci všech nevládních organizací, jehož výsledkem byla redukce jejich počtu z 2 433 na 1 326.
Na základě svědectví Výboru pro zahraniční vztahy Senátu Spojených států označila bývalá ministryně zahraničí USACondoleezza RiceováBělorusko za jednu ze šesti světových „výsep tyranie“.V reakci na to běloruská vláda nazvala hodnocení „dost daleko od reality“.Centrum pro lidská práva Viasna pravidelně aktualizuje počet politických vězňů a k 10. únoru 2025 její seznam čítá 1 229 osob.v Bělorusku aktuálně zadržovaných. Mezi nimi je aktivista za lidská právaAles Bjaljacki, viceprezident Mezinárodní federace pro lidská práva a šéf Viasny.
Lukašenko v roce 2014 oznámil nový zákon, který zakáže pracovníkůmkolchozů(přibližně 9% z celkového počtu pracovních sil) opustit svá zaměstnání podle libosti – změna zaměstnání a místa bydliště bude vyžadovat povolení od guvernérů. Zákon byl přirovnán knevolnictví.Podobné předpisy byly zavedeny pro lesnický průmysl v roce 2012.
Běloruská SSRbyla spolu sUkrajinskou SSRjednou ze dvousovětských republik, které vstoupily doOSNjako jedni z původních 51 členů v roce1945. Porozpadu Sovětského svazuse Bělorusko podle mezinárodního práva stalo mezinárodně uznávaným nástupnickým státem Běloruské SSR, který si v OSN své členství zachoval.
Bělorusko a Rusko jsou od rozpadu Sovětského svazu blízkými obchodními partnery a diplomatickými spojenci. Bělorusko je, pokud jde o dovoz surovin a vývozní trh, závislé na Rusku.
Svaz Ruska a Běloruska, nadnárodní konfederace, vznikl sériemi smluv v letech 1996–99, které požadovaly měnovou unii, rovná práva, jednotné občanství a společnou zahraniční a obrannou politiku.Budoucnost unie však byla zpochybněna kvůli opakovaným zpožděním měnové unie v Bělorusku, neexistenci data referenda pro návrh ústavy a sporu o ropný obchod.
11. prosince 2007 se objevily zprávy, že obě země projednávaly rámec pro nový stát.27. května 2008 běloruský prezident Lukašenko uvedl, že ruského premiéra Vladimira Putina označil za „předsedu vlády“ rusko-běloruské aliance. Význam tohoto aktu nebyl v tu chvíli jasný; někteří nesprávně spekulovali, že se Putin stane prezidentem sjednoceného státu Ruska a Běloruska poté, co mu v květnu 2008 skončila funkce ruského prezidenta.
Bělorusko bylo zakládajícím členemSpolečenství nezávislých států(SNS).Uzavřelo obchodní dohody s několika členskými státyEvropské unie(navzdory zákazu cestování do jiných členských států Lukašenkovi a nejvyšším představitelům), včetně sousedního Lotyšska, Litvy a Polska.Cestovní zákazy uvalené Evropskou unií byly v minulosti zrušeny, aby se Lukašenkovi umožnilo účastnit se diplomatických jednání a také zapojit do dialogu jeho vládní a opoziční skupiny.
Oboustranné vztahy se Spojenými státy jsou napjaté, protožeamerické ministerstvo zahraničípodporuje různé protiLukašenkovské nevládní organizace a také proto, že běloruská vláda stále více ztěžuje působení organizací se sídlem v USA v zemi.Diplomatické vztahy zůstávají napjaté a v roce 2004 přijaly USA zákon o běloruské demokracii, který povolil financování protivládních běloruských nevládních organizací a zakázal půjčky běloruské vládě, s výjimkou humanitárních účelů.Navzdory těmto politickým třenicím obě země spolupracují na ochraně duševního vlastnictví, prevenci obchodování s lidmi, technologické trestné činnosti a odstraňování následků katastrof.
