Ruská zmrzlina

Ruská zmrzlina(ruskyСоветское мороженое,sovětská zmrzlina) se začala vSovětském svazuprůmyslově vyrábět ve 30. letech 20. století, v Československu známásmetanovázmrzlina v oplatce až ve 40. letech. Rozmach státního zmrzlinového monopolu byl přerušendruhou světovou válkoua pokračoval až v poválečných 60. letech. V 80. letech 20. století bylo vSSSRna její výrobu postaveno 25 nových továren. Zmrzlina byla vyvážena i do zemívýchodního bloku.
Po společenských změnách v 90. letech začaly ruský trh zaplavovat dovážené mražené výrobky, které byly vyráběny převážně z rostlinných tuků, ale konkurovaly zejména cenou. Ruští výrobci poukazovali na kvalitu své zmrzliny, ale i oni jsou nuceni pod ekonomickým tlakem snižovat obsah tuků.
Ruská zmrzlina je i na pultech českých obchodů, většinou však není dovážená zRuska, šlo jen o obchodní název.Ruská zmrzlina se v Česku prodává například pod značkouPrima Ruská zmrzlina,Originál Ruská Zmrzlina,Tesco Ruská zmrzlina,Fine Life Ruská zmrzlinaaARO Ruská zmrzlina. Poruské invazi na Ukrajinuvýrobce ruské zmrzliny značky Prima, společnost Bidfood Czech Republic, v únoru 2022 uvedl, že výrobek přejmenuje naUkrajinskou zmrzlinu. Chce tak vyjádřit solidaritu sUkrajinou, která čelí útoku ruské armády.Prima Ruská zmrzlina se však i nadále prodávala pod stejným názvem, jen došlo k dočasnému přelepení slova „ruská“ ukrajinskou vlajkou.Od roku 2023 se prodává pod názvem „Tradiční zmrzlina od Mrazíka“. Některé další značky zmrzlin (RIOS, Originál, BILLA) přejmenovaly Ruskou zmrzlinu na Smetanovou zmrzlinu.
Dne 26. října (8. listopadu) 1917 byl v Sovětském Rusku vytvořenLidový komisariát pro zahraniční záležitosti(NKID), který uzavřel hranice pro běžnou osobní turistiku. První skupina amerických turistů směla doSovětského svazupřicestovat až v srpnu 1926.Jako první sovětský občan navštívil Ameriku (i když neoficiálně) nejprveSergej Michajlovič Ejzenštejnv roce 1930.
Na přelomu let 1935/36 podnikli cestu doUSAspisovateléIlf a Petrov. Reportáž vyšla na podzim 1936 nejprve v časopise Znamja (č. 10 a 11) a později v létě 1937 ji vydali jako knihu. V srpnu 1936 doporučil generální tajemník komunistické strany (Stalin) svému lidovému komisaři pro potravinářský průmyslMikojanovi, aby netrávil dovolenou jako obvykle naKrymu, ale odcestoval do Ameriky.
Mikojan, který kvůli zrušené dovolené směl vzít s sebou i svou ženu, odcestoval s malou delegací doNew Yorkua odtud do vnitrozemí, kde navštívil: výrobuchladničekpro skladování ryb a masa, továrny na výrobu zmrzliny a vločkového ledu, továrnu na mražené kachny, konzervárny masa a ryb; tovární velkopekárny, cukrovary a továrny na výrobu sušenek, sušeného mléka amajonézy, ovesných vloček, kombináty na výrobučokoládya cukrovinek, baleného čaje, kávy a kakaa, továrny na výrobu jablečných a pomerančovýchdžusůarajčatových výrobků, mrazírny a konzervárny ovoce, výrobny sektu a limonád a nealkoholických nápojů,pivovary,drůbežárnyajatka. Mikojana ve státech zaujal pouliční prodejhamburgerů(котлет), jejichž výrobu po svém návratu zavedl také v SSSR.
Vedle tovární výroby karbanátků z mletého masa v housce (Горячие Московские котлеты с булочкой) ho zajímala také americká průmyslová výroba zmrzlinového smetanového krému (icecream/mražená smetana), jež obsahoval průměrně 14 procent máslového tuku, 11 procent mléčné sušiny a 15 procent cukru. Proto také zmrzlina v ruštině obdržela název „slivočnoje moroženoje“. Pokud zmrzlina obsahovala 4-6 procent máslového tuku, nazývala se podle amerických noremicemilk(ledové mléko) a pokud byla vyrobena z méně než 2 procent máslového tuku, jednalo se oshorbet(připomínající tehdy v Československu vyráběnou zmrzlinu).
První závod na výrobu zmrzliny (slivočnoje moroženoje) nechal Mikojan zřídit vRostově na Donu. Zmrzlina se v SSSR sice vyráběla podle amerického receptu, ale její výroba byla přizpůsobena sovětským podmínkám. V USA se vyráběla ze sušeného mléka, jehož výroba v té době v SSSR neexistovala. Proto se zmrzlina vyráběla z čerstvého mléka v provozech (холодильники/cholodilniki), které se zřizovaly při mléčných kombinátech. Slivočnoje moroženoje obsahovalo 13 procent smetany, 20 procent cukru a 7 procent žloutků.
Za pomocisuchého ledumohla být zmrzlina rozvážena na daleké vzdálenosti. Jak v USA tak i v SSSR se do zmrzlinové směsi přidávalagarz mořských řas neboželatina, což zamezovalo tvoření větších krystalků a zmrzlina si udržela svou hebkost, zachovávala svůj tvar a netála tak rychle.