Doktor práv

Doktor práv(ve zkratceJUDr.psané před jménem; dříve se též používala zkratkaDr. jur.) jeakademický tituludělovaný voblastipráva. Udělován je těmprávníkům, kteří už dosáhli titulumagistr(Mgr.) a poté úspěšně absolvovalirigorózní zkouškuze zvoleného právního oboru, jejíž součástí je také obhajobarigorózní práce. V současné době se jedná o fakultativní zkoušku zpravidla spojenou s poplatky.
Původní, středověký významlatinskézkratky JUDr. jejuris utriusque doctor, tedydoktor obojího práva(římskéhoikanonického), podle některých zdrojů však jde i o zkratkujuris universi doctor, doktor veškerých práv.
Název „doktor obojího práva“ pochází zboloňské univerzity, kde se učitelé římského práva označovali jakodoctores legum. To se pak rozšířilo i na dalšíuniverzitya díky pozdějšímu sloučení římskoprávních a církevněprávních studií došlo i ke spojení tohoto titulu s titulem učitelů kanonického právadoctores canonum et decretaliumdo od té doby jediného titulu doktora obojího práva (doctor utriusque juris).
První moderní úprava získání titulu doktora práv na českém území byla obsažena vrakouskémrigorózním řádu pro fakulty věd právních a státníchz roku 1872, který v mírně pozměněné podobě platil i po vznikuprvní republiky.Každý student práv, který vykonal v průběhu studia jednu ze tří předepsaných státních zkoušek (historickoprávní, soudní a státovědeckou) s prospěchem alespoň dobrým, mohl po každé z nich absolvovat i přísnou zkoušku doktorskou nebolirigorózní. Zkušebními předměty u jednotlivých rigoróz byly:
Na rozdíl od moderní doby absolvent nenabýval titulu automaticky, ale až udělením na slavnostnípromoci.Právnickou fakultušlo absolvovat i jen složením státních zkoušek, tedy bez získání titulu doktora práv. Ovšem, na rozdíl od jiných právnických profesí, doktorát byl podmínkou pro výkonadvokacie.Po prvním rigorózu studenti používali neoficiální čekatelský titulJUC.(z lat.juris utriusque candidatus; podobně byly užívány i titulyMUC., PhC., RNC. či ThC.). Po roce 1953 vyšel vzhledem k reforměstudiaz užívání.
Uvedená úprava platila až donástupu komunistů k moci, kdy bylyakademické titulyzákonem o vysokých školách č. 58/1950 Sb. zrušeny a od roku 1953 tak byli absolventiprávnických fakultoznačováni jen profesním označením jako „promovaný právník“ (používaná zkratkaprom. práv.; obdobně tomu bylo u absolventů lékařských fakult).Po roce 1966 však byly tituly znovu zavedeny, přičemž tehdejší úprava byla podobná té dnešní.Absolventi práv, kteří vykonali státní závěrečnou zkoušku, mohli podstoupit státní rigorózní zkoušku, která se skládala z písemné práce a z ústní zkoušky ze zvoleného vědního oboru a jeho širšího vědního základu (od roku 1980 pouze z ústní zkoušky). Vědními obory, ve kterých bylo možno státní rigorózní zkoušku vykonat, tehdy bylydějiny státu a práva,teorie státuapráva,státní právo,správní právoa zemědělskodružstevní právo,hospodářské právoafinanční právo,pracovní právo,občanské právo hmotnéaobčanské právo procesní,trestní právoamezinárodní právo. V obdobíkomunistického režimubyl ale titul doktora práv znehodnocen tím, že byl udílen rovněž absolventůmVysoké školy SNB, ač neabsolvovali řádnéuniverzitníprávnickéstudium. Takto udělené tituly nebyly po roce 1989 jejich nositelům odebrány a tito je tedy mohou i v současnosti dále užívat, ačkoli např.Česká advokátní komoraje za právnické vzdělání, potřebné pro výkon povoláníadvokáta, neuznává.
Poroce 1989bylo novým vysokoškolským zákonem z roku 1990 udělování titulu doktora práva (JUDr.), tak jako ostatníchfakultativníchmalých doktorátů, zrušeno. Místo toho byl po absolvování školy udělován titulmagistra(Mgr.),obdobně jako v jiných zemích, kde jsou podmínky pro získánídoktorátuobtížnější.Boloňský procespak sjednotilevropskévysokoškolské vzdělávání. Pro nesouhlas s neudělováním titulu JUDr. a dalších těchto tzv. malých doktorátů byl od přijetí nového vysokoškolského zákona v roce 1998 tento titul opět udělován, a to nyní po dodatečné a zpoplatněnérigorózní zkoušce– jeho udělení tak nepředchází žádné další formálnístudium, ale pouze jedna zkouška, což ve světě nebývá (kupř. srov. J.D.). Tento stav, kdy se uděluje jak JUDr. (doktor práv), tak Mgr. (magistr), přičemž oba označují de facto stejnoukvalifikaci(magisterskou úroveň, 7 vISCED,master's degree, magisterský stupeň), však bývá předmětem kritiky.
