Uriah Heep

Uriah Heepjebritskárockováskupinazaložená roku 1969 v Londýně. Dvanáct z jejich alb se dostalo do žebříčkuUK Albums Chart(Return to Fantasydosáhlo 7. příčky v roce 1975)zatímco z patnácti alb Uriah Heep v žebříčkuBillboard 200bylo nejúspěšnějšíDemons & Wizards(#23, 1972).Spolu se skupinamiLed Zeppelin,Black SabbathaDeep Purplese Uriah Heep stali jednou z top rockových skupin začátku 70. let.Jejich nejznámější písní jeLady in Black.
Skupina vznikla vlistopadu1969, když producentGerry Bronpozval klávesistuKena Henslyho(dříve člen skupinThe GodsaToe Fat), aby se připojil ke skupiněSpice, která podepsala kontrakt u jeho značkyBronze Records. O skupině Uriah Heep bylo někdy žertovně hovořeno jako o "The Beach Boysheavy metalu, pro jejich melodické písničky a vícehlasé doprovodné vokály, ačkoliv jejich hudba je spíše shrnutím různorodých stylů jako jsou:progressive rock,hard rock,heavy metal,jazza příležitostně icountry. I přes ohromnou popularitu veVelké Britániia kontinentálníEvropěnebyli Uriah Heep nikdy schopni prosadit se výraznějším způsobem na americkém trhu, s výjimkou hitůEasy Livin’z albaDemons and Wizards(1972),Sweet Lorainez albaThe Magician’s Birthday(1972) aStealin’z albaSweet Freedom(1973).
Skupina v 70. letech vydala několik komerčně úspěšných alb, včetněUriah Heep Live(1973), ale jejich obecenstvo se v 80. letech změnilo, když se v USA a UK stali v podstatě kultovní kapelou, známou jen pro skutečné znalce. Uriah Heep si udrželi svůj význam v zemích jakoNěmecko,Holandsko,Japonsko,Ruskoa naSkandinávskémaBalkánskémpoloostrově, kde stále vystupují na vyprodaných stadionech.
Po celém světě prodali přes 40 milionů alb, z toho přes 4 miliony v USA.
Mick Boxrád hrával (kromě fotbalu) nakytaru, měl poloprofesionální skupinu, která se jmenovalaThe Stalkers. Hrávali na příležitostných akcích ve Walthamstow. Když tuto skupinu opustil zpěvák, jejich tehdejší bubeník Roger Penlington navrhl, že by mohli vyzkoušet jeho bratrance Davida Garricka. Mick byl s Davidem natolik spokojen, že se rozhodl zkusit profesionální dráhu. Založili spolu skupinu, která měla názevSpice. David si změnil příjmení naByron. Přes inzerát v hudebním časopise skupina sehnala bubeníkaAlexe Napiera. BaskytaristaPaul Newtonpřišel doSpiceze skupinyThe Gods.
The Spicese snažili pod vedením otce Paula Newtona, jejich tehdejšího manažera, hrát vlastní tvorbu, avšak měli problém prosadit se v konkurenci, což koncem roku 1969 změnilo setkání s Gerry Bronem.Gerry Bronbyl jedním z hudebních producentů ve firměHit Record Productions Ltd, která měla podíl ve firměPhilips Records. Čtyři první nahrávky skupinySpicese dostaly na trh pod novou obchodní značkouPhilips Vertigo.
Během následujících pár měsíců skupina prošla několika dalšími změnami.
Na začátku jim Bron navrhl změnu názvu naUriah Heeppodle jména záporné postavy z románuCharlese Dickense,David Copperfield. Využil toho, že naVánoceroku 1969 byl trh přeplněn knihami Charlese Dickense, protože na rok 1970 připadalo sté výročí úmrtí tohoto autora.
Mick Box byl obdivovatelem skupinyVanilla Fudgea líbil se mu zvukvarhanHammondna pozadí kytarové hudby ve skladbách této skupiny. Když měli nahranou polovinu jejich prvního alba, začal Mick hledat hráče naklávesy. Nejprve spolupracovali se studiovým hráčem Colinem Woodem, ale později se dohodli, že by potřebovali stálého hráče na klávesy, který by mohl hrát se skupinou i na vystoupeních. Paul Newton tehdy přivedl svého bývalého spoluhráče ze skupinyThe GodsKena Hensleye. Ken Hensley tehdy hrál na kytaru ve skupiněToe Fat.
