davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Д’Агосто, Николас

Ни́колас Д’Аго́сто(англ.Nicholas D'Agosto; родился17 апреля1980,Омаха,Небраска) —американскийактёр.
Николас Д’Агосто родился 17 апреля 1980 года в семье Дианы и Алана Д’Агосто в городеОмахаштатаНебраска. У него есть старшие братья Эндрю и Патрик и младшие сёстры Джули и Кэти.
В 1998 году Николас окончил местную школу, в которой Д’Агосто часто участвовал в различных пьесах и мюзиклах. В 1999 году Д’Агосто получил эпизодическую роль Ларри Фуча в фильме «Выскочка». Позже Д’Агосто отправился вМилуоки(штат Висконсин), где окончил университет со степенью бакалавра по истории театра. Актёр признался, что в молодости хотел стать священником.
Монови

Монови(англ.Monowi) — деревня в округеБойд, штатНебраска,США. Населённый пункт примечателен прежде всего тем, что по состоянию на 2017 год в нём жила только одна жительница: 83-летняя Элси Эйлер. Монови считается одним из самых малонаселённых населённых пунктовСША.
Согласно традиции, «Монови» означает «цветок» на неопознанном языкеиндейцев. Деревню назвали «Монови» так как на её месте было многополевых цветов.
Монови была построена в 1903 году.Почтовое отделениебыло открыто в 1902 году и действовало до 1967 года.
Пик популяции в Монови пришёлся на 1930 год, когда согласно местной переписи населения в ней жили 150 человек. Однако с течением лет местные жители стали переезжать в города, до тех пор, пока в деревне не осталась пожилая пара Эйлеров. В 2004 году глава семьи умер, и здесь осталась жить только Элси.
Жительница деревни Элси Эйлер автоматически считается мэром Монови и выдала себе лицензию на продажу спиртных напитков. От неё требуется ежегодно составлять план муниципальных дорог, чтобы обеспечить государственное финансирование четырех уличных фонарей в деревне. Также она является шерифом, владеет местной библиотекой и баром.
В 2018 году деревня была показана в рекламеArby'sиPrudential Financial. Деревня также использовалась в качестве отправной точки для самого большого рекламного плаката в мире, который был закончен 13 июня 2018 года.
В 2024 году в Монови состоялись выборы мэра. В выборах приняли участие два кандидата: Хантер Уильямс и Дрейтон. В ходе политической агитации на улицах города и дебатах Хантер Уильямс одержал победу на выборах, получив голос всего населения города (1 человека). Однако после вступления в должность Уильямс вернул титул мэра предыдущему мэру Элси Эйер, сославшись на неспособность исполнять обязанности.
По даннымБюро переписи населения США, деревня имеет общую площадь 0,54 км². Деревня расположена в дальневосточной части округа Бойд, в северо-восточном регионе штата Небраска. Она расположена между рекамиНайобрэраиМиссури. Ближайшее к Монови поселение —Линч, расположенное примерно в 11,14 км.
Бенджамин, Гарри Джон

Га́рри Джон Бе́нджамин(англ.Harry Jon Benjamin, профессионально известен какH. Jon Benjamin; род.23 мая1966,Вустер,Массачусетс) — американский актёр-комиккино, телевидения и озвучивания, сценарист и продюсер; в единичных случаях также известен как музыкант и писатель. Наиболее известен озвучиванием главных персонажей в мультсериалах для взрослых: «Закусочная Боба» (Боб Белчер), «Спецагент Арчер» (Стерлинг Арчер), «Доктор Кац», «Школа О’Грэйди», «Люси — дочь дьявола», «Домашнее видео»и других. Актёрский образ — глубокий монотонный голос с невозмутимой интонацией, часто озвучивает разгильдяев или персонажей с односторонним мышлением.
Гарри Джон Бенджамин родился 23 мая 1966 года в городеВустер(штат Массачусетс, США). Отца звали Говард, он работал на высокой руководящей должности в электрической компании; мать звали Ширли, она была бывшей балериной, преподававшей танцы в собственной студии.
В 1984 году Бенджамин окончил частную школу-интернат «Вустерская академия», затем в 1988 году —Коннектикутский Колледж.
С 1995 года начал озвучивать мультсериалы и сниматься в телесериалах, с 1997 года — в кинофильмах, также с 1997 года стал известен как сценарист, с 2002 года — как продюсер.
В 2015 году Бенджамин, не умеющий играть ни на одном музыкальном инструменте, выпустил альбом из восьми композицийWell, I Should Have…в жанре «экспериментальный джаз».
В 2018 году вышла комическая автобиография, которую Бенджамин озаглавил «Неудача — это вариант: Попытка написать мемуары».
С 2018 года стал «лицом» сети ресторанов быстрого питанияArby's.
В 2020 году поддержал политикаБерни Сандерсана пост президента и рассказал в серии видеороликов о предложениях Сандерса в области здравоохранения («Медицинское страхование для всех»).
Бенджамин —орнитолог-любитель.
阿比集團

阿比（英語：Arby's）是美國一家三明治連鎖快餐店，擁有3,300多家餐廳，業界收入排名第三。2017年10月，《Food & Wine》雜誌將阿比評為「美國第二大三明治連鎖店（僅次於Subway）」。
阿比由Inspire Brands（英语：Inspire Brands）持有，Inspire Brands已更名為Arby's Restaurant Group，Inc.（ARG）。隨著公司於2018年2月5日接管水牛城狂野雞翅的所有權，ARG被更名。
除了招牌的烤牛肉和切達干酪牛肉三明治之外，阿比的產品還包括熟食風格的Market Fresh三明治系列、希臘旋转烤肉、炸薯條和Jamocha奶昔。它的總部位於佐治亚州桑迪斯普林斯，是亞特蘭大的郊區，並使用亞特蘭大的通訊地址。截至2019年，阿比共有3,472間餐廳。在美國以外的六個國家及地區設有地點：加拿大、土耳其、卡達、科威特、埃及和韓國。
曾以「雅比」為名於1980年代中期引進台灣，不久後撤出。
阿布達比聯合集團