Čínsko-běloruské vztahy se zlepšily,posíleny návštěvou prezidenta Lukašenka v Číně v říjnu 2005.Bělorusko má také silné vazby seSýrií,která je považována za klíčového partnera nablízkém východě.Kromě SNS je Bělorusko členemEuroasijského hospodářského svazu,Organizace Smlouvy o kolektivní bezpečnosti,Hnutí nezúčastněných zemíod roku 1998aOrganizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě(OBSE). Jako členský stát OBSE podléhá Bělorusko mezinárodnímu závazku monitorování v rámci amerického helsinského výboru.Počátkem června 2024 se stalo plnoprávným členemŠanghajské organizace pro spolupráci.
Bělorusko je zahrnuto doEvropské politiky sousedstvív rámciEvropské unie(EPS), jejímž cílem je přiblížit EU a jejím sousedům z hospodářského a geopolitického hlediska.
Dne 15. února 2016 Evropská unie oznámila zmírnění sankcí vůči Bělorusku během setkání 28 ministrů zahraničí EU na pravidelném zasedáníRady Evropské unie.
Generálmajor Andrej Ravkov stojí v čele ministerstva obranya Alexandr Lukašenko (jako prezident) slouží jako vrchní velitel.Ozbrojené síly byly vytvořeny v roce 1992 z částí bývalýchsovětských ozbrojených sil, které se nacházely na území nové republiky. Transformace bývalých sovětských sil na běloruské ozbrojené síly, která byla dokončena v roce 1997, snížila počet jejích vojáků o 30 000 a restrukturalizovala její vedení a vojenské formace.
Většina členů běloruských složek jsou branci, kteří slouží 12 měsíců, pokud mají vysokoškolské vzdělání, nebo 18 měsíců, pokud tomu tak není.Demografické poklesy běloruských branců zvýšily význam profesionálních vojáků, kterých bylo v roce 2001 celkem 12 000.V roce 2005 bylo asi 1,4 % běloruského hrubého domácího produktu věnováno na vojenské výdaje.
Bělorusko nevyjádřilo přání vstoupit doNATO, ale od roku 1997 se účastní programu individuálního partnerstvía poskytuje tankování a podporu vzdušného prostoru pro misiISAFvAfghánistánu.Bělorusko poprvé začalo spolupracovat s NATO podpisem dokumentů k účasti na jejich programu partnerství pro mír v roce 1995.Bělorusko však do NATO nemůže vstoupit, protože je členemOrganizace Smlouvy o kolektivní bezpečnosti. Napětí mezi NATO a Běloruskem vyvrcholilo po prezidentských volbách v Bělorusku v březnu 2006.
Bělorusko je jedinou evropskou zemí, která stále praktikuje trest smrti. USA a Bělorusko byly jedinými dvěma z 56 členských státůOrganizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě, které v roce 2011 prováděly popravy.
Bělorusko je rozděleno do šesti oblastí (běloruskyвобласць,ruskyобласть), které jsou pojmenovány po městech, která slouží jako jejich správní centra.
Každá oblast má provinční zákonodárný orgán, který se nazývá oblastní rada (bělorusky: абласны Савет Дэпутатаў, rusky: областной Совет Депутатов), a zemský výkonný orgán nazvaný správa oblasti (bělorusky: абласны выканаўчы камітэт, rusky: областно́й исполнительный комите́т), jehož předsedu jmenuje prezident.Oblasti se dále dělí na rajóny, které se běžně překládají jako okresy (bělorusky: раён, rusky: район).
Každý rajón má svůj vlastní zákonodárný orgán nebo radu rajónu (bělorusky: раённы Савет Дэпутатаў, rusky: районный Совет Депутатов) zvolenou obyvateli a výkonný orgán nebo správu rajónu jmenovanou vyššími výkonnými pravomocemi. Šest oblastí je rozděleno do 118 rajónů.
