Chang-čou

Chang-čou(výslovnost;čínsky:杭州;pinyin: Hángzhōu) je město vČínské lidové republice, v jejímžadministrativním systémuje hlavním a zároveň nejlidnatějším městem provincieČe-ťiang. Leží asi 200 kmjihojihozápadněodŠanghajenařeceČchien-tchang, jejížestuárovitéústívytváří takzvanáchangčouská zátoka(杭州湾), který odděluje městaŠanghajaNing-po. Chang-čou nabylo na významu díky tomu, že leží na jižním konci dodnes využívanéhoVelkého kanálua zároveň bylo po většinu posledního tisíciletí jedno z nejproslulejších a nejbohatších měst Číny.
Chang-čou jesubprovinčním městema tvoří jádro changčouské metropolitní oblasti, která je v Číně čtvrtou největší. Podle údajů zšestého sčítání lidu Čínské lidové republikyměla tato metropolitní oblast 21,1 milionů obyvatel na ploše 34 585 km. V changčousképrefektuřepak v roce 2015 bylo registrováno 9 018 000 obyvatel.
Město je cílem mnohaturistů. Mezi turisticky zajímavá místa v Chang-čou patří jak nádherné okolíZápadního jezera(西湖), tak i kulturní dědictví reprezentované starobylýmipagodami,chrámyaparky. Městským stromem jekafrovník lékařský(Cinnamomum camphora) a rostlinouosmant vonný(Osmanthus fragrans).
V září 2015 bylo oznámeno, že bude Chang-čou pořádatAsijské hryv roce 2022 a stane se tak poAsijských hráchv roce 1990 vPekingua v roce 2010 vKantonuteprve třetím čínským městem, kde se budou konat.
Chang-čou začíná v současné době upevňovat svou pozici technologického střediska a sídlí zde internetový obchodAlibaba. V roce 2016 se zde konal jedenáctý summit skupinyG20.
V okreseJü-jao, který se nachází 100 kilometrů jihovýchodně od Chang-čou, před sedmi tisíci lety sídlili lidé slavnékultury Che-mu-tuz obdobíneolitu.Právě v tomto období se poprvé v jihovýchodní Číně pěstovala rýže.Podle archeologických vykopávek také víme, že se před pěti tisíci lety nalézala v blízkém okolí současného města sídlištěliangčouské kultury.První částí města, která byla poprvé zmíněna v dokumentech, je čtvrť Jü-chang.
V roce 589 se Chang-čou stalo vládním střediskem správního celkučoujménem Chang, čímž získalo právo mít městské hradby, které byly vystavěny o dva roky později. Podle tradice, kterou dodržely například i městaKantončiFu-čou, město převzalo jméno správního celku, který řídilo, a tak vznikl název města Chang-čou. Chang-čou bylo na jižním konciVelkého čínského kanálu, který vede až do Pekingu. Tento kanál se postupem času měnil, ale nakonec své plné délky dosáhl již v roce 609.
Zadynastie Tchangbyl guvernérem Chang-čouPo Ťü-i, který už v té době byl slavným básníkem a jeho zásluhy v Chang-čou mu přinesly chválu a pověst skvělého guvernéra. Všiml si, že zemědělská půda v okolí je závislá na vodě zeZápadního jezera, ale díky tomu, že to předchozí guvernéři úplně zanedbávali, se staráhrázúplně propadla. Jezero se díky tomu tak vysušilo, že místní rolníky postihlo období vážného sucha. Po proto nařídil stavbu silnější a vyšší hráze spřehradou, aby se tak mohl řídit tok vody a vyřešil se problém se zavlažováním.
Živobytí místních se tak v následujících letech zlepšilo. Po Ťü-i si ve svém volném čase rád užíval krás Západního jezera a chodil sem takřka denně. Také nařídil vybudování cesty přes jezero, aby se přes něj nemuselo přejíždět jen loďkami. Tato cesta proto byla později na jeho počest pojmenována „Poova cesta“. Poté nechal okolo hráze vysadit vrby a další stromy.
