James Longstreet

James Longstreet(8. ledna1821,Edgefield,Jižní Karolína–2. ledna1904,Gainesville,Georgie) byl americký válečník a diplomat. Proslavil se především jako jeden z nejvýznamnějšíchkonfederačníchgenerálůamerické občanské válkya byl hlavním podřízeným generálaRoberta E. Leeho, který mu přezdíval „starý válečný kůň“. Sloužil pod Leeem jako velitelarmádního sboruběhem většiny slavných bitev vedenýcharmádou Severní Virginiena východních bojištích občanské války a bojoval i krátce podBraxtonem Braggemvarmádě státu Tennesseena západě.
Po absolvovánívojenské akademie Spojených státůve West Pointu sloužil Longstreet vmexicko-americké válce. Vbitvě u Chapultepecubyl zraněn do stehna. Poté se oženil se svou první manželkou Louisou Garlandovou. V padesátých letech 19. století sloužil v pohraniční armádě naamerickém jihozápadě. V červnu 1861 Longstreet vystoupil z americké armády a připojil se k armádě Konfederace. Velel vojákům Konfederace během počátečního vítězství v červencové bitvě u Blackburn's Fordu a měl menší roli vprvní bitvě u Bull Runu.
Longstreet významně přispěl k několika důležitým vítězstvím Konfederace, většinou ve východní oblasti bojů jako jeden z hlavních podřízených Roberta E. Leeho v armádě Severní Virginie. Selhal vbitvě u Seven Pinesproto, že omylem vyslal své muže nesprávnou cestou, což způsobilo, že dorazili na bojiště pozdě, ale hrál důležitou roli v úspěchusedmi dní bitevv létě 1862, kde pomáhal řídit opakované útoky, jež vyhnaly armádu Unie z konfederačního hlavního městaRichmondu. Longstreet pak vedl ničivý protiútok, který v srpnu porazil armádu Unie vedruhé bitvě u Bull Runu. Jeho muži udrželi obrannou pozici vbitvách u Antietamua uFredericksburgu. Longstreetova nejkontroverznější role byla vbitvě u Gettysburguv červenci 1863, kde otevřeně nesouhlasil s generálem Leem ohledně taktiky, která má být použita, a neochotně velel několika neúspěšným útokům na síly Unie včetně katastrofálního Pickettova útoku. Poté byl Longstreet na vlastní žádost odeslán na západ bojovat pod Braxtonem Braggem. Zde Longstreetovy jednotky zahájily zuřivý útok na linie Unie vbitvě u Chickamaugy, který rozhodl tento den bojů. Poté jeho téměř samostatné velení běhemknoxvillského taženívyústilo v porážku Konfederace. Longstreetovo působení na západě bylo poznamenáno jeho ústřední rolí v mnoha konfliktech mezi generály Konfederace. Nešťastný ze služby pod Braggem byl Longstreet se svými muži odeslán zpět k Leeovi. Zručně velel běhembitvy ve Wildernessuv roce 1864, kde byl vážně zraněn palbou vlastních jednotek. Později se vrátil na bitevní pole a sloužil pod Leeem běhemobléhání Petersburguaappomattoxského tažení.
Longstreet měl úspěšnou poválečnou kariéru a pracoval pro americkou vládu jako diplomat, státní úředník a manažer. Jeho podporaRepublikánské stranya spolupráce s jeho starým přítelem, prezidentemUlyssesem S. Grantem, stejně jako kritické komentáře, které napsal o válečném účinkování generála Leeho, mu znepřátelily mnoho jeho bývalých kolegů z Konfederace. Jeho pověst na Jihu dále utrpěla, když vbitvě u Liberty Placev roce 1874 vedl afroamerické milice proti protirekonstrukčníBílé lize. Autoři z hnutíLost Causese zaměřili na Longstreetovo velení v Gettysburgu jako hlavní důvod porážky Konfederace. Od konce 20. století prošla Longstreetova pověst pomalým přehodnocením. Mnoho historiků ho nyní považuje za jednoho z nejnadanějších taktiků občanské války.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuJames Longstreetna anglické Wikipedii.