Li Po

Li Ponebo téžLi Paj(čínskyv českém přepisuLi Paj,pchin-jinemLǐ Bái,znaky李白; asi701–10. listopadu762Süan-čcheng) patřil mezi nejvýznamnějšíčínskébásníkyobdobí Tchang. VJaponskuje znám také jako Ri Haku.Už za svého života získal značnou proslulost a byl prohlášen„nesmrtelným“.Je nazýván„nebešťan“a„básník nadpozemského talentu“.
Li Po používalzdvořilostní jménoTchaj-paj(či Tchaj-po,čínskypchin-jinemTaìbaí,znaky太白) a umělecký pseudonymČching-lien ťü-š’(čínskypchin-jinemQīnglián Jūshì,znakyzjednodušené青莲居士, tradiční青蓮居士).
Kvůli jeho volnému způsobu života a častému putování se o něm dochovalo jen málo přesných informací. Jejich zdrojem jsou dvě předmluvy od jeho současníků k vydání jeho básní a dopisy, které Li Po psal svým přátelům a příbuzným. Mnohé události ze svého života a putování zachytil sám Li Po ve svých básních.
Narodil se roku 701 v Sujabu na západních hranicích Číny (dnešníTokmokvKyrgyzstánu), kde jeho rodina žila ve vyhnanství. O jeho rodině se ví jen velmi málo, sám Li Po se pokládal za potomka císařské dynastie Tchang.Začátkem osmého století se rodina rozhodla k návratu do Číny a v roce 705 se usadila poblíž města Čcjangmingu (dnes Ťiang-jou) v provinciiS'-čchuan. Li Po byl velice bystrý, mimořádně nadaný a měl skvělou paměť.V pěti letech znal základy psaní a uměl číst. Ve čtrnácti letech již psal své vlastní básně a byl zručnýmkaligrafem. Od patnácti letšermoval. Chtěl se stát úředníkem u císařského dvora, ale podmínkou bylo získání oficiálního vzdělání.
Když dosáhl dvaceti let, vydal se do hor Min a pod vedením Mistra Východního Srázu (Tung Jen-c´) se tu několik let věnoval studiutaoismua cvičeníbojových umění.Z tohoto období se dochovalo mnoho básní taoistického ladění. V roce 724 zamířil na jih, kde vystoupil na horuE-mej, potom se nalodil na člun a po proudu řekyJang-c’-ťiangpodnikl plavbu na východ směrem k pobřežíVýchodočínského moře. Brilantním stylem a neobyčejně sugestivně zachytil v řadě básní atmosféru míst, která po cestě navštívil. Na cestách získal mnoho přátel. Byl nadaný vypravěč, uměl zpívat a hrát na loutnu a další nástroje, recitoval své básně.Všude, kam přišel, budil pozornost jak svým zjevem (měřil téměř 2 metry), tak chováním. Žilbohémskýmatuláckýmživotem, velmi často a s chutí popíjel víno.Byl velmi známý svou náklonností kalkoholu, což mu ovšem neubíralo na talentu a schopnostech v okamžiku tvořit mistrovská díla.Kromě oddanosti k taoismu proslul svou nebojácností a hlubokým smyslem pro spravedlnost. Patřil mezi tzv. „sia“, putující rytíře a napravovače křivd.Vyznával taoismus spojený s prvkybuddhismua upravený podle vlastních představ.
Deset let pobýval vAn-luv provinciiChu-pej, kde se seznámil s dívkou jménem Sü, kterou si v roce 727 vzal za manželku.Ve snaze získat úřednické místo cestoval, navazoval kontakty, psal žádosti. V letech 730–731 mu zemřela manželka a malý syn.Od roku 733 žil ve městěČchang-an, kde poznal svou druhou ženu, bývaloukurtizánuLiou. Protože nemohla mít děti, po vzájemné dohodě se rozešli a Li Po se koncem roku 737 znovu oženil. Svou ženu a dvě děti však často opouštěl, aby putoval po horách a setkával se s taoistickými poustevníky.
Mezi roky 742 a 744 pobýval Li Po na císařském dvoře v Čchang-anu, kam byl povolán samotným císařem.Byl jmenován do císařské básnické akademie, ale usiloval o získání úřednického postavení, které by mu umožnilo podílet se na zlepšování veřejného života v zemi. Své návrhy formuloval v esejiProklamace císařské politiky.Ovzduší u dvora, korupce, intriky a pomluvy, které zabránily jeho jmenování tajemníkem velkého sekretariátu Akademie, ho přiměly k odchodu. Na podzim roku 744 se znovu vydal na cesty.Déle se zdržel v provinciiŠan-tung, která byla centrem taoismu v Číně. Pokoušel se o psaní esejů v taoistickém duchu.S rodinou se usadil ve městě Ša-čchiou, ale stále podnikal výpravy do svatých hor. Jedna z jeho nejslavnějších básní popisuje cestu na horu Tchien-mu.