阿布扎比聯合集團發展投資公司（英語：Abu Dhabi United Group for Development and Investment，簡稱ADUG；阿拉伯语：مجموعة أبوظبي الاتحاد للتنمية والاستثمار‎）是總部位於阿拉伯聯合大公國的私募股權公司，專注於全球體育產業投資。 該集團由阿聯酋副總統、阿布扎比酋長國王室成員曼蘇爾·本·扎耶德·阿勒納哈揚謝赫全資持有， 其透過控股81%的城市足球集團，構建橫跨歐、亞、美、澳四大洲的足球俱樂部網絡。
據內部文件披露，ADUG的資金帳戶實際由阿布扎比政府直接監管，此舉引發外界對其「政商一體化」運作模式的質疑。儘管ADUG堅稱自身獨立於阿布扎比政府體系，但財務審計報告顯示，其多項重大投資決策均與阿聯酋國家主權基金存在連動關係。
該集團成立於2008年夏季，緣起於阿布扎比王室成員曼蘇爾·本·扎耶德·阿勒納哈揚謝赫對曼城足球俱樂部的戰略收購。當時曼城正由泰國前總理塔克辛·欽那瓦持有，曼蘇爾團隊於2008年9月1日正式簽署收購協議， 並於同年9月23日完成全面盡職調查，標誌著中東資本正式進軍歐洲頂級足球聯賽。 此項收購被視為現代足球商業化的分水嶺，《衛報》分析指出此舉「將國家戰略利益置於俱樂部營利目標之上」，重塑了英超聯盟的權力格局。
蘇萊曼·阿爾-法希姆（Sulaiman Al-Fahim）作為阿布扎比聯合集團收購曼城初期的公眾形象代表，以高調作風引發足壇熱議。這位被英國《衛報》形容為「阿布扎比版唐納·川普」的商界人物，曾在2008年9月2日接受BBC專訪時宣示將以「破紀錄轉會費網羅頂級球星」， 更公開提出1.35億英鎊求購克里斯蒂亞諾·羅納度的驚人計劃。
儘管阿爾-法希姆在收購案敲定當日（2008年9月1日）成功從皇家馬德里引進巴西球星羅比尼奧，創下當時英超3250萬英鎊轉會費紀錄， 但其激進言論與財務操作引發內部疑慮。ADUG入主俱樂部僅一週後，《每日電訊報》即披露阿爾-法希姆遭解除職務。
在阿布扎比聯合集團的強力注資下，曼城足球俱樂部迎來戰績爆發期：2011年不僅時隔42年再度躋身歐洲冠軍聯賽正賽，更以1-0力克斯托克城奪得英格蘭足總杯冠軍，終結長達35年的主要賽事冠軍荒。隔年更上演戲劇性逆轉，於2012年5月13日英超末輪補時階段連進兩球，3-2絕殺女王公園巡遊者，時隔44年重登英格蘭超級聯賽王座。這兩座獎盃標誌著中東資本改造傳統俱樂部的階段性成功，奠定其後十年稱霸英超的王朝基業。
憑藉曼城的成功經驗，ADUG啟動全球足球產業鏈佈局：
為有效整合跨國足球資產，ADUG於2014年創立城市足球集團（CFG），其戰略定位包含：  
1. 垂直管理體系：統籌全球11支職業球隊營運，建立標準化青訓與數據分析平台  
2. 商業生態擴張：發展體育科技、媒體製作、品牌授權等衍生業務板塊3. 資本架構重組：ADUG轉型為CFG母公司，透過多層控股模式強化財務靈活性。此舉獲得《每日電訊報》高度評價，指出其「以足球為核心，構建跨領域商業帝國」的野心，標誌著職業足球經營模式從單一俱樂部競爭，邁向全球化資源整合的新紀元。
阿布扎比聯合集團為拓展資金槓桿與引入戰略投資者，曾兩度釋出城市足球集團（CFG）股權：
經兩輪資本操作，ADUG持股比例從初始81%逐步調降至2020年的78%，仍維持絕對控股地位。2021年7月啟動管理架構革新，透過謝赫·曼蘇爾全資持有的新頓投資及開發有限公司（Newton Investment and Development LLC）接管CFG營運，此舉實現：
阿布扎比聯合集團的商業版圖遠超足球產業，其核心戰略體現於：
- 阿聯酋本土開發：2014年收購阿布扎比薩迪亞特島聖瑞吉酒店，強化高端旅遊地產布局- 曼徹斯特城市改造：累計投資逾10億英鎊，透過「曼徹斯特生活開發公司」與曼徹斯特市議會簽署十年合作協議，於伊蒂哈德球場周邊東區啟動6,000戶經濟住宅建案，同步提升基礎建設與社區機能
- 投資曼徹斯特大學城周邊開發，打造結合學生公寓、科研中心的知識經濟生態圈  
- 與當地學術機構合作培育體育管理人才，為旗下足球俱樂部儲備行政團隊
- 地域聚焦：80%境外投資集中於曼徹斯特，深化「足球+地產」雙引擎模式  
- 政商協同：透過住宅開發獲取市議會政策支持，反哺足球事業社區形象  
- 資產增值：據《每日快報》分析，東區改造使俱樂部周邊地價五年內增值37%
根據《人權觀察》報告，ADUG對曼城的投資使阿布達比得以塑造出一個進步且充滿活力的海灣國家形象，藉此轉移外界對該國內部實際情況的關注。
曼城被指控從阿拉伯聯合大公國一名未知人士處收取了3000萬英鎊，該筆款項原本應來自贊助商。這3000萬英鎊的支付被認為是英超聯賽對曼城提出的115項財務指控之一。報導還聲稱，這筆款項實際上是由阿布達比聯合集團提供的偽裝股權資金，而該集團由阿聯酋副總統曼蘇爾·本·扎耶德·阿勒納哈揚擁有。根據報導，在歐洲足球協會的紀律聽證會上，曼城的律師將這名未知人士稱為賈比爾·穆罕默德，並聲稱他是一名在阿聯提供財務和中介服務的商人。
謝爾登·阿德爾森

謝爾登·加里·阿德爾森（英語：Sheldon Gary Adelson，1933年8月1日—2021年1月11日），美國億萬富商。立陶宛裔猶太人。
他是拉斯維加斯金沙集團的董事長以及CEO，公司旗下有威尼斯人(澳門)股份有限公司及位處拉斯維加斯的金沙會議展覽中心。阿德爾森在2004年年底出售了他10%的金沙集團（NYSE： LVS）股份，隨即個人財產暴增。估計其個人財產達233億美元，在福布斯雜誌的2011年全球億萬富翁排行榜中，排名全球第十六，美國第五。在福布斯2019年億萬富翁排行榜中名列第二十四位，資產達到351億美元。在2019年美國400富豪榜，他以345億美元的資產，排名第17名。在2020年9月公佈的福布斯美國400富豪榜排名第19名，資產達298億美元。
2020年，谢尔登·阿德尔森和他的妻子当时向共和党捐赠了7500万美元，希望助特朗普一臂之力以赢得大选胜利。以富豪身分遊說立法機關，讓譴責中共人權法案胎死腹中。2021年1月11日晚去世，终年87岁。
根據富比世雜誌估計在2007與2008年阿德爾森的資產一度高達265億美元，使他成為美國第三有錢的人。然而2008年拉斯維加斯金沙集團的股價暴跌。2008年11月，拉斯維加斯金沙集團宣布公司可能有跳票的風險，這預示著公司可能面臨倒閉。2008年秋季，阿德爾森斥資10億美元，試圖振興境況不佳的娛樂公司拉斯維加斯金沙集團。自2008年初開始，阿德爾森的股票已經下跌了95%。2008年阿德爾森損失了240億美元，比任何其他的美國億萬富豪都多。2009年，阿德爾森在金融危機中蒙受慘重損失的。在富比士2009年全球億萬富豪榜，他的排名掉到了178名，淨資產只剩34億美元，但在2011年他重新回到了全球第16富有的人，財產總值233億美元。
維士比

維士比是三洋藥品調製生產的含中藥口服液（藥酒，俗稱「阿比」），1974年底上市，是台灣市場領導品牌之一，銷售對象多為藍領階級。香港藝人周潤發自1987年起長期擔任維士比第一代廣告代言人，2000年代才換廣告代言人。維士比電視廣告口號「福氣啦」未曾更換，且已注册为声音商标。三洋藥品多角化經營，結合各關係企業組成「三洋維士比集團」。
維士比飲用者也常以椰奶、果汁、啤酒、米酒、高粱酒、咖啡、烏龍茶、綠茶，或蠻牛、紅牛等提神飲料，或維他露P、維大力、可樂、沙士等碳酸飲料來混合飲用（俗稱「工地雞尾酒」、「工地調酒」）。
維士比之競爭對手為保力達B。北臺灣以維士比較流行，南臺灣以保力達B較流行，俗稱「南達北比」。但其實保力達源自北部，發源於臺北新莊；維士比源自南部發源於高雄鳳山。
中華民國法律《藥事法》規定，維士比屬於含酒精的內服藥劑，其成分含有中藥萃取物及胺基酸等內容物，屬「指示用藥」，只允許在藥局或藥房販售。但實際上，一般藍領勞工購買維士比之管道多為檳榔攤或雜貨店。
漢摩拉比小姐

