Aloe pravá

Aloe pravá(Aloe vera, syn.Aloe barbadensis) jejednoděložná,vytrvalá,stálezelená,sukulentníbylinas přízemní růžicí dlouhých dužnatých a na okraji řídceostnitýchlistů.Květyjsou žluté a červeně naběhlé, válcovitého tvaru, uspořádané ve štíhlém a poměrně vysokémhroznovitémkvětenství. Květy jsou opyloványptákykonzumujícíminektar. Plodem jetobolkas mnohasemeny. Původ tohoto druhu není s jistotou znám. Podle výsledkůfylogenetickýchstudií pochází nejpravděpodobněji zArabského poloostrova. V současné době je aloe pravá pěstována nebo roste zplanělá v klimaticky příhodných oblastech téměř celého světa.
Aloe pravá je využívána již po tisíce let jakoléčivá rostlinaa její používání se rozšířilo po celém světě. Nejstarší důkazy o jejím využití pocházejí z ranéhoEgyptaz doby před 6000 lety. V poslední době její mnohostranné účinky objevuje i západní medicína a potvrzují je četné vědecké studie. Rostlina je používána v tradičníindické,čínskéiarabskémedicíně. Aloe poskytuje dva základní produkty s odlišným působením a využitím, známé jako gel a latex. Gel z aloe se aplikuje zejména zevně naspáleniny, drobnějšíporaněníaodřeniny. Jeho komplexní hojivý účinek je připisován obsaženýmpolysacharidům, zejménaacemananům. Tyto látky snadno degradují, proto je pro účinnost výsledného produktu velmi zásadní způsob zpracování. Pro domácí použití je nejlepší čerstvý gel z listů.
Latex je obsažen ve vodivých pletivech v podpokožkové části listu. Při podání vnitřně působí mj. jako razantníprojímadlo. Hlavní účinnou látkou jeglykosidbarbaloin, náležející mezi derivátyanthrachinonu. Při průmyslovém zpracování jsou z gelu zbytky této látky odstraňovány, neboť je podezřelá zrakovinotvornéhopůsobení. Čistý gel je zcela netoxický.
Aloe pravá je vsubtropecha sušších oblastechtropůkomerčně pěstována na plantážích. Hlavními exportéry jsouMexiko,VenezuelaaDominikánská republika. Gel a produkty z něj jsou součástí nepřeberného množstvípotravinovýcha lékařských doplňků ikosmetickýchpřípravků. Je oblíbenou bylinou v domácím lékařství a vléčitelství.
Pěstuje se také jako pokojová rostlina. Je velmi světlomilná a vyžaduje dobře propustnou půdu, jinak není na pěstování nijak náročná.
Rodové jménoAloepochází zarabskéhoslovaalloeh(v současné arabštině الأَلْوَة,al-ʾalwatu), což označuje jasnou (či zářivou) hořkou látku.Latinskéslovoverusznamená pravý.
Aloi pravou poprvé popsal v roce 1753Carl Linnépod názvemAloe perfoliatavar.veraL. V roce 1768 tentotaxonpopsali nezávisle na sobě dva botanici jako samostatný druh:Nicolaas Laurens Burmanpod názvemAloe vera(L)Burm.f. a asi o 14 dní pozdějiPhilip Millerpod názvemAloe barbadensisMill. Protože se o Burmanově názvu nevědělo, uváděl se po nějaký čas jako platný názevAloe barbadensisa ve starších pracích se s ním lze často setkat. V témže čase jakoAloe barbadensisMill. publikoval Miller nezávisle na Burmanovi i názevAloe veraMill., kterým ovšem pojmenoval jiný, příbuzný taxon z ostrovaSokotraa přilehlého území Afriky. Tento Millerův název (Aloe veraMill.) se následně po nalezení Burmanovy publikace stal neplatným, neboť Burman publikoval názevAloe veradříve a má tedy prioritu. Pro druh, popsaný Millerem jakoAloe veraMill., bylo nalezeno jiné platné jméno:Aloe succotrinaLam., publikované předtím již v roce 1783Jean-Baptiste Lamarckem.
Aloe pravá jesukulentnívytrvalábylina, dosahující i skvětenstvímvýšky 60 až 90 cm. Dlouze kopinatélisty, uspořádané v listových růžicích, jsou světle zelené, dužnaté a tuhé, 15 až 50 cm dlouhé a 4 až 7 cm široké, na okraji řídceostnitězubaté, na vrcholu zakončené 2 až 3 zuby. Růžice mohou být přisedlé nebo nasedající na vrchol krátkéhostonku. Volně rostoucí rostliny vytvářejí odnože a často pak tvoří hustétrsy. U některých forem jsou listy světle skvrnité (Aloe vera var. chinensis).Květyvyrůstají v přímém, až 90 cm vysokém,hroznovitémkvětenství. Stopka (hlavní osa) květenství je až 2 cm silná. Samotný hrozen je 30 až 40 cm dlouhý a 5 až 6 cm široký, někdy na bázi ještě s 1 až 2 vystoupavými postranními větvemi. Květy jsou válcovité, mírně prohnuté, bledě žluté a červeně naběhlé, asi 2,5 cm dlouhé, krátce stopkaté a v průběhu rozkvétání se stáčejí ústím dolů.Okvětní lístkyjsou srostlé ve válcovitou trubku, vnější cípy okvětí jsou na vrcholu slabě ven zahnuté. Květy jsou podepřeny bělavými, široce kopinatýmilisteny.Tyčinekje 6, jsou přirostlé na bázi květní trubky a vyčnívají z květů.Semeníkje srostlý ze 3plodolistůa obsahuje mnoho vajíček. Na vrcholu nese nitkovitoučnělku, vyčnívající z květu a nesoucí drobnoubliznu. Plodem je pouzdrosečná trojpouzdrátobolkas mnoha semeny.
