Francis Scott Fitzgerald

Francis Scott Key Fitzgerald, většinou psanýF. Scott Fitzgerald(24. září1896St. Paul,Minnesota–21. prosince1940Los Angeles,Kalifornie) bylamerickýspisovatel ascenárista, často označovaný za autora tzv.jazzového věku. Dnes je celosvětově považován za jednoho z nejlepších amerických spisovatelů20. století.
Byl také jedním z nejvýraznějších představitelůztracené generace. Za svého života dokončil čtyři romány:Na prahu ráje,Krásní a prokletí,Velký GatsbyaNěžná je noc. Pátý, nedokončený románPoslední magnát, byl vydán posmrtně. Napsal více než 160 povídek.
Jeho díla byla mnohokrát zfilmována.Něžná je nocroku 1962,Krásní a prokletíroku 1922 a 2010,Velký Gatsbydokonce pětkrát, roku 1926, 1949, 1974, 2000 a 2013. Fitzgeraldův život byl roku1959vykreslen v dramatuBeloved Infidel.
Pocházel z rodinyirskýchpřistěhovalců, což se promítlo i do jeho tvorby. Je pojmenován po svém slavném bratranci (Francis Scott Key), a také po své sestře Louise Scott Fitzgeraldové – ta zemřela 3 měsíce před jeho narozením. Jeho otec Edward Fitzgerald si poObčanské válceotevřel obchod s nábytkem v St. Paulu, ale rok po Francisově narození zkrachoval. Rodina se přestěhovala doBuffalav New Yorku, kde otec získal místo obchodního zástupce u firmyProcter & Gamble. V roce 1908 byl propuštěn a Fitzgeraldovi se vrátili do St. Paulu. Otec byl alkoholik, ale matčino dědictví umožňovalo rodině žít stylem středostavovské třídy.
V letech 1908–1911 Francis navštěvoval místní akademii sv. Pavla a už ve 13 letech publikoval ve školních novinách svou prvníbeletrii. Potom studoval v katolické škole vNew Jersey, kde byl rozpoznán jeho literární talent a nasměrován na dráhu spisovatele. Školu ukončil v roce 1913 a rozhodl se pokračovat ve studiu naPrincetonu. Psal příběhy a básně pro princetonské časopisy. Během vánočních prázdnin roku 1914, strávených u rodičů v St. Paulu, se zamiloval do Ginevry Kingové a jejich romantický vztah trval několik let. Stala se literárním vzorem pro postavy v řadě jeho próz, mimo jiné i Daisy veVelkém Gatsbym. Jelikož podle názoru její rodiny Francis nebyl vhodným partnerem, Ginevra vztah ukončila. V reakci na to roku1917opustil školu a vstoupil do armády. Ve výcvikovém táboře čekal na nasazení do války a v obavě před smrtí na frontě napsal během tří měsíců román o 120 000 slovech s názvemThe Romantic Egoist (Romantický egoista). Nakladatelství Scribner's ho však odmítlo vydat.
V červnu 1918 byl Fitzgerald převelen do stanoviště 45. a 67. pěšího pluku poblížMontgomeryvAlabamě. V místním country klubu potkalZeldu Sayrovou, jižanskou krásku a bohatou dceru alabamského soudce. Navázali spolu milostný vztah, ale Zelda si ho odmítala vzít, dokud nebude finančně zajištěn.Po skončení války byl Fitzgerald propuštěn z armády a v únoru 1919 se přestěhoval do New Yorku. Neúspěšně hledal práci v novinách, živil se psaním reklamních textů. Snažil se prorazit jako spisovatel, ale o jeho povídky neměli nakladatelé zájem. Fitzgerald svou práci v reklamní agentuře nesnášel, měl deprese a uvažoval o sebevraždě. V červenci 1919 se vrátil k rodičům do St. Paulu a rozhodl se učinit poslední pokus stát se spisovatelem. Zavřel se doma a během několika měsíců napsal románThis Side of Paradise(Na prahu ráje) – autobiografický popis jeho princetonských let. Kniha vyšla v březnu 1920 a krátce po svém vydání se román stal kulturní senzací ve Spojených státech. Francis Scott Fitzgerald se stal známým jménem, časopisy přijímaly jeho povídky a dobře za ně platily. Literární úspěch mu také otevřel cestu do vyšších společenských kruhů.V dubnu 1920 se oženil seZeldou Sayrovoua usadili se v New Yorku.
