Radyk prutnatý

Radyk prutnatý(Chondrilla juncea) jedvouletánebo častěji krátcevytrvalá, půl až jeden metr vysokábylinas prutnatě větvenoulodyhous četnými nevelkými, žlutýmikvětními úbory. Je včeské příroděpůvodní rostlinoua jediným zástupcemroduradyk. Roste zde ale velmi rozptýleně a je podle "Červeného seznamu cévnatých rostlin České republiky" z roku 2012 pokládán zaohrožený druh (C3). Paradoxně na nepůvodních územích, vAmericeneboAustrálii, je považován zainvaznírostlinuzaplevelujícítamní krajinu.
Euroasijskýdruh s rozšířením odPyrenejského poloostrovapřes střední a jižníEvropuaž naUralaKavkaz. VAsiise přerušované vyskytuje vTurecku, naBlízkém východě,Arabském poloostrověi v zemíchStřední Asie. Vyrůstá též vAfriceve státech okoloStředozemního moře. Zavlečen byl do obou Amerik i Austrálie, kde v lánech obilovin nebo na čerstvých úhorech vytváří rozlehlé houštiny. Nastarém kontinenturoste mezi 35° až 55°severní zeměpisné šířkydonadmořské výšky1500 m a pouze ojediněle tam nachází rozsáhlá území s optimálními půdními i klimatickými podmínkami, které mu umožňují vytvořit husté porosty.
VČeské republiceje rostlina vázána načeskéamoravskétermofytikum, obvykle roste roztroušeně v teplejších oblastech přiléhajících dolním tokůmLabe,Vltavy,Otavy,Ohře,MoravyaDyje.
Výrazný světlomilný a teplomilný druh svázaný s dostatečně osluněnými stanovišti na výhřevných místech a s dobře odvodněnou, hrubě zrnitou půdou se spíše zásaditou reakcí. Využívá k růstu hlavně kamenité louky na ke slunci přivrácených stráních, vinice, železniční náspy, písčiny, okraje cest i rozličná lidmi ovlivněná nebo přírodní erozi degradovaná místa. Občas narušovaný a jen řídký travnatý porost usnadňuje vyklíčení nové rostliny a její další rozrůstání. Jehemikryptofytvykvétajícíod července do září.
Dvouletáažvytrvalárostlina s přímou, prutnatě větvenou a částečněchlupatoulodyhouvysokou 40 až 120 cm. Z tenkého, až 2 m dlouhého, hluboko rostoucíhokořenevyrůstálistová růžicevejčitýchlistů, jež v době kvetení již zasychají. Ze středu růžice roste dutá, tuhá lodyha řídce porostlá úzce kopinatými, oddáleně zubatými listy dlouhými 2 až 10 cm, jež bývají často zabarveny fialově nebo červenohnědě. Směrem vzhůru se listy zmenšují a horní jsou často jen šupinky. Rostlina po poranění listů nebo lodyhy roní bílýlatex.
Nahoře se lodyha rozděluje do několika větví a na jejich koncích vyrůstá zpaždílistenůpo jednom až třech krátce stopkatýchúborechtvořící koncovoulatu. Úbory bývají složené ze 7 až 12 žloutkově žlutých,oboupohlavných, ve dvou řadách rostoucích jazykovitýchkvítkůs pětizubou ligulou.Zákrovje úzce válcovitý, dvouřadý a listeny vnější řady jsou kratší. Květy jsou sice navštěvoványopylujícímhmyzem,semenavšak vznikají iapomikticky.
Plodje hnědá, podlouhlá, 4 mm velká, podélně žebernatánažkaprotažená v zobánek věnčený bělavýmchmýrem. Statná rostlina ročně vyprodukuje až 15 000 semen.
Na velké vzdálenosti jsou semena rozptylována větrem nebo roznášena v srsti zvířat, mají různou dobudormancea v půdě si podržují dlouhou životnost. Provyklíčenínepotřebují světlo, ale dostatečnou vlhkost a teplotu nad +7 °C,semenáčejsou na světlo ale náročné. Klíčení podporuje i vyšší hladinavápníku,fosforuadusíkuv půdě. Semenáče vyklíčené v létě obvykle zasychají, kdežto podzimní se většinou uchytí.
Místní populace se rozšiřujevegetativně, zkořenevyrůstají v horní části vodorovnéoddenkydlouhé až 0,6 m zakončené listovou růžici, zárodkem nové rostliny. Více se vytvářejí v půdě kypré než ulehlé. Oddenky jsou křehké, snadno se lámou a z 2 cm úlomku vyroste nová rostlina. Kořeny starších rostlin jsou silnější a je v nich uloženo vícesacharidů, mají proto větší regenerační kapacitu a lépe odolají vyschnutí.
Ekonomický význam radyku prutnatého je nejen v české přírodě, kde je poměrně vzácný, ale všeobecně velmi malý. Listy mladých rostlin se dají konzumovat syrové nebo vařené v salátech,hořčinyv nich také podporují chuť k jídlu a následní trávení. Ovce, skot i koně spásají mladé rostlin dokud lodyhy nezdřevnatí. Květy produkují hodněpylua jsou dobrým zdrojem pro tvorbumedu.