Augustiniánský klášter v Lanškrouně

Augustiniánský klášter v Lanškrouněje zaniklý klášterřádu augustiniánů kanovníkůvLanškrouně, na jehož místě byl na konci15. stoletípostavenlanškrounský zámek. Z původního kláštera se dochovala jediná místnost.
Historie proboštství augustiniánského kláštera začíná 8. srpna roku1371, kdy byl se souhlasem litomyšlského biskupa založen a zasvěcen Panně Marii, svatému Mikuláši a svaté Kateřině. Velký podíl na založení tohoto kláštera měl litomyšlský biskupPetr Wurst (Jelito)(†1387). Původně se myslelo, že Petr Jelito založil klášter, protože byl rodákem ze zdejšího kraje, ale tento fakt byl později vyvrácen, a tak místo založení kláštera bylo vybráno na základě jeho významu.Po založení kláštera, ho Petr Jelito celý život podporoval a byl ve zdejším chrámu pohřben. Klášter byl postaven minimálně pro dvanáct řeholních kanovníků.
Původně byl klášter postaven za městskými hradbami a při něm kostel sv. Mikuláše a Kateřiny (dnes kostel sv. Máří Magdaleny). Jak se píše v nejstarší známé listině vydané ve prospěch kláštera 23. června 1371 (vlastní zakládací listina byla vydána až 8. srpna 1371). Mimo pozemky okolo kláštera, spravoval konvent ještě ves Střížez, dvůr Kronfeld a mlýn u Albrechtic.
Dne 30. prosince1372klášter převzal pod ochranu císařKarel IV.. V prvních letech měl statut proboštství a byl spravován proboštem Jindřichem.. V letech 1375 a 1378 byly na jeho stavbu vypsány odpustky a roku 1377 mu litomyšlský biskupAlbrecht ze Šternberkaklášteru inkorporoval městský farní kostel Panny Marie (později zasvěcený sv. Václavovi) a přenesl na klášter všechna jeho práva. V dalších letech se začaly majetky kláštera rozrůstat.
Do roku1377žili kanovníci v klášteře, poté se přestěhovali na faru ve městě z důvodu vlhkosti v budově kláštera. Dále ještě byl klášteru inkorporován kostel vNezamyslicích. Petr Jelito zemřel v roce 1387 a byl pochován v původním klášterním chrámu.
V roce1390vydal papežBonifác IX.listinu, kterou povolil přenesení kláštera.O vydání této listiny byl požádán litomyšlským biskupemJanem Železným. Biskup nechal vystavět nový klášter ve městě a celý konvent se do něj přestěhoval již roku1393; pro dokončení stavebního areálu vypsal roku 1397 udělení odpustků.
Původní klášter pod správou augustiniánů dále sloužil jako špitál se hřbitovem a malým roubeným kostelem s kamennou podezdívkou a oddělenou zvonicí. Roku1825byl zrušen a o dva roky později zde byl vybudovánklasicistníjednolodníkostel svaté Maří Magdalénys půlkruhovýmpresbytářem, věží a kaplí na jihozápadní straně lodi. Hřbitov byl zrušen roku1901.
Pro vlastní stavbu kláštera muselo být zbořeno celkem patnáct domů v letech1396–1399z důvodu nedostatku místa pro konvent. Roku1396bylo zbořeno prvních sedm měšťanských domů. Dalších osm následovalo roku1399, aby se zamezilo nebezpečí vzniku požáru. Kostel byl projektovaný jako pravidelné dvoulodí s pětiboce uzavřeným presbytářem. V patřesakristiebyla na konci20. stoletíobjevena středověká malovaná výzdoba.
K roku1350doložený kostel Panny Marie, ke kterému byl klášter přenesen, byl později přesvěcen nakostel svatého Václava.  Podle archeologického výzkumu se kolem původního kostela nacházel i hřbitov. To se změnilo, když byl v letech 1377–1401klášter přestavěn. Nový klášter augustiniánů se rozléhal na téměř celé ploše dnešního Jiráskova náměstí.