《漢摩拉比小姐》（韓語：미스 함무라비），為韓國JTBC於2018年5月21日起播出的月火連續劇，由《THE K2》郭正煥導演與原著小說作者文裕皙（朝鲜语：문유석）法官合作打造。此劇講述希望透過法庭保護弱者的新人法官朴充滿、堅守原則的菁英法官林正直及現實主義法官韓世尚，三個不同性格的法官組成的司法裁判部所發生的故事。
臺灣由愛奇藝台灣站獨家播出，香港由Viu免費播放。
阿克塞爾·斯普林格集團

阿克塞爾·斯普林格集團為歐洲最大的數位出版公司之一，擁有眾多新聞媒體品牌，如图片报、世界报、Fakt（英语：Fakt）等，雇員超過1.5萬人。於2015年財政年度，營收達33億歐元，稅前利潤為5.59億歐元，數位媒體佔該集團營收超過60%，利潤佔比接近70%。阿克塞爾·斯普林格集團的業務分為三個部分，分別為付費模式、營銷模式及分類廣告模式。
Alambre

Alambre(Spanish:[aˈlambɾe]) is aMexican dishconsisting of a choice of meat—popular choices includegrilled beef,al pastor, chicken, and shrimp—topped with chopped bacon, bell peppers, onions, cheese, salsa, and in some variations,avocado.Similar tofajitas, it is usually served with freshly made corn or flourtortillas.The most common ingredient is beef, and other kinds of meat such as chicken orporkare also used.Some recipes substitute bacon by chopped ham orchorizo.Alambres are popular in many parts of Mexico and amongMexican-Americanpopulations across the United States.
The wordalambreliterally means "wire" in Spanish. It is commonly believed that the name refers to the act ofskeweringthe ingredients while cooking, although this is not always  done.
Just Falafel

JF Street Foodis a chain of restaurants servingMediterraneanstreet food, founded in 2007 inAbu Dhabi, United Emirates.The first Just Falafel outlet opened in Abu Dhabi. Today, the chain has a total of 46 stores open in 11 countries.
JF Street Food serves menu items based onfalafel, but also has a wide range of other authentic Mediterranean street foods such asshawarma, as well as a selection ofmezzeitems like hummus, dips, salads and desserts.
JF Street Food has openedfranchisesin theUS,Australia,Canada,UAE,Qatar, Bahrain,Kuwait,Turkey,Oman,Egypt,Saudi Arabia,United KingdomandBelgium.
Olaf Falafel

Olaf Falafelis a comedian and children's author. Falafel illustrates his own books and is the creator and presenter of Art Club, an online art channel for children.He has been a stand-up comedian since 2012and is known for posting humorous videos on Twitter.His humour frequently involvespunsandabsurdity.
Falafel is fromLuton.
Falafel worked as an art director before becoming a comedian,and came up with his stage name as part of a workshop at the Tringe Festival, a comedy festival inTring.
In 2014, he was nominated for theLaughing Horse Comedy Club's New Act of the Year competition.In 2017 he was included in bothThe Guardian's andThe Telegraph's rundowns of the funniest jokes of theEdinburgh Fringe.In 2018 Falafel was inDavechannel's,The Mirror's,The Evening Standard's,The Scotsman's and i News's rundowns of the top jokes of the Edinburgh Fringeand won an award for his festival poster.
Falafel secured a three-book contract withHarperCollinsin 2016, after asking for a publisher to approach him in atweet.
In 2019, Falafel made headlines by winning the BestJoke Of The Fringe.He took the title with the gag: "I keep randomly shouting out 'Broccoli' and 'Cauliflower' – I think I might have florets".
In 2020, Falafel signed a two-book deal with Walker books to illustrateUnleash Your Creative Monstera "funny and informative" guide to creative writing.
In 2021, off the back of his Art Club YouTube videos,Falafel signed a two-book deal with Puffin to create his first middle grade chapter books calledTrixie Pickle Art Avengerabout a child who becomes their school's version of Banksy.
In August 2022, Falafel had two jokes in the Best Joke of the Edinburgh Fringe Top Ten list.
In 2023 Falafel's picture bookBlobfishwon The Society Of AuthorsQueen's Knickers Award,and theFederation of Children's Book Groups'Children's Book Award,and was shortlisted for theWainwright Prizefor Children's Writing on Nature and Conservation.
In March 2024 Falafel won 'Best Kids Show' at theLeicester Comedy Festival, for his show 'Olaf Falafel's Stupidest Super Stupid Show (Yet)'.Falafel also illustrated the map and provided the narration of penguin facts for a "Penguin Parade" sculpture trail in London, exhibited between November 2024 and January 2025.
Falafel HaZkenim

Falafel HaZkenim(Hebrew:פלאפל הזקנים) orFalafel Najala(Arabic:فلافل نجلاء) is an Israeli restaurant andfalafelstand, located inWadi Nisnas,Haifa.  Since foundation, guests are greeted with a free falafel ball dipped intahini. Foodies consider HaZkenim's falafel among the best in Israel.
It was founded in 1950 by George and Najala Afara.The falafel stand initially had no signage. Jewish customers often said that they would go to "hazkenim" (the old folks) for falafel, while Arab customers identified the place with the female co-owner. When the owners did put up a sign, it contained both names.
As the couple had no children, they sold in 1984 to Afif Sabit, who had been a loyal customer.In the early 2000s the restaurant had a branch. The former branch still exists but is no longer associated to Falafel HaZkenim.
Falafel (film)

Falafel(Arabic:فلافل) is a 2006Lebanesefilmwritten and directed byMichel Kammoun. It world premiered on September 16, 2006 at theAyam Beirut Festival.Falafel is Kammoun's first feature film, and was produced by Elle Kensington.
A summer evening in Beirut. The life of Toufic, a young Lebanese man, and his nightly strolls. Between his family, friends and love affairs, he tries to seize every day of his life, through pleasures and entertainment. For him, every second is the most important. Soon he discovers that having a normal life, in this country, is a luxury. 15 years after the war had ended, a volcano is lying dormant on every street corner, like a time-ticking bomb that is ready explode… This night will be pivotal in the life of the young man.
Deborah Young ofVarietycalled it "An easy intro to new Lebanese cinema... chronicling the country's post-civil war emptiness with a light touch as it zaps between playful clowning and edge-of-violence darkness."
9 กรกฎาคม

วันที่9 กรกฎาคมเป็นวันที่ 190 ของปี (วันที่ 191 ในปีอธิกสุรทิน) ตามปฏิทินสุริยคติแบบเกรกอเรียนเมื่อถึงวันนี้จะยังเหลือวันอีก 175 วันในปีนั้น
مول الإمارات

