Střední říše

Střední říšeje období dějinstarověkého Egyptaodpovídající době vlády části11. dynastiea12. dynastie(přibližně 2040 (2055)- 1786 před n. l.).Někteří autoři do tohoto období zařazují také první polovinu13. dynastie(pak by toto období zahrnovalo roky 2040 (2055)- 1650 před n. l.).Období Střední říše následovalo poPrvní přechodné doběa předcházeloDruhé přechodné době.
PanovníkMentuhotep II., pocházející zThéb, znovu sjednotil Egypt a vybudoval centrální správu. Snížil pravděpodobně počet nomarchů – správců jednotlivých egyptskýchnomů. Jeho následovníci svou moc upevňovali.
Následující12. dynastie, kterou založilAmenemhet I., převzala Egypt sjednocený a vůči okolním zemím používala taktiku darů, vojenských výprav a přátelské diplomacie. Pouze s asijskými kraji udržovali přátelské obchodní vztahy.
Hlavním městem byla Amenemhet-ic-tauej (“Amenemhet se zmocnil Obou zemí”), jejíž název se zkracuje naIctavej. Toto město se nacházelo dnešníhoLištu, nedaleko vstupu dofajjúmské oázy.
Amenemhet I. zavedl spoluvladařství se svým nástupcem a tak zajistil bezproblémový přechod panovníkovy moci po své smrti. Jeho příkladu následovali všichni panovníci 12. dynastie a také panovníci v dobách mnohem pozdějších.
Senusret III.zrušil dědičnost úřadu nomarchy. Již dříve ale byli na dvory nomarchů dosazeni královští kontroloři všech příjmů, aby nedošlo ke krácení panovníkových příjmů.
Do této doby patří z této dynastie poslední tři panovníci jména Mentuhotep. NebhepetreMentuhotep II.znovu sjednotil Egypt a vybudoval centrální správu. Také se znovu pokusil ovládnoutNúbii, která se běhemPrvního přechodného obdobíosamostatnila a také otevřel novou cestu z Egypta doPuntu.
Amenemhet I., zakladatel této dynastie byl nekrálovského původu. Byl původně vezírem posledního faraona 11. dynastieMentuhotepa III.Na obranu proti útokům z oblastiSinajského poloostrovavybudoval v místě Suezské šíje řetěz pevnůstek zvaných Vládcovy zdi. Ke konci života začal budovat proti útokům z oblastiNúbieřetěz pevností podél Nilu. Začínal u prvního nilského kataraktu a pokračoval až po druhý katarakt. Tyto pevnosti dokončili jeho následovníci. Amenemhet I. zavedl spoluvládu se svým synem a zajistil tak plynulost přechodu vlády do rukou svého nástupce.
Senusret I.vládl zpočátku se svým otcem a po jeho zavraždění převzal vládu zcela. Claude Obsomer v roce 1995 však spoluvládu zpochybnil. Senusret I. vyslal několik výprav do Núbie a Asie. Za jeho vlády se po celé zemi stavěly monumenty na všech hlavních kultovních místech Egypta současně. Pokusil se tak omezit moc místních chrámů a kněží. Stavěly se malé svatyně (“kenotafy”), tento zvyk pak pokračoval také v Nové říši.
Senusret II.nechal propojit kanály Fajjúmskou oázu s vodní cestou, dnes nazývanouBahr Júsuf, a odčerpával tak vodu z jezera Fajjúm do jezeraMoersis. Získával tak novou půdu, která byla využívána k zemědělským účelům.
Nejznámějším panovníkem 12. dynastie jeSenusret III.Znovu dobyl Núbii a v pevnostech Semna a Uronarti nechal vztyčit stély, které vyznačovaly jižní hranici jeho říše. Podnikl také výpravu doPalestinyproti Asijcům.
Panovníci 13. dynastie pokračovali v politice předchozích panovníků. Z tohoto období nepochází tolik královských stavebních památek, nalezená umělecká díla se však nijak ve své dokonalosti neliší od svých předchůdců. Proto někteří autoři zařazují období vlády části 13. dynastie (až do vlády Neferhotepa I. asi 1740 – 1729 př. n. l.) do období Střední říše.