Hensley přepracoval většinu Woodových nahrávek na novém albu a dokončil nahrávání kláves ve zbývajících skladbách. Autorsky se na prvním albu nejvíc podíleli Box a Byron. O tomto prvním albu Mick pobaveně říká – „Legrační bylo, že jsme materiál skládali vHamwell Community Centrea Deep Purple zkoušeli v místnosti vedle nás. Dokážete si představit jaký rachot tam tehdy byl?“
Když měli hotové tři čtvrtiny prvního alba, doporučil zpěvákElton JohnDavidovi Byronovi nového bubeníka. Byl jímNigel „Ollie“ Olsson, který tehdy nahrával s Eltonem. S tímto novým bubeníkem Uriah Heep dokončili své první albumVery 'eavy... Very 'umble.
AlbumVery Eavy… Very ‘Umblevydané na 19. červen 1970, (vUSAmělo toto album názevUriah Heep) bylo prezentací varhanovo-kytarového zvuku spojeného s teatrálním zpěvem Davida Byrona s dunivým zvukovým pozadím i když i tento prostor je vyplněn akustickými ajazzovýmiprvky. Podle vyjádření časopisuRolling Stonepřipomínal „zrychlenéJethro Tull“.
Během nahrávání druhého alba odešel Olie Olson zpátky kEltonovi Johnovi(neboť Elton začal slavit svoje první velké úspěchy) a na místo bubeníka nastoupil Keith Baker.
Druhé albumSalisburybylo jasnější, poznamenané stylem progresívního rocku svou 16 minutovou titulní skladbou (Salisbury), kterou nahrál 24členný orchestr. Autorsky bylo ve velké míře „v rukách“ Kena Hensleye, který napsal polovinu skladeb alba a na druhé polovině měl též svůj podíl. Zvukově bylo velmi odlišné od předešlého alba.
Na tomto albu najdete i popěvkový „hit táborových ohňů“ Evropy 70. letLady in Black. Tato skladba získala Zlatého Lva za 13 týdnů na prvním místě v žebříčcích evropských hitparád.
Uriah Heep absolvovali své první koncertní turné poUSA. Na tomto turné s nimi byl další bubeník, Ian Clarke, který předtím hrál se skupinouCressida(kteří hráli také pod firmouVertigo). Koncertní turné se konalo v arénách s 20 000 sedadly. Jako podpora pro zvýšení návštěvnosti na jejich koncertech vystupovaly vUSAtehdy velmi populární skupinyThree Dog NightaSteppenwolf.
„Hraní se skupinou Three Dog Night a Steppenwolf bylo po hudební stránce chybou, ale zároveň pro nás byla tato situace nezaplatitelnou zkušeností.“ hovoří o této akci Mick.
Po těchto koncertech Uriah Heep začali nahrávat v letních měsících roku 1971 své třetí albumLook at Yourself. Na tomto albu najdeme hudbu, která byla charakteristická pro hardrockové kapely 70. let jako například titulníLook at YourselfneboTears in My Eyes.
Skladba „July Morning“ je považovaná za klasiku britského rocku spolu seStairway to HeavenodLed ZeppelinaChild in TimeodDeep Purple.
Jádrem skupiny Uriah Heep byly tři silné osobnosti s velkým tvořivým potenciálem. Byli to Box, Byron a Hensley. Ostatní členové byli v pozici řadových hráčů. V průběhu let vznikalo mezi nimi napětí, které vyúsťovalo k změnám v obsazení jednotlivých postů. Tak se stalo, že v dalším období na post basového kytaristy přišel Mark Clarke a Iana Clarka za bicími vystřídal Lee Kerslake. Post basového hráče poté obsadil Gary Thain. Tato sestava je považována za tzv. klasickou sestavu. V tomto složení kapela natočila úspěšná alba Demons & Wizards, Magician's Birthday a Sweet Freedom. Tato alba jsou velkou mírou publika spolu s Look at Yourself považována za jejich nejlepší. Následující album Wonderworld (1974) bylo spíše experimentální a kapele v té době chyběla inspirace, proto se album neujalo. V roce 1975 Gary Thain s pomocíheroinuvstoupil doKlubu 27. Aby si přidali na zajímavosti, atraktivitě a tím získali širší publikum, rozhodli se v polovině roku 1975 přijmout jako hosta Johna Wettona, který byl známý účinkováním ve skupiněKing Crimsona ve skupiněRoxy Music. V té době album Uriah Heep dosáhlo sedmé pozice v žebříčcích prodeje, album Return to Fantasy je jejich v Anglii nejlépe se prodávající album, v roce 1975 dosáhlo #2 v žebříčku. Následně po tomto úspěchu se kapela vydala na koncertní šňůru poSkandinávii, Evropě, Británii,USAaKanadě. Byron tehdy řekl, že do konce roku Uriah Heep bude hrát pro jeden milión diváků a nalétá 30 000 mil.
