Šicha

Šicha(Empetrum) je malý rod nízkýchstálezelenýchkeřůpodobnýchvřesovci, Jedná se o jedno nebo oboupohlavné keře s malými tlustými světle zelenými jehlicovitými 3–10 mm dlouhými podvinutýmilisty. Drobnékvětyjsou umístěné vúžlabílistů.Plodyjsou černé nebo červenépeckovicepodobnéborůvkám, chuťově dobré, jen poněkud suché. Rádi je pojídají medvědi.
Dnes šicha patří do čeledivřesovcovité, v minulosti ale patřily do samostatné čeledi šichovité. V rodu je zařazeno šest druhůRod je blízce příbuzný například sCeratiolaaCorema. Šichovité byly po většinu 20. století zařazeny do své vlastní čeledi šichovité (Empetraceae), ale molekulární data, morfologie listů byly dokladem pro jejich zahrnutí do čeledivřesovcovité. T
Mezi významnější můžeme počítat
(podle Praktické dendrologie)
Název roduEmpetrumpochází ze starověké řečtiny: en a petra, na kameni, což odkazuje na stanoviště v horách.
Běžně se vyskytuje na severní polokouli, odmírnéhoposubarktické podnebí, a také vAndáchvJižní AmericeaTristan da Cunha(jižní Atlantský oceán). Typické roste na místech s kyselým podložím, vrašeliništích, vtundřeamočálech, ale také vsmrkovýchlesích. Také je nalézáme hojně v proláklinách v dunách a vpísečných dunáchdánského ostrovaFanem, stejně jako na celémIslandu.
Šichy se vyskytují v hraničních horách ČR.Mapa výskytu šichy obojaké(Empetrum hermaphroditum)výskyt v ČRNejvíce na Šumavě, v Krkonoších a Jeseníkách.
Přestože obsahujeandrometoxin, nejsou šichy jedovaté rostliny, protože není znám žádný případ otravy, ovoce působí mírně opojně.
Ve Skandinávii a Grónsku jsou plody šichy pojídány jako kompot. Obsahují dvakrát tolik vitamínu C jako borůvky. Jsou užívány také jako doplněk k borůvkám nebo k barvení potravin. Ovoce se používá i v Chile.
V subarktické oblasti, šicha byla užívána přísada do stravyinuitůaSámů. Po ztrátě popularity šicha opět získává svoji pověst jako jedlá bobule. Poskytuje konstantní sklizně a získávání plodů je relativně snadné. Vysoké koncentrace anthokyaninového pigmentu může být použity jako přírodní potravinářské barvivo. V kmenuDena’ina (také Tanaina)je sklízena jako jídlo, někdy uchovávána na zimu, smíšená s vepřovým sádlem, nebo olejem. Lze ji uchovávat na chladném místě bez jakékoliv zvláštní přípravy.
Bobule jsou obvykle sbírány na podzim, ale pokud nejsou sbírány mohou přetrvávat přes zimu a je možné je otrhat na jaře. Syrové bobule jsou těstovité a bez chuti. Inuité a domorodé národy Ameriky je mísily s jinými plody, zejména borůvkami. Vaření zlepšuje chuťové vlastnosti. Šichy jsou dobré do dobré koláčů a rosolu. V Grónsku z šichy dělají limonádu.
Listy a stonky se používají při léčení průjmů a žaludečních potíží, vařené nebo namočené v horké vodě. Někdo tvrdí, že šťáva bobulí je dobrá pro ledvinové potíže.
Kořen je také používán jako lék, který se používá k léčení bolavých očí. Kořeny se vaří a oči se promyjí chlazeným čajem s trochou cukru. Někteří lidé říkají, že stonky ostružiny mohou být také použity k odstranění takových potíží.
Plody šichy obsahují z velké většiny vodu. Obsah vitamínů je nízký, stejně jako koncentrace těkavých tekutin. Kyselost je nižší, než je obvykle u lesních plodů, benzen a kyseliny se v plodech téměř nevyskytují.
Šicha je také příležitostně používána jakoozdobná rostlinave skalkách, jmenovitě žlutolistýkultivaršichy černé(Empetrum nigrum)'Lucia' (viz fotografie).
Nesnáší vápník, pěstovat v humózním kyselém substrátu. Snášejí výsluní i stín. Jsou vhodným doplňkem vřesoviště. Není třeba řezat. Množí se výsevem na jaře, nebo řízkováním na podzim. Zálivka – zaléváme dešťovou vodou (nebo upravenou vodou).
Šicha oboupohlavná je v ČR chráněná.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůCrowberryna anglické Wikipedii aKrähenbeerenna německé Wikipedii.