Listy aloe jsou velmi dužnaté a na povrchu jsou pokryty tlustoukutikulou, zabraňující odpařování vody (1 na obrázkuŘez listem aloe). Pod pokožkou je zelená vrstva listovéhoparenchymu, v níž probíháfotosyntéza(2). Bezprostředně pod touto vrstvou je vnější vrstvadužninys vodivými pletivy (4). Kroměcévxylémuasítkovicfloémujsou zde přítomny ještě kanálky (mléčnice) slatexem, který z nich při porušení vytéká v podobě žluté viskózní kapaliny. Všechny tyto vrstvy tvoří dohromady asi 20 až 30 % hmotnosti listu. Zbývající podíl připadá na vnitřní dužninu, tvořenou bezbarvými, velkými, tenkostěnnýmiparenchymatickýmibuňkami sgelovitýmobsahem (3).
Původ aloe pravé zůstával po dlouhou dobu nevyjasněn. Rostlina je vkultuřejiž po celá tisíciletí a původní přírodní populace nejsou známy. Za pravděpodobnou oblast původu je zpravidla považovánopovodí Niluv africkémSúdánu,Arábie,neboSomálsko,některé zdroje jako její původ uvádějí dokonceKanárské ostrovy.V některých zdrojích se směšuje druh aloe pravá s jiným druhem rovněž využívaným jako léčivo,aloí kapskou(Aloe ferox) a jako oblast původu aloe pravé je následně uváděna i jižní Afrika.Vzhledem k tisícileté historii pěstování se též spekuluje o tom, že se v případě aloe pravé může jednat o křížence nebo vyšlechtěnýkultivarjiného druhu.V roce 2015 byla vydána podrobnáfylogenetickástudie rodu aloe. Výsledky podporují teorii o arabském původu druhuAloe vera. Ten je součástí skupiny 9 blízce příbuzných druhů, rozšířených naArabském poloostrově. Nejblíže příbuzné druhy jsouAloe acutissima,A. bakeri,A. yemenicaaA. purpurea. K diverzifikaci dané skupiny došlo asi před 5 milióny let.
V současnosti je aloe pravá rozšířena v sušších a teplých oblastech téměř celého světa.
V rámciEvropyroste jakonepůvodnírostlina v nejteplejších oblastechStředomoříveŠpanělsku,Portugalsku,Řecku,Itálii, naKrétěaSicílii.Dále roste např. v jižníČíně(v provinciiJün-nan),Indii, téměř celéAfrice, naKanárských ostrovech,Madeiřea naKapverdách, v jižních státechUSA(Florida,Kalifornie,Texas),Mexiku, na některýchKaribských ostrovecha v západníAustrálii.
Trubkovité, převislé, žlutě až červeně zbarvené květy aloe pravé jsou opylovány předevšímptáky. V Africe a v Asii je navštěvujístrdimilové, v Americe je vyhledávajíkolibříci.VAfricehrají roli při opylování ivčely.Květy jsoucizosprašnéa nejsou schopnysamoopylení, navíc v nich nejprve dozrávajíprašníkya až po vypadánípyludozráváblizna(protandrie).Aloe má podobně jako mnohé jinésuchomilnérostliny tzv.CAM metabolismus, při němž dochází k fixaciCO2v nočních hodinách, čímž mohou býtprůduchyna pokožce přes den zavřené a minimalizovat tak ztráty vody. Rovněžvoskovávrstva na povrchu listů odráží světlo a chrání listy před odpařováním vody.Latexobsažený vmléčnicíchpod povrchem listu, obsahující účinnéglykosidy, a rovněžostnitéokraje listů chrání rostlinu předbýložravci. Nejvyšší obsah účinných látek je v horní třetině mladých listů.
Látky obsažené v listech aloe pravé jsou velmi různorodé, účinné látky nejsou v celém listu rovnoměrně rozděleny. Vmléčnicíchpod povrchem listu je přítomenlatex, jehož hlavní účinnou složkou jsou glykosidické derivátyhydroxyanthronu, zejménabarbaloinneboli aloin (C-glykosidhydroxyanthronu) ahydroxyaloinse silněprojímavýmúčinkem. Další účinnou látkou je derivát anthrachinonualoe-emodin. Dále je v latexu podstatný podíl kyselépryskyřicenerozpustné ve vodě a přítomné v podobě emulze,minerální látky,silice,aldehydyaketony. Z látek odvozených odantracenujsou zde zastoupeny např. O- a C-glykosidy anthronů a anthrachinonů, volné anthrony a dianthrony a malé množství volných anthrachinonů. Obsah barbaloinu je v různých druzích aloí velmi různý. Jeho obsah byl zjištěn v 85 z 240 testovaných druhů, přičemž pouze 10 % testovaných druhů má podobné složení latexu jako aloe pravá. Celkově bylo v latexu aloe pravéchromatografickýmimetodami zjištěno přes 80 hlavních složek, z nichž mnohé nejsou dosud prozkoumány.