Členové skupiny propadali alkoholu. Při jednom koncertním excesu spadl opilý Mick Box do publika a zlomil si nohu. Na festivalu vClevelanduv Ohiu se potkali se skupinamiAerosmith,Blue Oyster CultaThe Faces.
Uriah Heep vydali tehdy svou kompilaciThe Best of Uriah Heepa David Byron vydal svůj sólový debutTake No Prisonersna jehož nahrávání mu pomáhali Mick a Lee. Ken vydal své druhé sólové albumEager to Please.
Skupina vydala další albumHigh and Mighty. Členům skupiny začala stoupat sláva do hlavy. Stupňovaly se problémy s alkoholem. Nejvíce mu propadl David Byron, který svým pitím ohrožoval úspěchy show, spolupráce s ním se zhoršovala, čímž si znepřátelil ostatní členy kapely a ti jej v červenci 1976 vyhodili.
Následující Davidovy pokusy o sólovou kariéru a návrat skončily neúspěchem. V únoru 1985 zemřel na selhání srdce při epileptickém záchvatu.
John Wetton skupinu opustil, možná byl zklamán z neúspěchu alba, v té době již uvažoval o založení superskupiny (v roce 1981 sestavil progressive superskupinuAsia, která funguje dodnes. John Wetton zemřel 31. ledna 2017 na rakovinu slinivky. Ken Hensley v dokumentárních filmech Johnův odchod komentuje s tím, že „Johnovi platili velké peníze, aby ve skupině tak dlouho vůbec zůstal.“
Na post zpěváka nastoupilJohn Lawtonz německé skupinyLucifer’s Friend.Měl jinou barvu hlasu, připomínající černošské zpěváky. Hensley a Box si ho chválili, protože byl při koncertech vždy střízlivý a spolehlivý. Na baskytaru přišel od Davida Bowieho Trevor Bolder.
Kapela výrazně změnila zvuk. Většinu materiálu psal nadále Ken Hensley, ale písně měly povětšinou popový charakter. V roce 1977 vydali album Firefly, které Lawtona proslavilo hity. Následující alba Innocent Victim a Fallen Angel tak úspěšná již nebyla. Ken Hensley to později komentoval s tím, že „nahrávací společnosti do nás hustily 'Potřebujeme album, potřebujeme album!' Každý nápad, který jsme měli, jsme museli použít. Místo toho jsme mohli vydat dvě povedenější alba.“
Skupina v letech 1979–1980 připravovala i čtvrté album Ten Miles High, ale Lawton skupinu ze zdravotních důvodů opustil. K oslabení skupiny přispěl i Lee Kerslake odchodem k Ozzymu Osbourneovi.
Bicích se zhostil Chris Slade. Kapela se rozhodovala, koho přijme za zpěváka; Ken Hensley chtěl Petera Goalbyho ze skupiny Trapeze, nicméně ostatní ho přehlasovali Johnem Slomanem ze skupinyLone Star. Vydali album Conquest, které se ovšem stalo naprostým propadákem, nejen díky tomu, že Sloman, i když dobrý zpěvák, si nedokázal dokonale poradit s písněmi, které byly psané pro Lawtona. Sloman také hrál na kytaru a klavír. Hensley „chtěl kapelu vrátit směrem k původnímu zvuku, ale Sloman jim s tím rozhodně nepomáhal.“ Hensley v roce 1980 odešel.
Na klávesy hrál nově Gregg Dechert, ale v této sestavě nevydrželi dlouho a vydali pouze singl Think It Over, který se v předělané verzi objevil na albu Abominog. Skupina se rozpadla, zůstal pouze samotný Mike Box.
Poté, co se Lee Kerslakemu vybrečel do telefonu, vrátil se (Lee) od Ozzyho Osbournea a s sebou vzal baskytaristu Boba Daisleyho, se kterým byl vyhlášená skvěle sehraná dvojka a spolupracovali spolu i později, například v r. 2004 v superskupiněLiving Loud. Na klávesy se přidal John Sinclair, stylem hraní podobný spíšeGeoffu Downesovinež Hensleymu. Zpěvákem se stal již zmiňovaný Peter Goalby, jehož hlas byl charakterově podobný Lawtonovi.