Manželé Fitzgeraldovi se stali hvězdami vysoké newyorské společnosti. Pár byl americkou veřejností vnímán jako typický představitel své generace. Bydleli v luxusním hotelu, žili výstředním životem plným večírků spojených s konzumací velkého množství alkoholu, ale jejich vztah provázely hádky a vzájemné obviňování z nevěry. V říjnu 1921 se jim narodila dcera Frances, které říkaliScottie.
V roce 1922 vyšel Fitzgeraldův druhý románThe Beautiful and Damned (Krásní a prokletí), který zaznamenal ještě větší úspěch než jeho prvotina a z autora udělal představitele celé generace, jazzové éry. Vydal také první soubor povídek pod názvemTales of the Jazz Age (Povídky jazzového věku).
V říjnu 1922 se přestěhoval do Great Necku naLong Islandu, aby byl blízkoBroadwaye, kde měla být uvedena divadelní adaptace jeho příběhuThe Vegetable (Zelenina). Premiéra v říjnu 1923 však skončila katastrofou, Fitzgerald utekl před koncem představení do nejbližšího baru. Kvůli neúspěchu hry upadl do dluhů. Ve snaze zajistit finanční prostředky pro nákladný život, který s manželkou vedli, Fitzgerald produkoval velké množství povídek. Honoráře za povídky měly zajistit obživu pro rodinu v období mezi vydáním románů.
V květnu 1924 se Fitzgerald s rodinou přestěhoval do Evropy. Nejprve žili vPařížia nafrancouzské Riviéře. Jeho manželství prošlo krizí, když se Zelda zamilovala do francouzského pilota a požádala o rozvod. Poté, co ji milenec opustil, se pokusila o sebevraždu. Manželé se usmířili, ale tato epizoda byla počátkem postupného rozpadu jejich manželství. Nějaký čas bydleli vŘímě, kde Fitzgerald pracoval na konečné verzi nového románuVelký Gatsby,který vyšel v dubnu 1925. Román byl kladně hodnocen odbornou kritikou, ale komerčně nebyl tak úspěšný jako jeho předchozí díla.
Na jaře 1925 se vrátili do Paříže a zapojili se do komunity amerických literátů a umělců. Fitzgerald se spřátelil se spisovatelkouGertrudou Steinovou, novinářemRingem Lardenrem, spisovatelemJamesem Joycem, básníkemEzrou Poundema dalšími. Jeho blízkým přítelem se stal začínající novinář a spisovatelErnest Hemingway, který ve svých memoárechPohyblivý svátek(1964) Zeldu označil za hlavní příčinu Fitzgeraldova postupného uměleckého i fyzického poklesu. Alkoholismus a neurovnaný rodinný život ho přivedly do tvůrčí krize. V prosinci 1926, po dvou letech bouřlivých hádek a vzájemného napadání, se manželé Fitzgeraldovi vrátili do Ameriky. První dva měsíce roku 1927 strávili v Hollywoodu, kam byl Fitzgerald pozván jako scenárista. Navázal tam vztah se sedmnáctiletou herečkou Lois Moranovou, což ještě vystupňovalo manželské problémy.
Na jaře 1929 se znovu vrátili do Evropy. Zeldin psychický stav se neustále zhoršoval, měla vlastní umělecké ambice a žila v neustálém napětí ve snaze dosáhnout úspěchu. Její chování se stávalo stále nevyzpytatelnějším a násilnějším. Po incidentu, kdy během jízdy v autě málem zabila celou rodinu, jí byla diagnostikovánaschizofrenie. Po pobytu na klinice ve Švýcarsku se v září 1931 vrátili do Ameriky. Od února 1932 byla Zelda umístěna na psychiatrickou kliniku vBaltimoru, kde napsalapoloautobiografickýrománSave me the waltz(českyVěnujte mi valčík neboPoslední valčík je můj).Jejich vztah popsala spisovatelkaTherese Fowlerováv románuZ jako Zelda.
