Třída Asašio

Třída Asašio(japonsky: 朝潮型Asašio-gata) sestávala z deseti „torpédoborcůprvní třídy“ (一等駆逐艦Ittó kučikukan)japonského císařského námořnictva. Jednotky byly stavěny v letech1937až1939na základě plánu rozvoje loďstva z roku 1934. Torpédoborce třídyAsašiobyly větší a rychlejší, než předchozítřídaŠiracujua nesly silnější hlavňovou výzbroj složenou ze šesti127mm kanónů typu 3. roku(poprvé odtřídyFubuki).
Torpédoborce se zúčastnilydruhé světové válkya všech deset jednotek v ní bylo potopeno. Čtyři jednotky se potopily v souboji s hladinovými plavidly (tři z nich běhembitvy v průlivu Surigao), čtyři měly na svědomí letecké útoky a dvě padly za oběťponorkám.
Podle „doplňovacího programu pomocných plavidel z roku 1934“ (známějšího jako „2. doplňovací program“ ~ 第二次補充計画Dai–ni–dži hodžú keikaku, či neoficiálně „program druhého kruhu“ ~ マル2計画Maru ni keikaku) mělo být postaveno čtrnáct nových torpédoborců. První čtyři tvořily druhou sérii třídyŠiracujua deset zbývajících mělo patřit nové tříděAsašio.Nové torpédoborce měly být o 7,5 metrů na vodorysce delší a přibližně o 275 tun standardního výtlaku těžší, než jednotky třídyŠiracuju. Zvětšení rozměrů a návrat k velkým a silně vyzbrojeným torpédoborcům byl umožněn díky tomu, že Japonsko odstoupilo odlondýnské námořní konference.
Dvě sestavyparních turbínKanponbyly umístěny v jedné společné strojovně. Každá sestava obsahovala po jedné vysokotlaké, středotlaké a nízkotlaké turbíně, které přes převodovku poháněly jednu hřídel.Každá sestava měla výkon 25 000 k (18 387,5 kW) při 380 otáčkách lodního šroubu za minutu.Díky novým výkonnějším turbínám vzrostla rychlost na 35uzlů(64,8 km/h).Navíc každá sestava obsahovala (naposledy u torpédoborců císařského námořnictva) jednu turbínu pro plavbu cestovní rychlostí.Podle schématu vNippon kaigun kantei šašinšúbyla cestovní turbína spojena přes převodovku se středotlakou turbínou,kdežto podle Lacroix & Wells měla být přes převodovku napojena na vysokotlakou turbínu.
Přehřátou párupro parní turbíny generovaly třivodotrubné kotleRo-gó Kanpon šikive třech kotelnách. Přední komín odváděl spaliny z předních dvou kotelen a zadní komín ze zadní kotelny.
Výrobu elektrické energie zajišťovaly dvadieselgenerátorya jedenturbogenerátorumístěné za strojovnou s turbínami. Oba dieselgenerátory byly umístěny mezi hřídelemi lodních vrtulí a turbogenerátor byl umístěn na levoboku.
Torpédová výzbroj zůstala zachována jako u předchozí třídy. Přední čtyřhlavňový 610mmtorpédomettypu 92 modelu 2 se nacházel na nástavbě mezi komíny, přičemž po stranách zadního komínu se nacházely zásobníky po dvou rezervních torpédech. Zadní torpédomet se nacházel na palubě za zadním komínem a jeho zásobník se čtyřmi náhradními torpédy se nacházel nalevo od podélné osy plavidla a zadní nástavby. Oba torpédomety byly zakrytované.
Hlavní dělostřelecká výzbroj byla posílena na úroveň torpédoborců třídyFubuki, tedy na šest 127mm kanónů typu 3. roku ve třech dvouhlavňových věžích typu C s elevací hlavní až 55°.Jedna věž se nacházela na přední palubě před můstkem, druhá na zadní nástavbě a třetí na palubě za zadní nástavbou.
Poprvé byly na japonských torpédoborcích jako lehká protiletadlová zbraň zvoleny25mm kanóny typu 96. Zpočátku nesly jednotky třídyAsašiodva 25mm dvoukanóny na platformě u zadního komínu.
UAsašiose – jako na první dokončené jednotce – během zkušebních plaveb objevily problémy s ovladatelností, které se ale podařilo odstranit přepracováním zádě a kormidla. Turbíny a hřídele trpěly vibracemi, ale tyto problémy se na všech jednotkách podařilo vyřešit do prosince 1941.
Během války byla posilována protiletadlová výzbroj a došlo k instalaci radarů na přežívajících jednotkách. 25mm kanóny byly montovány v jedno–, dvou– a trojhlavňovém uspořádání a jejich počet stoupl až na 28 hlavní. Během války byla odstraněna 127mm věž číslo 2 ze zadní nástavby, aby uvolnila místo dalším25mm kanónům typu 96. Podle Wiśniewskieho se tak stalo v letech 1943 až 1944, zatímco podle Nevitta se tak stalo pouze u čtyř přežívajících jednotek v červnu 1944.
Instalace radarů se dočkaly pravděpodobně pouze poslední čtyři přežívající jednotky. Neslymetrovýpřehledový radar13-gópro sledování vzdušných cílů a centimetrový přehledový radar22-gópro sledování vzdušných i hladinových cílů.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článků朝潮型駆逐艦na japonské Wikipedii aAsashio class destroyerna anglické Wikipedii.