Rakousko

Rakousko, plným názvemRakouská republika(německyRepublik Österreich[republik ˈøːstɐʁaɪ̯ç]), jevnitrozemskýstát vestřední Evropě, ležící vevýchodních Alpách.Rakousko sousedí na severozápadě sNěmeckem, na severu sČeskem, na severovýchodě seSlovenskem, na východě sMaďarskem, na jihu seSlovinskemaItáliía na západě seŠvýcarskemaLichtenštejnskem. Země je značně hornatá, skoro dvě třetiny území zaujímajíAlpy, největší řekou jeDunaj. Jefederacídevítispolkových zemí, na ploše 84 000 kmžije 9,2 milionů obyvatel. Hlavním a největším městem jeVídeň, mezi další velká města patříŠtýrský Hradec,Linec,SalcburkaInnsbruck, úředním jazykem jeněmčina, používá se jejírakouská varianta.
Rakousko vzniklo ze zbytkůvýchodníaUherské markyna konci prvního tisíciletí. Původně bylomarkrabstvímBavorska, v roce 1156 se rozvinulo vevévodstvíSvaté říše římskéa později se v roce 1453 staloarcivévodstvím. V 16. století začala Vídeň zastávat funkci hlavního města říše a Rakousko se tak stalo srdcemhabsburské monarchie. Po zániku Svaté říše římské v roce 1806 si Rakousko vytvořilovlastní říši, která se stalavelmocía dominantním členemNěmeckého spolku. Porážka říše vprusko-rakouské válcev roce 1866 vedla k zániku spolku a připravila půdupro vznikRakouska-Uherskao rok později.
Poatentátu na arcivévodu Františka Ferdinanda d'Estev roce 1914 vyhlásil císařFrantišek Josef I.Srbskuválku, která nakonec přerostla vprvní světovou válku. Porážka a následný rozpad říše vedly k vyhlášeníRepubliky Německé Rakouskov roce 1918 a prvníRakouské republikyv roce 1919. Vmeziválečném obdobívyvrcholilyprotiparlamentní nálady, které v roce 1934 vyústily ve vytvořenírakouskofašistické diktaturypod vedenímEngelberta Dollfusse. Rok před vypuknutím druhé světové války byloAdolfem Hitlerempřipojenoknacistickému Německua stalo se jehodílčím národnostním útvarem. Poosvobození v roce 1945a desetiletéokupaci Spojencizemě znovuzískala suverenitua v roce 1955 vyhlásila trvalouneutralitu.
Rakousko jeparlamentnízastupitelská demokracies v přímé volbě volenýmprezidentemjako hlavou státu akancléřemjako šéfem vlády a hlavou výkonné moci. Rakousko má 17. nejvyšší nominálníhrubý domácí produktna obyvatele s vysokouživotní úrovní; v roce 2022 se umístilo na 25. místě na světě podleindexu lidského rozvoje. Rakousko je členemOrganizace spojených národů,Rady Evropy,Evropské unie,eurozóny,schengenského prostoru, je zakládajícím členemOrganizace pro hospodářskou spolupráciaInterpolu.Díky své neutralitě je sídlem řady organizací jakoOrganizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě,Organizace zemí vyvážejících ropu,Mezinárodní agentury pro atomovou energii.
Německý názevÖsterreichpochází ze staroněmeckého slovaOstarrichi, které je doloženo v listině císařeOty III.z roku 996 a označuje „Východní marku“ (Marchia orientalis), která byla v tehdejší době nejvýchodnějším územím s obyvatelstvem mluvícím jedním z početnýchdialektůněmčiny. Vlatiněbyl tento název zkomolen naAustria, což převzaly další jazyky, zejména negermánské. Zavádějící podoba saustralis(„jižní“) je jen náhodná.
OriginálníčesképojmenováníRakousko(historickyRakúsy, pozdějiRakousy) pochází od pohraničního hradu Ratgoz (dnesRaabs an der Thaya) na soutokuMoravské DyjeaRakouské Dyje, jehož název čeští kupci zkomolili na Rakús (nebo Rakuš). Podle něho pak pojmenovali okolní území a později celou zemi.Tento název převzalaslovenštinajakoRakúskoa dříve téžpolštinajakoRakusy.
Nejstarší lidské osídlení na území Rakouska je doloženo vestředním paleolitu, v doběneandrtálců. Mnoho archeologických nalezišť se nachází vDolních Rakousech, nejznámější veWachau, kde byla nalezena obě dvě nejstarší rakouská umělecká díla –Venuše z Galgenbergu(též „Tancující Fanny“) nalezená uStratzinguaWillendorfská venuše.
Zmladší doby kamennépocházejí první nalezištěmědi. Do této doby je řazena také známá zmrzlámumieÖtziho, nalezená na hranicích s Itálií.
Běhemdoby bronzové, mezi 3. a 1. stoletím př. n. l., vznikala stále větší obchodní centra a opevnění, převážně v oblastech těžby nerostných surovin. V okolíHallstattuzačalo systematické dobývánísoli; po tomto místě je také pojmenována staršídoba železná–doba halštatská.V mladší době železné jsou patrné známkykeltskéhoosídlení, které na jihu a na východě vytvořilo jeden z prvních státních útvarů na území dnešního Rakouska –Noricum. Západ byl v té době osídlenRéty.
Převážná část dnešního rakouského státu byla v roce 15 př. n. l. obsazenaŘíší římskou. Římané na území dnešního Rakouska zřídili třiřímské provincie, z nichž nejstarší a nejvýznamnější byloNoricum, jež ustavil římský císařClaudius(vládl 41–54).Dalšími dvěma provinciemi bylyPanonieaRaetie. Na území dnešní Vídně vzniklocastrumVindobona, jihovýchodně od něj leželo největší římské městoCarnuntum, kde žilo po čtyři století 50 000 lidí.Dalšími důležitými římskými sídly byly napříkladVirunum(severně odKlagenfurtu) aTeurnia(poblížSpittal an der Drau).
Od poloviny4. stoletína toto území přicházeliGermáni, jež přispívali k oslabení moci římské říše. Římané se z této oblasti stáhli roku 476 a namísto nich se zde začali objevovatBavořiaSlované. Bavoři se záhy dostali pod vlivFranské říše, nedokázali však zabránit Slovanům, aby si zde vytvořili svéKarantánské knížectví.Bavoři získali převahu až v polovině8. století, Karantánii ovládli, sami se však roku 757 dostali do područí Franské říše.
Frankové oblastchristianizovalia ustavili zdeVýchodní marku(po rozdělení Franské říše se stala součástíVýchodofranské říše), jež však po celou 1. polovinu10. stoletíbyla vydána v plenMaďarům, které dokázal porazit až králOta I.roku 955.Jeho nástupceOta II.pak Východní marku roku 976 reorganizoval a svěřil jiLeopoldovi I. Babenberskému.
Babenberkovése zprvu museli ještě vypořádávat s Maďary, po uklidnění východní hranice se však mohli na přelomu11.a12. stoletízapojit doboje o investituru, zpravidla napapežověstraně, a později do mocenského zápasu meziŠtaufyaWelfy. Roku 1156 obdrželJindřich II. Jasomirgottprivilegium minus, kterým císař povýšil rakouskou marku naRakouské vévodstvía dědičnou držbu tohoto území v mužské i ženské linii udělil právě Babenberkům.Roku 1192 pak Babenberkové získali vládu také nadŠtýrským vévodstvím. Babenberkové se stále více zapojovali doříšsképolitiky a účastnili se napříkladkřížových výprav. Agresivnější politikou na počátku13. stoletísi však znepřátelili své bavorské, české i uherské sousedy.
Když roku1246rod Babenberků vymřel, nastal o jejich dědictví boj. Dočasně získal vládu v rakouském, štýrském i korutanském vévodstvíPřemysl Otakar II., od roku 1273 se však císařiRudolfovi I. Habsburskémudařilo českého krále z rakouských zemí vytlačovat, až jej nakonec zcela porazil roku1278vbitvě na Moravském poli.Tím babenberské dědictví definitivně získaliHabsburkové.
Moc Habsburků se z jejich držav v severnímŠvýcarskurozšířila ovšem nejen na rakouské a štýrské vévodství, nýbrž záhy také získaliKorutanyaTyroly. Po smrtiRudolfa IV. Habsburskéhoroku 1365 však došlo ke sporům mezi jeho syny, kteří si vládu v zemi roku 1379 rozdělili. Dvě větve rodu mezi sebou následující století soupeřily a ke sjednocení habsburských držav došlo znovu až roku 1491 za vládyMaxmiliána I.Po jeho smrti rakouské země obdržel jeho vnukFerdinand I., jenž roku 1526 získal takéčeskouauherskoukorunu, a položil tak základyhabsburského soustátí.Toho roku však také započalvleklý konfliktsOsmany, kteří vbitvě u Moháčezískaly Uhry.