Chang-čou je jedním ze sedmi starověkých hlavních měst Číny. Nejdříve bylo hlavním městem královstvíWu-jüemezi léty 907 až 978 (během obdobíPěti dynastií a deseti říší). V té době se jmenovaloSi-fua bylo jedním ze třech kulturních center v jižní Číně společně sNankingemaČcheng-tu. Vládci království Wu-jüe byli známí mecenáši umění, především pak pokud šlo o umění či architekturu vbuddhistickýchklášterech. Chang-čou se také stalo kosmopolitním centrem, které lákalo vzdělance z celé Číny, a navázalo diplomatické vztahy nejen se sousedními čínskými státy, ale i s Japonskem, Koreou a sříší Liao.
V roce 1089, když byl guvernérem města další slavný básník,Su Š’, nechal postavit další cestu přes Západní jezero, která je dnes taktéž na jeho počest pojmenována „Suova cesta“. Na jejím vybudování pracovalo 200 000 dělníků a měří 2,8 km. Obě cesty vedoucí přes jezero byly postaveny z bahna na dně jezera. CísařiČchien-lungovise zde rád procházel především brzy ráno na jaře. Před několika desítkami tisíc let bylo jezero lagunou, ze které se však díky naplaveninám vytvořilo jezero. V roce 1975 byly provedeny vrty, při kterých se našly sedimenty z dávné laguny, což tuto teorii o historii jezera potvrdilo. Lidská činnost na jezeře zabránila tomu, aby se něj staly bažiny. Ze západní a severní strany je jezero obklopeno kopci. Na kopci Pao-š', který leží severně od jezera, stojí pagoda Pao-čchu.
Běhemdynastie Sungv Chang-čou žili arabští obchodníci, jelikož se v té době obchodovalo více na moři než na pevnině.Ve městě se tak dají najít arabské nápisy z 13. a 14. století. Později, běhemdynastie Jüandošlo k perzekuci Muslimů. Byly zakázány jejich tradice, což vedlo k tomu, že se účastnili povstání proti Mongolům.Egyptský obchodník nechal v Chang-čou vystavět mešitu Feng-chuang-š'.V roce 1345 město navštívilAbú Abdallah ibn Battúta, kterého zde zaujalo především velké množství krásných dřevěných lodí.Zúčastnil se zde také hostiny, kterou pořádal Qurtai, mongolský správce města, kterému se podle Battúty líbily dovednosti čínských kejklířů.Battúta prohlásil, že Chang-čou je největším městem, které kdy na Zemi viděl.
Chang-čou bylo zvoleno novým hlavním městemdynastie Jižní Sungv roce 1132,kdy většinu severní Číny obsadiliDžürčeniběhem války mezi dynastiemi Ťin a Sung.Z původního hlavního městaKchaj-fengse sungský dvůr musel stáhnout v roce 1129 na jih poté, co město obsadili Džürčeni roku 1127.Z Kchaj-fengu se pak Sungové přesunuli do Nankingu, novodobéhoŠang-čchioua poté doJang-čouv roce 1128.Sungská vláda chtěla mít Chang-čou pouze jako dočasné hlavní město, ale postupně se z něj stalo veliké obchodní a kulturní centrum dynastie Sung. Změnilo se z poměrně průměrného a nevýznamného města na jedno z nejdůležitějších a nejbohatších na světě.Jakmile bylo Sungům jasné, že už nemají naději na znovudobytí severní Číny, zřídili více vládních budov v Chang-čou, aby město více odpovídalo statutu císařského hlavního města, které není pouze přechodné.
Od počátku 12. století bylo Chang-čou hlavním městem až do roku 1276, kdy došlo k invaziMongolů. Během této doby se město jmenovalo Lin'an (臨安). Sloužilo jako sídlo císařské vlády a centrum obchodu a zábavy. Během tohoto období se také město stalo centrem čínské civilizace, jelikož to, co bylo za "střední Čínu" považováno kdysi, bylo nyní obsazeno džürčenskou dynastiíŤin.
Mnoho filozofů, politiků a literátů, z nichž někteří jsou mezi nejslavnějšími básníky v čínské historii (jako napříkladSu Š’,Lu Joua Sin Čchi-ťi), sem přišlo strávit zbytek svého života. V Chang-čou se také narodil a je zde i pochován vědecŠen Kua(1031–1095). Jeho hrob lze najít ve čtvrti Jü-chang.