مول الإماراتهومركز تسوقفيالبرشاءبمدينةدبي،الإمارات العربية المتحدة. يمتلكها الآن ماجد الفطيم(شركة ماجد الفطيم القابضة ام.ايه.اف).وقد صممتهالشركة الأمريكية المعمارية،معماريون الـ اف + ايه.وقبل افتتاحدبي مول(أكبر المراكز التجارية في العالم)، كان مول الإمارات أكبر مركز تسوق فيالشرق الأوسط.
ومساحته التي تشمل 2,400,000 قدم مربع (220,000 م) المحلات التجارية والمركز ككل تصل إلى ما يقرب من 6,5 مليون قدم مربع. وفي المنظور العالمي، يعتبر مركز جنوب الصين «دنجوان» هو ثاني أكبر مراكز التسوق في العالم، حيث يحتوي على 7,100,000 قدم مربع (660,000 م) مساحات للتسوق بمجمع أبنية تقدر تقريبيا. 9,600,000 قدم مربع (890,000 م)،
على الرغم من أنه يبرز نقاط الجذب المعتادة لمراكز التسوق (دور سينما 14 شاشة، وساحة الألعاب، والمجموعة المعتادة من المتاجر المتنوعة، ومسرح كبير)، فإن أكبر ادعاء لها بالشهرة هو أول منحدر تزلج داخلي في الشرق الأوسط،تزلج دبي.وبمنطقةالتزلج، واحدة من أكبر المناطق في العالم، فإن مركز الإمارات يسعى إلى تمييز نفسه عن الاثنى عشر مركز ،أو ما يقارب، التي انشاؤها حديثا في دبي والإمارات المجاورة. تم افتتاح نصف المركز في سبتمبر 2005، ثم افتتح رسميا في أواخر نوفمبر 2005 مع افتتاح منطقة التزلج، على الرغم من أنه قد بدأ تشغيلها منذ عدة أسابيع. والمركز متصل بمحطةمترو دبي(محطة مركز الإمارات) على الخط الأحمر.
وقد افتتحتمجموعة العقادمتجر كبير للمنتجات الخالية من المواد الكيماوية على مساحة 10،000 قدم مربع بالقرب من المركز، وهو الثاني في تاريخ البلاد.
في 2019 أعلن «مول الإمارات» عن توفير كراسي متحركة مجانية لأصحاب الهمم عند كافة المداخل الرئيسية للمركز، وذلك في خطوة تهدف إلى الإسهام  في الوصول  إلى  الرؤية الحكومية الهادفة  إلى جعل دولة الإمارات دولة صديقة لأصحاب الهمم بحلول العام 2020.
حصل مول الامارات على شهادة لييد من الفئة البلاتينية للعمليات التشغيلية والصيانة، حيث نجح المول في توفير 53.2 مليون كيلوواط ساعي من الطاقة و141.400 متر مكعب من المياه في مختلف عملياته، وهي الفئة الأعلى في نظام لييد لتقييم المباني الخضراء، حيث تم تقييم الأداء البيئي في خمس فئات هي الطاقة والمياه والنفايات والنقل والتجربة البشرية.
يضم المول مجموعة من المرافق الترفيهية المتنوعة:
علياء المزروعي

علياء عبدالله المزروعي، أعلنها الشيخمحمد بن راشد آل مكتوم،وزيرة دولةلريادة الأعمالالإمارتيةخلال التغييرات التي وقعت في الحكومة الاتحادية يوم 14يوليو2024
ولدت في الإمارات وترعرعت في أسرة لها باع في الأعمال، هي إبنة رجل الأعمال عبد الله المزروعي. عاشت علياء طفولتها بين إمارتي "العين" و"أبو ظبي" وتخرجت منمدرسة الشويفاتالدولية ونالت شهادة البكالوريوس في تخصص نظم المعلومات الإدارية من جامعة الإمارات العربية المتحدة في عام 2001م، وحصلت على شهادة الماجستير في إدارة الأعمال من الجامعة ذاتها في عام 2006م.
علياء هي المديرة العامة بالإنابة لأكاديمية أبو ظبي الحكومية، ونائبة رئيس مجلس إدارة شركة دار التأمين، وتشغل عضوية مجالس كل من شركة دار التمويل ومجلس شباب تجار دبي وكلية أبو ظبي للإدارة ومجلس سيدات أعمال أبو ظبي.
تعتبر علياء عضوا في شركة دار التمويل، ومجلس شباب تجار دبي، وكلية أبو ظبي للإدارة، ومجلس سيدات أعمال أبو ظبي، وشغلت منصب مديرة للتعويضات والمزايا في "شركة أدما العاملة" بين عامي2002و2006.
संस्कृत मूल के अंग्रेज़ी शब्दों की सूची

यहसंस्कृतमूल केअंग्रेजीशब्दों की सूची है। इनमें से कई शब्द सीधे संस्कृत से नहीं आये बल्किग्रीक,लैटिन,फारसीआदि से होते हुए आये हैं। इस यात्रा में कुछ शब्दों के अर्थ भी थोड़े-बहुत बदल गये हैं।
Palestinian keffiyeh

Títẹ keffiyeh ní ọ̀pọ̀lọpọ̀ ìgbà tí a ti lò ó ní àṣà nípasẹ̀ àwọn àmì bíi Topshop, ASOS,Cecilie Copenhagen,Boohootàbí àmì ìyàsọ́tọ̀ IsraeliDodo Bar Tabi, tí ó mú ìyapa àti àwọn àríyànjiyàn nípa ìsedéédéé àsà.
Ní ọdún 2007, ẹ̀wọ̀n ilé ìtajà aṣọ Amẹ́ríkà Urban Outfitters dẹ́kun títakeffiyehslẹ́hìn tí olùmúlò kan lórí búlọ́ọ̀gì Júù “Juuschool” ṣòfintótó alágbàtà náà fún fifi àmì sí nǹkan náà gẹ́gẹ́ bí “ìborùn tí a hun tako-ogun”.Ìgbésẹ̀ náà yọrí sí kí alágbàtà náà yọ ọjà náà kúrò.
Olórin sùé-sùé ará ìlú British -Palestine Shadia Mansour tako ìsedéédéé àṣà tíkeffiyeh, gbèjà rẹ̀ gẹ́gẹ́ bí àmì ti ìsọ̀kan ará ìlú Palestine, nínú ẹyọ̀kan àkọ́kọ́ rẹ̀, " al-Kūfīyah 'Arabīyah " ("Keffiyehjẹ Arab"). Ó ṣe é ní wíwọ̀Thawbti Palestine ti àṣà àti kéde nínú orin rẹ̀: “Báyìí ni a ṣe wọkeffiyeh/ Arabkeffiyeh” àti “Mo dàbíkeffiyeh/ Síbẹ̀síbẹ̀ ó rọ́ mi / Níbikíbi tí o bá fi mí sílẹ̀ / Mo dúró ní òtítọ́ sí orísun mi / Palestine." Lórí pepele níNew York, ó ṣe àfihàn orin náà nípa sísọ, "O lè mú falafel àti hummus mi, ṣùgbọ́n má ṣe láyéláyé fi ọwọ́ kankeffiyehmi."
Àwọn àwòṣe lóríkeffiyehti Palestine ṣe àfihàn àwọn àkòrí oríṣiríṣi:
Lónìí, </link>Àwọn keffiyehti Palestine ti di gbígbé wọlé púpọ̀ jùlọ látiÌlú China. Pẹ̀lú gbígbajúmọ̀ ìborùn náà ní ọdún 2000, Àwọn olùgbéjáde China wọ ọjà náà, tí wọ́n ń lé ￼àwọn ará ìlú Palestine jáde kúrò nínú ìsòwò náà .Fún àádọ́ta ọdún, Yasser Hirbawi ti jẹ́ olùpèsè ti Palestine nìkan tikeffiyehs, ṣíṣe wọ́n jákèjádò irinsẹ́ mẹ́rìndínlógún ní Hirbawi Textile Factory ní Hebroni . Ní ọdún 1990, gbogbo àwọn irinsẹ́ mẹ́rìndínlógún tí ń ṣiṣẹ́, ṣíṣe ní àyíká ẹ̀ẹ́dẹ́gbẹ̀rin àbọ̀keffiyehsfún ọjọ́ kan. Ní ọdún 2010, àwọn irinsẹ́ méjì nìkan ni a lò, ṣíṣeàwọn keffiyehọ̀ọ́dúnrún ní ọ̀sẹ̀ kan. Kò dàbí èyí tí àwọn China ṣe, Hirbawi lo òwú nìkan. Ọmọ Hirbawi Izzat sọ pàtàkì tí ṣísẹ̀dá àmì Palestine ní Palestine: "keffiyehjẹ́ àṣà àtọwọ́dọ́wọ́ ti Palestine àti pé ó yẹ kí ó jẹ́ ṣíṣe ní Palestine. Ó yẹ kí a jẹ́ àwọn tí ó ń ṣe é."Lẹ́hìn tí ìbéèrè ogun Gaza ọdún 2023 ti di ìlọ́po méjì – kò lè di mímúsẹ nítorí Hirbawi ní ìgbéjáde oṣooṣù ti ẹgbẹ̀rún márùn-ún.
Farinata