Město Minsk je rozděleno do devíti distriktů a má zvláštní postavení hlavního města.Řídí jej výkonný výbor a byla mu udělena charta samosprávy.
Regiony (s administrativním centry):
Zvláštní administrativní distrikt:
Bělorusko je průmyslově-zemědělský stát. Hlavní průmyslová odvětví jsou strojírenství, těžba a zpracovánídraselných solí,papírenský,textilní, potravinářský a chemickýprůmysl. V zemědělství převažuje živočišná výroba, zejména chovprasat,skotu,koníadrůbeže, nad výrobou rostlinnou. Pěstují sebrambory,ječmen,žito,cukrová řepaalen.HDPna obyvatele za rok je 18 066USD(2016).Převažuje tepelná energetika.
Po rozpadu SSSR došlo k nepovedené transformaci navolnotržníekonomiku. V letech 1991–94 poklesla průmyslová výroba o 30 %, mírainflacev tomto období byla 2000 %, v roce 1994 žilo pod úrovní životního minima 60 % obyvatel.Toho využil Alexander Lukašenko, který Bělorusům nabídl model „tržního socialismu“. Lukašenkův režim zastavil privatizaci a zachoval si státní kontrolu nad zhruba 70 % podniků, nad cenami a měnovou politikou. Lukašenkovi se podařilo ekonomiku do roku 1997 stabilizovat, takže makroekonomické ukazatele Běloruska byly v roce 1997 nejlepší ze všech zemí bývalého Sovětského svazu. V roce 2000 dosáhlo Bělorusko úrovně průmyslové výroby roku 1990. V roce 2001 začala i opatrná privatizace (menších podniků).Hrubý domácí produktjen v roce 2005 vzrostl o 9,2 %. Inflace toho roku klesla na 8 %, z dosavadních trojciferných hodnot. Tyto výsledky ostře kontrastovaly zejména se stagnací sousední Ukrajiny, což Lukašenko také silně využíval v propagandě. Státní zásahy do ekonomiky ji nicméně stejně destabilizovaly, což se projevilo nejvíce v měnové politice, tedy znovu rozjetou inflací. Když byly před prezidentskými volbami v roce 2010 zvýšeny platy zaměstnanců státních podniků o 40 % (v přepočtu na 500amerických dolarů), inflace v roce 2011 dosáhla znovu trojciferné hodnoty – 108,7 %.Stát reagoval devalvací měny, čímž reálné mzdy poklesly z 530 amerických dolarů v prosinci2010na 330 amerických dolarů v květnu2011.Další příčinou krize byl deficit státního rozpočtu.Výkon běloruské ekonomiky se však znovu výrazně zlepšil v roce 2017, což uznaly i mezinárodní ratingové agentury aOECD.
Běloruská ekonomika je silně závislá na ruské a je jí specifickým způsobem i dotována: mezi Běloruskem a Ruskem existuje bezcelní unie, takže ropa z Ruska na běloruské území teče ropovody bez cla a Bělorusové clo za ruskou ropu vybírají až na svých hranicích se třetími zeměmi. Tento de facto reexport dlouhodobě utužoval politické a geopolitické vazby na Rusko, které však poněkud oslabily po ruskémanektování ukrajinského Krymuv roce 2014. Vztahy Ruska a Běloruska se zhoršují i v poslední době, což má dopady i na ekonomiku a hrozí rozpad bezcelní unie. Souběžně Bělorusko posiluje ekonomické vazby s EU.V dubnu 2020 vyslaly Spojené státy americké do Běloruska tankerem první zásilku ropy, která má být počátkem diverzifikace dodávek s cílem zmenšení běloruské závislosti na Rusku.
Země vykazuje minimální hodnoty nezaměstnanosti, na niž se pohlíží jako na nepřípustný sociální jev; v zemi platí zákonná pracovní povinnost jako v sovětských časech.
