Tupolev Tu-16

Tupolev Tu-16(Vkódu NATO„Badger“) bylsovětskýdvoumotorový dálkový bombardér z 1. poloviny 50. let20. století. Ve službě byl více než 40 let. Čínská verze Xian H-6 zůstává nadále ve službě uletectva ČLR.
Na konci čtyřicátých let byl Sovětský svaz pevně odhodlaný soutěžit se Spojenými státy ve schopnostech strategického bombardování, ale jediným sovětským bombardérem byl v té doběTupolev Tu-4- kopie americkéhoB-29 Superfortress. Vývoj výkonného proudového motoruMikulin AM-3vedl k možnosti velkého, proudového bombardéru.
Konstrukční kancelář Tupolev začala pracovat na prototypuTu-88(„letoun N“) v roce 1950. Tu-88 poprvé vzlétl 27. dubna 1952. Po vítězství v soutěži s letounemIljušin Il-46byla v prosinci 1952 schválena výroba. Na svou dobu se jednalo o poměrně moderníletoun. První sériové bombardéry vstoupily do služby u sovětského letectva v roce 1954 a dostaly služební označení Tu-16.Severoatlantická aliance(NATO) letouny označila jakoBadger-A.
Dostal nové, velkéšípové křídloa dva výkonné proudové motory Mikulin AM-3 - do každého kořenu křídla jeden. Mohl nést jednu velkou konvenční pumu FAB-9000 o hmotnosti 9 000 kg (20 000 lb) (ruský ekvivalent britské pumyGrand Slam) nebo různé jaderné zbraně na vzdálenost přibližně 4 800 km (3 000 mil). Výroba probíhala ve 3 leteckých závodech - vKazani,KujbyševuaVoroněži.
Ačkoli Tu-16 začal službu jako výškový bombardér shazující volně padající pumy, byl v polovině padesátých let vybaven nosit rané sovětské řízené střely. Verze Tu-16KS-1 (Badger-B) mohla nést raketyAS-1v bojovém rádiusu 1 800 km. Tyto velké zbraně byly aerodynamicky podobné stíhačceMiG-15a vybavené buď jadernou nebo konvenční hlavicí s dosahem asi 140 km (85 mil). Byly určeny k použití hlavně proti letadlovým lodímamerického námořnictvaa jiným velkým lodím. Letouny Tu-16 byly dále vyzbrojovány novějšími a pokročilejšími raketami, zatímco jejich označení se několikrát změnilo.
Letoun měl univerzální konstrukci a tak vznikl v mnoha specializovaných variantách pro průzkum, námořní hlídkování, shromažďování elektronických informací (ELINT) aelektronický boj(ECM). V letech 1954–1962 bylo ve třech závodech v SSSR postaveno celkem 1 507 letadel. Civilní adaptaceTupolev Tu-104sloužila v sovětskémAeroflotu. Tu-16 byl také vyvážen doIndonésie,EgyptaaIráku. Do roku 1993 sloužil v sovětském letectvu i námořním letectvu a následně ruských silách.
Letouny vyráběla bezlicenčně i Čína jakoXian H-6. Tu-16 bylo vyrobeno 1 509 kusů a většina z nich je dnes vyřazena. Několik se dochovalo jako muzejní exponáty.
První letouny vstoupily do služby u sovětského dálkového letectva a poté unámořního letectvav roce 1954 a1. května1954byly představeny na přehlídce nadRudým náměstím. Následující desetiletí byl Tu-16 základním sovětským strategickým bombardérem, který byl součástí odstrašovacích sil. Bombardéry byly používány u pluků těžkých bombardérů (TBAP), 2 nebo 3 divizí těžkých bombardérů (TBAD). Divize byly součástí sboru těžkých bombardérů a od roku 1980 - letecké armády Nejvyššího velitelství (VA VGK), tvořící dálkové letectvo (DA - Dalna Aviacja). Vzhledem ke svému doletu byly jejich primárním cílem vojenské základny NATO vzápadní Evropě. Od poloviny 50. let probíhal výcvik s jadernými zbraněmi Tu-16A na cvičištích vSemipalatinskuaNové Zemi. 22. listopadu 1955 byla z Tu-16V svržena první sovětskávodíková puma1,6 Mt RDS-37d (později byla její síla zvýšena na 2,9 Mt). V roce 1962, který byl v tomto ohledu rekordním, posledním před koncem jaderných testů, bylo z letounů Tu-16 svrženo až 24 atomových a vodíkových pum.