Během Zeldiny hospitalizace Fitzgerald žil v pronajatém domě na předměstí Towsonu v Marylandu a pracoval na svém dalším románu, který čerpal z nedávných osobních zkušeností. RománTender Is the Night (Něžná je noc) vyšel v roce 1934, v doběvelké hospodářské krize, což se projevilo v nízké prodejnosti knihy.Fitzgeraldovo jméno bylo k jeho škodě silně spojeno s minulou érou bouřlivých dvacátých let a dekadentně okouzlujícím světem bohatých.
Fitzgerald se dostal do trvalých finančních problémů. Většinu svých příjmů utratil za psychiatrickou léčbu Zeldy a školní výdaje své dcery Scottie. Situaci komplikoval jeho chronický alkoholismus a s ním spojené zdravotní potíže, trpěl mimo jinétuberkulózouaanginou pectoris. V letech 1933 až 1937 byl osmkrát hospitalizován kvůli alkoholismu. V esejiPrasklina, který vyšel roku 1936 v časopiseEsquire, zachytil svůj boj s alkoholem i nervové zhroucení.
Finanční tíseň ho donutila přijmout lukrativní smlouvu s filmovou společnostiMetro-Goldwyn-Mayer(MGM) na práci scenáristy. V roce 1937 se přestěhoval do Hollywoodu. Opakovaně se pokoušel skončit s pitím, trpěl depresemi, bojoval s nalomeným zdravím i problémy vlastní tvorby.Navázal vztah s novinářkou Sheilah Grahamovou, která s ním žila až do jeho smrti. Začal pracovat na novém románu, ve kterém v postavě hlavního hrdiny popisoval vlastní zkušenosti z filmového průmyslu.
Francis Scott Fitzgerald zemřel nainfarkt21. prosince 1940. Svůj poslední román již nestačil dokončit. Jako nepraktikující katolík musel být pohřben na protestantském hřbitově vRockvillev Marylandu. V roce 1975 na žádost rodiny povolila katolická církev přemístění jeho ostatků na hřbitov Saint Mary v Rockville.
Rok po jeho smrti vyšel poslední románThe last Tycoon (Poslední magnát), který s použitím rozsáhlých autorských poznámek upravil jeho přítelEdmund Wilson.
V románech a povídkách zobrazil 20. léta tak, jak je prožívala zlatá mládež. Zachycuje v nich atmosféru „jazzového věku“, kdy ekonomická prosperita přinesla nový životní styl, přelom v morálce i myšlení mladé generace. Fitzgeraldovy romány i povídky jsou z velké částiautobiografické. Příslib a neúspěch amerického snu, konflikt mezi ideálem a skutečností, je stálým tématem Fitzgeraldových prací. Je soudcem nejen společnosti, založené na moci peněz, ale i vlastních sebeklamů a iluzí.
Román považoval za nejdůležitější uměleckou formu, která mu nejlépe umožní tlumočit jeho poselství. Povídky byly hlavním zdrojem obživy pro jeho rodinu. Napsal jich asi 160. Někteří kritikové poukazovali na jejich rozdílnou literární úroveň a přičítali to snaze přizpůsobit se vkusu čtenářů populárních časopisů, jako byl napříkladSaturday Evening Post .
Koncem třicátých let byl F. Scott Fitzgerald z velké části zapomenut. Po roce 1940 začal být postupné znovuobjevován. Během druhé světové války bylVelký Gatsbybezplatně distribuován americkým vojákům a prostřednictvímČerveného křížei válečným zajatcům. Literární vědci studovali jeho dílo, jehož prostřednictvím se snažili vysvětlit americkou identitu a vzestup Spojených států ke světové moci. V 50. letech se Fitzgerald stal kultovní postavou americké kultury a byl známější než v kterémkoli období svého života. V následujících desetiletích jeho reputace neustále rostla a nyní je obecně považován za jednoho z nejdůležitějších amerických spisovatelů 20. století.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuF. Scott Fitzgeraldna anglické Wikipedii.