Meloun

Meloun(slovo pochází z řečtiny a znamená „zralé jablko“) je druhplodové zeleninypatřící do čeleditykvovitých, běžně ale bývají plody se sladkou dužinou řazeny meziovoce. Z botanického hlediska je melounbobule.Na světě se pěstuje mnoho druhů melounů, jež mají různou barvu i tvar.
Melouny se dělí na dvě hlavní skupiny, a tovodní meloun(botanickylubenice obecná,Citrullus lanatus) a cukrový meloun (botanickymeloun cukrový,Cucumis melo).Meloun cukrový se řadí do roduCucumisspolečně sokurkou setou(Cucumis sativus).
Meloun je složen z povrchové části, která chrání měkkou vodnatou dužninu uvnitř plodu. U vodních melounů je velká část vnitřního tělesa tvořená vodou a může dosahovat 90 až 93 %.Jedná se poměrně o nízkokalorickou potravinu, která obsahuje od 15 do 30 kcal/100 g a vydatné zdrojekyseliny listové,jablečnéacitronové. Mimo organických látek obsahují také značné minerální složky jako napříkladželezo, čivápník. Nejznámější meloun v Česku je vodní meloun s typicky červenoudužninou, ve které se nachází značné množstvísemínek.
Melouny se pěstují převážně v teplejšímklimatupo celém světě. Na vyššíteplotyje náchylnárostlinapřevážně v doběklíčení. Po vyklíčení se objevuje malá rostlinka. Samotný meloun vzniká zkvětupoopylení. K mateřské rostlině je přichycen silnýmstonkem.
Melouny lze úspěšně pěstovat i na území Česka v teplejších oblastech převážněvinařskýchoblastí. Vodní melouny jsou náročné na teplo, nesnáší kolísání teplot, přílišné a dlouhésrážkya silnévětry. Pro jeho pěstování jsou vhodné převážně humózní půdy, které jsou velmi dobře zásobenéživinami. Podobně i cukrový meloun je potřeba pěstovat na jižních svazích v kukuřičných oblastech Moravy, které jsou chráněny před větry. Má proto zastoupení vmoravské kuchyni. Samozřejmostí je pěstování v malém v umělýchsklenících.
Občas se jako rarita vypěstuje hranatý meloun,který se pěstuje v hranaté nádobě, která mu propůjčí svůj tvar. Takovéto melouny jsou většinou poměrně drahé a jedná se pouze o estetickou změnu, která nemá na chuť vliv.
V současnosti jsou melouny pěstovány na celém světě v příhodných klimatických podmínkách. V Evropě mezi výrazné producenty patříItálie,Řecko,Španělsko,Kypra takéIzrael(který ale neleží v Evropě).
Dnes se předpokládá, že původně rostl v oblastechsubtropickéAfriky, odkud byl následně rozšířen do Asie. Veliká variabilita druhů v Asii však vedla dlouho k názoru, že krajinou původu byla právě Asie, ale tato verze není již dnes plně podporována. Jeho přímé archeologické doložení ve starověkých kulturách je výjimečné, např. zestarověkého Egyptaje známvodní melounpouze z jednoho ojedinělého nálezu v rakvi z dobyNové říše.Jeho rozšíření do oblastí Středomoří proběhlo někdy kolem6. století, které postupovalo s postupemislámu, jenž ho doporučoval jakopostní jídlo. V 15. století se právě společně s misionáři dostává zArméniepoprvé do západní Evropy. Jejich pěstování bylo soustředěno v papežském hraděCantalupe, které dalo i těmto plodům jméno, když se někdy používá názevkantalupy. Oproti tomu se předpokládá, že ve východní Evropě byly cukrové melouny pěstovány již někdy ve 4. až 2. století př. n. l.
Pěstování melounů má mnohatisíciletou tradici, když byly pěstovány již přibližně před čtyřmi tisíci letyPeršany,kteří pak dále rozšířili přes východní Indii melouny dále doEvropy. Dobové důkazy o jejich pěstování ve Středomoří se dochovaly i na nástěnných malbách v pohřbeném městěPompeje, které bylo zasypánosopečnou erupcí. Následná válečná tažení a obchodní cesty rozšiřovaly pěstování melounů dále po Evropě až se dostaly cukrové melouny roku 1495 doFrancie.
Existují dva hlavní druhy melounů, vodní meloun (lubenice obecná) ameloun cukrový.