Za husitských válek byl klášter roku1421vypálen a tím jeho zdejší působnost zanikla. Klášterní areál připadl roku1425světským držitelům a v roce1498byl klášterBohoušem Kostkou z Postupicpřestavěn na zámek.V polovině 15. století byla budova konventu přestavěna na pohodlnější bydlení šlechty. Až v roce1584byl kostel navrácen katolíkům.
Z původního interiéru kláštera se dochovaly pouze dvěgotickyzaklenuté místnosti a kostel svatého Václava. Síň sklenutá na střední pilíř sloužila jakokapitulní síň.  V roce1940zde byl prováděn archeologický výzkum, při kterém byl odhalen hřbitov a pozůstatky kláštera. Dnes se na místě kláštera nachází městské muzeum a kostel svatého Václava. Dochovaná kapitulní síň se dnes používá jako obřadní síň.
Kostel je trojlodní, uvnitř nečleněný, sklenutý křížovými klenbami. Na západní straně jekruchtanesená třemi oblouky opět křížově podklenutá.
Kapitulní síň z původního kláštera má dvě pole zaklenutákřížovou klenboua další jsou zaklenutá klenbou obkročnou. Žebra mají hruškový tvar a přecházejí bez konzol ve svazkové přípory, které jsou ukončené obyčejnou společnou patkou. Žebra jsou uprostřed svedena na jeden pilíř bez přerušení konzolami a plynule v pilíř přecházejí. Svorníky v místě křížení žeber jsou obyčejné bez plastické výzdoby. Na východní straně se nacházejí dvě menší okna s jeptiškami, rozčleněny jednoduchou mříží.
Rovněž na západní straně se nachází dvě větší gotická okna, prolomená až v pozdějších letech. Dnes jsou zasklena barevnou vitráží. Okna zaujímají prostor celé stěny, kde na obnažené kvádry mezi okny nasedají žebra klenby.
Z původní kapitulní síně lze projít do další dochované síně, která původně sloužila jako dvoupatrová sakristie kostela. Zde se nachází zbytky původního točitého schodiště na západní straně. Na východní straně jsou zbytky portálu vedoucího do kostela. Tato místnost je zaklenuta křížovou klenbou o dvou polích. Žebra jsou svedena na jehlancové konzoly s vegetabilním dekorem. Okno je zde pouze jedno, a to na východní straně. Je stejné jako v kapitulí síni. Dva svorníky této klenby jsou zdobeny reliéfní plastikou. Jeden nese ve znaku oslici, což bylo erbovní znamení zakladatele kláštera Petra Jelita. Druhý svorník zdobí plastika hlavy Ježíše Krista ve svatozáři (veraikon). Portál spojující obě místnosti má gotický lomený oblouk s výžlabky, bez výzdoby.
V západním průčelí na fasádě si lze všimnout pozůstatků dvoupatrovékřížové chodby. Na rohu budovy dnešního městského muzea je na jednom z kamenných kvádrů stále viditelná značka kameníka.
Konvent augustiniánského kláštera v Lanškrouně byl začleněn do sítě spřízněných konventů, především augustiniánů kanovníků, prostřednictvímkonfraternit.
V čele konventu stál vždyprobošt. První  byl probošt Jindřich v letech 1371–1408. Dále v letech 1401 -1420vládl probošt Jan. Roku 1421 se do čela postavil probošt Vavřinec, který s řeholníky byl nucen před husity uprchnout nejprve doOlomouce, kde se jejich konvent spojil s kapituláry zProstějovaa zeŠternberka, dále přesídlil doFulneku, kde zemřel roku 1437. Další probošti se titulují na listinách jako lanškrounští, ale v15. stoletíse již konvent do Lanškrouna nevrátil.
Zadruhé světové války, v roce 1940, kdy se Lanškrounsko nacházelo na území tehdejšíchSudet, byl v klášteře proveden archeologický výzkum, který měl ideologický cíl poplatný době: hledaly se památky německých kolonizátorů. Pod vedením archeoložky Hossnerové měl být odkryt hřbitov, kde se nacházely ostatky lidí, kteří přišli do Lanškrouna v době vrcholné kolonizace.
Biskup Petr Jelito rozhodl, aby k oslavě svátku svatých Filipa a Jakuba (1. května)  městská obec zakoupila čtyři nádoby piva. Dvě připadly klášteru a dvě byly pro obyvatele města.