Tu-16 různých verzí u námořního letectva často doprovázely skupiny lodí NATO v mezinárodních vodách, zejména skupiny amerických letadlových lodí (v roce 1968 jeden havaroval vNorském mořiv blízkosti letadlové lodiUSSEssex). Podle ruských zdrojů v roce 1980 jeden z letounů za záhadných okolností zmizel, což nevylučovalosestřelení japonskými loděmi vTichém oceánu.
Jediným konfliktem, kterého se sovětské Tu-16 účastnily, bylaválka v Afghánistánu. Od 19. dubna 1984 po několik dní prováděly letouny 200. gardového pluku zBobrujskua 251. skupiny zBíle Cerkvespolu s bombardéryTu-22Mhromadné nálety vpandžšírském údolíve snaze zničit jednotkyAhmad Šáha Masúda, hlavně pomocí 250kg pum. Podílely se na tom nosiče raket verze Tu-16KSR uzpůsobené pro nesení pum. Tu-16 opět bombardoval cíle těžkými pumami v létě 1986. Naposledy byl Tu-16 použit od 251. skupiny v posledních měsících před stažením z Afghánistánu od října 1988. Tehdy byly použity pumy FAB-9000 o 9000 kg proti partyzánským odbojovým bodům v jeskyních – celkem bylo svrženo 289 pum.
V roce 1981 sloužilo 487 Tu-16 u dálkového letectva a 474 u námořního letectva, z toho asi 200 nosičů raket K-10 a 156 Tu-16 usovětského letectva. Jejich počet se do konce desetiletí výrazně snížil. Srozpadem SSSRpřijala 121 letadelUkrajina, 18Běloruskoa zbytek Rusko. V Rusku Tu-16 sloužil asi do roku 1994, v jiných zemích podobně.
Od roku 1958 byly letouny Tu-16 dodávány doČínya zde byla poté s pomocí Sovětského svazu zahájena jejich licenční výroba jakoXian H-6. Dne 14. května 1966 byla z H-6A sestaveného ze sovětských dílů svržena třetí čínská testovací atomová puma. V Číně je Xian H-6 dosud v 21. století jediným strategickým bombardérem, a to i přes jeho zastaralou konstrukci.
Další zemí používající Tu-16 bylaIndonésie. Tváří v tvář hrozícímu konfliktu sNizozemskemoZápadní Novou Guineuposkytl SSSR v létě 1961 Indonésii 25 nebo 20 raketových nosičů Tu-16KS, zpočátku se sovětskými posádkami, abynizozemské námořnictvoodradil. Byly umístěny poblížJakarty. Po zhoršení vztahů mezi Indonésií a SSSR byly staženy pro nedostatek náhradních dílů.
Od roku 1963 prodal SSSREgyptuasi 30 Tu-16 různých verzí, včetně asi 20 Tu-16KS. Všechny byly zničeny na letišti v Káhiře přioperaci Moked, překvapivých náletechizraelského letectvana začátkuŠestidenní válkyv roce 1967 (po tomto incidentu se u sovětského letectva začaly používat kryté hangáry). Již v září 1967 dodal SSSR Egyptu další Tu-16 spolu s nosiči raket KSR-2 a KSR-11, torpédové Tu-16T a průzkumné Tu-16R. BěhemJomkipurské válkyv říjnu 1973 bylo z Tu-16 odpáleno 25 raket KSR-2 a KSR-11, z nichž 20 ​​izraelská protiletadlová obrana zachytila a zbytek zničil dvě radarové stanice a jednu izraelskou základnu. Podle izraelských údajů byl za války sestřelen jeden Tu-16 (egyptská strana to nepotvrzuje). Naposledy byly egyptské Tu-16 v boji použity v červenci 1977 běhemčtyřdenní války s Libyípři náletech naTobruk, El-Adem a Al-Kufru. Podle libyjských údajů byly dva Tu-16 sestřeleny (egyptská strana to nepotvrzuje). Egypt měl v 90. letech 16 dalších Tu-16, ale ty byly koncem dekády vyřazeny.
Dalším uživatelem Tu-16 bylIrák. Během Šestidenní války měl v roce 1967 6 letadel, z nichž 1 Izrael sestřelil při pokusu o nálet naTel Aviv. V 70. letech bylo do Iráku dodáno 8 Tu-16KSR-2-11. Používaly se mj. v boji proti kurdským partyzánům. Běhemirácko-íránské válkyv letech 1980-88 Irák používal 8 bojových letadel, vč. náletu na teheránské letiště. Na konci 80. let Irák zakoupil 4 čínské H-6D s raketami C-601. Běhemprvní války v Zálivuv roce 1991 byla většina Tu-16, trpících nedostatkem náhradních dílů, zničena na zemi koaličním letectvem.
Soudobé strategické bombardéry: