Meruňka japonská

Meruňka japonská(Prunus mume)je druh stromu z rozsáhlého roduslivoň(Prunus). Pochází zvýchodní Asie, kde je široce pěstována a velmi oceňována coby stará kulturně významná, okrasná a ovocná dřevina.
Je to nízký, opadavý, obvykle hustě zavětvenýstrom, zřídka ikeř, dorůstající výšek pouze 4–10 metrů. Na rozdíl od jiných slivoní jde o dlouhověkou dřevinu, existují jedinci staří údajně až tisíc let.Listyjsou vejčité nebo eliptické, špičaté, s jemně pilovitým okrajem, 4–8 cm dlouhé a 2–5 cm široké. Raší až po odkvětu.Květyjsou oboupohlavné, s pětikorunnímiplátky akalichemformujícím úzkoučešuli. Květy mají v průměru zhruba 2–2,5 cm, jsou sytě růžové, načervenalé nebo bílé a výrazně voní. Plodem jepeckoviceo průměru asi 2–3 cm, s boční rýhou, ve zralosti žlutá nebo načervenalá, se žlutou dužinou, dozrávající v časném létě.
Původní oblastí výskytu této slivoně je pravděpodobně jihovýchodníČína, odkud však byla rozšířena do většiny Číny,Koreje, severníIndočíny, doJaponskaa naTchaj-wan.V přírodě roste v řídkých lesích a křovinách, na stráních, v porostech podél potoků a cest, místy až do nadmořských výšek 1700–3100 m.Jako okrasná dřevina je pěstována vmírném pásucelosvětově, včetně České republiky, v evropských podmínkách je však náchylnější na houbová onemocnění.
Sadovnicky je meruňka japonská ceněna především pro své kvetení. Rozkvétá již brzy na jaře jako jeden z prvních stromů (v českém prostředí zhruba polovina března, ve své domovině již v lednu a únoru). Vyšlechtěno bylo přes 300kultivarůvčetně plnokvětých odrůd. Na pěstování je poměrně nenáročná, pro dobrý růst potřebuje především dobře propustnou půdu a slunečné umístění.Množí se semeny, která je nutnostratifikovata mají dosti malou klíčivost, nebořízky; kultivary bývajírouboványnapodnožezmyrobalánu(Prunus cerasifera).
Japonská meruňka má všestranné využití v tradiční východoasijské kuchyni a medicíně, využívány jsou na výrobu ovocných šťáv, omáček, džemů, sirupů, dochucovadel a likérů. Z nakuřovaných (uzených) a poté vařených plodů se vyrábí čínský nápojsuanmeitang, proslulé je též ovocné vínoumešuvyráběné z čerstvého ovoce naloženého s cukrem do rýžové pálenkyšóčú. Nezralé plody nakládané v soli, cukru a koření jsou známé jakoumeboši, při jejichfermentacivzniká tzv.umeocet, běžně dostupný i v českých obchodech. Z květů se vaří čaj nebo se používají jako dochucovadlo, například do korejských palačinekhwajeon.
Medicínskými studiemi bylo prokázáno účinné antiseptické působení extraktů z japonské meruňky, mj. proti bakteriímHelicobakter pylori, způsobujícím žaludeční vředy a zažívací obtíže.
Ve staré Číně byla tato meruňka jednou z nejoblíbenějších rostlin a častokrát vyobrazována v umění a poezii. Její půvabné, příjemně vonící květy, rozkvétající mezi prvními dřevinami, často i pod sněhem, byly považovány za symbol vytrvalosti, naděje, ale též krásy, čistoty a její křehkosti a pomíjivosti, a dodnes jsou ve velkém veřejně obdivovány v rozkvetlých parcích. Vkonfucionismubyly symbolem počestnosti a dobrých mravů. V tradiční čínské ikonografii je zařazována mezi tzv. „Tři přátele zimy“ spolu sborovicíabambusema také mezi Čtyři květiny ročních období (jaro –orchidej, léto –lotos, podzim –chryzantéma, zima – meruňka ume) a spolu s nimi často malována při nejrůznějších příležitostech.
V Japonsku je meruňka ume vedlesakurynejoblíbenějším symbolem jara, a tedy jedním z hlavních protagonistů svátkuhanami. Platí též za ochránce proti zlým duchům, proto je v zahradách tradičně vysazována do severozápadního kouta, odkud má zlo obvykle přicházet. Pojídání jejích nakládaných plodů má pomoci odvrátit neštěstí. Pěstuje se též jakobonsaj.
Národní květinou je meruňka ume na Tchaj-wanu, kde je zobrazena na mnoha státních symbolech včetně mincí nebo národních aerolinek.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuPrunus mumena anglické Wikipedii.