Paul Zukofsky

Paul Zukofsky(22. října1943New York–6. června2017Hongkong) bylamerickýhouslistaadirigentznámý svou prací v oblasti současnéklasické hudby.
Paul Zukofsky se narodil vBrooklynuvNew Yorku. Byl jediným dítětem amerického básníkaLouise ZukofskéhoaCelie Thaew Zukofské, která pracovala jako hudebnice a skladatelka. Oba rodiče byli potomci přistěhovalců z oblasti dnešníhoBěloruska, mluvících jazykemjidiš.Rodiče si záhy uvědomili, že je Paul velmi talentovaný, a už ve třech letech se začal učit hudbě. Brzy se zaměřil na housle a v sedmi letech se stal žákem Ivana Alexandra Galamiana, učitele hry na housle, původem zArméniena hudební školeJuilliard School. Svůj první koncert absolvoval v roce 1952 s orchestremNew Haven Symphony Orchestra, v roce 1956 měl koncert v Carnegie Hall.ListThe New York Timespochválil jeho techniku a poznamenal, že Zukofsky prošelobtížným programem bez pohazování vlasů nebo pohybem svalů obličeje" a popsal ho jakodeadpan bundle of talent (bezvýrazný balík talentů).Další koncerty v Carnegie Hall následovaly v roce 1959 a 1961.Jeho otec básníkLouis Zukofskyvydal v roce 1970 fiktivní biografii svého syna jako mladého talentovaného houslisty s názvemLittle, která obsahuje popis desetiletého Paula Zukofského, který hraje básníkoviEzra Poundovi, jenž byl poté umístěn v psychiatrickém ústavu St. Elizabeths Hospital veWashingtonu, DC.
Zukofsky sice vytvořil řadu nahrávek klasické hudby, ale neměl zájem o pokračování typické kariéry houslového virtuosa. Byl přitahován k hudbě, kterou cítil jako nedoceněnou. Jeden z jeho stručných popisů uvádí:Od mládí byl fascinován ultramoderní hudbou a vyvíjel maximální úsilí (celerity, dexterity and alacrity) při manipulaci se speciálními technikami, což ve skutečnosti proměnilo housle na multimediální nástroj nad rámec jejich obvyklých možností.Asi nejznámější je díky spolupráci s mnoha klíčovými skladateli současné vážné hudby jako například:Milton Babbitt,Arthur Berger,Easley Blackwood,Henry Brant,John Cage,Elliott Carter,George Crumb,Morton Feldman,Philip Glass, Peter Mennin,Krzysztof Penderecki,Walter Piston, James K. Randall, Wallingford Riegger,Giacinto Scelsi,Artur Schnabel, Roger Sessions, Ralph Shapey, Harvey Sollberger, Stefan Wolpe, Charles Wuorinen aIannis Xenakis. Uskutečnil světovou premiéru koncertů Roberta Sessionse psané pro housle, violoncello a orchestr, Charlese Wuorinena (pro housle a orchestr), Mortona Feldmana (pro housle a orchestr),Phillipa Glassea mezi jinými i skotského skladatele Iaina Hamiltona.
Zukofsky se objevil jako postavaAlberta Einsteinav opeře Phillipa Glassa z roku 1976Einstein On the Beach. Vystupoval i na několika Glassových nahrávkách.Významná je také jeho spolupráce s Johnem Cageem. Spolupracovali spolu na nahrávce houslové verze z roku 1977Cheap Imitationa Cage složil náročnýFreeman Etudes - Books I and II(Etudes I-XVII, 1977–1980)speciálně pro Zukofského.
V roce 1975 Zukofsky založil Musical Observations, Inc. jako neziskovou korporaci podporující opomíjené, ale užitečné projekty, včetně nahrávací značky CP2, pro kterou vytvořil mnoho nahrávek, na kterých nejen hrál a dirigoval, ale také je editoval.Od roku 1976 do roku 1977 byl Zukofsky stálým návštěvníkem v laboratořích Bell Laboratories, Murray Hill, New Jersey, které se podílely na výzkumu načasování hudebního vystoupení.
Jako učitel Zukofsky působil na mnoha významných hudebních školách, včetněJuilliard School, kde učil komorní hudbu, dirigování a housle, na New England Conservatory of Music, na Berkshire Music Center a na Manhattan School of Music. V roce 1967 byl jedním ze zakládajících kreativních spolupracovníků při založení Creative Associates (Center for Creative and Performing Arts) a SUNY Buffalo. Zukofsky působil jako umělecký ředitel koncertůSummergardenpořádanýchMuzeem moderního uměnív letech 1978–1992. Byl také koordinátorem programůAmerican Composers Series(program vznikl jako scéna ve formátu kabaretní revue, vzdávající hold největším skladatelům populární americké hudby) v Kennedy Center(John F. Kennedy Center for the Performing Arts)v letech 1980–1990.