Farinata(Italian:[fariˈnaːta]),socca(Occitan:[suˈka]),farinata di ceci,torta di ceci,fainé,fainá,cecìnaorcadeis a type of thin, unleavenedpancakeorcrêpemade fromchickpea flour.
Farinatais a typical preparation of the northwest Mediterranean coast; inLiguriait is namedfarinata, inNicesoccaand inTouloncade.
It is also a speciality ofOran, Algeria, where it was introduced underFrench ruleand known ascalentica, and in the cities ofBuenos Aires, Argentina, andMontevideo, Uruguay, where it is known asfaináand eaten withpizza.
In standard Italian, the dish is calledfarinata('made of flour'), while inLigurian, specifically in theGenoese dialect, it goes by the name offainâ(Ligurian:[fajˈnaː]); in Massa and in Carrara it is calledcalda calda(lit.'hot hot'), in the rest ofTuscanycecinaortorta di ceci(lit.'chickpea pie') and inSardiniafainé.
In Nice and theAlpes-Maritimesit is calledsocca, and in theVar, especially in Toulon, it is known ascade, fromOccitanpascade, as it was traditionally served during Easter (Pascasin Occitan).
InArgentinaandUruguayit is massively popular and is calledfainá.
The origin of the dish is unknown. One legend says it was invented by a group of Roman soldiers who roasted chickpea-flour on a shield.
Farinatais made by stirringchickpea flourinto a mixture of water andolive oilto form a loosebatter,pouring it into a pan to make a pancake typically 4 mm thick, and cooking it for a few minutes, traditionally in an open oven in a tin-plated copper baking-pan. It may be seasoned with freshrosemary,pepperandsea salt. Traditionallyfarinatais cut into irregularly shaped triangular slices, and eaten (with no toppings) on small plates with optional black pepper. Elsewhere in Italy—traditionally in Tuscany, where it is calledcecina(from the Italian word for 'chickpeas',ceci)—it is served stuffed into smallfocaccia(mainly inPisa) or between two slices of bread, as it is traditional inLivorno. It is sold in pizzerias and bakeries.
InAlgeria,karantikais a similar dish which is very popular. It is served hot and dressed withcuminandharissa.
InArgentinaandUruguay(where many thousands of Ligurian people emigrated between the 19th and the 20th centuries),farinatais known asfainá, similar to the originalGenoesenamefainâ. It is often eaten on top of pizza (a caballo).
In Uruguay,el fainá(calledla faináin Argentina) is considered a traditional Uruguayan dish, brought by immigrants in 1915, so much so that 27 August has been called "Fainá Day".Faináis optionally servedde orilloordel medio, which means from the border and from the center, because slightly irregular baking is made from to themeniscusof the liquid dough, making it thicker at the center, resulting different textures, more creamy or more crispy akin to the choice.
InGibraltar, it is known ascalentitawhen it is baked orpanissawhen it is fried. They are typically eaten plain, without any toppings. These are considered to be Gibraltar's national dishes.
Farinata degli Uberti

Manente degli Uberti(1212 – 11 November 1264), known asFarinata degli Uberti,was an Italian aristocrat,knight, and military leader of theGhibellinefaction inFlorence. He was considered to be ahereticby some of his contemporaries, includingDante Alighieri, who mentioned Farinata in hisInferno.
Farinata belonged to one of the most ancient and prominent noble families ofFlorence, his native city. He was the leader of theGhibellinefaction in his city during thepower strugglesof the time. He led the Ghibellines from 1239, but after the death of theHoly Roman EmperorFrederick II, in 1250, theGuelphswere able to reassert power in Florence, securing his exile from the city, along with his supporters. The exiles sought refuge inSiena, a Ghibelline stronghold. In response to the exile, Farinata allied himself with Frederick's illegitimate son,Manfred of Sicily, who was seeking to expand his alliances in order to secure himself on the throne of Sicily. In September 1260, Farinata led the Ghibelline forces to victory over the rival Guelphs at theBattle of Montaperti. As a result, he was able to capture Florence. The leading Guelph families were banished and the government of Florence was radically restructured to ensure Ghibelline dominance.
Farinata's allies wanted to ensure that Florence would never again rise to threaten them. Following the example ofRomanruthlessness towards its enemyCarthage, they voted to raze Florence utterly to the ground. Only Farinata stood out against them, declaring himself to be a Florentine first and a Ghibelline second, and vowing that he would defend his native city with his own sword. The Ghibellines thereupon took the lesser course of destroying the city's defences and the homes of the leading Guelphs, knocking down 103 palaces, 580 houses, and 85 towers.
When the Guelphs regained control of the city in 1266, they repeated in reverse the demolitions, by destroying every building belonging to the Uberti clan, which were in what is nowPiazza della Signoria, decreeing as well that no building should ever be erected in that accursed space. This is whyPalazzo Vecchio, begun in the 1290s, is not in the centre of the piazza, but squeezed over to one side.
Farinata died in Florence in 1264. In 1283, his body and that of his wife, Adaleta, were exhumed from their resting place inSanta Reparata, and tried forheresy. They were found guilty by theFranciscan-ledInquisition, and their remains were subjected to aposthumous execution. According toBoccaccio, in his commentary on Dante, the Inquisition discovered, among other things, that Farinata denied life after death:
Therefore, Farinata appears with several otheratheistsandhereticsin Canto X of Dante'sInferno. Since they denied theimmortality of the soul, their eternal punishment is to be entombed in fiery coffins, the dead among the dead, within the city ofDis.
Farinata is also mentioned inC.S. Lewis'sScrewtape Proposes a Toast.
Paolo Farinati

Paolo Farinati(also known asFarinatoorFarinato degli Uberti; c. 1524 – c. 1606) was an Italianpainterof theMannerist style, active in mainly in his nativeVerona, but also inMantuaandVenice.
He may have ancestors among Florentine stock to which belonged theGhibellineleaderFarinata degli Uberti, celebrated inDante'sDivina Commedia. He was a contemporary of the prominent artist of Verona,Paolo Veronese. He was succeeded by other members of theCagliarifamily, of whom most or all were outlived by Farinato. He was instructed, according toGiorgio Vasari, by his father and by the VeroneseNiccolò Giolfino, and probably byAntonio BadileandDomenico del Riccio(Brusasorci).
Proceeding to Mantua, he formed his initial style partly on the influence ofGiulio Romano. His first major work was an altarpiece for theDuomo of Mantua. The chapel of the Sacrament in that church was frescoed concurrently by Farinati, Paolo Veronese,Domenico Riccio, andBattista del Moro.
Vasari praised his thronged compositions and merit of draughtsmanship. His works are to be found not only in Venice and principally in Verona, but also inPaduaand other towns belonging or adjacent to the Venetian territory. In 1584, he painted one of the trio of painters (Farinati,Felice Brusasorzi, andAnselmo Canera) depicting events from the life of Moses for the palace of Pellegrino Ridolfi in the Veronese contrada of San Pietro Incarnario. The canvas depictingMoses Defending the Daughters of Jethrowas Farinati's contribution, now in the Museo degli Affreschi G.B. Cavalcaselle in Verona.
He was a prosperous and light-hearted man, and continually progressed in his art, passing from a comparatively dry manner into a larger and bolder one, with much attraction of drapery and of landscape. Late in life, his style resembled that of  Paolo Veronese. TheMiracle of the Loaves and Fishes, painted in the church ofSan Giorgio in Braida, is accounted his masterpiece, executed at the advanced age of seventy-nine, and crowded with figures. ALast Supperwas painted by him inSanta Maria in Organo; also in this church, he painted aMichael expelling LuciferandMassacre of the Innocents. InPiacenzais aSt Sixtus; inBerlinaPresentation in the Temple; and in the communal gallery of Verona one of his masterpieces, theMarriage of St Catherine. Farinati executed some sculptures, and various etchings of sacred and mythologic subjects. He is said to have died at the same hour as his wife. His sonOraziowas also a painter of merit. His daughter Chiara also was a painter.
Farinati is notable for having kept a detailed journal of his activities from 1573 until his death. His many drawings on handmade and preparedblue paperare particularly notable.
Media related toPaolo Farinatiat Wikimedia CommonsWorks related toPaolo Farinatiat Wikisource
Parathectis farinata