V jádrové části listů je přítomen tzv. gel, čistý obsahuje asi 99 % vody a 0,3 % různorodýchsacharidů. Gel je poměrně kyselý,pHbylo stanoveno na 4,4 až 4,7.Barbaloinv něm není zastoupen. Mezi hlavní složky směsi sacharidů náležejípektiny,hemicelulózy,glukomanany,acemananya derivátymanózy. Nejhojněji zastoupeným cukrem jemanóza-6-fosfát. Z dalších látek jsou přítomnyaminokyseliny,lipidy,steroly(lupeol, kampesterol a β-sitosterol),tříslovinyaenzymy.V sušině gelu jsouproteinyzastoupeny 8,9 %,tuky5,1 %,minerální látky23,6 %, rozpustnécukry27,8 % apolysacharidy35 %. Tyto polysacharidy, označované jako glukomanany nebo polymanany, jsou tvořeny z několika až několika tisíc jednotekmanózya v menší míře iglukózy, složených do převážně lineárních řetězců. Hlavní polysacharid jeacemanan.
Zastoupení obsahových látek (např. poměr různých polysacharidů) v gelu z aloe není konstantní a různí se v závislosti na druhu či varietě rostliny, klimatu a růstových podmínkách. U latexu bylo zjištěno, že obsahuje větší koncentraci účinných látek v mladých rostlinách, v horní části listové růžice, v koncové třetině a na svrchní straně listu.
Využívání aloe pravé jako léčivé rostliny má velmi dlouhou historii. Může být vysledováno až do doby ranéhoEgyptapřed 6000 lety, odkud se dochovala její vyobrazení na kamenných zdech vúdolí Králů.První písemné zmínky užívání aloe byly nalezeny na hliněných tabulkách ze staréMezopotámie(asi 1750 před naším letopočtem) a v egyptskémEbersově papyru, datovaném asi do roku 1550 před naším letopočtem. Aloe byla v této době používána při léčběinfekcí, kožních problémů a jakoprojímadlo. Rostlinu znali a lékařsky využívali i staříŘekovéaŘímané. Popisuje jiHippokratés,Celsusa v díleNaturalis historiaPlinius starší. Řecký lékařPedanius Dioscoridesv díleDe Materia medicaz roku 74 našeho letopočtu píše, že aloe je možno používat k léčbězranění,kožníchinfekcí, proti vypadávání vlasů a nahemoroidy.
Aloe pravá byla známa i ve staréArábiia je stabilní součástí lékařských písemností zPersieze 6. století. Arabští kupci ji v této době zanesli doOrientu– doIndie,Tibetua dnešníMalajsie. Odtud se později rozšířila dále dojihovýchodní Asiea doČíny. První zmínka o užívání aloe v Číně pochází ze 7. století z provincieKuang-tung, kde byla používána při léčbědermatitidy. Z 10. století pochází množství dokumentů o jejím užívání jakoprojímadlapod čínským jménemlu-wej(fonetická variace na původní arabské slovoalloeh).
Ve středověku kolem roku 1200 byla aloe používána k léčeníekzémů. Ve středověké Evropě byla známa zejména ve Španělsku, Portugalsku a v Itálii. Španělští dobyvatelé ji sebou přinesli do tropické Ameriky. CestovatelMarco Polopopisuje v knizeMilionpříbuzný druh z ostrovaSokotra. Renesanční přírodovědecGarcia de Ortapopisuje využití aloe pravé v indickéájurvédě.V 19. století se na trhu objevovala pryskyřice z různých druhů aloí, různé kvality a z různých oblastí světa, např. tzv.tureckáaloe, pocházející zeSokotry,kapskáaloe zJihoafrické republiky, jaterní aloe (hepatic aloe) z indickéBombaje,barbadoskáaloe,salemskáaloe,indickáaloe ze severní Indie, aloe zCuraçaoaj.Na začátku 19. století byla aloe v USA používána zejména jako účinnélaxativum. První účinná látka,barbaloin, byla z aloe izolována v roce 1851 T. a H. Smithem ze společnostiBlandfield Chemical WorksvEdinburghu.Užívání aloe pravé v moderní klinické medicíně se datuje od roku 1930, kdy byl zveřejněn případ vyléčení chronické a těžké dermatitidy z ozářenírentgenovým zářenímpomocí užití této rostliny.
Aloe je rovněž zmiňována na několika místech vBibli. Má se ovšem za to, že se tyto zmínky týkají jiné rostliny – stromuAquilaria malaccensis, poskytujícího již v biblických dobách vysoce ceněný vonný olej. Tuto rostlinu ovšem překladatelé neznali, a proto její jméno nahradili podobně znějícím názvem známější rostliny. VeČtvrté knize Mojžíšově24:6 se píše o stromech aloe, vKnize žalmů45:8 aPříslovích7:17 o vonné aloe, rovněž vPísni Šalamounově4:14 je aloe zmiňována mezi různým kořením. Ani jeden z těchto popisů však charakteru aloe neodpovídá.