V průběhu sedmdesátých let 20. století se Zukofsky stále více věnoval dirigování. V letech 1978–1987 byl dirigentem orchestruColonial Symphony OrchestravMadisonuvNew Jersey. V polovině sedmdesátých let začal Zukofsky projekt, který se změnil na dlouhodobé hudební sdružení sIslandem. V roce 1977 Zukofsky vedl seminářeZukofsky Seminars v Orchestral Musicna téma orchestrální hudba, které studentům umožnily provádět rozsáhlá díla. Nakonec účastníci semináře založili v roce 1985Youth Symphony Orchestra of Iceland (Sinfóníuhljómsveit Æskunnar), symfonický orchestr mladých na Islandu, kde byl Zukovskiy hlavní dirigent a hudební ředitel až do roku 1993. Pod jeho vedením se uskutečnilo mnoho islandských premiér především orchestrální hudby 20. století.Jako uznání jeho dlouholeté spolupráce a příspění k islandské hudbě, Zukofsky dostal v roce 1988Minningarverdlaun D.V. (Cultural Achievement Award in Music) což je cena za kulturní úspěch v hudbě, stejně jakoKnight’s Cross (Rytířský kříž), islandský řádOrder of the Falconod islandského prezidenta v roce 1990.
Od roku 1992 do roku 1996 byl Zukofsky ředitelem institutuArnold Schoenberg InstitutenaUniverzitě Jižní Kalifornie. Během této doby vyústil spor mezi Schoenbergovými dědici a univerzitou o poslání ústavu a v roce 1998 byl Schoenbergův archiv přemístěn do muzea Arnolda Schönberga doVídněvRakousku.
Zukofsky vytvořil mnoho nahrávek nejen jako houslista, ale i jako dirigent. Pozoruhodně ztvárnil některé klasické skladby, napříkladPaganinihoTwenty-four Caprices aBachovySonatas and Partitas for Violin. V roce 1974 natočil antologii nové americké houslové hudby složené v letech 1940 až 1970. Zaměřen byl však především na současnou klasickou hudbu. Zajímal se o vynikající umělce, jejichž talent a mistrovství nebylo doceněno, jako byl napříkladArtur Schnabelnebo Armin Loos.
Jako držitel autorských práv pro práci rodičů si Zukofsky získal reputaci omezujícího a sporného ochránce svých vlastnických práv a připojil se k seznamu literárních pozůstalostí, kde dědicové zaujali kontroverzní a často konfrontační postavení vůči vědcům, z nichž asi je už notoricky známý spor o majetek Jamese Joyce.V září 2009 vydal Zukovsky on-line provokativní otevřený dopis, kterým odrazuje studenty a akademické pracovníky od vydávání publikací, které byly zveřejněny na webových stránkách www.newyorker.com/magazine 2006/06/19 o práci svého otce. Dopis dokládá jeho silnou animozitu proti akademikům a podezření z jejich nepříliš čestných motivů. Na druhé straně, nechal tisknout značný objem práce jeho otce a podporoval vydání několika svazků korespondence, takže existoval daleko lepší přístup k práci jeho otce než kdykoli během jeho života. Zukofského úzký výklad spravedlivého použití byl silně napadnut legálními učenci.
Zukofského kosmopolitní zájmy zahrnovaly celoživotní fascinaci východní Asií, v neposlední řadě její jídlo. Vytvořil v Japonsku mnoho nahrávek, dlouho spolupracoal zejména se skladateli Jo Kondo (近藤譲, Jō Kondō) a Yuji Takahashi (高橋 悠治 Takahashi Yūji). V roce 2006 se natrvalo přestěhoval do Asie, zpočátku doBangkokua poté v posledním desetiletí svého života doHongkongu, kde i nadále působil jako hudebník a také pracoval na svých nenapodobitelných kritických spisech, především o hudbě. Zukofsky zemřel nanon-Hodgkinův lymfom6. června 2017 v Hongkongu.
Zukofsky, Paul (1976). "On Violin Harmonics." In Perspectives on Notation and Performance ed. Benjamin Boretz and Edward T. Cone (New York: Norton, 1976). Essays reprinted from issues of Perspectives of New Music. The Perspectives of New Music series.ISBN0-393-02190-4.ISBN978-0-393-02190-5.
podrobnější diskografie je k dispozici na webových stránkách Musical Observations, Inc.
1. jako houslista
2. jako dirigent
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůPaul Zukofskyna anglické Wikipedii aFreeman Etudesna anglické Wikipedii.