Po Ferdinandově smrti roku 1564 se moc v habsburském soustátí opět rozdělila mezi jeho nástupce. Rozdělená země musela čelit náboženskému neklidu,třicetileté válceidalší vleklé válce s Turky. Ke sjednocení země došlo opět až roku 1665 za vládyLeopolda I.Ten musel vzápětí čelit masivnímuosmanskému tažení. Další konflikt s Turky,velká turecká válka, započal památnoubitvou u Vídně(1683), v níž Rakušané definitivně zastavili tureckou expanzi do střední Evropy a započali mocenský vzestup své monarchie.Na konci války byli Osmani vytlačeni z Uher i částiBalkánu, čímž se území habsburské říše značně zvětšilo. Dalších územních zisků pak habsburská monarchie dosáhla veválce o dědictví španělskéna počátku 18. století, kdy jí připadla některá území ovládanášpanělskými Habsburky.
CísařKarel VI.ovšem roku 1740 zemřel bez mužského potomka, a jeho dceraMarie Terezieproto musela čelit několika armádám, jež si chtěly habsburské dědictví rozdělit. Vnastalé válcebylo nakonec úspěšné jenPrusko, které získalo většinuSlezskaa další menší území.Další války zemi ještě více vyčerpaly, což postavilo Marii Terezii a jejího synaJosefa II.před nutnost provéstosvícenskéreformy, jež začalyfeudálnísprávu nahrazovat moderní státní správou.Území monarchie bylo na konci 18. století rozšířeno přidělení Polska, ale běhemváleks revoluční Francií monarchie přišla oRakouské Nizozemí. V důsledku těchto válek takéSvatá říše římskázanikla a habsburský panovník zůstal pouzerakouským císařem.
Francouzské revoluční války vyvrcholilyNapoleonovým tažením. Rakušané ale nakonec zvítězili.NáslednýVídeňský kongres(1815), dirigovaný vlivným kancléřemMetternichem, z Rakouska znovu učinil evropskou velmoc.Snahou státu bylo až do roku 1860, s krátkou přestávkou přirevoluci roku 1848, potlačovatliberálnímyšlenky.
Neúspěchy v zahraniční politice však nakonec císařeFrantiška Josefa I.donutily změnit kurs a přetvořitabsolutistickýsystém nakonstituční monarchii. Po porážce Rakouska vprusko-rakouské válceroku 1866 byl zrušenNěmecký spolek, ve kterém Rakousko dominovalo, a od 70. let se monarchie začala orientovat naspojenectvís Německem. Rostoucí nacionální problémy se císař rozhodl vyřešitroku 1867 federalizací, tedy přeměnou Rakouského císařství naRakousko-Uhersko, tím však uspokojil jen Maďary.
Národnostně neuspokojení zůstali předevšímČešiajižní Slované. Nedořešenou však zůstala národnostní otázka i v německy mluvících rakouských oblastech. Archaické dynastické státní pojetí nedokázalo vytvořit u německy mluvících Rakušanů moderní nacionální identitu a výsledkem byl rostoucípangermanismus, který reprezentoval zejménaGeorg von Schönerer.Jehoantisemitská, protislovanská aprotikatolickápolitika (hnutíPryč od Říma!) narušovala základy monarchie. Stárnoucí císař František Josef I. pangermánským tlakům pozvolna ustupoval, čehož příznakem byla i expanzionistická politika na Balkáně, zejménaanexe Bosnyroku 1908.
Katastrofu pro Rakousko-Uhersko znamenalaprvní světová válka.Tu Rakušané zahájili svým útokem naSrbsko, jenž byl odpovědí naatentát na jejich nástupce trůnuFrantiška Ferdinanda d'Este, jenž roku 1914 vSarajevuspáchalisrbští nacionalisté. Konflikt však rychle přerostl v mezinárodní, ba globální. Rakušané se v jeho průběhu dostali do takřka úplného područí svého spojence Německa. Válku prohráli a na jejím konci, roku 1918, se monarchie rozpadla. Rakouští Němci se pokusili prosadit koncepciNěmeckého Rakouska, nakonec však byli nuceni přijmout svůj stát v hranicích, jak jej vymezilaSaintgermainská smlouva.
První Rakouská republikase potýkala s obrovskými hospodářskými problémy, jež nedokázaly nestabilní vlády dvou znepřátelených politických stran uspokojivě řešit. Roku 1933 takEngelbert Dollfuss, představitelaustrofašismu, nastolilautoritativní režim,avšak i on musel čelit vážným problémům, zejména vzestupu rakouskéhonacismu.Pokus o převratrakouských nacistů roku 1934 siceskončil neúspěchem,Rakousko však se muselo bránit stále většímu tlakuHitlerovaNěmecka, jež si nakonec 18. března 1938 vynutilo „pozvání“ kzáboru (anšlusu)Rakouska.Anšlus podpořila v referendu většina Rakušanů.
Jakožto součástTřetí říšese Rakousko zúčastnilodruhé světové války, ve které zahynulo 300 tisíc rakouských mužů.Mnozí prominentní nacisté byli původem Rakušané, například Hitler,Kaltenbrunner,Seyss-Inquart,Stangl, neboGlobocnik,a Rakušané tvořili přes 13 % příslušníkůSSa okolo 40 % dozorců v německýchvyhlazovacích táborech.Tato kontroverzní část historie byla široce reflektována až s jistým zpožděním (oproti Německu) a vedla později k několika aférám – v roce 1986 se Rakousko například dostalo do mezinárodní izolace poté, co byl prezidentem Rakouska zvolen bývalý generální tajemník OSNKurt Waldheim, o němž vyšlo najevo, že má nacistickou minulost.Na území Rakouska se nacházel velkýKoncentrační tábor Mauthausen, určený především pro politické vězně.
Po pádu nacistické moci bylo Rakousko podobně jako Německo obsazenoSpojencia rozděleno dookupačních zón. Plnou suverenitu Rakousko získalo zpět až roku 1955, kdy byla podepsána mezi zástupci Rakouska aSpojencůstátní smlouva.Poté došlo k definitivnímu stažení všech cizích armád. Ačkoliv se na osvobození Rakouska a hlavního města Vídně podílelaRudá armáda, dokázali rakouští politikové při vyjednávání využít příznivé situace a vyhlášenímtrvalé neutralityzajistit své zemi svobodu a nezávislost.Pomohlo jim také to, že v parlamentních volbách v letech 1945, 1949 a 1953 získalirakouští komunistépouze kolem 5 % hlasů. Rakousko se tak nezařadilo dovýchodního bloku, což umožnilo jeho pozoruhodný hospodářský vzestup aprosperitu.
Podlestátní smlouvyz roku 1955 je Rakousko od zpětného získánísuverenityneutrálnízemí, není a nemůže být členemSeveroatlantické aliance.Přesto se začlenilo do západních nevojenských struktur, mj.vstoupilo v roce 1995doEvropské unie.
Rakouská vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3, se třemi vodorovnými pruhy: červeným, bílým a červeným.
Statní vlajka je doplněná státním znakem v bílém pruhu.
Rakouský státní znak tvoří černáorlicese zlatou hradební korunkou a zbrojí, nesoucí na prsou červený štítek se stříbrným břevnem. V drápech drží zlatý srp a zlaté kladivo.
Rakouská hymna je píseňLand der Berge, Land am Strome(českyZemě hor, země řek). Autorem textu je rakouská spisovatelka s chorvatskými kořenyPaula von Preradović. Hudba se připisujeWolfgangu Amadeu Mozartovi, ale ve skutečnosti jde o skladbu na Mozartovy motivy, kterou složilJohann Holzer(ale možná takéPavel Vranický).
Rakousko se rozkládá v jižní částistřední Evropy, v délce 575 km ve směru západ-východ a 294 km sever-jih. Jeho území, o trochu větší než Česko, má charakteristický tvar obrácenékřivule, s protaženým hrdlem na jihozápadě.
Přibližně 60 % země je hornaté ažvelehornatépovahy. Rakousko zahrnuje většinuVýchodních Alp(jmenovitě TyrolskéStřední Alpy,Vysoké TauryaNízké Taury,Severní vápencové Alpy,Jižní vápencové AlpyaVídeňský les, na jižních hranicíchKarnské AlpyaKaravanky). V Horních a Dolních Rakousech, severně od Dunaje, leží jižní okraj starého pohoříČeského masivu, které pokračuje dále do Česka aBavorska. Na severovýchod zasahují okrajemZápadní Karpaty.
Nížinyleží na severu a severovýchodě podél Dunaje (předevšímAlpské předpolíaVídeňská pánevsMoravským polem), výše položená zvlněná krajina je na jihovýchodě veŠtýrsku, pro podobnost s italskýmToskánskemnazývaná také „Štýrská Toskána“.
Z celkové plochy Rakouska (83 883 km²) připadá na pahorkatiny a nížiny přibližně jedna čtvrtina. Pouze 32 % leží níže než 500 m n. m. a 43 % rozlohy je zalesněno. Nejníže položené místo je na východě poblíž hranice s Maďarskem uApetlonu(okres Neusiedl am See–Burgenland)114 m n. m.Naproti tomu nejvýše položeným místem je vrchGrossglockner(3798 m n. m.).
Celková délka státní hranice: 2832 km,z toho s Německem 784 km, s Českem 362 km, s Itálií 430 km, Maďarskem 366 km, Slovinskem 330 km, Švýcarskem 164 km, Slovenskem 91 km a s Lichtenštejnskem 35 km.
