Arthur Rubinstein

Arthur (Artur) Rubinstein(28. ledna1887Lodž–20. prosince1982Ženeva) byl polsko-americký klavírista židovského původu, který se proslavil hlavně interpretacemi romantické hudby.  Jeden z největších klavírních virtuózů 20. století  a interpretů hudbyFryderyka Chopina,Johannese Brahmse,Franze Schuberta,Roberta Schumanna,Ludwiga van Beethovena, Sergeje Rachmaninova,Karola SzymanowskéhoaManuela de Fally. Za svou více než 80letou kariéru pianisty odehrál přes 6000 vystoupení po celém světě s mnoha renomovanými orchestry a dirigenty. Byl nejen sólista, ale  byl považován také  za vynikajícího komorního hráče, jehož partnery byliHenryk Szeryng,Jascha Heifetz,Pablo Casals,Grigorij PjatigorskijaGuarneri Quartet.
Narodil se v rodině židovského majitele menší textilní továrny  v Lodži jako nejmladší ze sedmi dětí. Od dětství projevoval hudební talent, už ve čtyřech letech hrál jako „zázračné dítě“ a v sedmi letech vystoupil na benefičním koncertu. První hodiny klavíru absolvoval u Adolfa Prechnera v Lodži. Později studoval hru na klavír veVaršavěa od deseti let  na Vyšší hudební škole vBerlíněuKarla Heinricha Bartha. V prosinci roku 1900, ve 13 letech, poprvé koncertoval veřejně s orchestrem pod vedením rektora hudební akademieJosepha Joachima.Hrál dílaMozarta, Chopina, Schumanna a také koncert pro klavír a orchestr g mollCamilla Saint-Saënse, jenž se stal trvalou součástí jeho repertoáru.Nepatřil k poctivým, pilným žákům, nerad cvičil a  odmítal hrátetudyastupnice.  Většinu svého mládí se spoléhal na přirozený talent,  své mimořádné schopnosti a fotografickou paměť, díky které v krátké době dokázal zahrát bez not celá hudební díla. Později mluvil plynně osmi světovými jazyky.
Roku 1904 se přestěhoval doPaříže, kde začala jeho  profesionální kariéra i pestrý společenský život.  Zde se seznámil sMauricem Ravelem,Paulem Dukasem,Jacquesem Thibaudema dalšími zástupci kulturních i společenských kruhů. Udržoval kontakty s polskými krajany, jeho nejbližšími přáteli byli  houslistaPavel Kochanskia skladatelKarol Szymanowski.Roku 1906 uskutečnil první koncertní turné do Spojených států, vystoupil také vCarnegie HallvNew Yorku, ale očekávaný úspěch se nedostavil.
Po návratu do Evropy se Rubinstein čtyři roky zdržel veřejných vystoupení. Během této doby žil bouřlivě – občas byl chudý a neměl kde přespat, jindy žil mezi kultivovanou elitou. Spřátelil se s dirigentemSergejem Kusevickýma skladatelemIgorem Stravinským.Stravinskij mu věnoval klavírní úpravu svého baletuPetruška, která se stala stálou součástí Rubinsteinova repertoáru. Měl řadu milostných afér a roku 1908 se v krizi pokusil o sebevraždu.
Od roku 1912 žil vLondýně, kde  ho zastihla první světová válka. První dvě válečná léta strávil ve Španělsku, kde získal mnoho příznivců svým temperamentním a vášnivým přednesem. Pobyt ve Španělsku znamenal zásadní obrat v jeho životě. Naučil se španělsky a začal hrát díla španělských skladatelů Manuela de Fally,Isaca AlbénizeaEnrique Granadose.Stejně vřelého přijetí se mu dostalo v Jižní Americe, kam odcestoval na turné v roce 1917.Získal mnoho vlivných obdivovatelů, úspěšná vystoupení mu poskytla peníze a povzbuzení do další práce. Několik měsíců roku 1918 koncertoval naKubě, vUSAaMexiku. VNew Yorkuse setkal s přítelem Szymanowským, seznámil se seSergejem Prokofjevem,Dariem Milhaudema dalšími  hudebníky.  Vedl čilý společenský život, okořeněný jeho zálibou v hazardních karetních hrách.
