Marie Tumlířová

Marie Tumlířová, rozenáKuklová(9. června1889Hradec Králové–8. srpna1973Lugano), bylačeskoslovenskáagronomka a politička, meziválečná poslankyněNárodního shromážděnízaRepublikánskou stranu zemědělského a malorolnického lidu(agrárníky).
Narodila v Hradci Králové se jako jedno ze šesti děti JUDr. Matěje Kukly, advokáta v Žamberku a Hradci Králové, a jeho ženy Boženy, rozené Srdínkové. Po ukončení základní školy se privátně doučovala cizím jazykům. Roku 1909 složila státní zkoušku z francouzštiny. V letech 1911–1912 vyučovala francouzštinu na soukromém učitelském ústavu v Kladně. Poté nastoupila na reálné gymnázium ve Vršovicích u Prahy. Maturovala roku 1917.
Roku 1917 zahájila studium naČeském vysokém učení technickém v Praze, obor zemědělské inženýrství. 28. června 1921 získala na ČVUT jako první žena diplom zemědělské inženýrky a téhož roku získala po rigorózu na Univerzitě Karlově jako první žena v českých zemích i v celé Evropětituldoktor technických věd. Její rigorózní práce měla témaČíselné poměry krevních tělísek kura domácíhoa byla kladně přijata v odborných kruzích. Během studií působila po dva roky, v období let 1919–1921 coby asistentka u profesora MUDr.Aloise Velicha(1869–1952) na katedře anatomie a fysiologie domácích zvířat a bakteriologie zemědělské na Vysoké škole zemědělského a lesního inženýrství při ČVUT.
Byla činná v zemědělských výzkumných ústavech a na ministerstvu školství,kam nastoupila roku 1921. Stala se referentkou pro věci vysokých škol zemědělských. Později zodpovídala za studijní otázky posluchačů vysokých škol technických a nostrifikaci zahraničních inženýrských studií, od roku 1935 do roku 1938 měla na ministerstvu titul odborové radové. Účastnila se mezinárodních kongresů. Po více než deset let byla zástupkyní ministerstva školství v poradním sboru při ministerstvu veřejných prací pro přiznávání
titulu inženýr.
V září 1921 ji jmenovali inspektorkou zemědělských výzkumných ústavů v oboru živočišné produkce ve Výzkumném ústavu pro živočišnou biologii. Zaměřovala se především na obor drůbežnictví. Přednášela, prováděla výzkum a vydala řadu odborných prací. Dalším oborem jejího působení byla sociologie venkova a otázky postavení žen v zemědělství. Psala do odborných, ženských a politických periodik (Brázda,Československý zemědělec,Naše drůbež,Venkov,Zemědělská jednotaatd.). Často její příspěvky vycházely v časopisu Ústředí československých hospodyňPráce v domácnosti, později nazvanýŽena a domov. Tumlířová byla členkou jeho redakce a měla na starosti rubriku Technika v domácnosti. Od roku 1935 zodpovídala v redakční radě za otázky venkova a s kolektivem spolupracovnic i tematiku o řízení práce v domácnosti.
Byla aktivní v četných spolcích jakoSdružení vysokoškolsky vzdělaných žen,Ústředí československých hospodyň,Ústředí odborů československých venkovských žen,Drůbežnická jednotaneboZemědělská jednota. Byla členkou Národohospodářského odboruMasarykovy akademie práce. Jako první žena se stala radou Patentního soudu pro obor živočišné produkce.
Působila i v politice. Vparlamentních volbách v roce 1929získala poslanecké křeslo za agrárníky v Národním shromáždění. Mandát ovšem získala až dodatečně roku1934jako náhradnice poté, co zemřel poslanecAdolf Prokůpek. Mandát obhájila vparlamentních volbách v roce 1935. Poslanecký post si oficiálně podržela do zrušení parlamentu roku1939,přičemž v prosinci 1938 ještě přestoupil do poslaneckého klubu nově ustavenéStrany národní jednoty.
Profesí byla dle údajů z roku1935rolnicí vPředboji.V letech 1925–1938 byla předsedkyní Sdružení vysokoškolsky vzdělaných žen.
6. března 1940 byla členkou delegace, v níž se účastnila iMilena Šmejcová, která jednala s prezidentem Protektorátu Čechy a MoravaEmilem Háchouo roli žen vNárodním souručenství.Za německé okupace se ovšem jinak Tumlířová stáhla z politického života.
Spolu s manželem Bohuslavem Tumlířem (pracoval ve Státním statistickém úřadě) vlastnila statek vPředboji. Měli dvě děti –Jana Vladimíraa Marii Olgu.
Po válce již nebyla agrární strana obnovena. Manželé Tumlířovi odešli poúnoru 1948do emigrace. Žili v Paříži, později v Mnichově, kde Marie Tumlířová byla v období let 1951–1957 zemědělskou redaktorkou staniceSvobodná Evropa(vystupovala zde pod jménem Maria Chaloupecká). Přispívala do exilových časopisů (revueNovina) a angažovala se v exilových spolcích. Byla členkou stálé československé delegace organizace porobených národů přiRadě Evropyve Štrasburku. J. Pejskar ve své studii o československém exiluPoslední poctauvádí, že v roce 1957 se komunistický režim neúspěšně pokusil o únos Tumlířové. Roku 1957 odešla do penze. Žila v Paříži s manželem Bohuslavem, který měl mezinárodní renomé v oblasti statistiky zemědělské výroby a obchodu. Zde bydlela i jejich dcera. SynJanbyla roku 1948 zatčen při pokusu o přechod hranic. Po útěku z vězení se mu v roce 1952 podařilo setkat se s rodinou. Byl národohospodářským odborníkem.