Následující dvě albaAbominog (1982)aHead First (1983), která se vyznačovala vylepšením zvuku, zaujala mladší generaci fanoušků metalového stylu. Mick Box se tehdy stal lídrem skupiny a byl jím až do5. dubna2005. Album Abominog je považováno za velmi povedené, i když polovinu alba tvoří covery a chybí tomu Uriah Heep. Album Head First bylo pokusem o "rádiové" album, většina písní jsou hity ve stylu Abominogu, kde hlavní roli hraje zpěv a kytara.
Bob Daisley skupinu opustil a namísto něj se vrátil Trevor Bolder. Skupina vydává album Equator, které se z hardrockového-AORstylu přesunulo spíše dopop metalu. Equator je považován za jedno z nejslabších alb, které utopilo potenciál udávaný dvěma předchozími alby. V roce 1986 Peter Goalby přišel o hlas, nahradil ho Steff Fontaine. John Sinclair odešel a místo něj přišel Phil Lanzon. O tři týdny později, ale už v novém roce 1987, Mike Box zjistil, že „Steff neumí zpívat,“ vyhodil ho a zpěvákem se stal Bernie Shaw, který od r. 1980 byl s Lanzonem ve skupiněGrand Prixa krátce působil i vPraying Mantis. Mezi jeho přednost patří interpretace písní Davida Byrona lépe, než to zvládali jeho předchůdci, díky čemuž se ve skupině drží až doposud.
Sestava zůstala mezi lety 1987 až 2007 nezměněna a Mick Box a byl v jejím čele, Trevor Bolder na baskytaru, Lee Kerslake na bicí, zpěv Bernie Shaw a Phil Lanzon na klávesy. Jejich hlavní turné proběhlo v Německu, Holandsku, Skandinávii, Japonsku a Rusku. Návštěvnost jejich koncertů vUSAa v Británii byla v 80. letech nízká. V prosinci 1987 byli jednou z vůbec prvních západních kapel, které vSSSRhráli (UB40byli první v roce 1986) během politikyglasnosti.Na moskevskémolympijském stadionukapela vystoupila deset nocí po sobě pro celkem 180 000 lidí (Bernie Shaw to pamatoval "něco jako Beatlemania"), která byla v mezinárodním tisku popisována nejen jako úspěch Uriah Heep, ale zásadní průlom pro západní hudební scénu obecně. Koncerty byly nahrány a vydány jako živákLive in Moscow, který obsahoval tři nové skladby. Je ironií, že výlet zaželeznou oponupomohl dobře znovu navázat na staré dobré jméno Uriah Heep zpět doma. Po sérii vyprodaných termínů v Československu, východním Berlíně a Bulharsku se kapela vrátila do Británie. V srpnu 1988 vystoupilaReading festivalua dále ve Velké Británii hrála společně s kapelouThe Dogs D'Amour.Raging Silencevyšlo v květnu 1989 a následoval návrat do SSSR a dále proběhly koncerty v Polsku,východního Berlína, šest vBrazíliia další britská tour.
AlbumDifferent World, které koprodukoval Trevor Bolder, se snažilo stále pokračovat v popmetalovém stylu, nicméně se stalo propadákem a je považováno za slabé a nepovedené.
Koncem března a začátkem dubna1995se bývalý zpěvák kapelyJohn Lawtonkrátce vrátil k Uriah Heep na dva týdny na turné poJižní AfriceaRakouskusDeep Purple, kde nahradilBernieho Shawa, který v té době trpěl hlasovými problémy.
AlbumSea of Light(vydané v dubnu 1995) produkované skupinou spolu s Kalle Trappembylo dobře přijato a zpětně je vnímáno jako návrat kapely do formy, která je klíčem k úspěchu (podle kritika Donalda A. Guarisco). Způsobem, jakým „se vzdal špatně hodnocených pop metalových stylů u alb jakoEquatora vrátili se ke goticky zabarvenému metalovému stylu staré školy, která zvýrazňovala klasická alba Uriah Heep jakoLook at Yourself“.
Sonic Origami, které produkoval Pip Williams bylo původně vydané v Evropě a Japonsku na podzim roku 1998 a o rok později v USA. Mělo „velký, epický tón“, který podle rockového kritika Steva Hueyho „se ne vždy shoduje s progresivně hard rockově znějícím tovaryšům Uriah Heep, ale stále je to solidní vstup do zvoleného žánru
“Po vydání následovalo úspěšné evropské turné, které pokračovalo až do roku 1999.
