Pásovci

Pásovci(Cingulata) jsouřádemplacentálníchsavcůze skupinychudozubých, ke kterým se řadí dvě recentní čeledipásovcovití(Dasypodidae) apláštníkovití(Chlamyphoridae), spolu s vyhynulými čeleděmiPachyarmatheriidae,PampatheriidaeaPeltephilidae.
Tělo pásovců je pokryto krunýřem z kostěných destiček, jehož povrch je pokryt rohovinovými šupinami. Pásovci se vyvinuli vJižní Americe, po spojení Jižní aSeverní Amerikypronikli přesPanamskou šíjii na sever.
Za bazální skupinu pásovců byli tradičně považováni glyptodonti, kteří bývali zařazováni do samostatné čeledi Glyptodontidae, která byla považována za samostatnou linii. Na základě fylogenetické studie Delsucet al.z roku 2016 však došlo k ponížení čeledi Glyptodontidae na podčeleď Glyptodontinae a jejímu vnoření dopláštníkovitíých(Chlamyphoridae).Ve fylogenetickém stromu tak základní linie pásovců bez vyhynulých čeledí vypadají takto:
Kompletní seznam vyhynulých čeledí pásovců se může lišit v závislosti na zdroji. Většinou se rozeznávají tyto evoluční linie:
Jsou rozdílné velikost, nejmenšídruhpláštník malýdorůstá do 15 až 17 cm a váží 0,1 kg a největšípásovec velkýmůže být dlouhý 1,5 m a hmotný 60 kg.
Hlavním poznávacím znamením jekrunýřsložený zchitinovýchdestiček, které jsou pokryty rohovinovými šupinami převážně okrouhlého tvaru. Hřbet pokrývají destičky v pásech, jejichž počet je důležitým taxonomickým znakem. Tyto pásy jsou spojeny pružnou kůži většinou porostlou tvrdýmichlupy. Tento pružný krunýř dovoluje některým pásovcům se v případě ohrožení stočit do klubíčka a chránit si spodní část trupu porostlou jen tenkou kůži. Povrch hlavy je vždy důkladně kryt tvrdými šupinami.
Hrabavékončetinybývají alespoň z části pokryty tvrdými kroužky a zbytek ostrýmištětinami. Na poměrně krátkých předníchnohoumají pásovci 3 až 5prstůse silnými zahnutýmidrápykterými si vyhrabávají potravu nebonoruk úkrytu; v zajetí se prohrabou i tvrdou podlahou. Na zadních nohou mají po 5 kratších prstech s drobnějšími drápy. Dlouhýocasmají skrytý pod kostnatými kroužky.Kostraje velice pevně stavěná, první dvakrční obratlesrostly ažebraapánevjsou velmi silné.
Lebkumají zploštěnou s dlouhouspodní čelisti. Jejich čenich je rozdílný podle druhu, může být krátký a trojúhelníkový, u jiných dlouhý a trubkovitý. Mají maléočia následně i špatnýzrak, zato ale dobrýčichasluch, některé druhy mají viditelně velkéušní boltce. Početzubůje velmi proměnlivý, kolísá od 28 až po 100, liší se i u zvířat stejného druhu. Pásovcovitým chybíšpičákya většina nemá aniřezáky, všechny jejich zuby jsou převážně stejné.
Pásovcovití jsouvšežravci, jejich strava je primárněživočišná, skládá zhmyzu, (velmi častomravencůatermitů), drobnýchobratlovců,červů,housenek,členovců,hadůažab. Požírají příležitostně izdechliny, různáovoceaplodyikořínky. Jejich jídelníček se liší v závislosti na oblasti a ročním období.
Tato zvířata vycházejí za potravou nejčastěji v noci, lze je spatřit již zasoumrakunebosvítání. Za intenzivního slunečního svitu jsou převážně ukryti v hlubokých norách, při chladnějším počasí hledají potravu i během dne. Jídlo si vyhledávají hlavně čichem a sluchem, ten je varuje i předpredátory.
Jsou to zvířata žijící vyjma dobyrozmnožovánípřísně samotářsky. Jejichtělesná teplotaje ve srovnání s ostatními savci poměrně nízká a silně závislá na teplotě okolí, mají obzvláště pomalýmetabolismus.
Tito na pohled neohrabaní živočichové dokážou v případě útěku před nebezpečím běžet velice rychle, byla krátkodobě pozorována rychlost 40 km/h. Některé druhy mohou stát na zadních nohou a jiné zase v případě úleku vyskakují až metr vysoko (např. před automobilem). Přestože jsou výhradně suchozemskými živočichy dobře plavou, nafouknou si vzduchemžaludeka silnými tlapami pádlují. Když zadrží dech (mají objemnéplíce) mohou zůstat několik minut pod vodou, nedýchají ani při hrabání aby nevdechovali prach.
S ohledem na hrabavý působ získávání potravy, zabydlují nejčastěji území s převážně vlhkou, kyprou, na humus bohatou půdou, ve které nacházejí nejvíce potravy. Žijí v lesích a za potravou vycházejí také na vlhké louky a do porostů podél vodních toků a nádrží, přichází jim vhod i obdělávaná pole.
Jsou topolygamníživočichové, samec sepářís více samicemi. U některých druhů se často pooplodněnírýhujícívajíčkorozdělí na víceembryí(tzv. polyembryonie) a rodí se 4 i vícemláďatshodnéhopohlaví.
Dobabřezostije dva až čtyři měsíce, u některých druhů nastává tzv. utajená březost trvající až 8 měsíců. Po narození zůstávajímláďatav noře a matka jekojí, tehdy se jim začíná vyvíjet tvrdý krunýř. Společně s matkou opouštějí postupně noru a učí se sama živit, ve věku půl až jednoho roku jsou samostatná a odcházejí. Samice některých druhů mohouzabřeznoutkaždým rokem. Rodí obvykle 1 až 12 mláďat, průměrná velikostvrhujsou 4 mláďata. Dožívají se 4 až 12 let.
Jsou to zvířata mající hodně přirozenýchpredátorů,jaguáři,vlci, zdivočelípsiakrokodýli. Mimo to jsou také pronásledováni lidmi, kterým škodí na farmách, kde rozhrabávají pozemky. Jsou takélovenipro chutné maso a krunýř, z kterého se dělají ozdobné výrobky, např.kabelky.
Vědci počali zkoumatpásovce devítipásého, který jako jedno z mála zvířat může onemocnětmalomocenstvíma hledají u něj obranné látky, které by pomohly při léčbě lidí. Při konzumaci dostatečně tepelně neupraveného masa nebo přímým stykem s nakaženým jedincem se tato nemoc může přenést i na lidi.
Některé druhy žijí v malých počtech na omezeném území a jsou proto ohrožené (např. rodCalyptophractus), jiné jsou zase rozšířeny po velkém území (např. rodDasypus) a bezprostřední nebezpečí vyhynutí jim nehrozí.