Z aloe pravé se získávají dva odlišné primární produkty, zásadně se lišící ve složení účinných látek i v použití: latex (někdy též označovaný jako šťáva z aloe) a gel. Latex se většinou suší a prodává v podobě tmavépryskyřičnélátky. Má předevšímprojímavéúčinky. Naproti tomu gel z aloe je bezbarvý a používá se většinou čerstvý nebo se různým způsobem průmyslově zpracovává a konzervuje.
Ve starších pracích se oba produkty občas zaměňovaly, rovněž v některých studiích není uvedeno, o jaký produkt z aloe se jedná.
Latex z aloe pravé je pryskyřičnatá žlutá tekutina, obsažená ve specializovaných kanálcích (mléčnicích) na rozhraní zelené podpokožkové vrstvy listu a vnitřní bezbarvé dužniny. Tato tekutina přirozeně z listu vytéká při jeho příčném překrojení. Zachycený latex je při zpracování posléze sušen, a to buď za studena, nebo za zvýšené teploty.
Sušený latex z aloe pravé je obvykle neprůhledná, tmavě čokoládově hnědá, beztvará,pryskyřičnatáhmota s matně voskovým leskem. Má charakteristický a spíše nepříjemný pach, nakyslou a silně hořkou a nelibou chuť. Nejčastěji je obchodován pod názvemBarbados aloeneboCuracao aloe.
Podobný produkt se získává i z jiných druhů aloe, zejména zaloe kapské(Aloe ferox) a jejích kříženců, a obchoduje se pod názvemCape aloe.
Čerstvý gel z aloe pravé je bezbarvá,slizovitá,rosolovitásubstance bez vůně a nahořklé chuti. Je obsažen v bezbarvé vnitřníparenchymatickétkáni listu.
Protožepolysacharidy, které jsou hlavními účinnými látkami gelu z aloe, snadno a rychle podléhají degradaci účinkemenzymůa mikrobiálního rozkladu, je účinnost průmyslově zpracovávaného produktu v přímé souvztažnosti se způsobem, kvalitou a rychlostí zpracování suroviny. Ztráta účinnosti biologicky aktivních látek v listech začíná při běžných teplotách již po 6 hodinách od sklizně. Ze sklizených a očištěných listů se buď ručně či strojně vyřezává pouzedužnina, nebo se zpracovávají celé listy. Ruční vyřezání dužniny je nejšetrnější způsob v tom smyslu, že se v produktu objeví nejmenší množství latexu s obsahem nežádoucíchanthrachinonů, v průmyslu se však více využívá strojní vyřezávání. V obou případech je následně dužnina nadrcena, na sítech zbavena dužniny a filtrována, přičemž zbytky anthrachinonů se odstraňují pomocíaktivního uhlí. Při zpracování celých listů se listy nejdříve nakrájí na příčné plátky a pak pomelou na řídkou kaši. Z ní jsou selektivně extrahovány nežádoucí složky. Výsledný produkt obsahuje více polysacharidů, než když se dužnina vyřezává, a je též bohatší na minerální látky. K odstranění anthrachinonů se rovněž používá aktivní uhlí. Výsledkem těchto procesů je buď pasterizovaný čistý gel, skladovaný při 4 °C ve vzduchotěsných nádobách, nebo za použitílyofilizacenebosprejového sušenípráškový produkt.K prodloužení trvanlivosti jsou ke gelu přidáványantioxidantya ochranné látky nebosulfatovanépolysacharidyzmořských řas.Při domácím použití je nejlepší odříznout z rostliny vždy čerstvý list a vykrájet z něj čistou dužninu s obsahem gelu.
V současné době jsou produkty z aloe součástí nepřeberného počtu různýchkosmetickýchpřípravků a zdravotních a potravních doplňků.
Šťáva se prodává jako zdravotní doplněk, gel se přidává do různých léčivých přípravků, čajů, mléčných výrobků, zmrzliny a cukrovinek.Je součástí řady kosmetických výrobků, jako jsouhydratačníkrémy, krémy na ruce a obličej, pleťová mléka, mýdla, opalovací krémy, šampóny a vlasovátonika, holicí kosmetika, přísady do koupele, líčidla aj., je však též součástí čisticích prostředků, dětských plenek a latexových rukavic. Kosmetický průmysl proklamuje omlazující, zvlhčující a léčivé účinky těchto přípravků na pleť, publikované výsledky medicínského výzkumu však proklamovaný účinek ani zdaleka nepotvrzují. Jedním z problémů je nestabilita účinných složek v gelu, které rychle podléhají degradaci vlivemokysličení.
Studie zabývající se účinností různých komerčních přípravků s obsahem gelu přinesly rozličné výsledky. Přípravky byly pomocíchromatografietestovány na obsah hlavní účinné složky,acemananu. Výsledky byly velmi různorodé a u některých z testovaných přípravků byl obsah acemananu dokonce pod hranicí měřitelnosti.Existují ovšem i standardizované farmaceutické preparáty.V roce 2009 provedlaStátní zemědělská a potravinářská inspekcekontrolu nápojů s deklarovaným obsahem aloe pravé na českém trhu. Bylo analyzováno celkem 20 vzorků odebraných od dovozců, od českých výrobců i z obchodní sítě. Všechny tyto výrobky aloi pravou obsahovaly a žádný nebyl falšován, nalezené nedostatky se týkaly pouze označení. Studie však hodnotila pouze obsah výtažku z aloe a nikoliv míru zachovalosti účinných složek.
