Charlotte Brontëová

Charlotte Brontëová, nepřechýleněBrontë(21. dubna1816Thornton,West Yorkshire,Spojené království–31. března1855Haworth) bylaanglickáspisovatelka, třetí nejstarší z pěti sester Brontëových.Jejírományse, stejně jako romány jejích dvou mladších sesterEmilyaAnne, počítají ke stěžejním romantickým dílůmanglické literatury.
Narodila se ve vesniciThorntonpoblížBradforduv rodiněanglikánskéhoknězeirskéhopůvoduPatricka Brontëho(1777–1861, jeho rodné jméno byloBrunty). V roce 1820 se rodina přestěhovala do Haworthu, kde byl Patrick Brontë jmenovánvikářem. Roku 1824 byla se svými čtyřmi sestrami poslána do dívčí školy vCowan BridgevLancashire; tuto školu později popsala ve svém nejznámějším románuJana Eyrová(Jane Eyre). Chudé poměry, v nichž tam žila, ovlivnily jejízdravía psychický vývoj a uspíšily smrt jejích dvou starších sester, Mary a Elizabeth, které obě zemřely v roce 1825 natuberkulózu. Vrátila se tedy domů nafaruv Haworthu, kde začala spolu se sestrami Emily a Anne a bratrem, básníkemBranwellem Brontëm, popisovat životy a potíže obyvatel svých imaginárních království. Charlotte a Branwell psalipovídkyo své zemi Anglii a Emily a Anne články a básně o své – Gondalu. Příběhy byly velmi propracované a vzájemně spjaté – část rukopisů se dochovala dodnes. Tento zájem je upoutal po dobu jejich dětství a dospívání a připravil je pro jejich pozdější literární život.
Charlotte pokračovala ve studiu na škole vMirfielduv letech 1831–1832. Zde potkala mnoho svých celoživotních přátel. V roce 1833 publikovala pod pseudonymem Wellesley relativně bezvýznamnounoveluThe Green Dwarf(Zelený skřítek), později se živila jako učitelka a guvernantka v mnoha rodinách po celémYorkshire. V roce 1842 Charlotte a Emily odcestovaly doBruselu, kde dostaly zaměstnání v penzionátu – Charlotte učilaangličtinu, Emilyhudbu. V říjnu 1842 Charlotte odjela zpět do Anglie, nicméně v lednu 1843 se do penzionátu vrátila. Druhý pobyt ale byl velmi nešťastný, stýskalo se jí po domově. V lednu 1844 se tedy vrátila do Haworthu. Zkušenosti z penzionátu zúročila v románechProfesoraVillette.
V květnu 1846 sestry Brontëovy společně publikovalybásnickou sbírkupod mužskýmipseudonymyCurrer, Ellis a Acton Bellovi. Ačkoliv sbírka byla mimořádně neúspěšná (prodaly se pouze dva výtisky), sestry se rozhodly pokračovat v literární tvorbě psaním románů (které Charlotte publikovala pod jménem Currer Bell, které bylo patrně vypůjčené od jiné – blíže neznámé – osoby, není ani známo, zda je toto jméno míněno jako mužské či ženské).Kritikajejí romány odsoudila jako brakové.
V září 1848 zemřel její bratrBranwell Brontë, jediný syn rodiny, na tuberkulózu a celkovou sešlost, posílenou drogovou závislostí na opiu s kodeinem a silnýmalkoholismem. Na tuberkulózu brzy poté zemřely takéEmily Brontëová(v prosinci 1848) aAnne Brontëová(v květnu 1849).
Po smrti svých sourozenců Charlotte Brontëová žila sama se svým otcem. Oslněna vidinou nesmírného úspěchu, který měl vzejít z Jany Eyrové, několikrát navštívilaLondýna začala se pohybovat ve vznešenějším prostředí, spřátelila se s lidmi jakoHarriet Martineau,Elizabeth Gaskell,William Makepeace ThackerayaGeorge Henry Lewes. Nikdy se už nevrátila do Haworthu na víc než několik týdnů.
V červnu 1854 se Charlotte Brontëová provdala za Arthura Bella Nichollse, pomocného kněze jejího otce – vikáře. Jejíúmrtní listoznačuje za příčinu její smrti tuberkulózu, podle pozdějších výzkumů se však jednalo o vysílení následkem nadměrnéhozvracenív dobětěhotenství(Hyperemesis gravidarum). Existují také domněnky, že mohla zemřít na tyfus, který mohla dostat od Tabithy Ackroydové, své služebné, která zemřela na tyfus krátce předtím. Byla pohřbena v rodinné hrobce v Haworthu.
Všechny romány Charlotte Brontëové byly přeloženy dočeštiny, některé dokonce vícekrát.