Muránská malířská škola

Muránská malířská školavznikla na ostrověMurano, nikoliv ve vlastních Benátkách. Její tvůrčí aktivity lze zařadit mezi léta1440až1500. Za jejího zakladatele lze považovatAntonia Vivariniho da Murano(1415/20 Murano ? – 24. březen 1484 Benátky),který stál v čele rodinné dílny, v níž působil i Antoniův švagrGiovanni d'Alemagna(1415 ?Německo? – 1450Padova) a Antoniův mladší bratrBartolomeo Vivarini(1432 ? Murano – 1491/99 ? Murano). V tradici této dílny pokračoval i Antoniův syn a Bartolomeův synovecAlvise (Luigi) Vivarini(1442/44 Murano – 1503/05 Murano). Do této školy lze zařadit i další malíře, jako byliMarco Basaiti(1470 ? – 1521/30 Benátky),Carlo Crivelli(1330/35 ? Benátky – 1495/1500Ascoli PicenovMarche) neboAndrea da Murano(1462/63 – 1512). Uvedení umělci vytvořili malířský styl přetvářející italskoupozdní gotiku(Gotico Fiorit) do podobyrané renesance.Poučení dílem Alvise Vivariniho vykazovali i stoupenci Giovanniho Belliniho jakoCima da Conegliano(1440/59Coneglianou Benátek – 1515/18 tamtéž) neboVittore Carpaccio(1455/65 Benátky – 1525/26 Benátky).
Obrazy, především pakpolyptychyvytvořené v dílně Vivariniů, představovaly jeden z vrcholůbenátského malířstvíod poloviny15. stoletído prvních let století následujícího. V čele vznikající malířské školy stál Antonio Vivarini, který se narodil do rodiny muránskýchsklářůa malířů skla. Většinahistoriků uměníklade první Antoniova díla do období kolem roku1440. V té době se v Muranu objevil malíř Giovanni d'Alemagna, který se později stal Antoniovýmšvagrem. V letech 1444 až 1445 získali společnou zakázku na třioltářepro kaplikostela San Zaccaria v Benátkách. Přibližně v téže době namalovali i deskový obrazKorunování Panny Marieurčený pro benátský kostelSan Pantaleon. Některé postavysvětcůa dekorativní pasáže dokládají Giovanniho podíl na této malbě, zatímco jemnost malby a její světelnost dokládají současně i Antoniovu účast na tomto obraze. V roce1447byli Antonio i Giovanni přijati docechu sv. LukáševPadověa již následujícího roku přijali účast na objednávce výzdoby rodinné kaple Ovetari v padovském kosteleeremitů(zničen za 2. světové války). Protože fresková výzdoba kaple měla být dokončena již v roce1450, pracovali na ní společně s mladýmAndreou MantegnouaNiccolem Pizzolem. V červnu1450však Giovanni d'Alemagna náhle zemřel a Antonio, spolu s bratrem Barolomeem, který mu pomáhal, se vrátili do Murana.
Krátce po Giovanniho smrti Antonio namaloval obrazPanna Maria s dítětem a dvěmaanděli. Obraz dokládá jeho malířský styl vykazující vlivGentile da Fabriana(1370 ? – 1427) a částečně iMasolina(1383–1447), dvou reprezentantů mezinárodní gotiky v severníItálii.
Po Antoniově smrti (1470) převzal vedení dílny jeho mladší bratr Bartolomeo, jehož styl byl ovlivněn pobytem v Padově, kde se seznámil s malbouFrancesca Squarciona(1397–1468) aAndrey Mantegni(1431–1506). Byl to on, kdo místo oltářního polyptychu, na kterém byla malba rozdělena do několika desek či sekcí, používal vyobrazení nazvanéSacra Conversazione(posvátný rozhovor), kdy na jedné ploše byla zobrazena Panna Marie s Ježíškem obklopená světci. Tentožánrpřevzal nejen jeho synovec a spolupracovník Alvise Vivarini, ale iGiovanni Bellini.Téma „posvátný rozhovor“ se následně stalo mimořádně oblíbeným námětem benátských malířů 15. a 16. století. A byl to také Bartolomeo Vivarino, kdo sAntonellem da Messina(1430 ? – 1479) namalovali první benátskouolejomalbu(1474/75).
