Gentile Bellini

Gentile Bellini(1426/29Benátky– pohřben 23. února 1507 Benátky) se narodil do rodiny benátského malířeJacopa Bellinihoa jeho manželkyAnny Rinversi. Otec mu dal jméno Gentile po svém učiteli a později i spolupracovníkoviGentilem da Fabriano(1370 ? – 1427). Jeho mladším bratrem byl Giovanni Bellini a švagrem Andrea Mantegna. Nedávná publikace však naznačuje, že Giovanni byl nevlastním bratrem Jacopovým, nikoliv Gentileho.Po otcově smrti převzal vedení malířské dílny a stal se malířem benátskýchdóžat. Gentileho rozměrné obrazy měly charakter městskýchvedut. Tato plátna se vyznačovala velkým počtem postav a barevnou pestrostí. Stala se dokumentem společenského života v Benátkách na přelomu 15. a 16. století.
Gentile Bellini byl vyškolen v dílně svého otceJacopa Belliniho, kterému pomáhal s prací na zakázkách z Benátek i mimo ně. V letech1440až 1441 pracovali veFerrařena zakázce promarkýzeNiccolu d'Este. Později, společně s otcem i bratremGiovannim, zhotovili oltářní obraz pro pohřební kapli rodinyGattamelatůvbazilice sv. AntonínavPadově(1459/60). Ještě za Jacopova života se Gentile stal natolik uznávaným a vyhledávaným malířem, že hoSignoriajmenovala oficiálním malířem Benátské republiky a císařFridrch III.mu udělil titulComes Palatinus.
Protože byl vynikajícímportrétistou,Benátská republikaho vyslala doKonstantinopole(dnesCařihrad), aby na sultánovu žádost namaloval jeho věrohodný portrét. Během pobytu na sultánově dvoře (1479–1480) namaloval i další obrazy (dnes většinou nedochované) a připravil řadu zajímavých kreseb z tohoto prostředí.V roce1481se vrátil do Benátek, přičemž učinil krátkou zastávku vMantově. Od roku 1489 začal znovu pracovat na výzdoběDóžecího paláce.V polovině 90. let 15. století Gentileho tvorba vyvrcholila třemi rozměrnými plátny namalovanými proScuola di San Giovanni Evangelista, benátskébratrstvo, jehož členové podporovali sociálně slabé obyvatele města. V roce 1504 začal malovat podobně rozměrné plátno s názvemSvatý Marekkáže vAlexandriiproScuola di San Marco, ale obraz zůstal nedokončen, neboť Gentile nečekaně zemřel. Byl pochován 23. února1507v benátskéBasilica di San Giovanni e Paolo.
Od konce 40. let 15. století Gentile Bellini spolupracoval se svým otcemJacopemna některých dílenských zakázkách.
Gentileho první s jistotou datovaný a signovaný obraz nazvanýŽehnajícíLorenzo Giustiniani(1381 – 1456) pochází až z roku1465. Portrét tohotopřevorařádusv. Jiřía pozdějšího benátského biskupa Gentile namaloval devět let po Giustinianiho smrti. Obraz se vyznačuje malířovou snahou po objemovém zpodobnění postavy, k čemuž využil išerosvitua perspektivní zkratky. Gentile Bellini tímto obrazem položil základžánruhistorické malby v Benátkách.
PortrétGiovanni Moceniga, který bylbenátských dóžetemv letech 1478 až 1485 velmi realisticky zachycuje tohoto benátskéhopolitikaještě z profilu, zatímco sultána Mehmeda II. (1480) Gentile již namaloval ve dvoutřetinovém pootočení. Zlaté pozadí na obrazu dóžete dokládá ještě Gentileho přetrvávajícítradicionalismus, ale současně zobrazené osobě propůjčuje nadčasovýcharakter.
Zlatému pozadí na dóžecím portrétu předcházelo podobné pozadí použité na obrazech Madon pocházejících z 50. let15. století. V 80. letech však zlaté pozadí vystřídal pohled do krajiny, jak to dokládá obrazTrůnící Madona s Ježíškem(dnesNárodní galerie v Londýně). Tím se malíř přiblížil obdobným obrazům, které malovaliBartolomeoaAlvise Vivariniové, malířů z benátskéhoMurana. Tlumená barevnost obrazu a přítomnost architektonických prvků dokládají přetrvávající vliv GentilovašvagraAndrey Mantegni. Gentile však k tomuto obrazu přidal iislámský modlitební koberecu nohou Panny Marie. Tím se Gentile lišil od svého bratra Giovanniho, který již ve svých prvních dílech vyjádřil svůj vrozený smysl pro barvu v měkkém, zářivémkoloritu.Tento Mantegnův vliv je zvláště patrný v ostře řezaných rysech tváře Lorenza Giustinianiho (1465) nebo na čtyřechvarhanních křídlechurčených pro San Marco (dnes kostel San Basso).
