Arménské království v Kilíkii

Arménské království v Kilíkii(arménskyԿիլիկիոյ Հայկական Թագաւորութիւն,Kilikioj Hajkakan Thagauruthjun), zkráceněKilíkijská Arménienebo zeměpisněMalá Arménie(nezaměňovat sMalou ArméniíuČerného moře), byl vrcholněstředověkýstátní útvar v historické zemiKilíkii, na pomezí dnešního jižníhoTurecka, severozápadníSýriea při březích severovýchodní částiStředozemního moře.
Hlavním městem Kilikijského království byl Sis, dnešní turecké městoKozan. Běhemkřížových výpravbyli Arméni blízkými spojencievropskýchkřižákůa sami se nazývali baštoukřesťanstvína východě. Za vlády francouzské dynastieLusignanůse Arméni, nedávno ještě pod nadvládouByzance, přiblížili evropským královstvím na Západě díky vazbám kekřižáckým státůmOutremeru. Nezávislým státem byla Kilíkijská Arménie přibližně v letech1078až1375. Kilíkie od doby, co byli Arméni pod cizí nadvládou, sloužila jako centrum arménské kultury anacionalismu.
Arménské království v Kilíkii ovládalo velká města a hrady, například přístavKorikos, Partzerpert, Vlaha (dnešníFeke), Hromgla,Tarsos, Anazarbe, Til Hamdoun, Mamistra (dnešníMisis),Adanaa přístav Ayas (Aias).
Roku1198siLev II.zabezpečil svou korunu a stal se prvním arménským králem v Kilíkii (jako Lev I.). Koruna poté přešla prostřednictvím druhého manželství Lvovy dcery Isabely na jeho rivaly z roduHethumovců. V té době Blízkého východu dosáhliMongolové, kteří dobyli Velkou Arménii,Mezopotámii,Sýriia postupovali na Egypt. Mongolské dobytí bylo pro Armény, kteří stále žili ve Velké Arménii naKavkazu, katastrofou; tento osud se však Kilíkii vyhnul, protože se Mongolové nikdy nepokusili si ji podrobit. Ba naopak, hethumovští králové navázali s mongolskýmÍl-chanátempřátelské vztahy, čímž si Arméni zajistili z vnějšku bezpečnost. Hethumovští panovníci se dokonce pokusili Mongoly obrátit nakřesťanství, avšak marně.
Hethumovci vládli v Kilíkii až do zavraždění králeLva V.roku1341. Poté byl králem zvolen Lvův bratranec Guy de Lusignan, který vládl jakoKonstantin II. Arménský.Dynastie Lusignanůbyla francouzského původu, avšak v oblasti měla silnou oporu vKyperském království, které založiljeruzalémský král, jmenovec nového arménského krále,Guy de Lusignan. Mezi Lusignany naKyprua Armény byly vždy úzké vztahy. Nicméně když se proevropští Lusignanové chopili moci, pokusili se v Arménii prosaditkatolictvía zemi celkově přiblížitzápadní Evropě. Místní arménští šlechtici změny povětšinou akceptovali, avšak rolnictvo se postavilo proti změnám. Situace nakonec vedla k povstání.
Na jaře1347bylo království napadeno egyptskýmimamlúky, ovšem králKonstantin III. (V.)se dokázal, také s pomocí kyperského loďstva ajohanitských rytířů, nakonec ubránit a do roku1349osvobodit obsazená města i vůbec východ státu (tzv. rovinatou Kilíkii) až po břehyAlexandrettského zálivu. Mamlúcká vojska se však v roce1359opět vrátila a tentokrát již byla úspěšnější: celá východní Kilíkie padla domuslimskýchrukou, takže Arménské království bylo odkázáno na přežívání v západní hornaté a málo úrodné části země (tzv. drsné Kilíkii). Z trvalé defenzivy už se arménskému státu nepodařilo vymanit.
Pád hlavního města Sisu v dubnu1375do rukou muslimů přispěl k definitivnímu konci království. Poslední králLev VI.zemřel roku1393vexiluvPařížipoté, co opakovaně marně žádal o vypravení dalšíkřížové výpravy. Titul arménského krále si nakonec přisvojil Lvův bratranec, kyperský králJakub I., který tak titul spojil již se svými tituly krále Kypru a Jeruzaléma. Poslední nezávislá arménská entita tak byla po třech stovkách let suverenity a rozkvětu zničena.
S poukazem na to F. Nansen napsal:
AčkolivMamlúcipřevzali nad Kilíkii kontrolu, nebyli s to ji udržet napořád. Turecké kmeny, které vedl válečníkTamerlán, si prorazily cestu Kilíkií a utvrdily se zde. Ve výsledku na třicet tisíc Arménů opustilo kilikijskou pevninu a usadilo se naKypru, kde žili podfrancouzskoua potébenátskouvládou až do roku1489.
Arméni, kteří zůstali v Kilíkii zde přetrvali jako národnostní a náboženská menšina v rámciOsmanské říšeaž doArménské genocidyroku1915. Jejich potomci jsou nyní rozptýleni varménské diaspořeaSvaté arménské diecézivAnteliasuv dnešnímLibanonu.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuArmenian Kingdom of Ciliciana anglické Wikipedii.