Během dynastie Severní Sung došlo k nárůstu obyvatelstva díky příchodu uprchlíků z dobytého severu, rozmachu obchodu a rozvoji úředních a vojenských zařízení a město se tak rozšířilo daleko za své hradby z 9. století. PodleEncyclopædia Britannicamělo město v té době přes 2 miliony obyvatel, zatímco historik Jacques Gernet odhaduje, že v roce 1276 mělo Chang-čou přes milion obyvatel. (Oficiální údaje podle sčítání lidu z roku 1270 zaznamenaly asi 186 330 rodin s trvalým pobytem a pravděpodobně nezapočítaly vojáky a obyvatele bez trvalého pobytu.) Má se za to, že mezi léty 1180 až 1315 a 1348 a 1358 bylo Chang-čou největším městem na světě.
V Chang-čou často hrozily díky velkému počtu obyvatel a dřevěným (často několikapatrovým) budovám požáry. Větší požáry zničily značnou část města v letech 1132, 1137, 1208, 1229, 1237 a 1275, a malé požáry se tu děly takřka každý rok. Jen při požáru v roce 1237 bylo zničeno 30 000 domů. Vláda tak proti této hrozbě vytvořila propracovaný protipožární systém, který zahrnoval výstavbu strážních věží a používání luceren a vlajek, aby se tak mohlo snadno identifikovat, kde požár vznikl. Následně pak vždy bylo vysláno přes 3000 vojáků, aby oheň uhasili.
Chang-čou v roce 1276 obléhala a poté dobyla mongolská armáda vedenáKublaj-chánema o tři roky později pak došlo k pádu celé říše.Novým hlavním městemdynastie Jüanse stalo Ta-tu (dnešníPeking).
Má se za to, žebenátskýobchodníkMarco Polonavštívil Chang-čou ke konci 13. století. Ve své knize zmiňuje, že je toto město "větší než jakékoliv jiné na světě"a nazývá hoQuinsai,což je název, který je odvozen od jménaSing-caj("přechodné sídlo"), jak se městu přezdívalo za dynastie Jižních Sungů. Polo se dále zmiňuje: "Počet a bohatství kupců a množství zboží, které se jim dostalo do rukou, bylo tak ohromné, že by nikdo nemohl kdy odhadnout, kolik toho vlastně bylo." Je možné, že do jisté míry i přeháněl, protože tvrdil, že město mělo průměr asi zhruba sta mil (tento odhad je však možná, pokud tím myslel čínskou míli, která je 3/8 jedné italské míle)a že je zde 12 000 kamenných mostů. Někteří však tvrdí, že jde pouze o chybu v pozdějším přepisu knihy, kde se z "12 bran" stalo omylem "12 000 mostů".
Chang-čou bylo důležitým přístavním městem až do poloviny érydynastie Ming, ale místní přístav se postupně zanesl naplaveninami. Zadynastie Čchingbylo město sídlem císařské vojenské posádky.
V letech 1856 a 1860 okupovala Chang-čouNebeská říše velkého mírua napáchala zde výrazné škody.
Za doby Čínské republiky bylo Chang-čou mezi léty 1928 až 1949 pod správouKuomintangu. 3. května 1949 však do města vstoupilaČínská lidová osvobozenecká armádaa vládu zde převzali komunisté.
Po reformách, které v roce 1978 provedlTeng Siao-pching, využilo Chang-čou své pozice v deltě řekyJang-c’-ťiangpro svůj vlastní rozvoj. V současné době je jedním z nejbohatších čínských měst.
Chang-čou se nachází v severozápadní části provincieČe-ťiang, v jižní až střední části delty řekyJang-c’-ťianga na jižním konciVelkého čínského kanálu, který vede až doPekingu. Jeho správní území sahá na západě do hornatých částí provincieAn-chueja na východě až k pobřežní oblasti uchangčouské zátoky. Centrum města se rozléhá okolo východní a severní strany Západního jezera a severně od řekyČchien-tchang.
Chang-čou mávlhké subtropické podnebí(Cfa podleKöppenovy klasifikace podnebí), kde se střídají čtyři odlišná období. To se vyznačuje velmi horkými a vlhkými léty a chladnými, oblačnými a suchými zimami (s občasným sněžením). Průměrná roční teplota je 17,0 °C a denní průměrné teploty se pohybují od 4,6 °C v lednu do 28,9 °C v červenci. Průměrný roční srážkový úhrn je 1 438 mm. Zatímco v červnu bývá město postiženo monzunovými dešti typickými pro východní Asii, v srpnu až září zde bývají tajfunové bouře, i když zde samotné tajfuny běžně neudeří. Ty však většinou postihují oblast na jižním pobřeží provincie Če-ťiang.