Po skončení války se vrátil do Evropy již jako občan novéhoPolského státu.Jeho hlavním sídlem se stala Paříž, odkud ve dvacátých letech vyjížděl na turné do Španělska, Anglie,  USA a Jižní Ameriky. Navštívil také svou rodinu v Polsku a koncertoval v Itálii, Turecku, Řecku, Egyptě. Během pobytu ve Francii  u něho znovu propukla  hráčská vášeň, jeho život byl v tomto období vyplněn návštěvami večírků a společenských událostí. Byl dobrý společník, vtipný, srdečný  a skromný. Se svými přáteliCocteauem,Picassema dalšími si užíval bohémského života umělce, ale cítil, že úroveň jeho vlastní hry  se hlavně po technické stránce zastavila. Vždy více spoléhal na svůj  přirozený talent pro hudbu a schopnost rychlého zvládnutí skladeb, než na dokonalou techniku. Svým citlivým přednesem a charismatickým  projevem dokázal okouzlit publikum a v koncertní síni vytvořit neopakovatelnou atmosféru. Chyběla mu však  hloubka, přesnost a přesvědčivost interpretace. Začátkem 30. let Rubinstein  prošel obdobím hledání nového stylu. Na několik měsíců omezil veřejná vystoupení, začal více pracovat na technice a přípravě repertoáru.Jedním z impulzů této změny bylo nahrávání na gramofonové desky, které vyžadovalo precizní provedení. První nahrávky vznikly v Londýně u firmyHis Master’s Voicev roce 1928. Byly na nich  jeho nejpopulárnější interpretace:  de FallůvOhňový tanec,NavarraodAlbénize, Brahmsovasonáta d moll.Změna nastala i v jeho osobním životě, když se roku 1932 se oženil s mladou polskou balerínou Anielou (Nelou)  Mlynarskou. V následujícím roce se jim narodila dcera Eva, v roce 1935 pak syn Paul.
V roce 1933 se vrátil na scénu a zahájil novou éru své umělecké kariéry. V doprovodu manželky absolvoval turné do Jižní Ameriky, pobalkánskýchzemích, Egyptě, měl několik koncertů vSovětském svazu, Polsku a Švédsku. Při nahrávání desek v Londýně se v roce 1935  seznámil sJanem Masarykem, tehdejším vyslancemČeskoslovenské republiky.Dostal se až naDálný východ, kde s úspěchem vystoupil v Japonsku, Číně, Filipínách, Indonésii.  V sezóně 1936–1937 absolvoval velké množství koncertů po celé Evropě, hrál v Jižní Americe a Austrálii. Byl pozván do Spojených státůimpresáriemSolem Hurokem, který měl velký podíl na jeho úspěších u amerického publika v dalších letech.
Nástup fašismu v Evropě, diskriminaci Židů aobsazení Polskahitlerovským Německem Rubinstein  veřejně odsuzoval, odmítal vystupovat v Německu.Poté, co byly v roce 1938 v Itálii vyhlášeny  protižidovské zákony, Rubinstein zrušil italské koncerty a vrátilMussolinimuvyznamenání, které mu udělil.V říjnu 1939 odjel s rodinou na plánované turné do Spojených států a už tam zůstal.Běhemdruhé světové válkyvystupoval  na charitativních koncertech, veřejně povzbuzoval Američany, aby se zapojili do války. Usadil se v Brentwoodu, v západní částiLos Angeles, kde se mu narodily další dvě děti, dcera Alina a syn John.Udržoval čilý společenský život, stýkal se nejen s místní filmovou elitou, ale také s emigranty z Evropy. Kromě bohaté koncertní činnosti spolupracoval s filmem a nahrál mnoho gramofonových desek.  Do svého repertoáru zařadil nové skladby, jako RachmaninovuRapsodii na Paganiniho témanebo SzymanovskéhoKoncertantní symfonii.V roce 1946 se stal naturalizovaným občanem USA.Velmi se však hlásil ke svým polským i židovským kořenům. Svým uměním často vyjadřoval podporu židovskému a polskému obyvatelstvu  – například hraním polské hymny  při koncertu k založeníOrganizace spojených národův roce 1945 a později finančními příspěvky na pomoc  židovským přistěhovalcům při vzniku státuIzrael.