V době, kdy bylo k dispozici jen máloklinických studiío působení aloe a tyto studie přinášely rozporuplné výsledky, byl léčivý účinek často zpochybňován,a to navzdory značné popularitě využívání aloe v domácím léčení a nehledě na tisíciletou historii jejího používání. Od 90. let 20. století se však množí odborné studie, publikované v odborných medicínských časopisech a odkrývající mnohostranné účinky této rostliny.V roce 2006 byla zveřejněna studie přinášející komplexní zhodnocení známého působení a využití aloe v medicíně. Závěrem této studie je, že efektivita a bezpečnost vnitřního a vnějšího užívání aloe je vzhledem kfarmakologickékomplexnosti tohoto léčiva a nesrovnalostem v literatuře až doposud nedostatečně prozkoumána.
Rozporuplné výsledky studií z druhé půlky 20. století lze z určité části přičíst na vrub chybám v provedení, jako je např. omyl v identifikaci rostlin, špatný rostlinný materiál (příliš mladé nebo naopak přestárlé či nečerstvé listy) nebo studie s přídavkem jiné biologicky aktivní substance potenciálně ovlivňující výsledek, jako jsou např.antibiotika.Například v roce 1949 byl testován účinek většího souboru vzorků různých rostlin proti bakteriiMycobacterium tuberculosis, původcituberkulózy, a aloe pravá (Aloe vera) se ukázala jako ze všech studovaných rostlin nejúčinnější. V roce 1963 byla provedena další studie, v níž byl druhAloe barbadensis(synonymumAloe vera) shledán neúčinným, zatímco druhyAloe chinensis(též synonymumAloe vera) aAloe succotrina(příbuzný druh) se projevily jako nejúčinnější.
Extrakt z gelu z aloe pravé má z hlediska léčení popálenin komplexní účinek, podporující rychlejší hojení. Při jeho aplikaci se vytváří na povrchu rány zvlhčující film, působí protizánětlivě, podporuje růstfibroblastůa obnovu i zesíťováníkolagenua zvyšuje pevnost tkáně, dále urychlujegranulacinové pokožky, zlepšuje přísun kyslíku a živin do tkáně a dochází k rychlejší obnověcévníhozásobení.Celkově se rána rychleji uzavírá, je čistší a se zdravou granulující pokožkou. Studie prokázaly podstatný rozdíl v hojení oproti kontrolnímu vzorku, navíc se ukázalo, že aplikace aloe pravé snižuje množství odumřelé tkáně v ráně. K rychlejšímu hojení dochází při zevní i při vnitřní (perorální) aplikaci.Mimo to pomáhá gel z aloe stimulovatregeneracibuněk a má svíravé, zvláčňující,antivirotické,antibakteriálníaantimykotickéúčinky. Je účinný mj. na lehká řezná poranění aodřeniny,otlaky,bodnutí krev sajícím hmyzemčižihadlem,pohmožděniny,aknéa kazy na pleti, poškození kůže šťávou zjedovatce kořenujícího(Toxicodendron radicans), kožnívředyaekzémy. Nejlepší účinky má čerstvý gel bez obsahu anthrachinonů (odbarvený).
V roce 1996 byla z aloe izolována nová látka s protizánětlivým působením, nazvanáC-glukosylchromon.Jako další látka s prokazatelně protizánětlivým účinkem byl identifikován také v gelu nejhojněji zastoupený cukr,manóza-6-fosfát.Různé studie potvrdily ochranné působení gelu z aloe proti škodlivémugama záření,měkkémurentgenovému zářeníaUV-B záření.
Látky obsažené v listech napomáhají léčení kožních problémů jako jsouekzémynebolupénka.
Latex z aloe pravé působí jako silnéprojímadlo. Za tento účinek jsou odpovědné obsaženéglykosidy, derivátyanthrachinonu, zejménabarbaloinaisobarbaloin. Podobné látky obsahují i jiné rostliny s projímavým účinkem, např.krušina olšová,sena(Senna) nebořešetlák Purshův(Rhamnus purshiana). Glykosidy v aloe samy o sobě projímavé nejsou, bylo však zjištěno, že se vtlustém střevěmění vlivem střevní flóry na silně projímavý aloe-emodin-9-anthron, aloe-emodin a dalšímetabolity. Dále bylo zjištěno, že mezi jednotlivými lidmi jsou rozdíly v citlivosti na tyto látky a vliv má i stravování. Účinek podporuje např. strava s obsahemželezitýchsolí anebo na železo bohatého masa, zatímcocereáliea komplexnísacharidyjej tlumí. Výzkumy ukazují, že metabolitybarbaloinupůsobí společně (synergicky), neboť podávání čistýchanthronůtak silný projímavý účinek nemá. Účinné látky zvyšují v tlustém střevě propustnost střevnísliznice, narušují rovnováhu ve vstřebávání vody ze střeva, podporujíperistaltikuasekrecislizu.
