Anděl v křesťanství

Anděljevkřesťanstvíoznačení pro svatou a dokonalou duchovou bytost obdařenou rozumem a vůlí, která sloužíBohujakoposel. Tradiční křesťanská představa anděla je okřídlenáantropomorfníbytost často zobrazovaná vkřesťanském umění. Andělé mají význam vNovozákonímpříběhu a v teologii, zabývá se jimi obor zvanýangelologie.
Biblemluví o andělech jako o Božích poslech či služebnících, kteří jsou mu poslušní: „Dobrořečte Hospodinu, jeho andělé, vy silní bohatýři, kteří plníte, co řekne, vždy poslušni jeho slova!“Ž103, 20 (Kral,ČEP) Vyjadřuje i nesmrtelnost andělů: „Vždyť už nemohou zemřít, neboť jsou rovni andělům…“Lk20, 36 (Kral,ČEP) Známá je pak definice anděla podleAugustina:
Nový zákonmluví o andělech na mnoha místech a jejich úloha v příběhu rozhodně není zanedbatelná.
Anděl předpovídá jak narozeníJana KřtiteleZachariášovi,tak i narozeníKristaPanně Mariia pastýřům,ve snuJosefovisdělí původ Mariina těhotenstvía pošle ho do Egypta, aby byl Ježíš zachráněn předHerodem.Nakonec pak zvěstuje (zvěstují) i Ježíšovozmrtvýchvstání.Kornéliaanděl informuje o vyslyšení jeho modliteb a přikazuje mu poslat proPetra, aby mu zvěstoval víru.Anděl pak také několikrát vysvobozuje zatčenéapoštolyz vězení.
TakéJežíšmluví o andělech. Vyjadřuje se o nich ve svýchpodobenstvích, často v souvislosti s jejich úlohou na konci světa, kde mají být dobří andělé nástrojemBožího soudu,špatní však zavrženi.Dále pak v rozmluvách, kde k andělům přirovnává lidi po smrti, kteří se již nežení a nevdávají.Jinde Ježíš dává najevo svou moc nad anděly.Andělé však v těžkých chvílích Ježíšovi taktéž pomáhají: jednak popokušeních ďábla na poušti, kdy ho obsluhují,nebo vGetsemanské zahradě, kdy mu anděl dodává sílu.
Kniha Zjeveníje na bytosti andělů zvlášť bohatá. Vyskytují se v podstatě v celém jejím dění. Už samotné zjevení jeJanovidáno skrze anděla, který mu vše ukazuje. V podstatě všechny činy, které kniha popisuje, jsou konány prostřednictvím andělů – ohlašují různéeschatologickéudálosti. Objevují se i andělé jednotlivých církevních obcí. Počet andělů se dle knihy Zjevení jeví jako obrovský.
Pád andělů je označení pro vzepření některých andělů proti Bohu v čele s postavou nazývanousatanneboďábel. O pádu se mluví např. vDruhém listě Petrově:
nebo vlistě Judově:
Katolická církevučí, že Bůh stvořil všechny bytosti a všechny jako dobré. Tuto nauku potvrdil iČtvrtý lateránský koncil:
Satana, který se pak postavil proti Bohu, vidí jako původce zla a jako postavu Svůdce zGn3, 1–5 (Kral,ČEP). Tak se vyjadřuje i Ježíš vJanově evangeliu: „On byl vrah od počátku a nestál v pravdě, poněvadž v něm pravda není. Když mluví, nemůže jinak než lhát, protože je lhář a otec lži.“J8, 44 (Kral,ČEP) Hřích andělů se chápe jako absolutní (neodpustitelný, nezrušitelný) pro neodvolatelný charakter všech jejich rozhodnutí.Sv. Jan z Damaškuse k tomu vyjadřuje: „Po pádu už nemají možnost litovat, tak jako už nemohou litovat lidé po smrti.“
Shodné stanovisko zastává i většinaprotestantskýchcírkví.
V rámciexegezevznikly také jiné interpretace zla, které reálnou existenci zlých duchových bytostí, a tedy i satana, popírají. Tvrdí, že biblická vyjádření nutně neznamenají existenci satana, ale spíše jistého neosobního principu zla v lidské přirozenosti. Pojmu ďábla je pak v Novém zákoně používáno jako symbolu prohřích. Ačkoliv mnohé tyto interpretace vznikaly na půděkatolické teologie, římskokatolická církev je odmítá.Odmítání reálné existence ďábla a démonů se vyskytuje i v teologii protestantské – v extrémní podobě je spojeno zejména s demytologizačním přístupemRudolfa Bultmanna;většina protestantů (zejménaevangelikálové) však toto odmítání rovněž zavrhuje.
Známé rozdělení andělů vypracoval na přelomu5.a6. stoletíkřesťanskýmystikPseudo-Dionysios Areopagita, který ve svém spise o nebeské hierarchii popsal – zčásti na základě starších tradic – devět hierarchických stupňů andělů, takzvaných andělských chórů, které se dělí do tří kůrů (triád či sfér). Nejvyšší trojici podle jeho učení tvoří chóryserafínů,cherubinůa trůnů, prostřední triádu tvoří panstva, síly a mocnosti, a konečně ve třetí sféře jsou chóry označené jako knížectva, archandělé a andělé. Tuto nauku převzal iTomáš Akvinskýa ve svéSumměk jednotlivým chórům přidává ještě tzv. postavení. Popořadě: láska, vědění, poznání; řízení, zázraky, zahánění; vedoucí, vyslanci, poslové. Názvy jednotlivých chórů však pocházejí zBible.
Církevní tradice vidí jako Archanděly tři anděly, jejichž jména se nacházejí vPísmu– Michaela, Gabriela a Rafaela. V Bibli je však zaarchandělavýslovně označen pouzeMichael, jako kníže Božích „vojsk“či ochránce Izraelea odpůrce ďábla ve sporu oMojžíšovotělo.AndělRafael(též Refáel, Ochranitel) je zmíněn vdeuterokanonické(apokryfní)knize Tóbijáš, kde pomáhá hlavní postavě knihy.V Bibli je dále zmiňován andělGabriel( Zvěstovatel ), který např. zvěstuje narození KristaJména dalších archandělů se vyskytují v různých starozákonníchapokalypsáchči židovskýchapokryfech. Pravoslaví uznává 8 archandělů - vedle tří výše zmíněných též : Uriel ( viz apokryfní knihy : 4.Ezdrášova a 1.Henochova ), Šealtiel , Jugidiel , Barachiel , Jeremiel.
V křesťanství je taktéž rozvinuta víra, že každý člověk má svého tzv.strážného anděla, aby ho chránil a pomáhal mu vést správný život. Např.sv. Basilpíše: „Každý věřící má u sebe anděla jako ochránce a pastýře, aby ho vedl k životu.“Toto tvrzení je několikrát naznačeno i vBibli.V katolické církvi nebylo učení o andělech strážných nikdy definováno, ale zejména lidová zbožnost k nim pěstuje úctu.
V katolické církvi (západní) se slaví svátky týkající se andělů:
Svátky týkající se andělů se slaví i v některých protestantských církvích. Např. některéluterskécírkve slaví 29. září svátek archanděla Michaela a všech andělů.
Andělům jsou zasvěceny i mnohé sakrální stavby. V České republice např.: