Max Perutz

Max Ferdinand Perutz,FRS,OM,CBE(19. května1914Vídeň–6. února2002Cambridge) bylbritskýmolekulární biolognarozený vRakousku, který v roce1962spolu sJohnem KendrewemzískalNobelovu cenu za chemiiza „výzkumy v oblasti stanovení struktury globulárníchbílkovin“.V roce1979pak získalCopleyho medaili.
Jeho otec Hugo Perutz (1878–1958) se narodil v Praze a pocházel z bohaté pražské židovské podnikatelské rodiny. V mládí byl poslán na zkušenou do Anglie, potom dostal od rodičů peníze na rozjezd vlastního podnikání. Koupil si podíl ve vídeňské firmě, která provozovalakartounkuvČeské Lípě, a přestěhoval se do Vídně. Tak se v roce 1904 oženil s Adele Goldschmidt (1878–1958), která se narodila ve Vídni a pocházela také z bohaté židovské rodiny podnikající v textilním průmyslu.Perutz se narodil jako se ve Vídni jako nejstarší ze tří dětí. Přes svůj židovský původ byl v šesti letech pokřtěn jakokatolík.V pozdějším životě se považoval za nevěřícího, ale své věřící kolegy hluboce respektoval.
Rodiče doufali, že bude právníkem a převezme rodinné podnikání, ve škole ho však zajímala chemie.Přes námitky rodičů vystudoval chemii naVídeňské univerzitě, kterou dokončil v roce 1936. Zajímala ho biochemie, tedy mu známa její vysoká úroveňUniverzita v Cambridgi. Požádal tedy svého učitele Hermana Marka, který měl jen do Cambridge na návštěvu, aby se zeptalFredericka Hopkinse, zda by pro něj nebylo místo v jeho týmu. Ten se ho zeptat zapomněl, ale zeptal seJohna Desmonda Bernala, který hledal studenta pro výzkum v oblasti rentgenovékrystalografie. Perutz byl zklamán, když tomto oboru nic moc nevěděl, na naléhání Marka však nabídku přijal.
V roce 1936 tak odjel na Univerzitu v Cambridgi a věnoval se rentgenové krystalografii v Bernalově laboratoři. Rodina ho ve studiu finančně podporovala. Bernal mu navrhl, aby studoval strukturu bílkovin metodourentgenové difrakcea mohl se tedy věnovat krystalografii i biochemii. Protože krystaly bílkovin bylo obtížné získat, použil krystaly koňskéhohemoglobinua začal psát doktorskou práci o jeho struktuře. Hemoglobinu se pak věnoval většinu svého profesního života.Ph.D.získal v roce 1940 pod vedenímWilliama Lawrence Bragga.
Poanšlusujeho rodiče uprchli z Rakouska do Švýcarska. Přišli tím však o většinu majetku, nemohli už tedy syna finančně podporovat. Díky svým lyžařským schopnostem, zkušenostmi s horolezectvím a znalostem krystalů byl Perutz v létě 1938 přijat do tříčlenného týmu, který měl studovat přeměnu sněhu v led ve švýcarských ledovcích. Výsledkem expedice byl článek, díky kterému byl také považován za odborníka v oblastiglaciologie.
Bragg považoval jeho výzkum hemoglobinu za perspektivní a přesvědčil ho, aby si požádal o grant u americkéRockefeller Foundation. Perutz grant v lednu 1939 získal a byl tak finančně zajištěn a mohl podporovat i svoje rodiče, kteří se za ním v březnu 1939 do Anglie přestěhovali.
Po začátku války byl na příkazWinstona Churchillaspolu s dalšími Němci a Rakušany internován vKanadě.Během války pracoval na tajnémProjektu Habakkuk, jehož součástí byl projekt ledovcové plošiny uprostředAtlantiku, která měla být využívána na doplňování paliva letadel. Po válce se ke glaciologii na chvíli vrátil a přišel na důvod, proč ledovce plují na vodě.
V roce1953vynalezl metodu využívajícírentgenové záření, kterou lze určovat molekulární strukturubílkovin. V roce1959objevil molekulární strukturuhemoglobinu. Za to v roce 1962 spolu sJohnem KendrewemNobelovu cenu za chemii.
V roce1942si vzal Giselu Peiserovou.Měli spolu dceru Vivien a syna Robina.
Zemřel v roce 2002, jeho popel je uložen v hrobě v Cambridge. Jeho manželka Gisela zemřela  roce 2005.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMax Perutzna anglické Wikipedii.