Auteurská teorie

Jakoauteurská teoriese označuje specifický přístup kfilmu, který předpokládá, že filmy autorského tvůrce reflektují jeho osobité umělecké vize, jako by tedyrežisérbyl primárníauteur(francouzský výraz pro autora) filmu. Auteurská teorie se uplatňuje ve filmové kritice od poloviny 50. let minulého století, přičemž tento specifický autorský přístup k filmu byl původně asociován sFrancouzskou novou vlnoua filmovým časopisemCahiers du Cinéma. V Americe byla auteurská teorie rozvinuta o několik let později, hlavním propagátorem teorie ve Spojených státech bylAndrew Sarris, filmový kritik časopisuThe Village Voice. Skutečnost, že z právního hlediska je film nahlížen jako umělecké dílo, přičemž režisér je považován za autora nebo jednoho z autorů filmu a jako takový je apriorním držitelemautorských práv, je převážně výsledkem vlivu právě auteurské teorie.
Auteurská teorie byla rozvedena skupinou filmových kritiků, budoucích představitelů Francouzské nové vlny, kteří psali pro francouzský časopis Cahiers du Cinéma.Claude Chabrol,Éric Rohmer,Jean-Luc Godard,François TruffautaJacques Rivettepsali o prominentních filmařích, jako byliAkira Kurosawa,Satjádžit Ráj,Alfred Hitchcock,Howard HawksaJean Renoir, jako o absolutních autorech svých filmů.Vichistická vládaza nacistické okupaceFranciezakázala promítání amerických filmů, jako např. snímkůMaltézský sokol(1941) neboObčan Kane(1941). V roce1946, když francouzští filmoví kritici mohli konečně vidět tyto americké filmy z první poloviny 40. let, tak jimi byli nadšeni a mnoho z těchto filmů inspirovalo vznik auteurské teorie. O rozšíření auteurské teorie ve filmové kritice se významnou měrou zasloužil filmový kritik a teoretikAndré Bazin, který ovšem později ve svém článku„O Auteurské teorii“(Cahiers du Cinema, č. 70, 1957) vyjádřil znepokojení nad tím, že tato teorie přiznává režisérům až příliš individuálního autorství jejich filmů.
Ve své slavnéesejiz roku1954„Jistá tendence francouzského filmu“Francois Truffaut poprvé použil frázi„politika autorů“. Přičemž ona „politika“ označuje určitý způsob, jakým se dívat na filmy a následně je hodnotit. Tedy nahlížet na režiséry, kteří užívají osobitý styl či specifický mód narace jako na „auteury“. Truffaut termín „politika autorů“ vtipně vystihl v následujícím citátu:„Nejhorší film Jeana Renoira bude vždy více zajímavým než nejlepší film Jeana Delannoya.“
Truffaut tímto článkem kritizoval tzv.„tradici kvality“, filmový proud vefrancouzské kinematografii, jež jako námětu často využíval klasickýchliterárníchděl. Tvrdil, že tyto filmy byly filmy scenáristické, naprosto neinvenční a neoriginální po režijní stránce. Podle Truffauta tedy byl režisér těchto filmů pouhým inscenátorem a realizátorem scénáře. Truffaut k tomu provokativně řekl:„Nejsou žádné dobré nebo špatné filmy, jenom dobří nebo špatní režiséři.“
Truffautův článek však kritizoval hlavně scenáristy, kteří podle něj často zjednodušovali a mrzačili mnoho velkých děl francouzské literatury. Truffaut použil termínu „auteur“ pro režiséry jakoJean Renoir,Max Ophüls,Jacques TatiaRobert Bresson, kteří, kromě toho, že rozvíjeli svůj specifický styl, také psaliscénářesvých filmů nebo na nich alespoň spolupracovali.
Auteurská teorie předpokládá, že dobrýrežisér(a mnoho špatných) rozvíjí určitý osobitý styl nebo se zaměřuje na nějaká specifická témata a že tedy režisérův umělecký vliv je v jeho díle nepřehlédnutelný a nezaměnitelný. Filmoví kritici propagující auteurskou teorii oceňovali jednak ty režiséry, jejichž práce se vyznačovala specifickým vizuálním stylem (jako tomu bylo uAlfreda Hitchcocka) a jednak ty, jejichž vizuální styl byl sice méně výrazný, ale jejichž filmy reflektovaly nějaká konstantní témata (jako humanismus uJeana Renoira). Truffaut a další kritici tedy rozlišovali mezi„auteury“a„inscenátory“, přičemž ti druzí nebyli vnímáni jako podřadní režiséři, kteří natáčejí špatné filmy, nýbrž „pouze“ jako ti, kteří postrádají autorský podpis ve svém díle.
Auteurská teorie byla v 60. letech využívána kritiky a režiséryFrancouzské nové vlnyjako ospravedlnění jejich velmi osobních a idiosynkratických filmů. V anglicky psané filmové kritice byl auteurský přístup adoptován na počátku 60. let. VeSpojených státechteorii představil filmový kritikAndrew Sarrisve svojí eseji„Poznámky k auteurské teorii“z roku1962. V této eseji byl poprvé užit termín „auteurská teorie“. Sarris se stal hlavním propagátorem teorie v USA a později publikoval práci„American Cinema: Directors and Directions, 1929-1968“, která se stala neoficiální biblí„auteurismu“.
Jednou z ironií této teorie je to, že v období, kdy Truffaut psal svůj článek, došlo ke zhrouceníHollywoodskéhostudiového systému, doprovázené nejistotou a konzervatismem vamerickém filmu, což mělo za následek, že těch filmů, které Truffaut a ostatní mladí filmoví kritici obdivovali, zde následně vznikalo mnohem méně.
Počátkem 60. let někteří filmoví kritici začali kritizovat auteurskou teorii. Jedním z důvodů pro odmítnutí teorie je skutečnost, že natáčení filmů je kolektivní proces, na kterém tradičně spolupracuje velké množství lidí, zatímco teorie přiznává privilegovanou roli pouze jednomu člověku, režisérovi.
Mezi odpůrce teorie patřila například vlivná americká filmová kritičkaPauline Kael, která ve svém článku oObčanu Kaneovi, u něhož auteurský přístup přiznává téměř veškeré kredityOrsonu Wellesovi, poukazuje na to, jak moc se na celkové podobě filmu podíleli scenáristaHerman J. Mankiewicza kameramanGregg Toland.
Významní scenáristé, jako napříkladErnest LehmanaWilliam Goldman, nesouhlasí s tím, že by režisér mohl být více autorem filmu než scenárista, zatímco filmový historikAljean Harmetzpoukazuje na kreativní roli producentů a vedoucích pracovníků v obdobíKlasického Hollywoodua dodává, že auteurská teorie se hroutí oproti realitě studiového systému. V roce2006David Kipenve své knize„The Schreiber Theory: A Radical Rewrite of American Film History“zavedl termín„schreiberovská teorie“pro označení kritického přístupu, který považuje za hlavního autora filmu scenáristu, spíše než režiséra.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuAuteur theoryna anglické Wikipedii.