ÚdolíKleinwalsertal, které patří k spolkové zemiVorarlbersko, je na základě polohy dostupné po silnici pouze z Německa a je tak funkční enklávou Německa. Obdobně obecJungholz. Na druhé straně existuje i funkční enkláva Rakouska, která patří keŠvýcarsku. ObecSamnaunnebyla po dlouhou dobu spojená se Švýcarskem jakoukoli cestou, nýbrž přístupná pouze přes Tyrolsko. To vedlo k tomu, že odtud vymizelarétorománštinaa místo ní přijali tamní obyvatelé dialekt podobný tyrolskému. Mezitím byla postavena silnice vedoucí do Samnaun, která se již ubírá výhradně po švýcarském území, která už zde kdysi byla zavedena. V podobném stavu jako Samnaun byla až do roku 1980 obecSpissna rakousko-švýcarské hranici. Byla po dlouhou dobu dosažitelná pouze přes Samnaun a bojovala se silným odchodem obyvatel, protože oproti ostatním enklávám měla velmi malé možnosti hospodářského rozvoje.
Deset nejvyšších hor Rakouska (Rakouské Alpy):
NejvětšíjezeroRakouska je mělkéstepníNeziderské jezerovBurgenlandu, ke kterému náleží 77 % svojí celkové rozlohy 315 km², zbytek jezera patří Maďarsku. Další větší jezera jsou horská nebo podhorskáAttersees 46 km² aTraunsees 24 km² vHorních Rakousech. Velké je takéBodamské jezeroo rozloze 536 km². K Rakousku však náleží pouze malá část, jezero totiž leží na hranicích s německými spolkovými zeměmiBavorskemaBádensko-Württemberskema seŠvýcarskem.
Jezera mají vedle hor velký význam také v cestovním ruchu, předevšímKorutanská jezeraa oblastSalzkammergut. Nejznámější jsouWörthersee, které je největší jezeroKorutan,Millstätter See,Ossiacher SeeaWeißensee. Známá jsou také jezeraMondseeaWolfgangseena hranicíchSalcburskaaHorních Rakous.
Drtivá většina Rakouska (80 566 km², 96 % území) je odvodňovánaDunajemdoČerného moře. PouzeVorarlberskona západě je z naprosté většiny (2 366 km²) odvodněnoRýnemdoSeverního moře.
Velké přítoky Dunaje v Rakousku (od západu na východ):
Přítoky Dunaje ústící mimo území Rakouska:
Úmoří Severního moře:
Žádná část Rakouska není odvodňována do jemu nejbližšího mořeJaderského, jeho hranice s Itálií vede právě po rozvodí.
Rakouské klima je označováno za smíšeníoceánskéhoakontinentálního klimatu, resp.panonské klima. Díky zvláštnostem těchto podnebí je východní Rakousko známé mrazivými zimami a horkými léty s celoročně nízkými srážkami. Západ země podléhá zpravidla méně silným podnebním podmínkám, a tak jsou zimy většinou mírnější a léta spíše teplá. Leží zde také oblasti bohaté na srážky. Z geografických podmínek vychází další klimatická zóna, a toalpínské klima, které způsobuje v horách silnější zimu než na hlouběji položeném východě. Další zajímavostí jsou občasné severní a jižní větry, které jsou na jedné straně polárně ledové a na straně druhé s sebou někdy přinášejísaharský písek.
Díky tomu se Rakousko zcela oprávněně řadí k středoevropskému přechodovému klimatu, s ohledem k Alpám ve středu a na západě a kPanonské nížiněna východě země.
Když působí stabilní tlaková výše z východu(ideálně „Omega-Hoch“ či v podobě posledních písmen řecké abecedy),může člověk počítat s dlouhým a nerušeným sluníčkem a až dvěma týdny vysokých teplot. V zimě ovlivňuje tlaková výše svit slunce a ostré mrazy (do −20 °C). Délka svitu slunce je o 10 až 20 % delší než kupříkladu v severním Německu.
Topná sezóna je běžně od poloviny října do poloviny dubna a působí vysokou spotřebu energie.
Stejně jako směrem ze západu na východ slábne oceánské klima, klesá i průměrné množství srážek. To způsobuje, že např. veVídnijsou pouze poloviční srážky oprotiSalcburku. Ve východních a jihovýchodních částech země se již projevuje panonské kontinentální klima, které je v jižních jezerních oblastech částečně ovlivněno středomořským klimatem.
Celoročně se také oblasti podél alpských hřebenů vyznačují vysokými srážkami, do těchto poloh s nízkým tlakem vanou vlhké vzdušné proudy ze severu či jihu a zmizí zase jako srážka. To způsobuje v zimě vysoké množství sněhu na horách i v údolích, stejně jako kalamitní oblasti na severu i jihu. V létě jsou následkem vysokých srážek silné deště,eroze půdya záplavy. Kraje s nejsilnějšími dešti jsou: celéalpské předhůří,tyrolské nížiny, tyrolskýokres ReutteaBregenzský les. Zde spadne až 3000 mm dešťových srážek nebo sněhu za rok (průměrně 900 mm).
Na jaře a na podzim je možné všechno – od sněžení po horka. Denní teploty mohou v červenci a srpnu nezřídka vystoupit i přes 30 °C, vlhkost vzduchu je většinou vysoká, často dochází k tvorbě dešťových mraků a následně i k náhlým bouřkám.
V posledních letech bylo Rakousko, stejně jako sousední země, častou obětí poruch počasí, které byly mnoha experty označovány jako důsledkyglobálního oteplování(průměrné teploty se trvale zvedají). Kvůli silným dešťům byly již několikrát ničivé záplavy a sesuvy půdy, které si vyžádaly i oběti na životech. Náhodně dochází i k bouřím sílyorkánua ohromnýmvánicím, které vedou k tomu, že mnoho obcí je zcela odříznuto od světa a množí se také pádylavin. Zemi v posledních letech sužovala ale i častá sucha.
Rakousko je podleústavyz roku 1920spolkovouparlamentní republikou. Hlavou státu jespolkový prezident(Bundespräsident) volený na šest let vpřímých volbách. Prezident sídlí v paláciHofburg. Spolkový prezident jmenuje členy spolkové vlády.Rakouský parlamentjedvoukomorovýa skládá se zNárodní rady(183 členů) aSpolkové rady(60 členů). Národní rada je volena obyvatelstvem na pětileté období, členy Spolkové rady volízemské sněmyrakouských spolkových zemí. Rakouskáspolková vládaje odpovědná Národní radě. V jejím čele stojíspolkový kancléř, členy vlády jsouvicekancléřaspolkoví ministři(vicekancléř je zároveň ministrem jednoho rezortu). Vláda může být rozpuštěna prezidentským dekretem, nebo vyjádřením nedůvěry v Národní radě. Národní rada proti tomu může být rozpuštěna prezidentem na žádost premiéra, případně na žádost vlastní. Volit poslance a prezidenta mohou Rakušané od 16 let. Limit byl snížen z 18 let v roce 2007.Hranicí pro vstup do Národní rady je pro politickou stranu zisk 4 procent hlasů. Volební systém jepoměrný.
Od druhé světové války dominovaly politickému systému dvě strany:Rakouská lidová strana(Österreichische Volkspartei, ÖVP) aSociálně demokratická strana Rakouska(Sozialdemokratische Partei Österreichs, SPÖ). Zatím všichni pováleční neúředničtí premiéři byli buď lidovci (Leopold Figl,Julius Raab,Alfons Gorbach,Josef Klaus,Wolfgang Schüssel,Sebastian Kurz), nebo sociální demokraté (Karl Renner,Bruno Kreisky,Fred Sinowatz,Franz Vranitzky,Viktor Klima,Alfred Gusenbauer,Werner Faymann,Christian Kern). Dvě největší strany spolu velmi často vytvářely vládní koalice. Systém velkých koalic dal ale časem vzejít alternativní třetí síle, nacionalisticky orientovanéSvobodné straně Rakouska(Freiheitliche Partei Österreichs, FPÖ).I když byla zpočátkuostrakizována, nakonec vstoupila i do vlády (prvně roku 1983). Další strany, které se od roku 1945 podílely na vládě, byli komunisté (krátce po válce), Aliance pro budoucnost Rakouska (Bündnis Zukunft Österreich; BZÖ), odštěpek Svobodné strany založený roku 2005Jörgem Haiderema od roku 2019Strana zelených.
Od roku 2017 je spolkovým prezidentemAlexander Van der Bellen. Spolkovým kancléřem se dne 18. prosince 2017 stal 31letý předsedaRakouské lidové strany(ÖVP)Sebastian Kurz.Na konci května 2019 po pádu vlády Sebastiana Kurze oznámil prezident Van der Bellen, že pověříBrigitte Bierleinovousestavením úřednické vlády, která zemi povede až dovoleb na podzim 2019.Po těchto volbách se stal kancléřem opětSebastian Kurz, který vytvořil koalici Rakouské lidové strany a Strany zelených.
Rakousko je rozděleno do devítispolkových zemí, které jsou zase rozděleny do 80okresůa 15statutárních měst. Okresy se dále dělí na jednotlivéobce,městačiměstysy.
Vídeň je územně zcela obklopena Dolními Rakousy.Východní Tyrolskosice náleží k spolkové zemiTyrolsko, ale není s ním fyzicky spojeno. Tato kuriozita vznikla poprvní světové válce, když v roce 1918 připadloJižní TyrolskoItálii. Tím se stalo Východní TyrolskoexklávouTyrolska.