Svá hlavní díla Gentile Bellini vytvořil proScuola di San Giovanni Evangelistamezi roky1495a1501a proScuola di San Marcomezi roky1504a1507. Zatímco se tři velkoplošná plátna zpracovávající témaPříběh sv. Křížese dochovala (dnes Gallerie dell´Accademia), obrazy určené pro výzdobu Dóžecího paláce shořely při požáru palácových prostor (1577). K počátkům historické malby v Benátkách patří Gentileho tří obrazy namalované pro dobročinnébratrstvosv. Jana Evangelisty, které vlastnilorelikviisv. Kříže. Na její oslavu si bratrstvo objednalo cyklus deseti obrazů (dochovalo se jich jen osm), a to nejen u Gentile Belliniho, ale i u dalších významných benátských malířů jako byliLazzaro Bastiani(1425–1512),Benedetto Rusconi(1460 ? – 1525),Giovanni Mansueti(1465–1527) aVittore Carpaccio(1425 – 1565/26).
Asi v roce 1496 Gentile Bellini dokončil první z velkolepých pláten nazvanéProcesí s relikvií sv. Kříže nanáměstí sv. Markav den světcových oslav. Výjev zachycuje okamžik, kdyJacopo de Salis, obchodník zBrescie, pokleká před relikvií sv. Kříže a prosí o uzdravení zraněného syna. Obraz je současně topograficky věrným zobrazením náměstí sv. Marka smozaikaminaprůčelístejnojmenné baziliky. Přes jistou strnulost postav se jedná o dobově přesné vylíčení konkrétní události.Druhé Gentileho plátno je označováno jakoZázraksv. Kříže u mostu San Lorenzo. Obraz zachycuje událost, kdy při přenášení schránky s relikvií zeScuola di San Giovanni Evangelistado kostela San Lorenzo v tlačenici davu relikvie spadla do kanálu, ale byla zázračně zachráněnaAndreou Vendraminem, hlavním pečovatelem "Scuoly". V pravé dolní části obrazu malíř vyobrazil i členy rodiny, včetně již mrtvého otceJacopa Belliniho.Třetí obraz zobrazujeZázračné uzdraveníPietra de Ludovici. Jde o okamžik uzdravení, kdy se nemocný Pietro dotkne svíce stojící u relikvie sv. Kříže umístěné v kostele bratrstva. Kaple vyniká perspektivním vyobrazení jejího vnitřního prostoru.
Posledním rozměrným plátnem určeným proScuola di San Marcobyl obrazKázánísv. Markana náměstí sv. Eufémie vAlexandrii. Obraz po Gentileho smrti (1507) dokončil jeho bratrGiovanni Bellini. Obraz dokládá, jak hluboce byl Gentile ovlivněn pobytem na dvoře sultána Mehmeda II. Během pobytu vznikla i řada kreseb, které malíř používal při vyobrazení tureckého dobového oblečení
Gentile Bellini své dojmy z pobytu v Konstantinopoli (dnesIstanbul) zachytil v řadě kreseb, které se staly zdrojem námětů pro jeho velkoplošné obrazy namalované pro obě „Scuoly“. Tyto kresby byly mezi benátskými renesančními malíři velmi vyhledávaným zdrojem vyobrazení dobových kostýmů nošených v islámském světě 15. století. Nepřekvapí proto, že tyto kresby byly často kopírovány a šířeny mezi malířskými dílnami k dalšímu využití.
Gentile Bellini byl vedoucí osobností benátského malířství 2. poloviny 15. století s rozhodujícím vlivem na jeho mladší současníky jako bylVittore Carpaccio. Díky rozměrným plátnům namalovaným proScuola di San Giovanni Evangelistase stal malířským kronikářem benátského společenského života.Stal se tak předchůdcemGiovanni Antonia Canalazv. Canaletto (1697–1768), mistra benátskýchvedut. Jeho kresby, patřící k nejlepším v renesanci, současně vzbudily zájem malířů o svět islámu.