Přestože Bělorusko není příliš turisticky atraktivní zemí (což je však z velké části způsobeno minimální propagací a omezenými podmínkami pro rozvoj turistického ruchu), lze najít místa, která za pozornost určitě stojí. Hlavní městoMinskbylo bohužel za 2. světové války zničeno a jen nepatrná část se dočkala obnovy, takže se zde zachovalo jen málo ze staré architektury. Nejstarší budovy pocházejí ze 17. století, a jsou tedybarokní, jakoKatedrála jména Nejsvětější Panny Marie(katolická) aKatedrála svatého Ducha(pravoslavná), k níž přiléhá bernardinský klášter. Zhistoristníchstaveb vynikánovorománskýKostel svatého Simona a Heleny. Pozornost návštěvníka by mohlo upoutat především Trojické předměstí na severozápadním okraji centra. Jinak je běloruská metropole skvělou ukázkou sovětského funkcionalistického stavebního stylu a urbanismu: velké funkcionalistické budovy (zejm. úřad vlády na Náměstí nezávislosti, původně budova Nejvyššího sovětu), rozsáhlé parky a široké prospekty jsou typickým obrazem Minsku, vytvořeným v poválečných desetiletích. Minsk je také kulturním centrem Běloruska: najdeme zde osm muzeí a šest divadel, včetně opery. Z nejnovějších staveb budí zájem nová budovaBěloruské národní knihovnyzprovozněná roku 2006.
Z dalších historicky či kulturně zajímavějších měst lze jmenovatGrodno(zachovaná část historické zástavby,Katedrála svatého Františka Xaverského),Vitebsk, který je rodištěmMarka Chagallaa lze zde navštívit i jeho rodný dům, čiPolockbohatý na sakrální památky. Zajímavou a přitažlivou krajinou jePolesína jihu Běloruska. Jde o zalesněnou nížinu podél řekyPripjať, jejíž jižní část leží již na Ukrajině. Řeka se zde pohybuje s téměř nulovým spádem, což způsobilo vytváření obrovských mokřin podél Pripjati a jejich přítoků. Také Národní parkBělověžský pralesna hranici sPolskem, zapsaný již v roce 1979 na seznamSvětového dědictví UNESCO, láká stále více turistů. Na seznam byly zapsány také dvě významné architektonické památky:Mirský zámekazámek v Ňasviži.Spolu s řadou dalších zemí sdílí Bělorusko zápisStruveho geodetického oblouku. Historicky významnou je iBrestská pevnost, kde v roce 1918 Rusko a Německo podepsalybrestlitevskou mírovou smlouvu, významný mezník v dějinách první světové války. Zvláště pro Poláky má velký význam i malá vesničkaKreva(polskyKrewo). Na zdejšímhradě, z něhož bohužel zbyly jen ruiny, totiž vznikla roku 1385Polsko-litevská unie(respektive její první fáze zvanáKrewská unie). S polským rodemSapiehůje zase spojenzámek v Ružanech, z něhož rovněž zbyly ruiny, nicméně běloruská vláda ho průběžně rekonstruuje. K nejstarším památkám v Bělorusku patří románsko-gotickáKamjaněcká věžze 13. století.
Podle Národního statistického výboru byl k 1. lednu 2023 počet obyvatel 9 200 617.EtničtíBělorusovétvoří 83,7% celkové populace Běloruska.Dalšími největšími etnickými skupinami jsou:Rusové(8,3%),Poláci(3,1%) aUkrajinci(1,7%).Bělorusko má hustotu obyvatelstva asi 46 lidí na kilometr čtvereční; 70% jeho celkového obyvatelstva je soustředěno v městských oblastech.VMinsku, hlavním a největším městě, žilo v roce 2015 1 937 900 obyvatel.Gomelje se 526 872 obyvateli (rok 2015) druhým největším městem a je krajským městemgomelské oblasti. Dalšími velkými městy jsouMogilev(365 100),Vitebsk(342 400),Hrodna(314 800) aBrest(298 300). V roce 1926 v Běloruské SSR tvořili Bělorusové 80,6 % obyvatel,Židé8,2 % a Rusové 7,7 %.