Vústavěje rovnost mužů a žen pevně zakotvena. Historicky vyplývající výjimky jsou regulace důchodu abranná povinnost, která platí pouze pro muže. Ženy smějí jít v Rakousku do důchodu o pět let dříve než muži. Výjimkou je odchod do penze státních úředníků, kteří mají tzv. definitivu. Právně je však podloženo postupné zvyšování nástupního věku do penze pro ženy až do roku 2027.
Skoro ve všech oblastech Rakouska je průměrná mzda žen menší než mzda muže na odpovídajícím místě (výjimku tvoří úřady). Toto vyplývá z neúplného prosazení rovnosti mužů a žen v praxi na jedné straně a také z toho, že mnoho žen pracuje na částečnýpracovní úvazek, a tím pádem mají nižší šance na pracovní postup. Vedoucí pozice tak obsazují většinou muži. Tarifní mzdy jsou ovšem pro obě pohlaví stejné. V Rakousku využívají pouze dva muži ze sta možnost vzít si tzv. otcovskou dovolenou.
Pro ženy jsou připravována různá podpůrná opatření (pozitivní diskriminace). Např. při obsazování veřejných pracovních míst by měly být ženy stejné kvalifikace upřednostňovány před muži, i kdyžnezaměstnanostmužů je na vyšší úrovni. V praxi ale tato podpora nevykazuje významné výsledky. Oficiálně nahlášení lidé bez práce v Rakousku k roku 2004 se skládali ze dvou třetin z mužů a z jedné třetiny z žen.
Rakousko přešlo z tradičního rozložení pravomocí mezipoliciíačetnictvemna moderní federální policii. Policie v této době disponuje protiteroristickou jednotkouEKO Kobra. Bezpečnost mimo stát má na starostarmáda Rakouska(Bundesheer). Její protiteroristickou jednotkou jeJagdkommando. V Rakousku je povinná vojenská služba pro každého muže, jenž dovrší 18 let. Absolvuje pak šestiměsíční vojenský výcvik a následujících 8 let je pak aktivní zálohou a může být státem povoláván k plnění různých úkolů. Vojenský výcvik lze však odmítnout a nahradit ho devítiměsíčnícivilní službou. Od roku 1998 se mohou stát součástí profesionální části armády i ženy. K roku 2012 se armádní výdaje pohybovaly na úrovni 0,8% HDP.
Rakousko je členemEvropské unie(EU). Přihlášku podalo 17. června 1989, přístupová jednání byla zahájena 1. února 1993. V roce 1994 se uskutečnilo referendum, v němž se 66 procent hlasujících vyslovilo pro vstup do unie. Členem se Rakousko stalo 1. ledna 1995, ve stejné chvíli jakoŠvédskoaFinsko.Později vstoupilo doschengenského prostoru(1. prosince 2007) a přijaloeurona úkor tradičníhošilinku(1. ledna 1999).Rakouská vláda dlouhodobě v EU podporuje její rozšiřování naBalkán(kam obecně míří značná část zájmu rakouské zahraniční politiky), naopak oponuje vstupuTureckaa oznámila, že při jeho případném vstupu by nechala rakouský souhlas potvrdit občany v referendu. Veuroparlamentuje pro Rakousko vyčleněno osmnáct křesel.
Proti tomu Rakousko není členemNATO, neboť rakouská ústava zemi prohlašuje za „trvale neutrální“ a výslovně uvádí, že to znamená nemožnost členství v jakékoli vojenské alianci „pro všechny příští časy“. Zakazuje rovněž přítomnost jakýchkoli zahraničních vojenských základen na svém území. Rakouská neutralita má však přece jen jiný charakter nežšvýcarskáa zejména po rozpadusovětského blokuna počátku 90. let 20. století začala být mírně přehodnocována – v roce 1991 například rakouská vláda umožnila přelet zahraničních vojenských letounů přes své území přiútoku na Iráka od vstupu do Evropské unie v roce 1995 se Rakousko též podílí na společné obranné politice EU. Připojilo se též kPartnerství pro mír, tedy programu spolupráceSeveroatlantické aliances armádami států, které nejsou jejími členy. Pod hlavičkou OSN rovněž vyslalo své jednotky doBosnyaKosova, po koncijugoslávské války. Roku 2017 se Rakousko připojilo ke smlouvě o úplném zákazujaderných zbraní(kterou jinak odmítly všechny členské státy NATO). V Evropě je jedinou větší zemí, která tak učinila. Vídeň je jedním ze čtyř sídelních městOrganizace spojených národů(vedleNew Yorku,ŽenevyaNairobi).
VČeskumá Rakouskovelvyslanectví v Prazea konzuláty vBrněa vČeských Budějovicích. V Praze funguje téžRakouské kulturní fórum(v jedné z budovfrantiškánského klášteranaJungmannově náměstí). Otevřeno bylo v roce 1993.
Vztahy obou zemí jsou na oficiální úrovni velmi dobré, avšak doposud nijak úzké. Tématy, která čas od času vzbuzují emoce, jsou otázky spojené s odsunemSudetských Němcůpodruhé světové válcea téma českéjaderné energetiky, a to méně u hlavních představitelů obou zemí, jako spíše u veřejnosti.
Roku 2015 Česko, Rakousko a Slovensko vytvořily jednotku regionální spolupráce nazvanouSlavkovský formát.ZejménaSvobodná strana Rakouskausiluje o připojení Rakouska kVisegrádské skupině, jejímiž členy jsou Polsko, Česko, Maďarsko a Slovensko, avšak prozatím se jí to nepodařilo prosadit.
Rakousko bylo v roce 2010 v hodnocení podleHDPna obyvatele 10. nejbohatším státem světa a 3. nejbohatším státem v EU – v tomto ukazateli dosahuje hodnoty 39 500 USD na obyvatele (dleMMF, 2010).
V roce 2001 bylo v Rakousku zaměstnáno 3 420 788 lidí na 396 288 pracovištích. Největší burza Rakouska jeVídeňská burza, jejíž největší index jeATX.
K nejznámějším rakouským firmám patříRed Bull, výrobcestejnojmenného energetického nápoje. Zakladatel této firmyDietrich Mateschitzbyl nejbohatším Rakušanem díky tomu, že se mu v polovině 80. let podařilo vytvořit zcela novou větev trhu s nealkoholickými nápoji. Zejména výrobou terénních motocyklů proslula firmaKTM.
Křišťálovým sklem pak společnostSwarovski. Zakladatel firmyDaniel Swarovskise narodil na území Česka, vJiřetíně pod Bukovou.Mezinárodní význam má rovněž energeticko-petrochemická společnostOMV(dříve ÖMV). Velkou tradici má také výrobce pian a klávesových nástrojůBösendorfer, nebo výrobce sportovních potřebFischer. Zejména ve střední a východní Evropě se uplatnily rakouské maloobchodní řetězceBillaneboJulius Meinl. Milovnícimodelové železniceznají dobře značkyRocoaKleinbahn.
Ve finančním podnikání a pojišťovnictví se prosadiliRaiffeisen,ErsteneboVienna Insurance Group. Celosvětově známé jsou také sušenkyMannerspolečnosti Josef Manner & Comp AG. K nejúspěšnějším rakouským firmám v Česku patříKapsch, který zde řadu let provozoval mýtný systém na dálnicích, a konglomerátSteyr-Daimler-Puch, který vyzbrojilArmádu České republikyobrněnciPandur II.
Rakousko vytvořilo po druhé světové válce svou verzisociálního státu.Přispěla k tomu i tradičně významná role odborů v rakouské společnosti.Do 80. let byla značná část podniků ve státních rukách, ale v této dekádě přišla vlnaprivatizací.Rakouská ekonomika byla v 50.–80. letech silně závislá na německé, k čemuž přispívalo i „obklíčení“ zeměmivýchodního bloku(Československo, Maďarsko,Jugoslávie). Pád východního bloku a vstup Rakouska do Evropské unie roku 1995 ekonomickou závislost na Německu snížily.Velkou roli v rakouském hospodářství hraje cestovní ruch, který se podílí na HDP až devíti procenty. Roku 2008 bylo Rakousko například celosvětově na devátém místě ve výši příjmů z turismu.Návštěvníkům nabízí nejen řadu historických památek, ale sází též naagroturistikuaAlpyjsou zázemím řady horských a lyžařských středisek.
Rakousko je světovou špičkou vekologickém zemědělství, má největší podíl takto spravovaných ploch na světě.
Asi 60 % výroby energie zajišťujívodní elektrárny,32 %tepelné elektrárnya zbytek jinéobnovitelné zdroje. Část elektřiny musí Rakousko dovážet, zejména zNěmeckaaČeské republiky.Roku 1972 Rakousko začalo stavět svou prvníjadernou elektrárnu ve Zwentendorfu. Jejímu spuštění však zabránilo referendum z roku 1978, v němž se proti zprovoznění elektrárny postavilo 50,5 procenta hlasujících. Prakticky hotová elektrárna tak nikdy nebyla uvedena do provozu. Tím padl i vládní plán z roku 1976 na stavbu dalších tří jaderných elektráren, dokonce byl přijat zákon zakazující další výstavbu jakýchkoli jaderných zařízení.