Od roku 1951 byly místní extrémy zaznamenány 6. února 1969 (−9.6 °C) a 9. srpna 2013 (41.6 °C). Ročně je místní délka slunečního svitu 1 709,4 hodin, přičemž v březnu je pravděpodobnost slunečného dne 30% a 51% v srpnu.
Subprovinční město Chang-čou má 9obvodů, 2městské okresya 2okresy. Šest centrálních městských čtvrtí má rozlohu 683 kma žije zde 3 560 400 obyvatel. Tři příměstské části pak mají rozlohu 4 193 kma 3 399 300 obyvatel.
Ekonomika Chang-čou rapidně vzrůstá od roku 1992, kdy se město otevřelo. V rámci východní Číny je považováno za důležitou výrobní základnu a logistické středisko.
V roce 2001 mělo město HDP 156,8 miliardRMB, což ho v tomto ohledu umístilo na druhé místo mezi všemi provinčními městy, přičemž na prvním místě bylo Kuang-čou. Od té doby se místní HDP více než ztrojnásobilo a v roce 2016 dosáhlo hodnoty 1,105 bilionů RMB, a HDP na osobu se zvýšilo z 3 025 USD na 18 282 USD.
Nalézá se zde mnoho sektorů jako například lehký, zemědělský, textilní, lékařský, informační, automobilový, elektronický, telekomunikační, chemický a potravinářský průmysl či těžké strojírenství.
Ekonomická a technická rozvojová zóna Chang-čou byla založena v roce 1993, kdy ji Státní rada schválila jako národní rozvojovou zónu. Má rozlohu 104,7 kma mezi průmysly, které jsou zdě nejvíce podporovány, patří elektronický a informační průmysl, biomedicína, strojírenství, výroba domácích spotřebičů a zpracování potravin.
27. dubna 2000 schválila Státní rada založení Vývozní zóny Chang-čou. Je jednou z prvních zón svého druhu, jedinou v provincii Če-ťiang a má rozlohu 2.92 km. Nachází se poblíž changčouského přístavu a letiště Siao-šan.
Changčouská Hi-Tech Industrial Development Zone (volně přeloženo: zóna pro rozvoj pokročilých technologií) byla zřízena v březnu 1991 a od té doby se stala jedním z nejvýznamnějších inovačních a průmyslových center v oblasti pokročilých technologií v provincii Če-ťiang. V roce 2013 se v zóně nacházelo přes 1 100 softwarových vývojářů a outsourcovaných podniků. Společnosti jakoMotorola,NokiačiSiemenssi zde zřídily sváVaVcentra. V roce 2011 vzrostlo HDP zóny o 13,1% a mělo tak hodnotu 41,63 miliard RMB, což tvoří 5,9% celkového HDP Chang-čou. Tato zóna se prezentuje jako čínskéSilicon Valley. Své hlavní sídlo zde má iAlibaba Group, která je největšímB2Bportálem na světě a zároveň největší internetovou stránkou v Číně co se tržní hodnoty týče.
V roce 2016 se v Chang-čou konal summit skupinyG20.
Chang-čou je známé díky svým památkám a přírodě, a je taktéž často považováno za jedno z nejkrásnějších a nejmalebnějších čínských měst. I když se město v posledních letech výrazně rozvíjí, stále si zachovává své historické a kulturní dědictví. Turismus je tak stále důležitou součástí changčouské ekonomiky. Jednou z nejoblíbenějších atrakcí jeZápadní jezero, které jepamátkou UNESCO, a kde se nachází mnohé z changčouských historických a scénických míst. Vedle jezera se pak nachází mnoho pagod, kulturních míst a přírodních oblastí. Přes jezero vedou dvě cesty.
Další zajímavosti:
V březnu 2013 vyhlásila Changčouská komise pro turismus online kampaň na Facebooku s názvem "Moderní Marco Polo". Během dalšího roku se do ní zapojilo přes 26 000 soutěžících, kteří se chtěli stát prvním zahraničním velvyslancem pro cestovní ruch v Chang-čou. Vítězem byl nakonec 20. května 2014 vyhlášen Liam Bates, který tak vyhrál smlouvu na 40 000€ a stal se tak prvním cizincem, kterého čínská vláda jmenovala na takto oficiální post.