Podobně jako v mnoha dalšíchvýchodoevropských zemíchmá Bělorusko negativní míru růstu populace a zápornou míru přirozeného růstu. V roce 2007 klesla běloruská populace o 0,41% a její plodnost byla 1,22,, což je výrazně pod mírou. Čistá míra migrace je +0,38 na 1 000, což naznačuje, že Bělorusko prožívá o něco více imigrace než emigrace. V roce 2015 bylo 69,9 % běloruské populace ve věku 14 až 64 let; 15,5% bylo mladších 14 let a 14,6% starších 65 let. Jeho populace také stárne; odhaduje se, že střední věk 30–34 let se v roce 2050 zvýší na 60 až 64 let.V Bělorusku je přibližně 0,87 muže na ženu.Průměrná délka života je 72,15 (66,53 let u mužů a 78,1 let u žen).Více než 99 % Bělorusů ve věku nad 15 let je gramotných.
Podle statistikySvětové zdravotnické organizaceje Bělorusko zemí sdruhou nejvyšší konzumacíalkoholuna světě v přepočtu na počet obyvatel (k 2017).
Oficiálními jazyky státu jsouběloruštinaaruština. Již v dobách carského Ruska byla však běloruština vystavena útlaku a preferována byla státními orgány ruština. Současná běloruská vláda v tomto trendu pokračuje. Výsledkem jerusifikace Běloruska, tj. stav, kdy v běžné praxi a často i ve školství je užívána ruština, případně tzv.trasjanka(směs obou jazyků, obdobasuržykunaUkrajině), zatímco spisovná běloruština, zvláště ve své předreformní podobě z 20. let 20. století (tzv.taraškevica), je znakem spíše národně orientované inteligence a protilukašenkovské opozice, jejíž účast na společenském životě a vliv na něj jsou státním aparátem potlačovány.
Podle sčítání lidu z listopadu 2011 se 58,9 % všech Bělorusů hlásilo k nějakému náboženství; z toho pravoslaví tvoří (běloruský exarchátRuské pravoslavné církve) asi 82 %.Římský katolicismus se praktikuje většinou v západních oblastech a existují také různá odvětvíprotestantismu.Menšiny také praktikujířecký katolicismus(tzv. uniaté),judaismus,islám(zejm.Lipkové) anovopohanství. Celkově je 48,3 % populace pravoslavných křesťanů, 41,1 % je bez vyznání, 7,1% katolíků a 3,3 % následují jiná náboženství.
Běloruská katolická menšina je soustředěna v západní části země, zejména kolemHrodna, je složena ze směsi Bělorusů a dále polské alitevskémenšiny.Prezident Lukašenko uvedl, že pravoslavní a katoličtí věřící jsou „dvěma hlavními vyznáními v naší zemi“.
Původně (až do16. století) byla drtivá většina obyvatelstva Bílé Rusi pravoslavná, ale postupem času sílily přestupy (hlavně šlechticů) k protestantským církvím a ke katolicismu. Po vyhlášeníbrestlitevské unieroku1596vzniklařeckokatolická církev(a pravoslaví bylo zároveň postaveno mimo zákon).Hrubé snahy o její všeobecné prosazení vyvolaly ohromný odpor (např. povstání ve Vitebsku) pravoslavného obyvatelstva i většiny duchovenstva, takže nakonec muselo být roku1635pravoslaví opět oficiálně povoleno. Přestože běloruský lid a nižší šlechta vnímali řecké katolictví jako vnucovanou víru, získávalo postupně v dalších staletích své stoupence i v těchto vrstvách a v19. stoletízačalo být uniatství chápáno a vyzdvihováno jako charakteristický rys běloruského národa. V důsledku vnucovaného – pro změnu – pravoslaví ze strany carské moci, však uniaté nezískali tak silné pozice jako na Malé Rusi/Ukrajině.