Automobilová síť v zásadě probíhá ve východo-západních liniích podél Dunaje a v severojižní linii podél pohoří Alp. Skládá se z vedlejších silnic, dálnic a silnic s vyšší povolenou rychlostí. K proslulým dopravním stavbám patříMost Evropy(Europabrücke) nadálnici A13. S výškou 190 metrů byl v době svého dokončení v roce 1963 po dobu deseti let nejvyšším mostem v Evropě a jeho nejvyššípilíř, s výškou 146,5 metrů, byl nejvyšším mostním pilířem na světě. Je také druhým nejdelším mostem v Rakousku. Nejdelším je vídeňskýReichsbrücke. Ještě delší (408 metrů) jeHighline 179,lanový mostvReutte, který spojuje dvě hradní zříceniny, hradEhrenberga pevnostClaudia, a který byl otevřen roku 2014. Ten je ovšem jen pro pěší.
Železniční dopravuprovozují z velké většiny státní železnice (Österreichische Bundesbahnen), pouze částí disponují soukromé společnosti. Nejfrekventovanější trať vede z Vídně ve směru naLinec,SalcburkaMnichov/Innsbrucka od konce 20. století je upravována pro vysokorychlostní provoz. Centrálním vídeňským uzlem je nádražíWien Hauptbahnhof, které bylo nově otevřeno v roce 2014, a jež disponuje unikátním architektonickým řešením.Nádraží bylo postaveno v neobydlené oblasti a vyrostla kolem něj zcela nová čtvrť; celková investice do projektu činila 4 miliardy eur.Ve Vídni je v provozu rozsáhlásíť S-Bahn.Ta funguje i ve Štýrském Hradci, Salcburku a Innsbrucku. Běžnýrozchod koleježelezniční sítě je 1435 mm. Ve Vídni funguje imetro(U-bahn). Raritou jesystém metra v malé tyrolské vesnici Serfaus.
Rozvinutá je iletecká doprava. Národní letecký dopravceAustrian Airlines, dceřiná společnost německé korporaceLufthansa Group, létá do 55 států světa. Nejvytíženějším letištěm v Rakousku jeLetiště Vídeň, otevřené roku 1954. Nachází se veSchwechatu18 km od centraVídně. V roce 2018 odbavilo 27 milionů cestujících. Krom Austrian Airlines je hlavní základnou aerolinekEasyJet Europe,EurowingsaLaudamotion. Do pětky největších letišť patří iLetiště Salcburk,Letiště Štýrský Hradec,Letiště InnsbruckaLetiště Linec.
Lodní doprava je možná pouze poDunaji, části jeho vedlejších přítoků a jezerech. Všechny rakouské přístavy jsou součástíprůplavu Rýn–Mohan–Dunaj, který spojujeSeverní mořesČerným mořem. Jeho poslední úsek byl zprovozněn roku 1992.
K roku 2018 žilo v Rakousku 8,83 milionu obyvatel, z toho 1,8 v hlavním městě Vídni.Střední délka životaRakušanů je v současnosti (rok 2005) u žen 82,1 let a u mužů 76,4 let (v porovnání s rokem 1971: 75,7 ženy a 73,3 muži).Dětská úmrtnostje kolem 0,45 %.
Prvnísčítání lidu, které odpovídá dnešním kritériím, se konalo vRakousku-Uherskuv letech 1869 a 1870. Od počátku sčítání v oblasti dnešního Rakouska počet obyvatel každoročně stoupal až do posledního před začátkem1. světové války, které se konalo roku 1913. Až do rozpadu Rakouska-Uherska byl silný nárůst obyvatelstva v oblasti dnešního Rakouska způsoben významnou měrou přísunem z ostatních korunních zemí Rakouska. Lidé se přesouvali do velkých měst, především do Vídně. Při prvním sčítání po konci války se počet obyvatel snížil o 347 000. Ale již roku 1920 se opět zvýšil o 35 000 osob a zvedal se dále kontinuálně až do roku 1935. Snížení přírůstku mezi lety 1934 a 1935 už pouze na 1000 osob následoval opětovný pokles (poprvé od 1. světové války), a to o 3000 osob. Počet obyvatel dále klesal až do roku 1939, kdy se konalo poslední sčítání před koncem2. světové války. Byl zaznamenán pokles o 108 000 lidí v porovnání k dosavadnímu maximu z roku 1935. Když byl v roce 1946 zjišťován počet obyvatelstva, poprvé od konce války, na základě potravinových lístků, bylo spočteno cca 7 mil. obyvatel, čímž bylo vytvořeno nové maximum – i přes velké válečné ztráty.
Do roku 1953 opět spadly počty osob o přibližně 672 000 na 6 928 000. Nadále pak stoupaly díky vysoké porodnosti na nové maximum v roce 1974, kdy žilo v Rakousku 7 599 000 osob. Následujících 6 let pak obyvatelstvo nepatrně oslabovalo (s výjimkou roku 1976) na 7 549 000 osob v roce 1980. Na začátku 80. let se střídaly drobné přírůstky a úbytky, aby pak roku 1987 začal počet obyvatelstva opět znatelně sílit. Od 90. let má znatelný vliv imigrace přistěhovalců, ke konci roku 2004 žilo v Rakousku 8 175 000 obyvatel.
Mezi lety 1754 a 1857 bylo počítáno přítomné civilní obyvatelstvo, od 1869 do 1981 se zakládaly počty na výsledcích počtů s desetiletými mezerami, přičemž byly mezi počítáními zjišťovány změny a od 1869 do 1923 počítáno přítomné civilní obyvatelstvo a od 1934 do 1981 obyvatelstvo s trvalým pobytem. Mezi lety 1982 a 2001 se sice konalo sčítání obyvatelstva, ale bylo zpětně zjištěno z průměrných změn obyvatelstva. Od roku 2002 spočívá sčítání lidu na centrálním rejstříku přihlašovaných osob (Zentrales Melderegister), z kterého se mohou tyto informace zjišťovat, a počítání lidu čistě k účelu zaznamenání změny obyvatelstva tak už vlastně nebude potřeba.
Němčina je úřední a mateřský jazyk přibližně 98 % rakouských občanů.Rakouská variantastandardní němčinyvykazuje určité odchylky od ostatních německy hovořících zemí. Ty jsou zachyceny vRakouském slovníku, který je pak brán jako zdroj pravidel nadřazenýDudenovu slovníku. V Rakousku se vyskytují především dva základnídialektyhornoněmeckých jazyků:
Vedle toho mluví také některé původní menšiny slovanskými a jinými jazyky, to jsou napříkladburgenlandská chorvatština,slovinštinaamaďarština. Obyvatelé hovořící těmito jazyky mají také vliv na výuku a úřední styk v daném mateřském jazyce. Burgenlandská chorvatština a slovinština jsou dodatečné úřední jazyky v těch správních a soudních okresechŠtýrska,BurgenlandskaaKorutan, kde žije chorvatské nebo slovinské, respektive smíšené obyvatelstvo.
V obcíchOberpullendorf,Oberwart,RotenturmaUnterwartje vedle němčiny úředním jazykem také maďarština. Kromě toho žije v Rakousku přibližně 35 000Jenišů, ze kterých přibližně 3500 vede stále kočovný život. V 60. letech minulého století se usadili v Burgenlandsku,Mühlviertel,Waldviertel, naHausrucku, vTotes Gebirge, vSeetálskýchaFischbachských Alpách.
V roce 1992 se Rakousko vydalo novou cestou vimigračnímzákonodárství vydáním pobytového zákona, který se např. na rozdíl odNěmeckaneřídíetnickýmianacionálnímihledisky. Spíše určuje horní hranici celkové hrubé migrace podle vzoruUSAaKanadya při jejím stanovení bere v úvahu demografický a ekonomický vývoj přijímající země i počet osob s uznaným statusem uprchlíka. Po více než pětiletém pobytu se přistěhovalcům otevírá perspektivatrvalého pobytu.
V roce 2020 bylo 2 070 100 obyvatel Rakouska, téměř čtvrtina obyvatel, přistěhovaleckého původu; tento počet se od roku 2010 zvýšil přibližně o 35 procent.Rakousko už v 90. letech 20. století poskytlo dočasnou ochranu přibližně 90 tisícům uprchlíkům předválkou v Jugoslávii(zejménaBosňákům), z nichž dvě třetiny v zemi nakonec zůstaly trvale.Významnou roli v prudkém nárůstu počtu obyvatel zahraničního původu po roce 2010 hrála takémigrační krize po roce 2015, kdy Rakousko poskytlo ochranu asi 118 tisícům uprchlíků.
64,1 % obyvatelstva náleží kŘímsko-katolické církvia 3,8 % k jedné z evangelických církví, převážně kaugsburskému, méněhelvétskému vyznání(2011). Přibližně 180 000 křesťanů je členyortodoxníchcírkví.
Kžidovstvíse hlásí 8 140 lidí (stav k sčítání lidu v roce 2001); podle údajů vídeňské židovské obce je to dokonce 15 000. Více než 700 000 (8 %) obyvatel tvořímuslimové, jejichž počet se od roku 2001 zdvojnásobil.