První zahraniční turné po válce, během níž ztratil velkou část své rodiny,  vedlo do Jižní Ameriky, koncertoval v Argentině a Chile. Do Evropy se vrátil roku 1947:  po koncertech v londýnskéRoyal Albert Hallpřijel do Paříže, kde sklidil velký úspěch přednesem  Beethovenových, Chopinových a Rachmaninových skladeb.Svůj byt však nalezl obsazený a přišel o velkou část sbírky vzácných knih a obrazů.V Americe si pořídil nový dům na Tower Road vBeverly Hills, ve kterém zkoušel komorní skladby s Heifetzem a Pjatigorským.Nahrál hudbu k několika filmům, spolu s dalšími hudebníky se objevil ve filmuCarnegie Hall(1947).V roce 1953 Rubinstein s rodinou  opustilKaliforniia přestěhoval se do New Yorku. V roce 1955 sestavil nový program, který zahajoval Beethovenovým koncertem, po němž  následoval Brahms, Chopin, Schumann,Mozart,Liszt, Saint-Saëns nebo Grieg, RachmaninovovyVariace na Paganiniho téma,FranckovySymfonické variacea de FallovyNoci ve Španělských zahradách. Koncerty s velkým úspěchem hrál střídavě v New Yorku, Paříži a Londýně.
Podařilo se mu získat zpět dům v Paříži a od té doby žil střídavě v Evropě a Spojených státech. Jeho první poválečná návštěva Polska se uskutečnila v roce 1958 a zahrnovala koncerty vKrakověaVaršavě.Polsko navštívil ještě sedmkrát, naposledy v roce 1979, kdy vystoupil  také v rodné v Lodži, kde mu bylo uděleno čestné občanství. Kromě každoročních turné po Evropě a Spojených státech navštívil v šedesátých letechAustrálii,Nový Zéland,Indii, Sovětský svaz a Japonsko. Postupně nahrál na gramofonové desky  téměř celý svůj repertoár.  Jeho nahrávky vyšly také na CD a tvoří přes 100 hodin hudby.
V roce 1969 byl do kin uveden filmArthur Rubinstein – Láska k životu,který získalOscaraza nejlepší dokumentární film.Láska k hudbě – stejně jako k doutníkům, knihám, obrazům, cestování, jídlu, vínu, ženám – ho provázela po celý jeho život.
V polovině sedmdesátých let se začal Rubinsteinův zrak zhoršovat, hrát mohl jen s velkými obtížemi. Odešel z pódia ve věku 89 let v květnu 1976 a naposledy koncertoval v londýnské Wigmore Hall, kde poprvé hrál téměř před 70 lety.Napsal dvě autobiografie, které vyšly i v češtině:
Od roku 1977 žil  s mladou hudební režisérkou Annabelle Whitestonovou vŽenevě, kde také zemřel ve spánku 20. prosince 1982 ve věku 95 let. Jeho urna je uložena vJeruzaléměna svahu hory Orah  na vyhrazeném pozemku, který se nyní nazývá Rubinsteinův les.
Celkem získal šestkrát cenuGrammy Awardza sólové i komorní nahrávky a roku 1994 za celoživotní dílo.
Byl zvolen členem francouzskéAkademie krásných umění.
V Izraeli se koná mezinárodní klavírní soutěž na jeho počest.Při první návštěvě  Izraele byl na předměstíTel Avivuvysazen les,  pojmenovaný jeho jménem.
Součástí muzea v Lodži je hudební galerie Artura Rubinsteina, která ve dvou místnostech představuje četné suvenýry, fotografie a umělecká díla.
Rubinsteinovo jméno nese filharmonie v Lodži a hudební škola vBydhošti, která pořádá mezinárodní soutěž mladých klavíristů.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůArtur Rubinsteinna polské Wikipedii aArthur Rubinsteinna anglické Wikipedii.