Původně početnákomunita běloruských židůbyla zdecimována za 2. světové války, zbytek porozpadu SSSRodešel doIzraele. Z původně sedmisettisícové komunity tak zbývá zhruba 10 000 Židů. Vysoký podílateistůje mj. důsledkem omezení dřívějšího církevního vlivu na školství, zejména v době Sovětského svazu.
Aktuální informace přicházejí zřídka. OrganizaceForum 18přinesla zprávu o náboženském životě za rok 2023:prezidentAlexandr Lukašenkopodepsal 30. prosince 2023 nový represivní zákon upravující situaci náboženských společenství a věřících v zemi. Represe jsou spatřovány v omezování náboženských práv menšinových skupin náboženských i jazykových, třeba aktivity církví včetně humanitárních jsou povoleny pouze v běloruštině nebo ruštině. Dále některé organizace nebo společenství mohou být nahlíženy jako extrémistické. Naopak posílena má být role Běloruské pravoslavné církve moskevského patriarchátu.I v pravoslavné církvi jsou však duchovní kontrolováni a vyslýcháni pro zjištění postojek okupaci Krymua dalším souvisejícím událostem.Působení neregistrovaných náboženských společenství a účast na jejich aktivitách bylo v roce 2022 označeno za trestný čin, za který hrozí až dva roky vězení.Od 5. července 2024 v Bělorusku probíhá povinná přeregistrace všech 3 592 registrovaných náboženských společenství podle nového zákona, jejž podepsal prezident Lukašenko na konci roku 2023. Nový zákon s sebou přináší přísnější podmínky: Nově mohou v Bělorusku působit jen ty náboženské organizace, které čítají nejméně 15 společenství ve všech sedmi běloruských regionech, z nichž nejméně jedna musí být registrována alespoň 30 let. Zároveň každé společenství musí sdružovat minimálně 20 členů starších 18 let.[1] I oni musí být jako členové registrováni. Jako další podmínku zákon stanoví, že náboženské vyučování dětí a dospělých, sdílení víry a vydávání náboženské literatury nesmí být v rozporu s „ideologií běloruského státu“. Tato ideologie však není nikde definována. Náboženské organizace mají být zakázány, pokud se staví proti „základním směrům domácí a zahraniční politiky Běloruska“. A konečně trestní zákon § 193-1 trestá „organizaci nebo účast na činnosti neregistrované politické strany, nadace, občanské nebo náboženské organizace“ pokutou nebo odnětím svobody až na dva roky. Přitom podmínky nového zákona nesplňuje například Muslimská rada.
Nejslavnějším běloruským spisovatelem je patrněJanka Kupala.Světlana Alexijevičová, která roku 2015 získalaNobelovu cenu za literaturu,žije od roku 2020 v exilu.
Za hranice své vlasti pronikli rovněž autoři jakoJakub Kolas,Maksim Bahdanovič,Vasil Bykav,Uladzimir Karatkevič,Alěs Adamovič,Maksim TankčiRyhor Baradulin. K zakladatelům běloruského písemnictví patříCyril Turovský.František Skorinapřeložil do běloruštinyBibli. Vyšla roku 1517 v Praze, jako vůbec první tištěná kniha východní Evropy (Skorina v Praze působil jako císařský zahradník). Skorina též kodifikovalstaroběloruštinu. V 17. století působilosvícenecSimeon Polockij. Ke klíčovým figurám národního obrození patřili básnířkaAlaiza Paškevičováči spisovatelKonstanty Kalinowski. Z protikomunistického exilového proudu běloruské literatury je známaNatalia ArseněvaneboLarysa Henijušová, která své první běloruské básně napsala a vydala v Praze, krátce poúnorovém komunistickém převratuvšak byla zatčena a deportována do Sovětského svazu, kde pak strávila osm let vgulagu.