Kbuddhismu, který byl v Rakousku uznán jako samostatná „církev“ v roce 1983, se hlásí něco přes 10 000 obyvatel. 20 000 lidí jsou aktivní členovéSvědků Jehovových. Ti se snaží dosáhnout plnohodnotného právního uznání jako církev. Přibližně 12 % obyvatelstva se nehlásí k žádnému vyznání.
Největší obydlená oblast Rakouska je s odstupem metropole Vídeň s počtem obyvatel 2,6 milionu (stav k roku 2018). Koncentruje v sobě celou čtvrtinu obyvatel země. Druhým největším městem jeŠtýrský Hradec(265 778 obyvatel), následujeLinec(191 501),Salcburk(145 871) aInnsbruck(122 458).
Všechna ostatní města mají méně než sto tisíc obyvatel. Tuto hranici může v dohledné době překročit jenKlagenfurt(96 640 lidí k roku 2014). Populace dalších měst již nepřekračuje hranici 60 000. Celkem asi 200 rakouských obcí má status města. Velký problém, především v hospodářsky slabších oblastech, je odliv obyvatelstva z venkova do městských aglomerací.
Státní svátky v Rakousku upravuje § 7 Spolkového zákona o dnech pracovního klidu (vydán 1984). Celkově je v Rakousku 13 státních svátků (dnů pracovního volna):
V každém architektonickém slohu vznikala významná stavební díla, z nichž je mnoho na dnešním seznamusvětového dědictví UNESCO(historická centraVídně,SalcburkuaŠtýrského Hradce, palácSchönbrunn,zámek Eggenberg,horská dráha Semmering,prehistorická kůlová obydlí v Alpách). V 18. a 19. století byla Vídeň směr udávající centrum evropského kulturního a především hudebního života, což nebylo pouze díky mnoha významným hudebníkům a hudebním skladatelům, kteří byli s touto zemí spjati, ale také díky mnoha operním i běžným divadlům a orchestrům, mnohostranně zaměřeným hudebním tradicím, jako napříkladNovoroční koncertVídeňských filharmonikůa mnoha festivalům (Salcburský festival,Bregenzské slavnosti, Slavnosti v Reichenau). Díky tomu má Rakousko vybudovánu dlouhou divadelní tradici a živoukabaretníscénu. Proslulá je vídeňská plesová sezóna, která každoročně vrcholíplesem ve vídeňské Opeře.V oblastikulinářskéhoumění jsou Rakušané známí svou kavárenskou kulturou. Také vinárny (heurigen) a rozličné krajové pokrmy nezapřou svou dlouhou tradici.Roku 2003 bylŠtýrský Hradecevropským hlavním městem kultury.K rozšiřování rakouské kultury v zahraničí sloužíRakouské kulturní fórum.
Až do dnešních dnů si v kulturním dění Rakouska udržela výsadní místoklasická hudba.Rakousko se může ohlížet zpět do historie na hudební velikány světového významu.Wolfgang Amadeus Mozartje možná nejslavnějším skladatelem všech časů.K nejznámějším skladatelům své doby patřili téžJoseph Haydn,Franz SchubertaAnton Bruckner. Významnou kapitolu do dějin rakouské hudby napsali iMichael Haydn,Carl Ditters von Dittersdorf,Max Steiner,Alexander von Zemlinsky,Franz Xaver Süssmayr,Johann Joseph FuxčiJohann Georg Albrechtsberger.Franz Xaver Gruberse proslavil písníTichá noc, svatá noc, která zlidověla a stala sevánoční koledou.Johann Strauss staršízpopularizovalvalčík,Johann Strauss mladšíse stal „králem valčíku“.O něco méně slavný se stal jeho bratrJosef Strauss. Na rozhraní klasické a modernistické vážné hudby stálGustav Mahler. Čistýmodernismuspak reprezentovaliArnold Schönberg,Alban BergaAnton von Webern.
Tuto tradici klasické hudby následovalo také mnoho známých dirigentů jakoErich Kleiber, jeho synCarlos Kleiber,Herbert von Karajan,Karl Böhm,Nikolaus Harnoncourt,Felix Weingartner,Clemens KraussneboFranz Welser-Möst. Z interpretů se prosadili klavíristéCarl Czerny,Johann Nepomuk Hummel,Sigismund Thalberg,Paul WittgensteinaArtur Schnabelči houslistaFritz Kreisler. Významnou představitelkou romantickéhobaletu19. století bylaFanny Elsslerová,expresionistického tance 20. století pakHilde Holgerová.
Novoroční koncertVídeňských filharmonikůje světově známý a koná se každoročně první lednové dopoledne ve vídeňském koncertním doměWiener Musikverein.Koncert je přenášen televizí a zasahuje skoro miliardu lidí po celém světě. Hrané jsou především známé valčíky,polkyapochody, přičemž je vždy silně zastoupeno dílo rodu Straussů.
Voperetějsou dobře známými jményFranz von Suppé,Robert Stolz,Carl ZellerneboOscar Straus. Vjazzuje toErnst Křenek(jazzová operaJonny spielt auf) neboJoe Zawinul, průkopníksyntezátoruv tomto druhu hudby. Vpopulární hudběse prosadili zejménaUdo Jürgens,Falco(vlastním jménem Hans Hölzl), nebo skupinaOpus, se svým mezinárodním hitemLife is life. V rocku je toblackmetalováskupinaSummoning. Jako muzikálová zpěvačka se proslavila naBroadwayiLotte Lenya, jako autor filmové hudbyErich Wolfgang Korngold. Známou melodií je i naciteruhraná titulní píseň k britskému filmuTřetí mužodAntona Karase. Představitelielektronické hudbyjsouParov StelarneboDJ Ötzi. Nezanedbatelný význam má v Rakousku i lidová hudba a její kombinace s populární hudbou. Populárním zpěvákem těchto tzv.šlágrůbylFreddy Quinn, lyžařHansi HinterseerneboHubert von Goisern. K nejpopulárnějším zpěvákům pop-music současnosti v Rakousku patříNadine BeilerneboChristina Stürmer. Vítězstvím naEurovision Song Contestse proslavilaConchita Wurst.
Na filmovém plátně se proslavili herciCurd Jürgens, držiteléOscaraMaximilian Schell(filmNorimberský proces) aJoseph Schildkraut(The Life of Emile Zola), držitel dvou OscarůChristoph Waltz(za výkony ve filmechHanebný panchartiaNespoutaný Django), držitelZlatého glóbuKlaus Maria Brandauer,Romy Schneiderová, jež se proslavila v trilogiiSissi,Senta Bergerová,Oskar Werner,Helmut Berger,Maria Schellová,O. W. Fischer, neboMartin Weinek, známý z televizního seriáluKomisař Rex, jež je jedním z mezinárodně nejúspěšnějších rakouských televizních produktů. Ještě vněmé éřese prosadilErich von Stroheim. Rakouského původu je takéArnold Schwarzenegger, hvězda hollywoodskýchakčních snímků. JižHedy Lamarrovábyla hollywoodskou hvězdou.
Mnozí rakouští předváleční režiséři odešli do Spojených států, kde se stali pilíři filmového průmyslu:Billy Wilder,Fritz Lang,Fred ZinnemannčiOtto Preminger. V Evropě prožili svůj tvůrčí vrchol jejich kolegovéJosef von SternbergneboGeorg Wilhelm Pabst. Režisérskými hvězdami současné rakouské kinematografie jsou vítěz dvouZlatých palemzCannesMichael Haneke,Ulrich SeidlneboStefan Ruzowitzky, který získal roku 2007Oscara za nejlepší cizojazyčný film(Ďáblova dílna), jakožto první Rakušan.
Slavným divadelním režisérem bylMax Reinhardt.
K nejznámějším rakouským prozaikům se řadíStefan Zweig(Šachová novela),Robert Musil(Muž bez vlastností),Joseph Roth(Pochod Radeckého,Kapucínská krypta),Gustav Meyrink(Golem,Zelená tvář) čiHermann Broch(Náměsíčníci).Adalbert Stiftervěnoval mnoho zájmušumavsképřírodě.Peter Altenbergmapoval životní pocit Vídeňáků před koncem rakousko-uherské monarchie.Marie von Ebner-Eschenbachovábyla představitelkourealismu19. století.
Králi rakouské poezie jsouromantikNikolaus LenauaGeorg Trakl, představitelexpresionismu. Nejslavnějšími rakouskými dramatiky jsouArthur Schnitzler,Hugo von Hofmannsthal,Johann Nestroy,Franz GrillparzeraÖdön von Horváth. Za rakouské spisovatele lze označit ipražské německy píšící autoryjako byliFranz Kafka,Rainer Maria Rilke,Franz WerfelčiMax Brod.
Po druhé světové válce se prosadiliElfriede Jelineková, oceněnáNobelovou cenou za literaturuv roce 2004,Thomas Bernhard,Ernst Jandl,Erich Fried,Ilse AichingerováčiIngeborg Bachmannová. V současnosti jsou oceňovániPeter Handke(Nobelova cena 2019),Klaus Ebner,Friederike MayröckerčiDaniel Kehlmann.