Neferhotep I.již pravděpodobně neovládal celý Egypt. Po něm vládli jeho bratřiSihathoraSebekhotep IV.a posléze syn Sebekhotepa IV. Tato dynastie skončila vládouSebekhotepa V.kolem roku 1723 př. n. l. Za vlády Sebekhotepa IV. začala Núbie projevovat odpor, který skončil ustanovením egyptských králů v Kermě. Egypt se rozdělil na menší části, které daly vznikDruhému přechodnému obdobív dějinách Starověkého Egypta.
Většina půdy patřila panovníkovi nebo chrámům nebo velkým vlastníkům půdy. V úrodnéFajjúmské oázebyli usazování noví osadníci, kteří dostali od faraona 1500 mpůdy a domek. V něm bydlilo vždy pět dělníků se svým představeným a pozemky museli obdělávat podle zvláštního plánu. Pokud některý z těchto zemědělců utekl, byl stíhán a přiveden zpět. Faraon tak zajistil, aby se oáza stala jakousi obilnicí Egypta.
Zavedením monopolu na zahraniční obchod a námořní plavbu se panovník stal hospodářsky nezávislým na poplatcích nomarchů. Obchodovalo se sMínojskou říší, s Předním východem (syrskýByblos) a africkou zemíPunt.
Za vlády Senusreta II. začaly být královské sochy vytesávány se snahou zachytit skutečnou tvář panovníka. Tato snaha vyvrcholila za vlády Senusreta III., kdy i bohatí příslušníci společnosti začali napodobovat tento trend.
Za vládyAmenemheta III.dosáhla kultura Střední říše vrcholu. Tento panovník rozšiřoval svatyně a jeho dochované sochy patří k nejpropracovanějším portrétům. Pohřben byl v pyramidě vHawwáře.Zádušní chrámpatřící k jeho pyramidě byl pro své množství místností nazván Labyrintem. Popsal jejHérodotos,StrabónaPlinius starší. Chrám v 19. století prozkoumal britský archeologWilliam Flinders Petrie. Pokusy o jeho rekonstrukci jsou však dosud neúspěšné.
Během Střední říše došlo k rozvoji literatury. Bylo vytvořeno mnoho příběhů jako jsouPovídka o Sinuhetovi,Povídka o trosečníkovi. Dochovala se také náboženská a filosofická díla –Hymnus na Hapiho,Satira o zaměstnáních,Rozhovor muže s jeho “duší”a naučení, ve kterých faraon dává rady svému následovníkovi –Naučení pro krále Merikarea,Naučení Amenemheta I.(tento text byl pravděpodobně sepsán až za vlády Senusreta I.)
V pohřbívání došlo k demokratizaci. Zvyky, které byly dříve vyhrazeny pouze panovníkovi se začaly objevovat i u prostých lidí. Nekrálovské rakve začaly být zdobenyTexty rakví, které vznikly kombinacíTextů pyramida novějšími pohřebními skladbami.
Během 12. dynastie se dna rakví začala zdobit mapami znázorňujícími cesty do podsvětí doplněných výňatky zKnihy dvou cest.
Mnoho hrobek Střední říše obsahovalo modely zachycující každodenní prostý život, například model egyptské kuchyně, obilního skladiště, sčítání dobytka ke stanovení královské daně.
Významné místo zaujímalo v této době heliopolské náboženské centrum, kde byli uctíváni sluneční boziReaAtum. Podle jména faraonů Amenemhet se domníváme, že na moci začal nabývat bůh Amon, který měl chrám ve Vesetu (Amenemhet znamená "Amon je v čele"). Faraoni jménem Senvosret se pokusili posílit kněžstvo bohyněVosrety(Senvosret znamená "Muž bohyně Vosrety"), ale její uctívání se u panovníků příliš neujalo.
V celém Egyptě byl uctíván bůhUsire, protože se ustálily představy o posmrtném životě, které také vyjadřujíTexty rakví.