Pro rozvoj moderní běloruštiny a literatury měl velký význam časopisNaša Nivazaložený roku 1906. První generace jeho autorů byla nazývána našanivská.Od roku 2021 jeNaša Nivav Bělorusku zakázána a její šéfredaktor Jahor Marcinovič a redaktor Andrej Skurko byli roku 2022 odsouzeni na 2,5 roku do vězení.Existuje pouze jako webové periodikum, které působí v zahraničí.
Významnou operní pěvkyní současnosti jeNadzeja Kučarová, vítězkaBBC Cardiff Singer of the World competitionz roku 2015.V populární hudbě dokázal získat mezinárodní úspěch houslistaAlexander Rybak, který má dnes ovšemnorskéobčanství. Legendou běloruskéhofolkuje skupinaPesňary. Největším hudebním festivalem jeSlavjanski bazar, který se každoročně koná veVitebskua zaměřuje se primárně na populární hudbu ze slovanských zemí, ale často soutěží i umělci z neslovanských států, vítězem hlavní soutěže se stal již i zástupceIzraelečiMexika.
Vysokou prestiž má baletní soubor Národního akademického divadla v Minsku (Нацыянальны акадэмічны Вялікі тэатр оперы і балета), jeho choreografValentin Jelizarjevzískal roku 1996 prestižníCenu Benois de la danse.Hereckými hvězdami sovětského filmu bylInnokentij SmoktunovskijneboPetr Šelochonov.
Na území současného Běloruska se narodila i řada osobností, které jsou dnes vnímány spíše jako Poláci – jsou to zejména spisovatelAdam Mickiewicza hudební skladatelStanisław Moniuszko. Na území Běloruska kdysi sídlila též významná židovská komunita. Místo narození Bělorusko má tudíž ve svém životopise mnoho židovských osobností – malířMarc Chagall, herecSolomon Michoels, malířChaïm Soutine, sochařiOssip Zadkinea Zair Azgur, nebo hudební skladatelIrving Berlin.
Podobně jako Češi využívají Bělorusové ve své kuchyni častohouby. Podávají se jako hlavní jídlo (zejm. hřiby na smetaně), jako polévka, omáčka i jako krém. Další základní surovinou jsoubrambory, z nichž je připravováno asi nejtypičtější běloruské jídlo –draniki, což je obdobabramboráku.Palačinkámjsou podobné tzv.bliny. Zruské, resp.ukrajinské kuchyněBělorusové převzaliboršč. Minsk převzal vícestředoevropské vlivy, což je poznat na obliběřízkuči specialityfilet á la Minsk. Velmi se užíváčesnekakmín.
Oblíbeným místním nápojem jekvas,vyráběný zesladu,cukru, máty peprné a ovoce. Místní specialitou je likérBělověžskaja, vyráběný ze stovky druhů rostlina likér Krambambula. Hodně se pije takévodka. Neblaze proslulé je levné jablečné vínočarnila, s jehož konzumací v nejnižších vrstvách společnosti se vláda snaží bojovat.
Zvláštností je, že v Bělorusku je považováno za neslušné jíst na veřejnosti. Díky tomu se také vůbec neprosadilorychlé občerstvení.
K nejvýznamnějším běloruským vědeckým osobnostem patří nositelNobelovy ceny za fyzikuz roku 2000Žores Ivanovič Alfjorova letecký konstruktérPavel Suchoj. Na vývoji sovětských jaderných zbraní se podílel fyzikJakov Borisovič Zeldovič. Běloruský původ měl rovněž psychologLev Vygotskij, fyzikLeonid Isaakovič Mandelštamči matematikOtto Šmidt. V běloruskémKobrynuse narodil též americký matematikOscar Zariski. V sovětské vědě působil matematik-topologLev Schnirelmann.Jan Czerskije autorem první mapy jezeraBajkal.
