Chuejové

Chuejové(čínsky回族,pchin-jinHuízú)  je etnická menšina vČíně, odlišující se od svéhochanskéhookolí zejména svoumuslimskouvírou a zvyky z ní vyplývajícími. Obyvatelé žijí v autonomní oblastiNing-sia(宁夏回族自治区 Níngxià Huízú Zìzhìqū), provinciíchKan-su(甘肃省 Gānsù Shěng),Sin-ťiang(新疆维吾尔自治区 Xīnjiāng Wéiwú'ěr Zìzhìqū),Čching-chaj(青海省 Qīnghǎi Shěng),Che-pej(河北省 Héběi Shěng),Che-nan(河南省 Hénán Shěng),Jün-nan(云南省 Yúnnán Shěng),Šan-tung(山东省 Shāndōng Shěng).Dále se nacházejí na hranici meziČínouaBarmou,Kazachstánem,UzbekistánemaKyrgyzstánem.Hlavní jazyk této menšiny jestandardní čínština. Používají také arabská a perská slova v denních interkcích a náboženských činnostech.Menšina Chuej, s populací 8,61 milionů, je z pětapadesáti oficiálně uznanýchnárodnostních menšin Čínyjednou z největších.
Chuej je zkratka pro „Huihui“, která se poprvé objevuje v literatuře dynastieSeverní Sung. Předchůdci byli lidé, kteří se spolu s muslimskými přistěhovalci stěhovali dovýchodní Čínypo třech invazíchMongoluve 13. století. Prostřednictvím dlouhodobého spojení, včetně manželství s dalšími národnostmi, se postupně asimilovaly životní návyky a zvykyChanů,MongolůaUjgurůa rozvíjeli tak svou vlastní jedinečnou Chuej identitu.Bylo zde mnoho slavných myslitelů, vědců a umělců. „Chuej brigáda“ byla aktivní ve druhé světové válce, v odporu proti Japonsku (1937–45). Většina z nich stále žije ve venkovských oblastech a převážně se zabývají zemědělstvím. V poslední době ale roste i počet obyvatel ve městech.
Ačkoliv Chuejové nejsou vymezeni islámské víře, většina z nich jsoumuslimové. To znamená, že navštěvujímešity, následují kněze, kteří se nazývajíimámovéa uctívají svatou knihuKorán. V průběhu let bylo mnohomešitzničeno kvůli náboženskému pronásledování, ale od roku 1949 bylo lidem opět dovoleno je stavět a svobodně uctívat.Mešitybývají směsicí středoasijské a čínské chanské architektury. Novější jsou pouze ve středoasijském stylu.
V této etnické menšině hraje důležitou roliislamismus. Není podporováno manželství lidí z jiných etnických menšin. Muž či dívka, z jiné etnické menšiny, musí porozumět kultuře Chuejů, respektovat ji a konvertovat kislámu, jinak bude manželství odmítnuto.Tabuu pohřbů je naříkat, protože by to bylo považováno za stížnost či nenávist k mrtvým. Žijí puritánský život. Je zakázáno použít věštce k předpovídání budoucnosti. Před jídlem si musí umýt ruce tekoucí vodou. Vyhýbají se sezení nebo šlápnutí na jakýkoli práh, protože se říká, žeMohamedpoužil práh jako svůj polštář.
Během 9. měsíceislámského kalendáře, lidé menšiny Chuej dodržujíramadán, kdy od úsvitu do západu slunce nesmí jíst. Po ukončení půstu slaví třídenní svátek známý jako „Eid al-Fitr“, který začíná 1. den 10 měsíce. Každý člověk brzy ráno vstane, vykoupe se, vyčistí dům a okolní ulice. Poté zapálí kadidlo a ve svých formálních šatech zamíří do mešity na bohoslužby, kde uctivě naslouchajíimámům.Jakmile jsou dokončeny, navštěvují hřbitovy na počest svých předků. Poté se rodina shromáždí a připraví tradiční jídlo. Následující dva dny se pořádají hostiny, lví tance a další druhy zábavy. Je to také považováno za příznivou příležitost a mnoho mladých Chuejů se během tohoto svátku ožení.