V oblasti dětské literatury vynikliFelix SaltenaChristine Nöstlingerová. Jako humorista a satirik proslulKarl Kraus, zejm. v časopiseDie Fackel, který založil roku 1899. V sektoru erotické literatury je nepřehlédnutelnýmLeopold von Sacher-Masoch, za populární literaturu bývá označováno díloJohannese Maria SimmelaneboHeinricha Harrera, autora dobrodružných knihSedm let v TibetuaNávrat do Tibetu.
Vrcholným představitelemgotického malířstvív Rakousku bylMichael Pacher. V první polovině 19. století rakouskou kulturu významně zasáhl směr zvanýbiedermeier, v malířství ho reprezentovali zvláštěMoritz von SchwindaFerdinand Georg Waldmüller. V pozdějších fázích 19. století převládlakademismus, jenž došel naplnění zejména v díleHanse Makarta. Zřejmě nejslavnější období rakouského malířství zažila Vídeň okolo roku 1900, kdy byla centremsecese. Tehdy zde působili malířiGustav Klimt,Oskar KokoschkaaEgon Schiele.V designu secesi rozvíjelKoloman Moser.Na počátku 20. století přišla, jako i jinde v Evropě, vlnamodernismu. V rakouském malířství ho představují napříkladAlfred Kubin(expresionismus) čiRaoul Hausmann(expresionismus adadaismus). V padesátých letech 20. století se objevila výraznáVídeňská škola fantastického realismu, označovaná za pozdněsurrealistické hnutí. Reprezentoval ji např.Ernst Fuchs.V tomto okruhu tvořil takéFriedensreich Hundertwasser. Dalším výrazným fenoménem jeVídeňský akcionismus(Wiener Aktionismus) 60. let (Günter Brus,Otto Muehl,Hermann Nitsch), pohybující se na pomezí malířství a divadla.V současnosti se prosazuje vizuální umělecGottfried Helnwein, nebo umělecký fotografWilly Puchner.
Mezi významné rakouské sochaře patří mj.Niclas Gerhaert van Leyden,Franz Xaver Messerschmidt,Fritz WotrubaneboAlfred Hrdlicka.
Nejvýznamnější výstavní prostory jsou koncentrovány ve Vídni, patří k nimAlbertina,Belvedere,Muzeum Leopoldových,Mumok,Kunsthalle WienneboUměleckohistorické muzeum. Řada z nich je soustředěna ve čtvrtiMuseumsQuartier. Mimo hlavní město je to pak napříkladJoanneumve Štýrském Hradci.
Významnými architektybarokníéry byliJohann Bernhard FischeraJohann Lucas von Hildebrandt. Vídeňskou architektonickou secesi reprezentovaliOtto WagneraJosef Hoffmann. Modernismu byl věrnýAdolf LoosčiRichard Neutra. Představitelempostmoderní architekturyjeHans Hollein, první a prozatím jediný rakouský držitelPritzkerovy ceny.
Rakousko má řadu historických památek. Ve Vídni patří k nejnavštěvovanějším palácSchönbrunn, který byl od druhé poloviny 18. století do roku 1918 letní rezidencí rakouských císařů, proslulou svými zahradami.Hofburgbyl jejich hlavním sídlem, v jeho jižním křídle je dnes galerieAlbertinas největší sbírkou grafik na světě, včetně mnoha dělAlbrechta Dürera, v další části sídlíRakouská národní knihovna(schraňuje i slavnouPeutingerovu mapu), v jiné rakouský prezident nebo prosluláŠpanělská jezdecká škola. Další vídeňskou pamětihodností je zámečekBelvederez architektonické dílnyJohanna Lucase von Hildebrandta, kde je dnes galerie, v níž lze spatřit mj. i nejslavnější obrazyGustava KlimtaaEgona Schieleho(další jsou k vidění vMuzeu Leopoldových). Velkým symbolem Vídně je téžgotickáSvatoštěpánská katedrála.A takébaroknískvostyKostel svatého Karla Boromejského(stejně jako Schönbrunn díloJohanna Bernharda Fischera) aPeterskirche, na jehož fasádě se podílelKilián Ignác Dientzenhofer, jehož rukopis je dobře znám i zpražskýchbarokních staveb.
Velký význam pro identitu Rakušanů máCísařská hrobkana náměstí Neuer Markt, zvaná též kapucínská krypta, kde je pohřbena většina rakouských panovníků.Klenotemvídeňské secesejeKirche am Steinhof, kostel v areálu vídeňské psychiatrické nemocnice Steinhof, z dílnyOtto Wagnera, neboPavilon Secese, jejž navrhlopavskýrodákJoseph Maria Olbrich.Když byly v 19. století zbořeny městské hradby, vznikla na jejich místě třídaRingstraße, kde bylo postaveno dvanáct reprezentativních paláců v různých variantáchhistorismu, včetně parlamentu,státní opery,přírodovědného muzea,uměleckohistorického muzeačinovogotickéVídeňské radnice.Proslulým zábavním parkem jePrátr, který otevřel císařJosef II.již roku 1766.
Krom Vídně láká turisty zejména Salcburk, nejen jako rodiště Mozarta, ale i díky památkám jako jsou místní barokníKatedrála svatého Ruperta a Virgila,pevnost Hohensalzburgčizámek Mirabell. Nedaleko se nachází též středověký hradHohenwerfen. Ve Štýrském Hradci patří k nejnavštěvovanějším zámekEggenberga vrchSchloßbergs proslulou hodinovou věží. V Innsbrucku renesanční zámekAmbras, který nechal postavitFerdinand II. Tyrolský. Mimo tato hlavní turistická centra patří k největším pamětihodnostemklášter Admonts největší klášterní knihovnou na světě,klášter Melk, kde je pohřbeno několik příslušníků knížecího rodu Babenberků,Mariazellská bazilika(nejvýznamnějšípoutní místov Rakousku), hradLiechtensteinznámý díky divadelnímu festivalu, který se na něm každoročně koná, hradHochosterwitznedaleko Klagenfurtu, nejstaršícisterciáckýklášter na světěHeiligenkreuza takékoncentrační tábor Mauthausen.
K diskutovanýmmodernistickýmapostmodernistickýmexperimentům patříKunsthausve Štýrském Hradci, vídeňskýHaas-Hausz dílnyHanse HolleinanebosurrealisticképrovokaceFriedensreicha Hundertwassera(zejm.Hundertwasserhausve Vídni). K nejvýznamnějším technickým památkám patříhorská dráha Semmering, považovaná za první skutečnou horskou železnici na světě.Dostala se i naseznam světového dědictví UNESCO, stejně jakoprehistorická kůlová obydlí v Alpáchči celá historická centra Vídně, Salcburku a Štýrského Hradce.
Rakousko bylo, především na začátku 20. století, jedním z vedoucích vědeckých center světa a přineslo mu geniální myslitele a výzkumníky jako zakladatelekvantové fyzikyWolfganga PaulihoaErwina Schrödingera, otcezoopsychologieKonrada Lorenze, vynálezceViktora Kaplana, průkopníkatermodynamikyLudwiga Boltzmanna, objevitele strukturybenzoluJohanna Josefa Loschmidta, objevitelekrevních skupinKarla Landsteinera, nebo „zachránce matek“ doktoraIgnaze Semmelweise. K významným vědcům patřil též objevitelDopplerova jevuChristian Doppler, badatelka v oblastiradioaktivityLise Meitnerová, její synovecOtto Frisch, zakladateletologieKarl von Frisch,molekulární biologMax Perutz, fyzikMartin Karplus, neuropsychiatrEric Kandel, teoretický fyzikWalter Kohn, biochemikRichard Kuhn, farmakologOtto Loewi, fyziologRobert Bárány, chemikRichard Adolf Zsigmondy, objevitelkosmického zářeníVictor Franz Hess, lékařJulius Wagner-Jauregg, tvůrcestupnice tvrdosti nerostůFriedrich Mohs, autor teze oprakontinentu GondwanageologEduard Suess, zakladatel paleobiologieOthenio Abel, autorteorie fázového přechodufyzikPaul Ehrenfest, zakladatelsexuologieRichard von Krafft-Ebing, pediatrHans Asperger, matematikEmil Artin, biologGiovanni Antonio Scopoli, významný lékařTheodor Billroth, fyzikRichard von Mises, astronomGeorg Joachim Rhaeticus, středověký astronomGeorg von Peuerbach, průkopník výzkumustresuHans Selye, botanikNikolaus Joseph von Jacquin, teoretický fyzikVictor Frederick Weisskopfnebo vynálezce a zakladatel firmyOsramCarl Auer von Welsbach. Vídeňský rodákRobert Adlerbyl vynálezcemdálkového televizního ovladače.Hermann Bondije autoremteorie ustáleného stavuvesmíru, nejznámější alternativy kteorii velkého třesku.