Otcem běloruské vzdělanosti je knězCyril Turovský. LingvistaBranislav Taraškievičje tvůrcem spisovné běloruštiny, která nese i jeho jméno – taraškievica. NedalekoMiruse narodil filozofSalomon Maimon.Nobelovu cenu za ekonomiizískal roku 1971 běloruský rodákSimon Kuznets. Významnýmmarxistickýmteoretikem bylAlexandr Bogdanov.
Nejvýznamnější běloruskou vědeckou a vzdělávací institucí jeBěloruská státní univerzitav Minsku. Podle žebříčkuQS World University Rankings 2023jde o 288. nejlepší vysokou školu na světě (což je zcela shodné umístění, jakého dosáhlaUniverzita Karlova).
Nejúspěšnějšími individuálními běloruskými sportovci jsousportovní gymnastéVitalij Ščerbo, s rekordními osmi tituly mistra světa a šesti zlatými z olympiády, aOlga Korbutová, která získala čtyři zlaté olympijské medaile. Běloruskou gymnastickou školu úspěšně reprezentovala téžSvětlana Boginská, nebo trampolinistéUladzislau GančarouaIvan Litvinovič. ZápasníkAlexandr Medveďzískal zlatou medaili na třech po sobě jdoucích olympiádách. VolejbalistaGeorgij Mondzolevskijmá dvě zlaté a v roce 2012 byl uveden do Síně slávyMezinárodní volejbalové federace.KanoistaVladimir Parfenovičmá tři olympijská zlata.
Zřejmě nejúspěšnějším běloruským sportovcem současnosti jebiatlonistkaDarja Domračevová, která získala již čtyři zlaté medaile na olympijských hrách. SprinterkaJulija Něstěrenkovádokázala i v éře dominance černošských běžkyň vybojovat zlato na olympijských hrách v běhu na 100 metrů, vAthénách roku 2004. V posledních letech se Bělorusové začali silně prosazovat vakrobatickém lyžování, olympijské zlato získali již čtyři akrobatičtí lyžaři:Alexej Grišin,Anton Kušnir,Alla CuperováaHanna Husková. SamostatnéBělorusko na olympijských hráchzískalo od roku 1994 dvacet jedna zlatých olympijských medailí.
Nejpopulárnějším sportem v Bělorusku jefotbal. Nejznámějším běloruským fotbalistou posledních let jeAlexandr Hleb, z časů SSSR pakSergej Alejnikov. Nejúspěšnějším běloruským fotbalovým klubem jeBate Borisov, od roku 2008 pravidelný účastník skupinové částiLigy mistrů.
Druhým nejpopulárnějším sportem jelední hokej,běloruská reprezentacedosáhla nejlepšího úspěchu naolympijských hrách 2002, kde skončila na čtvrtém místě. KlubHK Dinamo MinskhrajeKontinentální ligu. Bělorusko hostilomistrovství světa v ledním hokeji v roce 2014.Další šampionát mělo Bělorusko uspořádat spolu sLotyšskemv roce 2021, ale kvůli politickým nepokojům se zde nakonec nekonal.Roku 2019 pořádalo Bělorusko ve svém hlavním městěEvropské hry.Dlouholetý vládce Alexander Lukašenko klade na sport velký důraz a sám od roku 1997 předsedá běloruskému olympijskému výboru.
Od devadesátých let 20. století uspěli běloruští sportovci i v tenise, kde věhlasu dosáhlyViktoria Azarenková(světová jednička a vítězkaAustralian Open),Nataša Zverevová, neboAryna Sabalenková, která vyhrálaAustralian openv roce2023i2024.V šachu se prosadilLev Polugajevskij.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuБелоруссияna ruské Wikipedii.