Název „Eid al-Adha“ v arabštině znamená oběť a oddanost. Jde o čtyřdenní svátek, který začíná 10. dne 12. měsíce podleislámského kalendáře.Během tohoto festivalu lidé zabíjejí hospodářská zvířata a maso rozdělují na tři části. První část je určená rodinným příslušníkům, druhá je zaslána příbuzným, přátelům a sousedům a poslední část slouží jako almužna na pomoc chudým. Rodiny se shromažďují se svými příbuznými, přáteli, sousedy a zvou i místní imámy.
„Mawlid an-Nabi“ je oslavou narozenin i výročí smrti prorokaMohameda. Podleislámského kalendářese koná 12. den třetího měsíce. V tento denmuslimovéodcházejí domešity, aby zpívánímKoránužehnaliMohamedovia poslouchají přednáškyimámůo životním příběhu Mohameda. Poté darují mešitě zrna, olej, maso a peníze. Tento svátek považují za příznivý pro dobré skutky, a tak se během tohoto dne starají o udržování mešity, pomáhají s mletím mouky, nákupem potravin, vařením a všech ostatních každodenních prací.
Tak jako mnoho jiných aspektů jejich kultury, bylo i tradiční oblečení silně ovlivněno islámskou vírou. Hlavním znakem, jejich stylu oblékání, je vypadat čistě a pochmurně, ale je povoleno i nějaké zdobení.
Muži nosí malé černé nebo bílé klobouky bez krempy a mohou být pětiúhelníkové, šestiúhelníkové nebo osmiúhelníkové. Upřednostňují dvouřadové bíle košile a v některých případech i bílé kalhoty a ponožky. Muži i ženy rádi nosí modré vesty, aby vytvořili kontrast. V zimě či chladnějších oblastech nosí kožešinové oděvy vyrobeny z ovčí kůže.
Dámské šaty, menšiny Chuej, nejsou tak propracované, jak bývá zvykem u jiných menšin, ale jsou zdobeny více než mužský oděv. Často nosí šátky nebo závoje, které se liší v závislosti na jejich věku. Mladé ženy obvykle nosí zelené nebo barevné závoje se zlatým lemem a s vyšívanými květinovými vzory. Vdané ženy nosí černé závoje, které je zakrývají od hlavy k ramenům a starší ženy nosí bílé závoje táhnoucí se od hlavy až po záda. Obvykle nosí šaty v tlumených barvách s ozdobnými vzory a pod nimi mají kalhoty. Ženy všech věkových kategorií doplňují své oblečení zlatými nebo stříbrnými náramky, náušnicemi a prsteny.
Jelikož jsou Chuejové rozšířeni téměř po celé Číně, jejich kuchyně je rozmanitá a liší se v závisloti na regionu. Obecně říct, že dávají přednost potravinám z pšenice před rýží. Lidé žijící v autonomní oblastiNing-siadávají přednost jídlu s moukou, VKan-suaČching-chajupřednostňují pšenici, kukuřici, ječmen a brambory. Obecně je zakázáno jíst maso prasat, psů, koní, oslů, mezků a krev zvířat. Misek nebo hrnců, v kterých bylo vepřové maso, se nebudou dotýkat a ani je nebudou používat. Holuby pak považují za „božské ptáky“ a lze je jíst pouze za určitých okolností.To vše dodržují v souladu sislámem. Ve stravě tak převažuje hovězí a skopové maso. Důležitou roli hrají také zákusky. Pijí pouze vodu z tekoucího nebo čistého zdroje a čaj.Rozšířené je v Číně i jídlohalal, čínsky Qingzhen Cai (清真 菜), které mísí původní chutěStředního východus tradičními čínskými pokrmy.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHui peoplena anglické Wikipedii.