Vyšší kvalifikaci (8 vISCED,doctor's degree) vhodnou primárně pro vědeckou činnost je pak možno od roku 1998 dosáhnout dalším 3-4letým studiem vdoktorském studijním programu(doktor –Ph.D.), přičemž mezi lety 1990–1998 se jednalo o tzv. „postgraduální studium“ (doktor –Dr.) a v předchozím období (od roku 1953) se pak jednalo o tzv. „vědeckou aspiranturu“ (kandidát věd– CSc.).
Získání titulu doktora práv je podmíněno dřívějším získáním titulumagistrv oboru práva, obhájením písemné rigorózní práce a úspěšným vykonáním ústní zkoušky ze zvoleného právního oboru. Udělovat jej na českých vysokých školách může:
Každá fakulta si obory, ve kterých je možno rigorózní zkoušku vykonat, stanoví svým vlastním rigorózním řádem. VČeskujsou navíc uznávány za rovnocenné akademické tituly získané naslovenskýchvysokých školách, tedy i slovenský titul doktora práv.
Titul doktora práv však není výsledkemdoktorského studia(doktor –Ph.D., 8 vISCED, tzv.velký doktorát), jedná se stále omagisterskou úroveňvysokoškolského vzdělání (7 vISCED,master's degree), a proto se někdy označuje jako tzv.malý doktoráta zároveň je jeho nositel vzděláním (kvalifikací), možnostmi, resp. kompetencemi, stále rovnocenný s právníkem s titulem magistra.Tedyprávník(kupříkladuadvokát,státní zástupce,soudce…) s titulem doktora práv (JUDr.) se od právníka s titulem magistr (Mgr.) de facto neliší, oba mají stejné pětiletémagisterské vzdělání, nicméně právník s Mgr. ukončil studiumstátní závěrečnou zkouškou(hovorově označovanou jakostátnice) a dále nepokračoval, zatímco právník s JUDr. se po získání titulu Mgr. rozhodl následně složit ještě dodatečnoustátní rigorózní zkoušku(rígo). Nositel titulu magistr (Mgr.) může též požádat o to, pakliže to umožňuje příslušný rigorózní řád školy, aby mu byla stejná předloženámagisterská (diplomová) prácerovněž uznána i jakorigorózní práce, podrobnosti většinou upravuje pokynrektora, pokynděkanaatp. Rigorózum je ovšem v těchto případech v Česku finančně podmíněno – poplatky s tímto spojené jsou pak příjmem dané vysoké školy.Doktorát práv, stejně jako další, jsou platné jak vČesku, tak naSlovensku(díky mezinárodní smlouvě není třeba podstupovat tzv.nostrifikaci). Platí pro ně i stejný zápis – zkratka titulu se píše před jménem a od jména se odděluje mezerou, např.JUDr. Jan Novák. Někdy se zkracuje na „dr.“, popř. na začátku větného celku jako „Dr.“ (např.Na Univerzitě Karlově vystudoval dr. Jan Novák. / Dr. Jan Novák vystudoval na Univerzitě Karlově.)
Zájem o tento malý doktorát nicméně dlouhodobě klesá.
NaSlovenskuplatí prakticky stejná úprava jako vČesku. Absolvent magisterského právnického studijního programu může vykonat rigorózní zkoušku, jejíž součástí je i obhajoba rigorózní práce, a získat tím tituldoktor práv(ve zkratceJUDr.).
VNěmecku, stejně jako vRakousku, je podobným titulem ve zkratceDr. iur.(Doktor iuris), případněDr. jur.(Doktor juris), který je ale nejvyšší akademickou hodností v oboru práva a odpovídá tedy tituluPh.D.Ve svém významu je brán buď jako doktor práv, nebo jako doktor jurisprudence (právní vědy). Udělován je na základě obhájení doktorských tezí, které musí vyjít jako publikace nebo jako soubor článků a které musí obsahovat vlastní výzkum, a dále na základě ústní zkoušky (disputace).
Oproti tomu veSpojeném královstvíjde o titulDoctor of Laws(ve zkratceLL.D.), který je ještě vyšším nežPh.D.a který se uděluje za velmi rozsáhlou výzkumnou činnost v oboru práva, případně jakočestný titul. Některé univerzity, např.Oxford, místo něj udělují titulDoctor of Civil Law(ve zkratceD.C.L.).
Ti, kteří vUSAčiAustráliivystudujíbakalářskouúroveň právnické fakulty, získají titul ve zkratce LL.B. Mohou však pokračovat v postgraduálním studiu a získat tzv. profesní doktorátJ.D.(Juris Doctor), nebo se zaměřit na výzkum a získatmagisterskýtitulMaster of Laws(ve zkratce LL.M.). Tento doktorský titul tedy neoznačuje právního vědce, ale odborníka pro právní praxi. Za odbornou vědeckou činnost se uděluje titulDoctor of Juridical Science(ve zkratceJ.S.D.) neboS.J.D.(Scientiae Juridicae Doctor), kterému většinou předchází titul LL.M. a který tak odpovídá tituluPh.D.Titul LL.D. bývá udělován jen jako čestný titul.