Parathectis farinatais amothof the familyGelechiidae. It was described byEdward Meyrickin 1913. It is found inSouth Africa.
Thewingspanis 12–13 mm. The forewings are pale whitish ochreous, irregularly irrorated (sprinkled) with dark fuscous and with a patch of dark fuscous suffusion on the basal portion of the costa. The stigmata are suffused with dark fuscous, the plical obliquely before the first discal. The hindwings are pale whitish ochreous.
Lithostege farinata

Lithostege farinatais amothof the familyGeometridae. It is found from theIberian Peninsulathrough north-easternGermanyeast to easternEuropeand theCaucasusto westernSiberiaand CentralAsia(Altai and Tian Shan). In the north, it ranges to southernScandinaviaand theBaltic States. In the south, it is found up to southernItalyand theBalkan Peninsula. It has also been recorded from south-easternTurkeyand north-westernAfrica. There are old records fromIsraelandEgypt.
Thewingspanis 29–33 mm. There is generally one generation per year with adults on wing from the end of May to the beginning of July.
The larvae feed onSisymbrium officinale,Descurainia sophia,Berteroa incana,Sinapis arvensis,Alliaria petiolataandRaphanus raphanistrum.
Empoli

Empoli(Italian pronunciation:[ˈempoli]) is a town andcomunein theMetropolitan City of Florence,Tuscany, Italy, about 30 km (20 miles) southwest ofFlorence, to the south of theArnoin a plain formed by the river. The plain has been usable for agriculture sinceRomantimes.  The commune's territory becomes hilly as it departs from the river. Empoli is on the main railway line from Florence toPisa, and is the point of divergence of a line toSiena.
Empoli has an enduring tradition as an agricultural centre. It has given its name to a local variety ofartichoke.
Archaeological finds have revealed that Empoli was already settled in the earlyRoman Empiretimes, and continued to exist until the 4th century AD. The river acted as a communication way for the trade of agricultural products, together with the localamphorae. In theTabula Peutingerianaof the 4th century Empoli is calledin portu("in the port") as a river port on the Roman roadVia Quinctia, which led fromFiesoleandFlorencetoPisa. Empoli was also on theVia Salaiola, connecting toVolterra's salt ponds.
Since the 8th century Empoli consolidated as a town around the castle, known asEmporiumorEmpolis. In 1119 it was absorbed into theGuidicounts' possessions. In 1182 it fell underFlorentinerule. In 1260, after theBattle of Montaperti, Empoli was the seat of a famous council in whichFarinata degli Ubertiopposed the destruction of Florence.
Later Empoli became an important fortress, and was therefore repeatedly sacked and attacked. In 1530 its fall marked the end of the independence of theFlorentine Republic.
The house of the painterPontormois in thefrazione(hamlet) of Pontorme.
Empoli's mainassociation footballteam isEmpoli F.C., which is currently playing in theSerie A.
Helastia farinata

Helastia farinatais amothof the familyGeometridae.It was first described byWilliam Warrenin 1896. This species isendemictoNew Zealandand is found in the North Island.H. farinatainhabits shady and damp forest ravines.
It was first described by William Warren in 1896 using specimens collected byGeorge HudsoninWellingtonand namedXanthorhoe farinata.In 1912Louis Beethoven Proutplaced this species in the genusLarentiaand affirmed this placement again in 1939.Edward Meyrickreturned this species to the genusXanthorhoein 1917.George Hudsonfollowed this placement when he discussed and illustrated this species in his 1928 publicationThe butterflies and moths of New Zealand.In 1971 J. S. Dugdale placed this species in the genusHelastiaand this placement was confirmed by Robin C. Craw when he revised the genus in 1987.Dugdale agreed with this placement in his 1988 publicationLepidoptera - annotated catalogue, and keys to family-group taxa.The malelectotypeis held at theNatural History Museum, London.
Warren described this species as follows:
This species is endemic to New Zealand.H. farinatais found in the North Island only in the Bay of Plenty, Taranaki, Gisborne, Hawkes Bay and Wellington regions.Although George Hudson records in 1939 that this species was observed in Awapiri, Marlborough, Craw pointes out that inTe Papathere is a faded specimen ofDichromodes sphaeriatawhich may have led Hudson to this conclusion.
The preferred habitat ofH. farinatais shady and damp forest ravines.
Adults of this species have been observed to be on the wing in January, February and September.Adults are nocturnal and are attracted to light.
Farinata

Farinata(v janovském nářečífainâ) je druh slanéhokoláčepocházející zitalské kuchyně. Recept vznikl v oblastiLigurie, rozšířil se však také do dalších částí Itálie (Toskánsko,Sardinie) i doJižní Ameriky. V jihovýchodní Francii je obdobné jídlo známé pod názvemsocca.
Podobné placky byly pokrmem prostého lidu již vantickýchdobách, ale legenda připisuje vznik pokrmu námořníbitvě u Meloriev roce 1284, kdy se na jedné lodijanovskéflotily v bouři smíchala mouka a olej s mořskou vodou a uschla na slunci; z nouze se námořníci museli živit vzniklou hmotou, která jim však překvapivě zachutnala.Název pokrmu je odvozen od italského slovafarina(mouka).
Farinata se připravuje zcizrnovémouky,olivového oleje, vody a soli. Základní suroviny je možno podle chuti doplnit různým kořením,rozmarýnem,cibulí,česnekem,artyčokynebo sýrem. Řídké těsto se pak nalije naměděnou páneva v rozpálené troubě se z něj rychle upeče placka o výšce 0,5–1 cm. Hotová farinata se nakrájí na dílky a může se jíst samotná nebo s různými omáčkami a pomazánkami, často se k ní podávají také ryby,sýry,uzeninynebolilek, zapíjí se vínem, zpravidla růžovým. Po vychladnutí může sloužit místo pečiva, osmažené kousky farinaty se také používají jakokrutonydo salátů nebo polévek.Farinata se v Itálii prodává na ulicích jako rychlé občerstvení, dá se také koupit v obchodech jako polotovar.
Krajovou variantou jefarinata biancaneboliturtellassu, která se připravuje vSavoněa v níž se většina cizrnové mouky nahrazuje moukoupšeničnou.
Giuseppe Farina