Také v humanitních a sociálních vědách se Rakousko ve své hvězdné hodině na přelomu 19. a 20. století stalo epicentrem Evropy. Lingvista a filozofLudwig Wittgensteinzpůsobil myšlenkovou revoluci v přístupu k jazyku a ke světu skrze jazyk.Sigmund Freudzaložil první psychoterapii –psychoanalýzu– a změnil způsob, jakým na sebe moderní člověk nazírá. Do učebnic psychologie vzápětí vstoupili iAlfred Adler,Wilhelm Reich,Melanie Kleinová,Anna Freudová,Otto Rank, o něco pozdějiViktor Frankl. Oborem, kterému se v Rakousku obzvláště dařilo, byla rovněž ekonomie. Celá jedna škola je dnes v ekonomii nazývána „rakouská“ (Carl Menger,Friedrich August von Hayek,Ludwig von Mises,Friedrich von Wieser). Ovšem celosvětovou proslulost získali i autoři mimo tuto tradici: EkonomKarl Polanyi, autor slavného dílaVelká transformacea zakladatel antropologické ekonomie či zakladatel moderníhomanagementuPeter Drucker. Nejvýznamnějším rakouským sociologem bylAlfred Schütz, jazykovědcemKarl Bühler.Paul Felix Lazarsfeldzaložil kvantitativní výzkum médií. Prosadili se i muzikologLudwig von Köchelči religionistaVolker Zotz. Ve filozofii se hovoří o tzv.Vídeňském kroužku. Přináležel k němu, do jisté míry, iKarl Popper. Z filozofů byl členem kupříkladuOtto Neurath. Kexistencialismuje řazeno díloMartina Bubera. Významným představitelempostmoderní filozofiebylPaul Karl Feyerabend.MarxismusrozvíjeliOtto BauerčiRudolf Hilferding. Velkou roli ve vývoji středoevropské filozofie, především jako pedagog, sehrálFranz Brentano. Kritikou techniky a západní civilizace proslulIvan Illich. Představitelem hnutínew agese stalFritjof Capra. FilozofemNové levicebylAndré Gorz. Světovým bestselleremPříběh uměníproslul kunsthistorikErnst Gombrich.
PodleQS World University Ranking 2019je nejkvalitnější rakouskou vysokou školouVídeňská univerzita, celosvětově se umísťující na 154. místě.Technická univerzita Vídeňje na 192. místě. Vídeňská univerzita byla založena roku 1365, a je tak nejstarší univerzitou v německy mluvících zemích. Založil jiRudolf IV. Habsburskýpodle vzoru pařížskéSorbonny. Hlavní sídlo se nachází na prosluléRingstrasse. Působily a studovaly zde slavné osobnosti různorodého zaměření:Karl Landsteiner,Erwin Schrödinger,Theodor Adorno,Sigmund Freud,Rudolf Carnap,Friedrich Hayek,Konrad Lorenz,Elias Canetti,Elfriede Jelineková,Edmund Husserl,Gustav Mahler,Gregor Mendel,Karl Popper,Stefan Zweig,Pius III., z Čechů pak napříkladTomáš Garrigue Masaryk.
Většinu novinového trhu ovládajíbulvárnítituly v čele sKronen Zeitung, mezi serióznější deníky patří středolevicovýDer Standard, středopravicovýDie Presse,středovýKuriera katolickýSalzburger Nachrichten. Zvláštní roli sehrává státní deníkWiener Zeitung,jeden z nejstarších stále vycházejících deníků na světě, založený roku 1703 (pod názvemWiennerisches Diarium). Vlastní ho rakouská vláda a slouží ke zveřejňování jejích oficiálních stanovisek. Soukromá média již několikrát napadla jeho existenci pro narušování tržního prostředí, ale rakouský nejvyšší soud to odmítl a tradice tak pokračuje. K největším týdeníkům patříNews,Profil,FormataFalter. V zemi působí veřejnoprávní rozhlas a televizeÖsterreichischer Rundfunk(ORF) s několika stanicemi. Největší soukromou televizí je ATV, první rakouská komerční terestricky šířená televizní stanice, která vznikla v roce 1997. Největší tiskovou agenturou je APA (Austria Presse Agentur).Značnou roli v Rakousku hrají i média německá, vzhledem ke společnému jazyku obou zemí. Kupříkladu nejsledovanějšími televizními kanály po dvou veřejnoprávních (ORF2 aORF1) jsou tři německé stanice:RTL,ZDFaProSieben.
Rakouská kuchyně bývá často redukována pouze na vídeňskou kuchyni, ačkoli obsahuje i tradiční kuchařské umění bývalého Rakouska-Uherska. Vedle samotných krajových specialit je tato kuchyně ovlivněna především svými sousedy, tedy Čechy a Maďary. Jako příklad může sloužit třebaguláš, který je původem z Maďarska. Celosvětové proslulosti dosáhlvídeňský řízek(Wiener Schnitzel) ztelecího masa. Podle legendy stál u zrodu této speciality vojevůdceJosef Václav Radecký z Radče, který v dopise císařiFrantišku Josefovi I.doporučil pochoutkucotoletta alla milanese, se kterou se seznámil během italského tažení. Mělo jít okotletuobalovanou směsístrouhankyaparmezánu. Císařský kuchař však nesehnal parmezán a nahradil ho moukou a vejcem. Tím vynalezl „trojobal“ i vídeňský řízek.
Zvláštní proslulost si vydobyly některé sladkosti. Předevšímsacherův dort(Sacher-Torte) s meruňkovou marmeládou a čokoládovou polevou, vynalezený roku 1832 proknížete Metternicha.ZeSalcburkupocházímarcipánovépralinkyzvanéMozartovy koule(Mozartkugel).Milovanými lidovými sladkými pochoutkami jsou „štrúdl“ čilijablečný závin(Wiener Apfelstrudel) acísařský trhanec(Kaiserschmarren). I řada jiných typických rakouských jídel je Čechům velmi dobře známa a vnímají je jako vlastní (nudle s mákem,ovocné knedlíky,bábovka).
Rakousko má rovněž unikátníkávovoukulturu. Vídeňská kavárenská kultura avídeňské kavárnyjsou od roku 2011 zapsány naseznam světového kulturního dědictví UNESCO.První kavárenský dům byl ve Vídni založen v 17. století. Nejtypičtějším druhemvídeňské kávyjevídeňská melange, blízkácapuccinu(v českých restauracích se jako „vídeňská káva“ v minulosti často podávala turecká káva sešlehačkou, s vídeňskou kávou související jen velmi málo; tato tradice přežívá dodnes, obvykle se za „vídeňskou kávu“ označuje jakákoli káva se šlehačkou).
K nejslavnějším vídeňským kavárnám patříCafé Central(kam chodilStefan ZweigčiSigmund Freud),Café Hawelka,Café Sacher (součásthotelu Sacher) čiCafé Schwarzenberg. Velmi populární je v Rakousku též limonádaAlmdudlervyráběná z alpských bylin.
K nejslavnějším rakouským sportovcům patřil pilotformule 1a trojnásobný mistr světaNiki Lauda.Mistrem světa byl iJochen Rindt. Rakouská stájRed Bull Racingvyhrála seriál F1 šestkrát. V Rakousku se jezdí závod Formule 1Grand Prix Rakouska, na okruhuRed Bull Ringpoblíž Spielbergu ve Štýrsku.Mistrem světa v závodech silničních motocyklůse stalRupert Hollaus.
Tradičně se Rakušané prosazují vesjezdovém lyžování, v němž kralují v historické tabulce olympijských medailistů. Tři zlaté olympijské medaile má sjezdařToni Sailer, dvěHermann Maier,Petra Kronbergerová,Benjamin Raich,Michaela DorfmeisterováaMarcel Hirscher.Annemarie Moserová-Pröllovášestkrát vyhrálaSvětový pohára má pět titulů mistryně světa. Zeseverské kombinacemá tři olympijské zlatéFelix Gottwald, zeskokanskéhomůstkuThomas Morgenstern. Olympijské zlato na můstcích vybojovali iErnst Vettori,Andreas WidhölzlčiGregor Schlierenzauer. Rakousko pořádalo dvoje zimní olympijské hry, v roce1964a1976, v obou případech vInnsbrucku. Na letních hrách se Rakušanům nejvíce daří vkanoistice. Dvě zlaté májudistaPeter Seisenbacher. Jediné atletické zlato Rakousku zajistila roku 1948 oštěpařkaHerma Baumová.
Rakouský fotbalový reprezentační týmzažil nejlepší éru v 50. letech 20. století, kdy Rakušané získali bronz namistrovství světa roku 1954. Oporou tohoto týmu bylGerhard Hanappi.Rapid Vídeňhrál dvakrát finálePoháru vítězů pohárů,Austria Vídeňjednou,FC Red Bull Salzburgjednou postoupil do fináleEvropské ligy. K nejslavnějším rakouským fotbalistům patříHans Krankl, vítěz Poháru vítězů sBarcelonou, čiAndreas Herzog, který vyhrál Evropskou ligu sBayernem Mnichov. Úspěšným trenérem bylErnst Happel, který přivedlNizozemceke stříbru na světovém šampionátu aFeyenoord RotterdamaHamburger SVk triumfu vLize mistrů.
Nejúspěšnějším rakouskýmtenistoujeThomas Muster, který roku 1995 vyhrálRoland Garrosa o rok později se stal světovou jedničkou. Nejúspěšnějším rakouským ledním hokejistou bylThomas Vanek, který se prosadil v severoamerickéNHLa jako první rakouský hokejista historie byl v Rakousku vyhlášen sportovcem roku.Jasna Kolar-MerdanováaAusra Fridrikasovábyly v letech 1990 a 1999 vyhlášenynejlepšími házenkářkami světa. Svými extrémními kousky, například skokem zestratosféry, proslulFelix Baumgartner.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuAustriana anglické Wikipedii.