Potkan

Potkan(Rattus norvegicus) je velkýmyšovitýhlodavecroduRattusčasto zaměňovaný skrysou obecnou(Rattus rattus). Jakosynantropní druhžije převážně v blízkosti lidských sídel, kde často škodí požíráním potravin apřenášenímparazitů. Potkani v různých barevnýchmutacích, někdy i bezsrstí, se změněnou strukturou srsti nebo se zakrněným ocasem. Potkani se osvědčili jako domácí mazlíčci a společníci člověka pro svoji vysokou inteligenci, čistotnost, sociální chování a schopnost empatie. Slouží také klaboratorním účelům. Potkan se v přírodě dožívá 2, v zajetí 2–3 a někdy až 4 roky
Slovo potkan se dočeštinydostalo až v 19. století. Bylo přejato prostřednictvím slovenštiny zmaďarskéhoslovapatkány, což je asi zkomoleninalatinskéhoslovaponticana, tj. „pontská“ (myš). VČecháchse potkanovi říká takéněmecká myščiněmkyně, na Plzeňskurocna, veSlezskuščur.
Potkan je větší myšovitý hlodavec. Délka těla bývá v rozmezí 160–270 mm, ocas je kratší než tělo a měří 130–200 mm.Velikost zadních tlapek činí 30–45 mm, uši mají 18–22 mm. Dosahuje hmotnosti 140–500 g, v zajetí až do 900 g. Samci jsou robustnější, samice bývají až o třetinu menší. Roku 2014 byl zaznamenán výskyt abnormálně velkého potkana (přes 39 cm) ve Švédsku.
Potkan je obvykle mohutnější než krysa. Jeho zbarvení bývá obvykle světlejší, i když se vyskytují i krysy stejně zbarvené jako potkani.Pro odlišení obou druhů lze použít následující konkrétní znaky:
Rozdíl je také vchováníobou druhů: potkan vyhledává spíše vlhčí polohy, včetně kanálů a stok, zatímco krysa preferuje sušší prostory, třeba půdy, chlévy a stáje. Potkan lépe plave a potápí se, lehčí a mrštnější krysa naopak lépe šplhá a skáče.
Potkan je kosmopolitní asynantropnídruh. Rozšířil se s rozvojem námořní dopravy z bažinatých oblastí východníAsiedo mnoha končin světa, zejména doEvropyaSeverní Ameriky. Přestože se začal rozšiřovat později nežkrysa obecná, větší přizpůsobivostí a schopností žít ve vlhkém prostředí ji na mnoha místech nahradil (zejména ve vnitrozemí).Ve střední Evropě se jeho hojnější výskyt datuje asi od18. století.
V Česku se vyskytuje prakticky na celém území ve všech nadmořských výškách: vKrkonošíchbyl nalezen i v horských chatách na hřebenech ve výšce 1400 m.
Potkani jsou čilí hlavně v noci, nejvíce po setmění a před rozedněním.Dobře plavou a šplhají, na rozdíl od krysy však obvykle neběhají po trámech v podkroví a po střechách.Jsou velmi ostražití a v nebezpečí dokážou být agresivní.Doupěsi budují většinou na zemi nebo nad ní, často si však pod podlahou vyhrabávají nory.
Potkani v přírodě žijí v koloniích v počtu kolem několika desítek jedinců s hierarchickým uspořádáním.Alfa zvířata– zpravidla zakladatelé skupiny – ovlivňují celou kolonii. Naproti tomu jsou ve skupině i zvířata velmi podřízená – mohou to být potomci jiného páru skupiny či staří potkani, kteří jsou permanentně terorizováni zbytkem kolonie (potkan podobně jako člověk silně podléhá stresu a toto je způsob „odreagování se“).Těmto jedincům je také upírána potrava, mají funkci „ochutnavače“. Při objevu neznámé potravy jsou to často oni, kdo ji okusí jako první.Pokud tento „test“ přežijí, zdroj pak ochutná i zbytek skupiny. Právě to je jeden z aspektů, proč potkan často odolává jedům a dalším návnadám „na krysy“. Život této kolonie se trvale odehrává v jedné oblasti o rozloze cca 6 km²,na které členové kolonie získávají potravu a brání svoje území.