U polysacharidů obsažených v gelu aloe pravé byly mimo jiné zjištěny imunostimulující účinky. Jedná se zejména oacemanan, dáleglukomananagalaktogalakturan.Na přelomu tisíciletí byl v aloi pravé rozpoznán nový glykoprotein s antialergenním působením, nazvanýalprogen.Některými klinickými studiemi bylo potvrzenoprotizánětlivé,antivirotickéaantibakteriálnípůsobení extraktu z aloe pravé.
In vitrobylo zjištěno rovněž baktericidní působení naStreptococcus agalactiae,Enterobacter cloacae,Klebsiella pneumoniae,Pseudomonas aeruginosa,Serratia marcescensaCitrobactersp., bakteriostatické působení naStaphylococcus aureus,Streptococcus pyogenesaSalmonella paratyphia inhibiční naMycobacterium tuberculosisaBacillus subtilis.Při studiích in vitro byl dokonce prokázán vliv na zpomaleníreplikaceviruHIV, pokusyin vivovšak byly bez znatelného účinku.
Při podávání gelu z aloe bylo klinicky prokázáno snížení hladinykrevního cukruatriglyceridůu diabetických pacientů. Gel má rovněžantioxidačníúčinky.U myší s uměle navozenoucukrovkoubylo zjištěno zmírnění oxidativního poškození mozku způsobeného nahromaděnýmiradikály, stejně jako sníženáperoxidace lipidův ledvinách. Při srovnávací studii s podáváním gelu z aloe aplacebabyl u pacientů zjištěn významný pokles hladinycholesterolu,triglyceridůanízkodenzitních lipoproteinův krvi. Byla rovněž provedena rozsáhlá studie s 5000 pacienty s onemocněnímsrdce, jimž byl ve stravě podáván gel z aloe po dobu 3 měsíců. Výsledkem bylo významné snížení hladiny cholesterolu, celkového obsahu tuků a triglyceridů vkrevním séru. Pacienti, kteří měli navíc i cukrovku, vykazovali na lačno i po jídle sníženou hladinuglukózyv krvi.
Aloe-emodin, látka obsažená v malém množství v listech aloe pravé, byl zkoumán jako látka s potenciálněprotirakovinnýmpůsobením. Bylo zjištěno, že tato látka působícytotoxickyproti některým typůmnádorůvčetněleukemických, zatímco normální buňky nepoškozuje. Dalšími látkami zkoumanými v souvislosti s protirakovinným působením jsoulektiny. Bylo zjištěno, že lektinová frakce z čerstvé aloe podporuje růst (proliferaci) normálních buněk, zatímco nádorových ne.
Extrakt z gelu z aloe pravé, označovaný jakoacemanan hydrogel, má využití v zubním lékařství. Urychluje hojení poextrakci zubu, hojíafty, redukuje množstvízubního plaku, tlumízánět dásnía zánětlivé onemocnění známé jakolichen planusaj. Na rozdíl od jiných používaných prostředků nemá nepříjemnou chuť a nepálí v ráně.
Toxickéúčinky a možnost akutního předávkování byly zjištěny pouze u latexu. Mezi hlavní příznaky náleží zejména prudký a silnýprůjemse všemi průvodními jevy, mezi něž patří především ztrátatekutinadraslíkua nerovnováhaelektrolytů.Kontraindikacevnitřního podávání jsou podobné jako u jiných přípravků s kontaktním projímavým účinkem, jako je např.sena(Senna) nebokrušina olšová. Latex by neměl být podáván pacientům se zánětlivým onemocněnímtrávicího traktu, zúžením a neprůchodnostístřev, skřečemi,kolikou, krvácejícímihemoroidy,zánětem ledvina nediagnostikovanými trávicími potížemi. Vnitřní podávání není doporučeno těhotným a kojícím ženám a dětem do 10 let věku. Užíváníprojímadeltohoto typu delší než 2 týdny vyžaduje lékařský dohled. Možnévedlejší účinkypoužití latexu jako projímadla zahrnují zejména břišní bolesti a křeče.
V souvislosti s derivátyanthrachinonuje zmiňován fakt, že některé z látek na této bázi jsoukarcinogenní.V roce 2013 byla zveřejněna studie napotkanech, prokazující při dlouhodobém podávání surové (neodbarvené, tedy obsahující anthrachinony) šťávy z listů aloe pravé rakovinotvornou aktivitu v oblastitlustého střeva.V roce 2016Mezinárodní agentura pro výzkum rakoviny(IARC) zařadila extrakt z celých listů aloe do kategorie 2B, tedy možných karcinogenů pro člověka.
Gel z aloe pravé byl při testování na akutní toxicitu shledán netoxickým. Jeho vnější aplikace je možná podle potřeby i vícekrát denně a bez omezení.Byly zaznamenány řídké případy kontaktnídermatitidy, dáleerythremanebofotosensitivitapo vnější aplikaci gelu.
Při domácí přípravě a užívání prostředků z aloe je třeba použít skutečně druh aloe pravá, neboť některé příbuzné druhy jsou jedovaté.K získání gelu k vnější aplikaci se též používá druhaloe stromovitá(Aloe arborescens), který se často pěstuje jako pokojová rostlina. Účinek je obdobný jako u aloe pravé.