V roce 1848 za dynastieČchingbylo Chang-čou popsáno jako pevnost islámu v Číně, jelikož se zde nacházelo hned několik mešit s arabskými nápisy. Jeden příslušník etnické skupinyChuejůzNing-pořekl jednomu Angličanovi, že Chang-čou je opravdu velkou základnou pro muslimy v porovnání s jeho mešitou v Ning-po, kde se schází pouze 30 rodin. Dvě z nejvýznamnějších mešit v Chang-čou jsou mešita Fénixe a Velká mešita.
Na přelomu 16. a 17. století bylo město důležitým centrem judaismu v Číně a je možné, že odsud pochází současná židovská komunita v Kchaj-fengu. Kdysi zde existovala synagoga, ale dnes po ní nezbyla žádná stopa.
Dva ze tří pilířů čínského katolictví pocházely z Chang-čou. Na začátku 21. století ve městě došlo k perzekuci Křesťanů.
Původní obyvatelé Chang-čou mluví stejně jako obyvatelé provincieČe-ťianga jižní části provincieŤiang-suchangčouským dialektem, který je sám dialektem jazykaWu. V jednotlivých oblastech se však changčouský dialekt liší. Přesto se v oblasti mluví převážněstandardní čínštinou, která je oficiálním jazykem země.
V Chang-čou se nachází několik muzeí regionálního i národního významu. Národní muzeum čínského hedvábí (中国丝绸博物馆), které se nachází poblíž Západního jezera, je jedním z prvních muzeí na státní úrovni a zároveň největší muzeum hedvábí na světě. Čínské národní muzeum čaje (中国茶叶博物馆) se specializuje na čaj a jeho kulturu. Muzeum provincie Če-ťiang (浙江博物馆) má přes 100 000 exponátů týkajících se lidských studií, výzkumu a kulturních památek.
Má se za to, že changčouská kuchyně představuje jídla typická pro provincii Če-ťiang, která je jednou z osmi nejdůležitějších čínských kuchyní. Místní se shodují na tom, že tento způsob úpravy jídla je "čerstvý, jemný, měkký, hladký a má jemnou vůni." Jídla jako jsou nudle pchien er čchuan (片儿川), ryba ze Západního jezera na octu (西湖醋鱼), vepřové z Tung-pcho (东坡肉), lung-ťingské krevety (龙井虾仁), žebrákovo kuřecí (叫化鸡), pařená rýže s vepřovým zabaleným v lotosových listech (荷叶粉蒸肉), dušené bambusové výhonky (油焖笋), pudink z lotosového kořene (藕粉) a rybí polévka sestry Sung (宋嫂鱼羹) patří mezi ta nejznámější z changčouské kuchyně.
V Chang-čou existuje mnoho divadel, kde se hraje především opera. Šaosingská opera, která pochází z čeťiangského Šeng-čou, je druhým nejrozšířenějším druhem opery v Číně.
Čaj je důležitou součástí changčouské ekonomiky a kultury. Chang-čou je známo tím, že odsud pochází Lung-ťing (Dračí studna), který je jedním z nejslavnějších druhůzeleného čaje. Jeho nejznámější a údajně nejlepší odrůdou je Si-hu Lung-ťing, který se pěstuje ve vesnici Lung-ťing poblíž Chang-čou.
Changčouská vláda výrazně investuje do propagace turismu a umění, přičemž se klade důraz na výrobu hedvábí, deštníků a skládacích vějířů.
Changčouské letiště Siao-šanměsto spojuje nejen s mnoha čínskými městy, ale i s různými mezinárodními destinacemi jako jsou napříkladThajsko,Japonsko,Jižní Korea,Malajsie,Vietnam,Singapur,Tchaj-wan,Nizozemsko,KataraUSA. Regionální linky pak létají doHongkonguaMacaa. Letiště Siao-šan se běžně drží mezi deseti letišti, kterými v Číně projde nejvíce cestujících. Má dva terminály, Terminál A a Terminál B. Na terminálu A, který je menší, se odbavují mezinárodní a regionální lety, zatímco terminál B odbavuje pouze domácí lety. Letiště se nachází těsně za městem ve čtvrti Siao-šan a s centrem ho spojuje přímá autobusová linka. Existují plány na rozšíření letiště, díky kterým se má vybudovat druhá runway a třetí terminál. Došlo by tak k nárůstu kapacity tohoto rychle se rozvíjejícího letiště, které také slouží jako druhé centrum pro leteckou společnostAir China. Zároveň se také buduje vyvýšená expresní letištní dálnice nad již existující dálnicí, která spojuje letiště a centrum. V druhé fázi výstavby linky 1 changčouského metra se plánuje její prodloužení až na letiště.
