Theodor Tyron

Theodor Tyron– svatý Theodor (řec.Άγιος Θεοδώρος), takéTheodor z Amasey,Theodor Rekrut(řec.Θεοδώρος ό Τήρων) jekřesťanskýsvětecavelkomučedník, uctívaný zejména vpravoslavné církvi, ale také vřímském katolicismuastarobylých východních církvích.
Theodor bylvoják, který sloužil vřímské armádějako rekrut –římskéslovotyronnebotironznamená rekrut, nový voják.Do vojenské služby nastoupil v Marmarite a poté se jehokohortapřesunula do městaAmasyavPontuna zimoviště.
Křesťanstvíbylo stále nezákonné a císařGaleriusprosadil u spolucísařeDiokleciánadalší velképronásledování křesťanů. Theodor však neskrýval svou křesťanskou víru a odmítl obětovatpohanskýmmodlám, k čemuž byli všichni římští vojáci nuceni. Theodorovi dali několik dní na rozmyšlenou, aby změnil svůj názor, během nichž se intenzivněmodlil. Poté ho obvinili z vypálení chrámuKybeléa předvedli před městského správce Publia k soudu. Theodor trval nadále na své víře vJežíše Krista, načež byluvězněna odsouzen k smrti hladem.
Po nějaké době Theodora nalezli stále živým a tak ho správce města opět nutil k modloslužbě. Theodor odmítl a proto ho podrobili mučení: jeho tělo drásali železnými zuby, ale světec i nadále vyznávalKrista. Nakonec byl odsouzen k smrtiupálením.
Jeho neporušenéostatkypozději přenesla křesťanka Eusebia do svého domu vEuchaitě, jeho pravděpodobného rodiště. Později byly Theodorovy ostatky převezeny doKonstantinopolea po pádu města jeho hlavu přenesli doitalskéhoměstaBrindisia potom vGaetu.V současnosti se jeho ostatky nacházejí vmonastýruNovo HopovovSrbsku.
Podle posvátnétradiceodpadlíkcísařJulián Apostataběhem své vlády chtěl uškodit křesťanům, kteří nesmí požívat nic, co bylo obětováno modlám nebo potřísněno krví (Sk15, 29 (Kral,ČEP), a tak v obzvláště přísném postním období – první týdenVelkého půstuzvanýČistý týden– nechal na městskýchtržištíchposkvrnit modlářskou obětní krví všechny potraviny. Theodor Tyron se ve snu zjevilarcibiskupoviEudoxiovi, varoval ho před císařovým plánem a přikázal, aby se v tyto dny jedlokolivo– jídlo z pšenice a medu, které měl každý křesťan doma. A tak se křesťané vyhli velikému poskvrnění.
Na památku té události se v pravoslaví slaví svátek ke cti svatého Theodora také v první sobotu Velkého půstu. V předvečer soboty (v pátek) se politurgii předem posvěcených darůčtemodlitební kánonk velkomučedníku Theodorovi, složenýJanem Damašským, žehná sekolivoa rozdává věřícím. Tuto slavnost ke cti Theodora Tyrona popsal jižpatriarchaNectarios Konstantinopolský(381-397).
"Příběh o hrdinských činech Feodora Tirinina" jeapokryfemo Theodorovi Tyronu, který souvisí s tématem hlavníhomýtu: hrdina zde vystupuje jako bojovník sdrakem. "Příběh" je typem "mučednictví", nikoli plnohodnotnou životopisnouhagiografií: hrdinské činy svatého Theodora jsou pouze vnějškově spojeny s jeho životem, který jimi začíná. Alexandr Veselovský naznačuje možnou souvislost duchovního verše sbylinouDobryňa a drak. Tradice pocházející zKappadokiez 9. nebo 10. století zobrazuje svatého Theodora jakodrakobijcespolu sesvatými Demetriemasvatým Jiřím.
Svatý Theodor se stal obzvláště důležitým světcem ve východní pravoslavné církvi, kde se jehokultvelmi rozšířil.Řehoř z Nyssysděluje, jak Theodorův příběh ovlivnil životy svých posluchačů, a výslovně se zmiňuje o tom, že dokázal zasahovat dobitev. Theodor byl proto jedním z významných vojenských světcůByzancea nakonec měl v Konstantinopoli 15 kostelů na svou počest. Byl také hojně uctíván vMalé Asii,SýriiaPalestině. Jsou mu zasvěcenychrámyvJeruzaléměaDamašku.
V západní Evropě byl Theodor patronemBenáteka dóžecí kaple mu byla zasvěcena až do roku 828, kdy ho Benátky na znamení své rostoucí nezávislosti na Byzantské říši z velké části nahradilysvatým Markem.San TeodorovŘíměbylpapežemFelixem III.prohlášen zakolegiátní kostela v roce 2000 jej papežJan Pavel II.zpřístupnil pravoslavným, kteří zde začali sloužitbohoslužbyv roce 2004.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůTheodore Tironna anglické Wikipedii aФеодор Тиронna ruské Wikipedii.