Podstatnou doménou využití aloe pravé je v současné době domácí lékařství aalternativní medicína. V obecném povědomí je aloe zapsána zejména jako nejúčinnější přírodní prostředek na léčbu popálenin a odřenin. Ve Spojených státech amerických je to dokonce z hlediska domácího léčení jedna z nejpopulárnějších bylin.Aloe pravá je důležitou součástí tradiční medicíny zejména vIndii,Číně,jihovýchodní Asii,Karibikua vJaponsku, využívána je i vAfrice,Pákistánu, zemíchStředního východu,Arábiiaj. V rámci rozličných kultur je používána k obdobným účelům.V bylinném léčitelství se latex z listů aloe používá zejména jako razantní, avšak šetrnéprojímadlo, jehož účinek se projevuje zejména vtlustém střevě. Účinek se dostavuje do 8 hodin po podání. Užití tohoto projímadla se doporučuje zejména uchronickézácpy, která nereaguje na jiné terapie. Latex podávaný v malých dávkách působí jakotonikumpodporujícístřevníčinnost. Čerstvá šťáva z listů se používá zevně na hnisavérány, kožnízáněty,jizvy,popáleniny,opařeniny, spálení od sluníčka aflegmóny. Při ošetřování popálenin se doporučuje přiložit rozříznutý list přímo na postižené místo.V lidovém léčitelství je rovněž známo použití aloe narakovinu kůže.Z aloe pravé se též vyrábí esence proaromaterapii. Je doporučována pro případy, kdy enormní pracovní nasazení nebo tendence kworkoholismupřerostou v celkové vyčerpání.Gel z aloe se též v aromaterapii využívá jako nosná substance esencí při léčběekzému.Využití aloe vhomeopatiije obdobné jako valopatické medicíně. Přípravky ze sušené šťávy (latexu) vředěníD3 až D4 jsou doporučovány na střevní potíže, přihemoroidech,zácpěiprůjmech, přípravky ze šťávy z čerstvých listů (gelu) zevně na nejrůznější kožní potíže. Přisuzuje se jim zejménaprotizánětlivýúčinek a působení proti plísňovým onemocněním.
Aloe pravá je stabilní součástí indické medicíny a je pěstována po celé Indii. Divoce roste na pobřežích státůMaháráštraaGudžaráta v jižní části Indie. Sušená šťáva (latex) je používána vnitřně jakopurgativumaemmenagogum(přípravek zvyšující prokrvenípánveadělohy) a je také doporučována přijaterníchonemocněních a bolestivémenstruaci. Gel se používá zevně zejména naporaněníapopáleninyjako zvlhčovadlo kůže s protizánětlivým a antimikrobiálním působením.V tradiční indickéajurvédskémedicíně je aloe používána vnitřně jakolaxativum,odčervovadlo, přípravek na léčeníhemoroidůa také jakoděložnístimulanspro regulacimenstruace. Zevně je aplikována zejména naekzémyalupénku.Vtradiční čínské medicíněse aloe vnitřně používá přizácpě,gastritidě, špatném trávení, bolestech břicha, kožních problémech,pálení žáhy,hypertenzinebohypotenzi, přibolestech hlavyazávratích. Zevně se aplikuje napopáleniny,omrzliny, odřeniny, pokousáníhmyzem,aknéahemoroidy.V tradičním popisu účinku je latex z aloe charakterizován jako chladný a hořký, pročišťující horkost, směřující dolů, stropismemke dráze jater, srdce a sleziny. Povaha gelu je charakterizována jako chladná a vlhká.VArábiise čerstvý gel z aloe pravé aplikuje na čelo přibolestech hlavya také se používá jako ochlazující prostředek přihorečkách. Rovněž má využití při léčenízraněníazánětu spojiveka jakodezinfekčníprostředek a projímadlo.
Aloe pravá je pěstována jako venkovní rostlina v oblastech, kde nejnižší noční teploty neklesají pod −5 °C, což odpovídáUSDA zóně odolnosti9b až 11.V rámci Evropy je v tomto rozpětí např. oblast jižní Itálie či jižního Španělska. V chladnějších oblastech lze aloi pěstovat jen ve skleníku či jako pokojovou nebo kbelíkovou rostlinu.
Aloe pravá je světlomilná rostlina, nenáročná na kvalitu půdy. Prospívá na živinami bohatých i chudých půdách a snáší i půdy zasolené. Za ideální je považována písčitá, mírně zásaditá půda s dostatečným obsahemdusíkua spHdo 8,5. Kořenový systém je poměrně mělký.Rostlina dobře snáší sucho a pokud může vstřebávat rosu povrchem listů, je schopna vydržet bez zálivky až 7 let. Naproti tomu je citlivá na vodu stagnující v půdě a nesnáší trvale zamokřené a špatně propustné půdy. Za ideální roční úhrnsrážekz hlediska optimálního růstu je považováno min. 500 mm, optimální obsah dusíku v půdě je v rozpětí 0,4 až 0,5 %.Optimální teplota pro pěstování je mezi 19 až 25 °C, pokud poklesne pod 0, tak je rostlina ohrožena na životě.
