Půst prvorozených

Půst prvorozených(hebrejskyתַּעֲנִית בְּכוֹרִים / תַּעֲנִית בְּכוֹרוֹת‎,ta'anit bechorot / ta'anit bechorim) se připomíná 14.nisanu, v předvečer svátkuPesach. Jedná se o zvláštní půst, kterým jsou povinni prvorozeníIzraele.
Přesné vymezení prvorozenců, na které se povinnost půstu vztahuje, je předmětem sporu mezi rabínskými autoritami. Za prvorozence se považuje jak první syn své matky, tak zpravidla i první syn svého otce. Prvorozené ženy a dívky nejsou podle převládajícího názoru povinny se postit, ale mohou se dobrovolně k půstu připojit. Různé názory jsou i na prvorozence narozeného císařským řezem a na prvorozeného Nežida, který konvertoval k judaismu.
Chlapec do věkubar micvase nepostí, ale postit by se za něj měl jeho otec.
Půst patří mezi menší, drží se od východu slunce do soumraku. Nemocní, kterým je půst na obtíž, se postit nemusí, a to ani v případě, že nepředstavuje ohrožení života. Postící se recitujíAnenuběhemAmidy.
Připadá-lierev Pesachna konecšabatu, přesunuje se půst na předcházející čtvrtek.
Existence obyčeje prvorozených postit se v den předcházející Pesachu je okrajově zmíněna v Jeruzalémském talmudu; ze zmínky však nevyplývá, že by se jednalo o rozšířenou a všeobecně dodržovanou tradici. Jako zavedený obyčej je půst zmíněn v jednom zmenší traktátůSofrim, kde je půst prvorozených naerev Pesachzmíněn jako jedna z výjimek ze zákazu postit se v měsícinisan.
Jako důvod tohoto půstu se nejčastěji uvádí připomínka toho, že Bůh prvorozené Izraelity ušetřil, když pobíjel vše prvorozené vEgyptě(מַכַּת בְּכוֹרוֹת‎):
Chatam Soferuvádí, že před samotnou událostí pobití prvorozených v Egyptě se izraelští prvorozenci navzdory Božímu ujištění o jejich bezpečí rozhodli postit, aby i oni sami projevili zájem o Boží přízeň a ochranu; pozdější tradice půstu je připomínkou tohoto jejich rozhodnutí a úsilí.
RabiŠlomo Zalman Ojerbachvysvětluje důvod půstu odlišně: Prvorozenci se postí jako výraz truchlení nad ztrátou postavení kněží, které po vyjití z Egypta přešlo napokolení Levi.
U půstu prvorozených je rozšířená a doporučovaná praxe vyhnout se povinnosti půstu tím, že se prvorozenec zúčastnímicvy, která je doprovázena hostinou na její počest (se'udat micva). Zpravidla se v tento den organizuje dokončení studia některého talmudického traktátu (tzv.sijum masechet); obdobný účinek však má i účast na svatbě, obřízce, oslavě bar micva apod. Účastník micvy, který snědl něco v rámci hostiny na její počest, je pro tento den od půstu osvobozen.
Důvody, proč je upřednostňováno zrušení půstu před jeho dodržením, lze spatřovat v nejasnostech ohledně vymezení, kdo je povinen tímto půstem ve spojení se zákazem postit se v měsíci nisan mimo vymezené případy. Je-li půst přesunut na předcházející čtvrtek, může to být vnímáno jako další důvod pro nahrazení půstu účastí nase'udat micva, protože starší prameny uvádějí výjimku ze zákazu půstů v měsíci nisan pouze pro erev Pesach a možnost přesunu na dřívější termín nezmiňují. Krom toho je v takovém roce prvorozenec povinen v noci ze čtvrtka na pátek provést ve svých prostorách kontrolu chamecu (bedikat chamec), do jejíhož ukončení je rovněž zakázáno jíst. Doba půstu by se mu tak mohla neúměrně prodloužit a případně i ovlivnit jeho sílu a pozornost při provádění této důležité micvy.