Emilio Giuseppe „Nino“ Farina(30. října1906Turín–30. června1966Chambéry) byl italský pilotFormule 1, který se v roce1950stal prvním mistrem světa.
První vůz dostal Farina od svého otce – zakladatele první karosářské továrny v TuríněLa Stabilimenti Farina– už ve svých 9 letech. Na závodní dráze se objevil v roce1932na závodech do vrchuAosta – St. Bernard, ale havaroval. V meziválečném období seděl střídavě za volantemMaseratiaAlfy Romeo. Prvního vítězství dosáhl 2. září 1934 na okruhu v italskéBielle.Farina divákům předvedl vítězství stylem start-cíl a vedl závod od začátku do konce. Dosáhl průměrné rychlosti 109,8 km/h a ještě zajel nejrychlejší kolo závodu v čase 14:55 min, tj. 117,2 km/h.V letech1937–1939se stal třikrát Mistrem Itálie. Ve 44 letech poprvé zvítězil v Grand Prix. V roce1955odešel zFormule 1. V roce1956se neúspěšně pokoušel kvalifikovat na500 mil Indianapolis. Deset let poté, co ukončil svou závodní kariéru, zemřel při dopravní nehodě po nárazu do telegrafního sloupu.
Farina byl znám svou rychlou jízdou v zatáčkách. V roce 1949 se zúčastnil závoduVelké ceny Československa, který se jel naMasarykově okruhu v Brně, který v této době byl trasován po běžných silnicích Brna. Farina v levotočivé zatáčce ve stoupání ke Kohoutovicím nezvládl řízení a vjel mezi diváky.
Zmatený Farina vylezl z vozu a dezorientován vběhl do dráhy přijíždějícímuParnellovi, který sice intenzivně brzdil, ale nabral šokovaného Farinu na kapotu. Parnell také havaroval. Farina skončil s pohmožděninami a Parnell si zlomil ruku.Od podzimu 2010 zatáčku - nazvanou jako Farinova - zdobí pomníček, který vybudovali místní motorističtí nadšenci.
Zraněno bylo 14 osob. Přes péči záchranářů dva z diváků svým zraněním v nemocnici podlehli. O tři kola později na stejném místě havaroval i závodníkprinc Bira.
Od této nehody se místu začalo říkat Farinova zatáčka. V roce 2010 zde byl na památku události vybudován žulový pomník, který je obklopen bílými sloupy.
Johann Maria Farina

Johann Maria Farina(italskyGiovanni Maria Farina;8.prosince1685Santa Maria Maggiore -25.listopadu1766Kolín nad Rýnem) byl italsko-německý voňavkář. Bylvynálezcemaqua mirabilis (vonné vody), kterou nazvalEau de Cologne, tedy Kolínská voda. Po jeho smrti se zEau de Colognestal název celé třídy kosmetiky.
Farina se v roce 1714 připojil k firmě svého bratra Johanna Baptisty v Kolíně nad Rýnem, která byla založena v roce 1709, a významně se podílel na jejím rozvoji. V roce 1723 se bratři přestěhovali do domu v Obenmarspforten 23 „naproti náměstí Jülichs- Platz“, takže se Farinova firma pak jmenovala „Johann Maria Farina gegenüber dem Jülichs-Platz“.Farina pojmenoval svůjnepřekonatelný elixírna počest svého nového domova „Eau de Cologne“,tedy Kolínská voda. Jeho vůně byla vůní panovnických dvorů 18. století. Když se tehdy řekloEau de Cologne, myslela se Farinova kosmetika. Po francouzské revoluci na konci 18. století se mnozí pokoušeli kopírovat vůni a názevEau de Cologne. Vzhledem k tomu, že tehdy neexistovalaprávní ochrana obchodních známek, stala seEau de Cologne(kolínská) názvem celé třídy kosmetiky. Město Kolín nad Rýnem Farinu poctilo sochou na radniční věži.
Johann Maria Farina zemřel bezdětný.Jeho hrob se nachází na Melatenském hřbitově v Kolíně nad Rýnem. Na hrobě jeho prasynovce Johanna Baptisty Fariny (hlavní cesta hřbitova) je pamětní deska.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuJohann Maria Farinana německé Wikipedii.
Giovanni Antonio Farina

SvatýGiovanni Antonio Farina(11. ledna1803,Gambellara–4. března1888,Vicenza)bylitalskýřímskokatolickýduchovní, biskup a zakladatel kongregaceSester učitelek Svaté Doroty.
Narodil se11. ledna1803vGambellaře, Pedru Farinovi a Francisce Bellame. Byl druhý z pěti bratrů. Od dětství byl vzděláván a veden k praktikování náboženeství jeho strýcem Antoniem, skvělým knězem a dlouholetým farním knězem v Ceredě.
Když mu bylo 21 let, učil v semináři ve Vicenze literaturu, kde zůstal dalších 18. let. Na kněze byl vysvěcen15. ledna1827. V roce1831založil svou první školu pro chudé dívky ve Vicenze, a v roce1836Sestry učitelky Svaté Doroty, dcery Svatých Srdcí (italskySuore Maestre di Santa Dorotea, figlie dei Sacri Cuori). Sestry učily ve školách ale i starali se o nemocné a staré.
Dne20. září1850byl zvolen biskupemdiecéze Treviso. Biskupské svěcení přijal18. září1858Giuseppem Melchiorrem Sartobudoucím Svatým papežem Piem X.. Funkci biskupa Ttrevisa vykonával do28. září1860kdy byl ustanoven biskupemVicenzi, tím byl až do své smrti.
Proces jeho blahořečení byl započat roku1990, a byl mu udělen titulslužebník Boží. Dne24. dubna2001byl prohlášen zactihodného.
Blahořečen byl4. listopadu2001. Dne3. dubna2014papež Františekuznal zázrak na jeho přímluvu a svatořečen byl23. listopadu2014.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuGiovanni Antonio Farinana anglické Wikipedii.
Pininfarina

Pininfarinaje jednou z nejznámějšíchitalskýchspolečností se zaměřením nadesigna vývoj karoserií pro automobily. Společnost byla založena22. května1930vTuríně, tehdy již 37letýmGiambattistou „Pinin“ Farinou(1893–1966). Z malé dílny je dnes holding obsahující pět společností, s obrovským zázemím pro 2500 zaměstnanců a výrobní kapacitou 40 000 vozidel.
V prvních letech existence, až do vypuknutídruhé světové války, společnost sloužila pro stavbu unikátních modelů, maximálně malých sérií, na bázi podvozkůAlfy Romeo,Hispano Suiza,LanciaaFIAT. Již v roce1931představil Farina modelAlfa Romeo Cabriolet 2+2. Byla to pro něj největší možná pocta a reklama zároveň, že firma, která vyhrávala jeden závod za druhým a která nestačila uspokojovat objednávky, svolila, aby podvozek ozdobila karoserie začínajícího autora. Farina už v této době začíná experimentovat saerodynamickýmikaroseriemi, které podtrhovaly moderní technikupodvozkůamotorůAlfy Romeo. Prvním vozem, který Pinninfarinu vnesl do světového povědomí, byl vůzCisitalia 202představený v roce1947.
Nová éra spolupráce firemAlfa Romeoa Carozzeria Pinin Farina, přišla až se zakázkou na návrh modelu Spider na bázi mimořádně úspěšnéGiulietty. Začátkem padesátých let se ve finále sešly dvaprototypyodBertonehoa Fariny. Po dlouhých jednáních zvítězil právě Farina a navíc Alfa Romeo rozhodla, že zadá studiu Pinin Farina i výrobu tohoto vozu.Alfa Romeo Spiderměl být pouze malosériovým vozem a navíc výhradně exportním zbožím pro bohaté zákazníky vUSA. Nakonec se z Alfy Romeo Spider stalamodla, která přešla desetiletí a stala se jednou z ikon slavné automobilky.
V roce1959převzal rodinný podnik syn Sergio, designer světového věhlasu, který pokračoval ve stopách svého otce. Na začátku padesátých let byl prostředníkem mezi svým otcem aEnzem Ferrarim, kteří se neměli příliš v lásce, a především jeho zásluhou došlo ke spolupráci s automobilkouFerrari. Sergio byl zručný obchodník a z jeho popudu vznikla spolupráce i se zahraničními automobilkami, především s francouzskýmPeugeotem. Desetiletí1960–1970bylo ve znamení vzniku nových úspěšných modelů jakoAlfa Romeo Duetto,Ferrari Dino,Fiat Dino,Fiat 124 Sport Spider,Peugeot 404a504.
Ve skutečnosti jde o složeninu dvou jmen. Pinin je Farinovo chlapecké jméno, které si Italové rádi nechávají (jakoGiuseppe Nino Farina). Spojením těchto jmen vznikl název firmy ale i nové příjmení, když v roce1961starý pan Farina definitivně předal žezlo firmy synovi a požádal o změnu příjmení na Pininfarina.
Pininfarina se nevěnuje pouze automobilům, ale dělá design i v jiných oblastech.
Příklady dalšího užitého designu:
Battista Pinin Farina