AlbaSea of Light(1995) aSonic Origami(1998) mají jiný zvuk, vrací se zvuk Hammondových varhan a alba mají blíže k art-rocku a hardrocku. Hlavní slovo při tvorbě měli Box a Lanzon. (Pozn. autora: zde měla skupina po letech opravdu potenciál, ale díky desetileté pauze mezi alby možnost zmrazila.)
Kapela vydala DVD The Legend Continues a poté absolvovala turné po Velké Británii. Reunion koncert sKenem Hensleyma Johnem Lawtonem se konal v Londýně 7. prosince 2001 v rámci Magicians Birthday Party, která se od té doby stala tradicí, i když Hensley se ve skutečnosti už nikdy nepřipojil. Zajímavé je i živé albumAcoustically Driven, kde kromě několika zpěvaček a klasických nástrojů vystupuje i frontman skupinyJethro Tull, zpěvák a flétnistaIan Anderson.
Začátkem roku 2001, během léta, skupina vyrazila na své první americké turné po sedmi letech a následující rok se vrátila, aby se stala hlavní hvězdou obou večerů Classic Rock Productions Classic Rock Festival v Patriots Theatre v Trenton War Memorial vTrentonuvNew Jersey, ve dnech 5. a 6. října 2002, vedle skupinyMostly Autumn,Asia, Karnataka, Focus a Nektar. Uriah Heep zahráli první večer elektrickou show a druhou akustickou show.
Po většinu let, které následovaly, se Uriah Heep vraceli do Británie na turné nebo jen na svůj výroční koncert, Magicians Birthday Party, který se v roce 2003 konal v nyní zbořené londýnské hale Astoria. Po celou dobu Mick Box působil jako manažer kapely, než si 5. dubna 2005 ponechali Simona Portera.
Na začátku roku 2007 musel opustit skupinu bubeníkLee Kerslakekvůli špatnému zdraví. V březnu téhož roku skupina naverbovala Russella Gilbrooka jako svého nového bubeníka a okamžitě začala nahrávat nové studiové album s názvemWake the Sleeper, kde použili dvojité bubny v písníchWake the SleeperaWar Child. Universal Music nakonec vydalo Wake the Sleeper 2. června 2008, i když původný plán byl na léto 2007. Lee Kerslake ale se skupinou v kontaktu zůstal. V roce 2012 hrál na sólovém albu Trevora Boldera a roku 2015 s Hensleym a Uriah Heep v Moskvě.
V říjnu 2009 Uriah Heep vydali k 40. výročí své albumCelebration – Forty Years of Rock, obsahující nové studiové nahrávky dvanácti jejich nejznámějších skladeb a dvě zbrusu nové písně.„Tato kolekce znovu podtrhuje, že Uriah Heep si zaslouží velký respekt za své minulé úspěchy, ale mnohem důležitější je, že jasně ukazují, že jde o kapelu se světlou budoucností a také slavnou historií,“ napsal Chris Kee ve své 9/10 recenzi ve vydání časopisu Powerplay z února 2010.
Turné po Spojených státech na červen/červenec 2010 bylo zpožděno kvůli problémům s příjezdem; první dva termíny musely být přeloženy. To vedlo k vystoupení v B. B. King's v New Yorku jako první datum turné. Poté Uriah Heep vystoupili živě na progresivní rockové scéně na inauguračním High Voltage Festivalu v londýnském Victoria Parku 25. července 2010. Zahráli celé své albumDemons and Wizardsz roku1972, k nimž se připojil bývalý členWhitesnakeMicky Moodyna slide kytaru.
Uriah Heep vydali své 22. studiové albumInto the Wild15. dubna 2011 v Evropě (3. května v Severní Americe) prostřednictvím Frontiers Records.
Pro rok 2013 dochází ke změně na postu baskytaristy. Dlouholetý člen Trevor Bolder se podrobil operaci rakoviny pankreasu, zastoupil jej John Jowitt, poté definitvněDavey Rimmer. Dne 21. května 2013 Trevor Bolder zemřel ve věku 62 let.
V květnu 2013, když kapela absolvovala turné poNizozemsku,Německu,Rakousku,ItáliiaŠvýcarsku, se k nim znovu připojil jejich zpěvák z konce 70. let John Lawton, který zastupoval Bernieho Shawa, který si vzal volno na rutinní lékařský zákrok. Poté Bernie a John společně vystoupili na jejich show v San Javieru veŠpanělsku12. července 2013.