Vodní meloun (správně nazývánlubenice obecná)je druh, který je tvořen načervenalou vodnatou dužninou (pokud je meloun zralý) a zelenou kůrkou. Ve vnitřku dužniny se nachází rovnoměrně rozmístěná semena. Vodní meloun obsahuje v průměru 91 %vody, což se stává vítaným zavodňujícím zdrojem pro organismus. Původem pocházejí z oblastíAfriky, kde je do dneška hojně pěstován. Mohou dosahovat hmotnosti až okolo 15 kg, ale uvádí se, že nejlepší plody ke konzumaci mají hmotnost okolo 2 kg.
Nejtěžší známý meloun na světě vážil 159 kg, melouny okolo 100 kg nejsou výjimkou.
Vodní melouny jsou tvořeny vyjma vody dále cukrem v podoběfruktózy, bohaté zdroje vitamínu C.
Povrch vodního melounu má typicky zelenou barvu se světlými a tmavými pruhy v závislosti na odrůdě. Vnitřní dužnina je pak sytě červená až rudá, ale je možné zakoupit odrůdy i se žlutým vnitřkem.
Zvaný téžhoneydewje druh melounu s typicky žlutou dužinou a zelenou kůrou, který je často konzumován společně sparmskou šunkou,lososema nebo sesladkým vínem. Od melounu vodního se liší jak chutí a barvou, tak i vzhledem rostliny, které má výrazně zakulatěnější listy a menší plody. Plody obsahují průměrně 6–8 %cukru(převážněsacharózy). Jedná se o jednoletou poléhavou rostlinu, která dorůstá až 150 cm. Jedná se o teplomilnou rostlinu, kterou zničí již prvnímrazya pokud dojde k poklesu pod 10 °C rostlina zastavuje asimilaci živin. Vznikají dva páry květů — samčí a samičí v poměru 1:20 až 30. Po odkvetení vzniká plod, který může mít různou velikost a tvar v závislosti na druhu a dlouhý až 1 metr. Povrch plodu má pak korkovitě síťovaný vzor s hrbolky připomínající bradavice, ale může být také zcela hladký.
V létě 2011 se řezy cukrového melounu staly původcemlisteriózy ve Spojených státech, na kterou k říjnu 2011 zemřelo dvacet tři osob.
Melouny jsou silně močopudné, což se využívá při léčeníledvinovýchpotíží, kdy je potřeba časté vylučovánímočijako například uledvinových kamenů. Plody mají i vysoký podílvitamínu A, dále pakvitamíny řady B(B1, B2, PP či P),vitamín Ca další minerální prvky.Některé další studie ukazují, že melouny mají blahodárný vliv i na stimulacikrevního oběhu, uklidňuje organismus. Jemná vláknina dužniny pak posiluje stěnystřeva současně podporují slabě i vylučovánístolice, což pozitivně působí protizácpě. Díky vysokému obsahu vody pomáhá stabilizovat poměr vody asoliv organismu. Díky vysokému obsahu vitamínů, karotenoidů a organických kyselin pak působíantioxidačně. Mezi antioxidanty řadíme z obsažených živin vitamíny A, B2, C, karotenoidlykopena tripeptidglutathion. Ze zdravotního hlediska se může významně projevit, pokud půda melounů obsahuje zinek, jód, selen a hořčík. Nedoporučuje se při velké konzumaci melounu popíjet vychlazené nápoje a kombinovat jeho konzumaci smléčnými výrobky.
Melouny se sklízejí na konci léta v červenci nebo v srpnu; a že je plod již zralý, se pozná podle toho, že stopka u plodu pomalu zasychá a při poklepuprstyzní lehce dutě. Pokud zní silně dutě napovídá to, že meloun je již nejspíše přezrálý. Pokud se zralý meloun stiskne v dlaních, vydává vrzavý zvuk.
Plod je možné skladovat v celku několik týdnů, ale během této doby dochází neustále ke zrání plodu, což má za následek změnu jehochuťovýchvlastností. Pokud je ale porušena jeho celistvost, dochází k rychlému kažení dužniny. Plísně ale časem prorůstají i do celistvého melounu, a to zejména z části, kterou se na poli dotýkal země. Pokud tedy zjistíme nežádoucí chuťové změny, meloun již nekonzumujeme. Melouny je tedy dobré podkládat na poli plastovou mřížkou nebo slámou, podobně jako podkládáme jahody.
Meloun se využívá i jako dekorační prvek při přípravěmíchaných nápojůjaknealkoholickýchtak ialkoholických, když se jeho plátek umísťuje na okrajskleničky. Zvláštností je příprava alkoholického pokrmu nazvaného „opilý meloun“,kdy se do melounu vytvoří díra a do ní se pomocí trychtýře nalije alkohol (častovodkanebo rum), či se případně do něholáhevzapíchne nebo se použijeinjekční stříkačka. Odloží se na den dolednicea alkohol se postupně naváže na vodnatou dužninu, která se následně konzumuje.