Giovanni Battista „Pinin“ Farina(pozdějiBattista Pininfarina,2. listopadu1893–3. dubna1966) byl zakladatelemdesignérskéfirmyCarrozzeria Pininfarina, která bude navždy spojena s řadou nejznámějších poválečných sportovních automobilů, zejména se značkouFerrari.
Giovanni Battista Farina se narodil v severoitalskémTurínějako desáté z jedenácti dětí. Jeho přezdívka „Pinin“ znamená vpiemontském dialektunejmladší /nejmenší (bratr) a poukazuje na skutečnost, že byl předposledním dítětem. Ve dvanácti začal Pinin pracovat v karosářské dílně svého bratra Giovanniho a právě zde můžeme hledat kořeny jeho zájmu o automobily. V bratrově firmě Stabilimenti Industriali Farina pracoval dlouhou řadu let a začal zde navrhovat i své vlastní automobily. Jeho synovcem byl pozdější první mistr světa ve formuli 1, Dr. Guiseppe "Nino" Farina.
V roce1930založil Battista „Pinin“ Farina společnost Carrozzeria Pininfarina, jež se zaměřovala na design a konstrukci nových automobilových karosérií a brzy si vydobyla významné postavení. Ve 30. letech patřila k nejvyhledávanějším karosářským firmám nejen vItálii, ale v celé Evropě. Předstihla ji pouze zavedenějšíCarrozzeria Touring. Spolupráce „Pinina“ Fariny s automobilkou Ferrari začala v roce1952. Z tohoto spojení vzešla celá řada proslulých sportovních vozů. Většina, zejména pozdějších návrhů je však dílem Sergia Fariny, který též vedl veškerá jednání sEnzem Ferrarima který od roku1959vede celou firmu. Počátkem 50. let se společnost Stabilimenti Farina stala součástí v té době již podstatně větší Carrozzeria Pininfarina.
V roce1961si Battista „Pinin“ Farina oficiálně na doporučení ministra spravedlnosti změnil jméno na Battista Pininfarina. Změnu osobně schválil tehdejší prezident Italské republiky. Poslední design, jehož autorství lze připsat cele „Pininu“ Farinovi, je legendární Duetto 1600 pro automobilkuAlfa Romeo. Tento vůz byl poprvé předveden veřejnosti na Ženevském autosalonu v březnu 1966. Necelý měsíc poté, 3. dubna, Battista Pininfarina zemřel.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBattista Farinana anglické Wikipedii.
Giuseppe Farina (fotbalista)

Giuseppe Farina(4. červenec1927Recanati,Italské království–23. září1995Recanati,Itálie) bylitalskýfotbalový obránce.
Fotbalovou kariéru začal vChieti. Po jednom roce odešel hrát doUdinese. Zde pomohl v sezoně 1949/50 k postupu donejvyšší ligy. V roce1951odešel hrát do oživenéhoTurína, který se hráčsky probouzel z tragédieSuperga. Zabýkyodehrál čtyři roky a od roku1954se stal hráčemSampdorie. Za Janovský klub odehrál nejvíce utkaní za jeden klub: 135 utkání. V roce 1958 odešel dohrát fotbalovou kariéru doTurína, kde po jedné sezoně skončil.
Zareprezentaciodehrál 1 utkání.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuGiuseppe Farinana italské Wikipedii.
Faína Ranévskaya

Faína Geórguiyevna Ranévskaya, (enrusoФаина Георгиевна Раневская, seudónimo de Faína Guírshevna Feldman) (1896-1984) - actriz rusa y soviética de teatro y de cine.
Según las enciclopedias filmográficas y teatrales deRusia,Gran Bretaña,EE. UU.y otros países, es una de las actrices cómicas más destacadas y más significativas del sigloXX, gracias a sus papeles y sus técnicas de interpretación de personajes. La enciclopedia británica "Who is who" considera a Ranévskaya una de 10 mejores actrices del sigloXX.
Nace en la ciudad deTaganrog(en la costa delmar de Azov,Imperio ruso) el 27 de agosto de 1896, en una familia judía adinerada. Asiste a las escuelas de teatro particulares, a lo que se opone su familia, razón, por la cual en 1915 se traslada aMoscúdonde conoce a los intelectuales más destacados:Marina Tsvetáyeva,Ósip Mandelshtam,Vladímir Mayakovski,Anna Ajmátova, y muchos otros.
Después de laRevolución de Octubre, cuando toda su familia se ve obligada a emigrar por el temor a represalias y para salvar la fortuna, Ranévskaya se queda en laUnión Soviética, se dedica a viajar por los teatros provinciales de las regiones deMoscú,Cáucaso,Arjánguelsk, etc.
A principios de los años 20, regresa a Moscú y comienza a trabajar en los teatros moscovitas por períodos, entre los cuales sigue de viaje por los teatros de las provincias.
Interpretó papeles en las obras deChéjov(la protagonista de su dramaEl jardín de los cerezos, Ranévskaya inspiró el seudónimo de la actriz),Dostoyevski, etc. Solo se conservan grabaciones de sus tres últimos montajes:Deja sitio para mañana, de Vina Delmar,La verdad es buena, pero la felicidad es mejordeAleksandr OstrovskiyLa desconcertante señora SavagedeJohn Patrick.
En el cine no tuvo papeles principales, pero la aparición de su nombre en el afiche (aún en el papel más pequeño) le aseguraba el éxito a la película.
En 1931, Ranévskaya actuó en el Teatro de Cámara deAleksandr Taírov.
La películaPyshkamarcó su debut como actriz de cine en 1934. Se trataba de una película en blanco y negro basada en la novelaBoule de Suif, deGuy de Maupassant, en el papel de la protagonista Madame Loiseau. A su petición, esta película fue exhibida en cines franceses, donde se convirtió en un éxito.
Durante los años siguientes, Ranévskaya actuó en el Teatro Central del Ejército Rojo (1935-1939), el Teatro Mayakovski (1943-1949), el Teatro Pushkin (1955-1963) y finalmente el Mossovet (1949-1955 y 1963-1983), donde trabajó conYuri Zavadski.
La actriz recibió elPremio Stalinen 1949 y 1951 por su labor artística. En 1961, fue nombrada asimismoArtista del Pueblo de la URSS.
Ranévskaya falleció el 19 de julio de 1984 en Moscú y fue enterrada en el cementerio Donskoe. En 1986, se situó una placa en su casa natal de Taganrog. El 16 de mayo de 2008, se le levantó un monumento en este mismo lugar.
Hasta la fecha es recordada y querida no solo por los amantes del teatro sino por la población en general tanto de Rusia como de los demás países ex soviéticos y por los que la conocieron a través de sus obras enAlemania,Bulgaria,Polonia,Austria, Gran Bretaña, etc.
(751) Faïna

(751) Faïnaes un asteroide perteneciente alcinturón de asteroidesdescubierto el 28 de abril de 1913 porGrigori Nikoláievich Neúimindesde elobservatorio de Simeizen Crimea.
Está nombrado en honor de Faina Neúimina, primera esposa del descubridor.​
Forma parte de lafamilia asteroidal de María.​