Jeho cílem bylo získat úřednické místo a sloužit císaři alespoň v provinciích. Svou snahu vyjádřil v básniNesnáze cesty. Kolem roku 750 napsal dlouhou báseň o 44 verších s názvemTěžká cesta do Šu, která je zastřeným podobenstvím složitých politických poměrů v tehdejší Číně. V této době se počtvrté oženil a v roce 753 se usadil ve městě Čchi-čou, odkud znovu vyjížděl na cesty za svými přáteli. Z návštěvy taoisty Jüan-Tan-Čchiou pochází slavná báseňSem s vínem a plňte poháry, v níž vyjádřil svůj vlastní životní postoj.V roce 754 bylo třináct jeho básní zařazeno do antologieSbírka kvetoucích zázraků svatých hor a řek, shrnující nejvíce ceněná básnická díla z období 714–753, a jeho věhlas, tehdy již mimořádný, ještě vzrostl.
Roku755vypuklopovstání An Lu-šanaproti císaři a Li Po se připojil k princi Li-Linovi, protože věřil, že pomůže nastolit klid a pořádek v zemi. Po jeho porážce byl v roce 756 Li Po zatčen a uvržen do vězení.Na podzim téhož roku jej sice propustili, ale v létě 758 byl jeho případ zrevidován a on sám odsouzen k doživotnímu vyhnanství v Jie-langu (dnes Tong-c') v provinciiKuej-čou, na jihozápadě tehdejšího císařství.Li Po tedy nastoupil plavbu na západ proti prouduJang-c'a při tom se ze všech sil snažil o udělení amnestie. V dubnu 759 se dozvěděl, že nový císař ho omilostnil.S radostí se obrátil na zpáteční cestu a koncem jara roku 760 se setkal se svou manželkou.Zde dokončil svou nejdelší báseň, započatou na cestě do vyhnanství, která je jeho osobní zpovědí.
Li Po se znovu snažil o uplatnění u dvora, ale začátkem roku 762 těžce onemocněl.Uchýlil se ke svému příbuznému nedaleko města Tang-tu v provinciiAn-chuej. Dozvěděl se o svém jmenování ke dvoru, ale dne 10. listopadu 762 zemřel.
O jeho smrti koluje mnoho legend. Jedna z nich vypráví, že opilý seděl v loďce a uprostřed noci spatřil odraz měsíce. Chtěl ho uchopit do rukou a proto náhle vystoupil uprostřed široké a studené řeky ze člunu a utopil se.
Li Po, je líčen v knizeWu-šuang pchu(neboli Seznam jedinečných hrdinů).
Jeho lyrické básně opěvují víno, přírodu, krásy života a přátelství. Oblíbeným motivem jeho básní jsou obrazy s atmosférou měsíčního svitu. Často se však pouští i do úvah o smyslu lidského života. Charakteristická je pro něho velká kreativita, bohatý slovník i smysl pro humor. Typické jsou pro něho pijácké písně. Z jeho tvorby se zachovalo kolem devíti set básní. Je v nich patrný vliv filosofie taoismu, který v mládí studoval, ale také vlivykonfuciánskéa buddhistické tradice. Li Po používal všechny běžné básnické formy. Oblíbeným útvarem jeho básní je čtyřverší a osmiverší s různou délkou verše.Proslul zejména jako autor delších básní ve stylujüe-fu(yuefu) a pětislabičných básní ve starém stylu ku-feng (gufeng), které údajně tvořil s nevšední originalitou a lehkostí.
V roce 754 předal Li Po svému příteli Wej-chaovi všechny své básně a požádal ho, aby je uspořádal k vydání. Wej Chao tak učinil v roce 763 a napsal předmluvu, z níž pochází většina dochovaných životopisných informací o Li Poovi.Čtyři jeho básně byly zařazeny i v antologiích nejlepší čínské poezie vydané v 8. a 18. století.
Do češtiny byl překládánBohumilem Mathesiem,Ferdinandem Stočesema dalšími. Mnoho přeložených básní výborně přebásnilFrantišek Hrubín(viz výbor z díla). Krása jeho poezie je odzbrojující a obsahujekatarzníprvky. Využíval jako nikdo jiný svoji unikátní tvůrčíinteligenciaimaginaci. Objevoval překvapující řešení v rámci tradičních poetických forem, sám je považován za vrcholného básníka klasické formy, kterou dovedl k dokonalosti.