Potkan patří mezi jedny znejinteligentnějšíchhlodavců v přírodě. Díky přizpůsobivosti svého organizmu a hierarchii potkaníchkoloniíje schopen přežít i působení důmyslnýchhubících prostředků. Proto se stal součástí všech velkých měst a větších lidských obydlí, kde mnohem snadněji najde potravu a vhodné podmínky pro přežití. Potkan je schopen zadržet dech pod vodou až na 3 minuty
Samice mívá pářicí období několikrát do měsíce.Březosttrvá 21 až 24 dní, v jednomvrhumívá obvykle 4 až 7 mláďat,(jiné údaje udávají 6–10 mláďat),ale není výjimkou vrh o počtu 20 mláďat. Mláďata se rodí holá a slepá, plně osrstěná bývají do 14 dnů, oči otevírají během 14.–16. dne. Do 3 týdnů jsou kojena. Plně samostatná jsou přibližně po měsíci.Pohlavní dospělostudávají zdroje různě od 1,5 do 4 měsíců. Především u samců je pohlavní dospívání rychlejší.
Samice odchovává 3 vrhy do roka, ve výborných podmínkách může mít 5 a více vrhů. Zabřeznout může – podobně jako většina dalších myšovitých – už 24 hodin po porodu.
Samice potkanů mají schopnost v rané fázi březosti ukončit tuto březost během nevhodných podmínek nebo zejména z důvodu, že se setká s vhodnějším samcem s lepším genetickým potenciálem.
Potkan jevšežravec, většina jídelníčku se skládá cca z 60–80 % z různých sementravaobilovinčizeleniny, zbytek tvoříbílkovinyz ptačích vajec (konzumuje vejce domácích i vodních ptáků) nebo masa. Podle jiných údajů však u něj převažuje živočišná potrava.Při nedostatku jiné potravy je schopen napadnout větší zvířata až do velikosti králíka.Denně zkonzumuje potravu v množství asi desetiny své tělesné hmotnosti.
Potkan jako jakýkoli jiný hlodavec potřebuje obrušovat svéhlodavé zuby, které obrušuje nejčastěji na tvrdším druhu potravy (chleba, větve), ale je schopen se podobně jako myš prokousat skrzbetonnebo slabší druhypletivaakabelů(slitiny mědi a hliníku a podobně měkké kovy).
Přirozenými nepřáteli potkanů jsou lasicovité šelmy (tchořahranostaj) avýr velký.Mláďata potkanů jsou také potravou menších sov –sovy pálenéakalouse ušatého.
Tradičně jsou rozlišovány dva poddruhy:
Z poddruhu potkan východní jsou nově odlišovány poddruhyRattus norvegicus humiliatusaRattus norvrgicus soccer.
Potkan se začal v 50. letech 20. století používat prolaboratorníúčely díky vhodným rozměrům, snadnému odchovu a svéinteligenci. Pro laboratorní účely se používá bílá varieta, která má sníženou náchylnost k přenášeníchorob. Postupem času vznikalykříženímodlišné barevnévarietya potkan si získal na popularitě. Na rozdíl od myši je potkan odolnější proti infekci.
Laboratorní potkan je klasifikován jako samostatný druhpotkan domácí(Rattus domestica).
Domestikovaná forma vyšlechtěná k pokusným účelům, kde různé linie mají různé predispozice k jistým onemocněním, které je předurčují k použití ve výzkumech.
Je rozšířena v domácnostech jako ochočené domácí zvíře v barevných varietach nebo varietach s jinou stavbou těla nebo druhemsrsti.
Existují čtyři hlavní barevné linie:
Při křížení potkanů s barvami z dvou různých linií se barvy potomků ředí či jinak znehodnocují; pak je velmi obtížné jejich barvu pojmenovat.
Tyto linie se dále dělí na jednotlivé barvy, z nichž častější jsou: