Santalovník bílý

Santalovník bílý(Santalum album) jetropický,stálezelený, nevysoký strom, známý hlavně svým tvrdým, vonným dřevem, které je pro svou specifičnost nazývanésantalové dřevo. Je jedním z asi patnáctidruhůrodusantalovník, který je součásti rozsáhléčeledisantálovitýchčítající přes tisícovku druhů.
Dřevina jepoloparazitickou, což značí, že je schopná v případě nedostatku vláhy nebodusíku,draslíkučifosforuse pomocikořenůahaustoriípropojit s blízkou vhodnou rostlinou a od ní je čerpat;sacharidysi však vždy zajišťuje samafotosyntézou. Často se napojuje nadřevinys dostatkem dusíku, nejčastěji to jsou rodyAnogeissus,Drypetes,Millettia,akácie,albízie,dalbergie,kasie,libora,paralbízie,pukol,přesličník,sena,sesbánie,vrcholáka mnoho dalšíchkeřůitravin.
Santalovník bílý je využíván již velmi dlouho a nelze věrohodně určit jeho původníareál. Obvykle bývá, s určitou dávkou tolerance, stanoven doIndie, odkud byl již v dávné minulosti rozšířen doBangladéše,Myanmaru, naSrí Lanku, doMalajsie,Indonésiea na severAustrálie. V současnosti je pěstován v mnoha dalších zemích v tropickéAfriceaStředníiJižní Americe, kde také i zplaňuje (např. naFloriděveSpojených státech).
Vyskytuje se většinou v suchých listnatých, křovinatých lesích na písčitých půdách, často v rozličné husté vegetaci. Roste také vpobřežníchdunáchv blízkosti písečnýchmangrovei na nízkých pobřežníchlateritickýchútesechnadpláží, vždy však nad úrovní vodní hladiny při nejvyššímpřílivu. Na vlhkých, úrodných, hlubokých,aluviálníchpůdách roste velmi bujně, kdežto na mělkých a kamenitých půdách je jeho růst poměrně pomalý, avšakdřevoi jehosilicejsou nejkvalitnější; starší jedinci navíc dobře odolávají nedostatku vláhy.
Mladá rostlina potřebuje částečné zastínění před prudkým sluncem, v pozdějším věku se stromu v silném stínu vede nevalně, stejně jako nazásaditýchpůdách. V oblasti původního výskytu a nejhustějšího rozšíření, v Indii, se nejvíce vyskytuje v monzunových oblastech na půdách šedýchjílovitýcha červenýchhlinitýchpromísených slaterity, které obvykle mívají hodnotupH6,0 až 7,0.
Většinou jej nalezneme vnadmořské výšce600 až 1200 m, občas až 2500 m. Za optimální je pokládána roční teplota pohybující se v rozmezí 22 až 35 °C, krátkodobě snese výkyvy 10 až 38 °C. Pro růst jsou nejvýhodnější stanoviště s ročními srážkami 800 až 1400 mm, přežívá i rozmezí 450 až 3000 mm.
Strom bývá 5 až 10 m vysoký a jeho šedý až nahnědlý, v pozdějším věku vrásčitýkmen, nemívá větší tloušťku než 40 cm. Široce rozložené větve jsou porostlé kožovitými, vstřícně vyrůstajícímilistysřapíkyokolo 1,5 cm dlouhými.Listové čepelejsou eliptické až kopinaté, dlouhé 4 až 6 cm a široké 1 až 2,5 cm, na bázi bývají klínovité nebo okrouhlé, na vrcholu jsou špičaté a po obvodě celokrajné, oboustranně jsou lysé a na svrchní straně lesklé zelené a spodní našedlé.
Vlatnatém, až šestičetnémkvětenstvívyrůstají okolo 4 mm velkékvěty, jež jsou v mládí bělavé a později karmínově červené. Květy jsou na stopkách, převážně jsouoboupohlavnéa bývají čtyř nebo pětičetné. Zvonkovitáčešuleje po okraji porostlá trojúhelníkovitýmiokvětními lístky, které odstávají a jsou nazpět zahnuté, a stejným počtemtyčineksprašníky. Střed češule vyplňuje jednopouzdrý, až čtyřivajíčkaobsahujícísemeníks jedinou dlouhoučnělkounesoucíbliznu. Češuli lemují laločnatánektariasituována mezi tyčinkami.
Plodje tmavě červená až černá, kulovitá, jedlápeckoviceasi 8 mm velká. Je na krátké stopce, obsahuje jedinésemeno(pecku) a na vrcholu má kruhovitou prohlubeň, jizvu po zbytku okvětí. Průměrně 5000 semen má hmotnost jednoho kilogramu.
Květy jsouopyloványlétajícímhmyzem.Ploidiedruhu je 2n = 20.
Čerstvá semena mají asi dvouměsíčnídormanci, která se může zkrátitskarifikacínebo namáčením vkyselině gibeberelové, pakvyklíčído čtrnácti dnů. Nejlepší klíčivost, kolem 70 %, mají semena získaná ze stromů starších 20 let. Při výsadbě na nově založené plantáže sesemenáčevysazují ve velikosti 15 až 20 cm dosponu3×3 až 5×5 m. Na konci druhého roku po výsadbě mladá rostlina již dosahuje výšky 60 až 70 cm, postupně se její růst ale zpomaluje. Prvé květy se objevují ve věku asi tří let, plody v pěti.
Sazenice potřebují ochranu předbýložravými, volně žijícími i domácími zvířaty, stejně jako před nadměrným slunečním zářením. Semenáče se po výsadbě nedoporučuje okopávat a plít, protože jejichkořenyse za pomocihaustoriíčasto již od mládí propojují s okolo rostoucímplevelem, jehožživiny(voda, minerální látky) využívají ku svému prospěchu. Někdy jsou vědomě vysazovány společně s mladými hostitelskými rostlinami, nebo se sázejí na plochu již těmito druhy porostlými, ty jim kromě poskytováníneústrojných látekslouží i k částečnému zastínění.
Počítá se, že stromu od věku patnácti let přiroste každým rokem asi 1 kg jádrového dřeva ročně. Na hlubokých a bohatých půdách ve vlhkých oblastech jsou přírůstky dřeva větší, ale to má nižší obsah oleje. Na sušších, málo úrodnějších půdách v klimaticky méně příznivých podmínkách se jádro stromu vyvíjí pomaleji, zato má vysoký obsah cenného oleje. Stromy rostou poměrně pomalu a dosahují využitelné velikosti nejdříve ve věku okolo třiceti let, kdy mívajívýčetní tloušťkuasi 15 cm a tehdy se z nich získá přibližně 50 kg jádrového dřeva. Ve stáří čtyřiceti let, které jsou považované za optimální dobukácení, mívají kmen hrubý okolo 25 cm a lze z nich získat přes 250 kg aromatického dřeva. Tento zdánlivý nepoměr je dán tím, že se při těžbě vykopávají také kořeny obsahující vzácný olej.
Dřevo stromu je pevné, tvrdé, těžké, a odolné protitermitům, je nesnadno opracovatelné a vysušené má hustotu 870 kg/m³. Kmen je tvořen svrchní bílou, nevonnou části (bělem) a vnitřním žlutým, hustým jádrem, které obsahuje stejně jako kořeny vonnésilice.
Již odstarověkuje vonné dřevo santalovníku bílého velmi ceněno. Je používáno k výrobě nábytku, dekoračních, upomínkových iliturgickýchpředmětů, dá se opracovat do vysokého lesku a je trvale aromatické. Používá se hojně pro přípravu vonných vykuřovadel a uplatňuje se i přibuddhistickýchpohřebních obřadech.
Santalový olej (esenciální olej) jevodní destilacízískáván z dřevěných třísek, dřevo jádra kmene ho obsahuje asi 6 % a kořenů asi 8 %. Tento olej se hojně používá se při výrobě kosmetiky, léků (včetněÁjurvédy) i jako aroma v potravinářství. Olej získaný vylisováním drobných semen plodů bývá užíván ke svícení. V době sucha sloužívají listy stromů jako krmivo pro koně, velbloudy, dobytek, kozy i ovce.
Většina přirozeně vyrostlých stromů se nachází v těžce přístupných houštinách, kde semena vyklíčila po opuštění zažívacíhotraktu ptáků, ty lehce dostupné jsou dávno skácené. Poptávka po tomto dřevu se stále zvyšuje a množství starých jedinců nenávratně klesá. Až v poslední době jsou vysazovány nové stromy na plantážích zakládaných v oblastech s nejvhodnější půdou a příhodným klimatem, trvá však třicet až čtyřicet let, než dospějí do doby sklizně. Z důvodu enormně stoupajícího zájmu o jeho dřevo, byť je velmi drahé, je santalovník bílý považován Červeným seznamemIUCNzazranitelný druh (VU). Největší producent, Indie, dokonce zakázala jeho vývoz a veškerá těžba je řízena státem.