Poté, co se koncem 70. let 15. století stal Bartolomeův malířský styl v Benátkách zastaralým, vůdčí pozici v rodinné dílně převzal Alvise Vivarini. Pracoval spolu s Giovannim Bellinim na výmalbě sálu Velké rady vDóžecím paláci. Těžiště jeho práce však spočívalo v malbě oltářních obrazů, ve kterých se ukázal jako mistr tvarů a barevnosti postav. Vznikl tak ušlechtilý figurální typ charakteristický pro ranou benátskou renesanci, jak ho vidíme na obrazeTrůnícíMadonase světci(Sacra Conversazione). Alviseho oltářní obrazy završily vývoj tzv. muránské školy, i když její vliv dozníval v obrazech jeho žáků a napodobitelů.
S Bartolomeem a později i s Alvisem Vivarinim spolupracovalMarco Basaiti(též psaný jako Baxati nebo Basitus), který byl původemŘek. Jeho úzkou spolupráci sAlvisem Vivarinimdokládá skutečnost, že byl pověřen domalbou oltářního obrazuTrůnícísv. Ambrožse světci, neboť Alvise zemřel dříve, než stihl oltář dokončit. Basaitiho obrazy z období prvního desetiletí 16. století vykazovaly vliv obouVivariniů, a to jak co se týká jejichkompozice, tak i barevnosti. Následně se však inspiroval tvorbouGiovanni Belliniho,Albrechta Düreraa částečně iCimy da Conegliano, což svědčí o snaze najít vlastní malířský projev. Později se stal i uznávanýmportrétistou.
Ke generaci benátských malířů, kteří byli ovlivněni Antoniem a Bartolomeem Vivarini patřil iCarlo Crivelli. Jeho pozdější tvorbu ovlivnil iMantegnůvlinearismus. Výsledkem bylmalířský stylvyznačující se ostrou kresebnou linkou, nadnesenou plastickou modelací postav a objektů, takže působí jako kamennéskulptury.Po roce1457Crivelli opustil Benátky a působil vMarchea vDalmácii. Zde již jeho malířský projev neprocházel žádným dalším vývojem. Charakter jeho malby dokládá obrazZvěstování Panně Mariivyznačující se až pohádkovou neskutečností a excentričností architektury ubíhající do nekončícího prostoru. Z tohoto důvodu je Carlo Crivelli považován za posledního reprezentantamezinárodní gotikyv Benátské malbě.Crivelliho tvorbě jsou blízké soubory obrazůVittore Carpacciaze života svatých namalované probenátskéScuoly. Tyto cykly se vyznačovaly jemnou, až neskutečnou dekorativností a výraznou barevností, stejně jako fantaskní architekturou na pozadí. Měkkou světelnou atmosféru přírody na pozadí využil i Cima da Conegliano pro umístění svých často ještě vivariniovskýchSacra Conversazione. Jeho pozdější styl však vykazoval rostoucí vliv Giovanniho Belliniho a dokonce iGiorgiona.
Muránská malířská škola vznikla v ranérenesanciv návaznosti na tamější malbu na sklo. Na rozdíl od vlastní benátské malířské školy nebyla tak úzce spojena sbyzantskou tradicí. NaopakAntonio Vivarinivycházel zgotické tradicevyznačující se malbou oltářníchpolyptychů, jeho mladší bratr Bartolomeo přinesl do muránské malby nejen typSacra Conversazione, ale i technikuolejomalby. Antoniův synAlvisesi již byl vědom nových tendencí usilujících o plastický výraz postav a současně kladoucích důraz nejen na zachycení pohybu, ale vyznačujících se i novou světelnou bohatostí, což se odrazilo v malbě jeho žáků a pokračovatelů. Po roce1500všakbenátskou malbuplně ovládl malířský stylGiovanniho Belliniho.