Aloe je komerčně pěstována na plantážích v sušších oblastech tropů a subtropů, např. vIndii,Thajsku,Spojených státech amerických(vTexasu,Kaliforniia naFloridě),Mexiku,Venezuele,Dominikánské republice,Jihoafrické republice,Kenia naHaiti.Celkový světový obrat obchodu s čerstvým gelem činil v roce 2004 asi 125 miliónů dolarů. Přibližně 60 % gelu pochází z amerického kontinentu, hlavní dodavatelé jsou zdeMexiko,VenezuelaaDominikánská republika. V Asii jsou hlavní producentiČínaaThajsko. Prudké navýšení poptávky v 90. letech sebou přineslo i přidávání různých náhražek. Bylo například zjištěno, že surový prášek ze sušeného gelu obsahoval v některých případech až 90 %maltodextrinu.
Při zakládání plantáže aloe pravé je nejprve zorána,uvláčenaa pohnojena půda.
Plantáže se nejčastěji hnojí kravským hnojem nebo jinými organickýmihnojivy, syntetická hnojiva se nepoužívají. Sklizeň listů pro získání latexu začíná již druhým rokem, listy pro získání gelu se poprvé sklízejí po 3 až 5 letech od výsadby. Vlastní sklizeň probíhá převážně ručně, přičemž se ostrým nožem odřezává z každé rostliny několik nejstarších listů z vnějšku růžice. Listy jsou ihned odváženy ke zpracování a zachází se s nimi opatrně, aby nebyly poškozeny nebo kontaminovány bakteriemi. Rostliny aloe se vysazují v hustotě asi 15000 až 60000 rostlin nahektara roční výtěžnost v Indii činí z jednoho hektaru asi 12 tun čerstvých listů. Rostliny se na plantážích dožívají stáří asi 12 let. Doba sklizně je v různých oblastech různá, v Karibiku se např. listy sklízejí v březnu nebo dubnu po období dešťů, v Indii připadá ideální období sklizně na říjen až listopad.
Aloe pravá má poměrně málo škůdců, v Indii ji občas napadají houby (Alternaria alternata,Fusarium solani) způsobující skvrny na listech, v tropické Americe se někdy objevuje hniloba kořenů způsobená bakteriíErwinia chrysanthemi.Aloe trpí v kultuře různými chorobami zejména při nedostatku slunečního svitu. Je též citlivá na vodu stagnující v půdě.
Aloi pravou lze v České republice podobně jako v jiných oblastech mírného pásu pěstovat jako přenosnou kbelíkovou nebo jako pokojovou rostlinu. Vyžaduje propustnou písčitou půdu a plné slunce podobně jako mnohé jinésukulenty. Doporučuje se sázet dokeramickénádoby s pórovitým střepem a na dno dát drenáž. V létě je vhodná středně silná zálivka a rostlinu lze umístit venku či na balkoně. V době, kdy noční teploty klesají k 10 °C, je třeba rostlinu přenést dovnitř a umístit ji např. u jižního okna v chladné chodbě. Zimní teploty by neměly klesat pod 5 °C. V zimě je třeba zalévat velmi málo, květináč by měl mezi jednotlivými zálivkami zcela proschnout. Rostlina kvete v květnu a červnu, v našich podmínkách však vykvétá zřídka.Jako „léčivá aloe“ jsou ovšem častěji v bytových podmínkách pěstovány otužilejší rostliny z okruhualoe stromovité(Aloe arborescens).
V českých botanických zahradách se lze s aloí pravou setkat celkem zřídka. Je udávána např. ze skleníkůZahrady léčivých rostlin Farmaceutické fakulty UKv Hradci Králové.
Hlavním způsobem množení aloe pravé v domácích podmínkách je vegetativní rozmnožování pomocíodnoží, neboť semena špatně klíčí a semenáče celkově rostou pomaleji než oddělky. Odnože se samovolně vytvářejí kolem mateční rostliny v letních měsících. Je vhodné je oddělovat při velikosti asi 10 cm. Další možností je řízkování oddenků, přičemž délka řízků by měla být asi 5 až 6 cm a na každém řízku by měly být minimálně 2 až 3 nody. Ve velkopěstitelských podmínkách se též používámeristémovémnoženíin vitro.
Do roku 2021 byla aloe pravá v Evropské unii povolena jakopotravní doplněkv souladu s vyhláškou 1831/2003, přičemž obsahaloinubyl obecně v potravinách a nápojích omezen na množství maximálně 0,1 mg na kilogram.V březnu 2021 došlo ke změně legislativy a ve vyhlášceEvropské komisebyly v rámci nařízení o přidávání vitaminů, minerálů a některých dalších látek do potravin zařazeny na seznam zakázaných záměrných přísad v potravinách všechny rostliny s obsahem derivátů hydroxyanthracenu. Vyhláška se tak týká i neupravených extraktů z celých listů aloe pravé, stejně jako konkrétních látek v nich obsažených (aloe-emodin,emodina danthron), neboť tyto látky byly v předchozích studiích shledánygenotoxickými.Na extrakty z aloe pravé, které byly zpracovány za účelem odstranění těchto látek filtrací a obsahují je proto pouze ve stopových množstvích, se zákaz nevztahuje.VeSpojených státech americkýchje gel z aloe pravé povolen jako potravní doplněk. Volný prodej projímavých rostlinných drog na bázianthrachinonůzde není povolen a v roce 2002 byly vyňaty ze seznamu rostlinných drog obecně bezpečných k užívání.