Uriah Heep se vrátili do studia v lednu 2014, aby začali nahrávat své 23. studiové albumOutsider, které vyšlo v červnu 2014.Album představovalo nového basáka Davea Rimmera, který byl v předchozím roce náhradou za Trevora Boldera.
V březnu 2015 se vydali na „Down Unda Tour“ a navštíviliSydney,Melbourne,Perth,Adelaide,BrisbaneaAuckland. 25. září oznámili vydání alba svých největších hitůTotally Driven, kolekce znovunahrávek klasických písní Uriah Heep z roku 2001, které vyšlo 12. listopadu. 15. října téhož roku skupina hrála po boku Kena Hensleyho a Lee Kerslakea na speciálním dvouhodinovém koncertu v Crocus City Hall vMoskvě.
Švédský zpěvák Stefan Berggren z Berggren Kerslake Band (BKB) předhrál Berniemu Shawovi hlavní vokály na festivalu Rosenheim v Německu dne 14. července 2016 a později téhož roku znovu na silvestrovském festivalu vSibiuvRumunsku, kdy měl Shaw rodinný závazek.
V roce 2016 skupina také odehrála několik japonských koncertů a Legends Rock Cruise.
Bývalý baskytaristaJohn Wettonzemřel 31. ledna 2017 na rakovinu tlustého střeva a konečníku.
16. listopadu 2017 bylo oznámeno, že Uriah Heep začne nahrávat své 24. studiové album s názvemLiving the Dreams producentem Jayem Rustonem.Album bylo vydáno 14. září 2018 a kapela měla vyrazit na světové turné na jeho podporu, které by je zavedlo do roku 2019.
Phil Lanzon v září 2017 vydal přes službuCDBabysólový debut.
V rozhovoru proSea of ​​Tranquilityz července 2020 kytarista Mick Box a baskytarista Dave Rimmer potvrdili, že Uriah Heep měli začít nahrávat své 25. studiové album začátkem roku 2021. Když se zeptali na možné datum vydání, Mick Box řekl: „Myslím, že vydání je věcí až k nahrávací společnosti, musím být upřímný, nikdy to nezakřikneme. Zdá se, že vždy mají nějaký důvod to vydat v tuto dobu, v kteroukoli dobu.“V listopadu 2021, Box odhalil, že nahrávání nového alba bylo dokončeno a "přes v L.A. se nyní mixuje".
Dva bývalí členové Uriah Heep zemřeli v roce 2020:Lee Kerslakepo dlouhém boji s rakovinou dne 19. záříaKen Hensleypo krátké nemoci 4. listopadu.Oba nahráli dříve stejného roku sólové album, posmrtně vydané na začátku roku 2021.Další bývalý člen Uriah Heep, zpěvák John Lawton, zemřel 29. června 2021 ve věku 74 let.
27. ledna 2023 vydali Uriah Heep své 25. studiové albumChaos & Colour, kterému předcházely dva singly „Save Me Tonight“ a „Hurricane“.
Na jarním turné po USA seSaxonv roce 2024 byl klávesista Lanzon odvolán kvůli rodinným závazkům. kterého zastoupilAdam Wakeman(synRicka Wakemana).
19. září 2024 Uriah Heep oznámili, že se vydají na rozlučkové turné s názvem The Magician's Farewell na oslavu jejich 55. výročí. Turné by mělo začít v únoru 2025 a potrvá dva nebo tři roky, přičemž kytarista Mick Box prohlásil, že skupina „má v úmyslu hrát na co nejvíce místech.“
Hudba Uriah Heep byla kritiky a novináři popisována převážně jakoprogresivně rockováaheavy metalová,s vlivyacid rocku,bluesafolku.Charakteristické rysy Uriah Heep vždy zahrnovaly masivní zvuk kláves, silné vokální harmonie a (v prvních letech) kvazi-operní vokályDavida Byrona.V rozhovoru z roku 2018 kytarista Mick Box uvedl „pětihlasé vokální harmonie,Hammondovy varhanyakvákadlo“ jako hlavní prvky zvuku kapely.
Uriah Heep byli citováni jako vlivní na mnoho hudebníků včetněIron Maiden,Queen,Accept,Ghost,Fates Warning,Sodom,Death,Dio,King Diamond,Avenged Sevenfold,Krokus,Demons & Wizards(kteří si zvolili název podlestejnojmenného albakapely),Axel Rudi PellaFifth Angel.