V Chang-čou se protíná několik nejvytíženějších železničních koridorů v Číně, od severovýchodu na jihozápad přes Chang-čou vedevysokorychlostní trať Šanghaj – Kchun-ming(i starší (železniční trať Šanghaj – Kchun-ming), na sever vedevysokorychlostní trať Nanking – Chang-čoua na jihovýchodvysokorychlostní trať Chang-čou – Ning-po. Hlavním nádražím je Železniční stanice Chang-čou - východ (hovorově "východní nádraží"), které je jedním z hlavních železničních uzlů v Číně. Má 15 nástupišť a čínská železniční rychlodráha odsud provozuje linky doŠanghaje,Nankingu,Čchang-ša,Ning-poa dalších. Přibližně každých 20 minut od 6:00 do 21:00 odsud vyjíždějí linky do Šanghaje. Rychlovlaky do Šanghaje však odjíždí pouze každou hodinu a cesta trvá 50 minut pokud se jedná o přímý spoj nebo 59 až 75 minut, pokud jde o spoj se zastávkami. Z Chang-čou se však dá dostat do většiny velkých čínských měst. Nádraží se zbytkem města spojují linky metra 1 a 4. Železniční stanice Chang-čou (hovorově "nádraží ve městě") byla v polovině roku 2013 zavřena pro opravy, ale nedávno se znovu otevřela.
Přímá vlaková spojení spojují Chang-čou s více než 50 městy, včetně 12 denních spojů doPekingu, přes 100 spojů do Šanghaje a dosahují až doUrumči. Čínská železniční rychlodráha byla uvedena do provozu 26. října 2010 a v provozu jsou vlakové soupravy CRH 380A(L), CRH 380B(L) a CRH380CL. Ty cestují rychlostí 350 km/h a zvládnou tak například 202 km za 45 minut.
Centrální (na východ od centra, nahradila bývalou východní stanici), severní, jižní a západní autobusové stanice město spojují s městy v provincii Če-ťiang i okolních provinciích.
Chang-čou má efektivní veřejnou dopravu, která zahrnuje dieselové autobusy, trolejbusy, dieselově-elektrické autobusy a taxi. První linka metra byla uvedena do provozu ke konci roku 2012. Chang-čou je známé svou sítímetrobusů, které spojují centrum s mnohými příměstskými oblastmi a které i v centru mají své speciální silniční pruhy. Oblibě se také těší kola a motorová kola. Chang-čou má také rozšířený systém veřejných kol, který je zadarmo.
Dalším oblíbeným způsobem dopravy je taxi, která podléhají přísným opatřením.
Metro v Chang-čou se začalo stavět v březnu 2006 a první linka byla otevřena 24. listopadu 2012. Linka 1 spojuje centrum s příměstskými oblastmi od Siang-chu až k ulici Wen-ce a Lin-pchingu. V červnu 2015 pak byla dokončena jihovýchodní část linky 2 (která začíná ve čtvrti Siao-šan a končí na jihu centra) a krátká část linky 4 (méně než 10 zastávek, spojuje linky 1 a 2). Očekává se, že celkově bude metro mít 10 linek, přičemž většina z nich je stále ve výstavbě.
Díky přítomnosti mnoha institucí vyššího vzdělávání má Chang-čou velkou studentskou populaci. Mezi místní univerzity patří:
„Na Nebesích je ráj. Na zemi jsouSu-čoua Chang-čou.“– čínské přísloví
Marco Polo ve své knize popisuje Su-čou jako "město na zemi" a Chang-čou jako "město na nebi". Dále o něm píše, že je to„nezpochybnitelně nejjemnější a nejvznešenější na světě.“Během summitu G20 v roce 2016 se Chang-čou prezentovalo právě jako "ráj na zemi".
„Narodit se vSu-čou, žít v Chang-čou, jíst vKuang-čou, zemřít vLiou-čou.“– čínské přísloví
Su-čou se považuje za město velmi vzdělaných, civilizovaných a krásných lidí, Chang-čou je zase známé svou scenérií, Kuang-čou svým jídlem a v Liou-čou se vyrábějí dřevěné rakve, které údajně mají zpomalit rozklad těla.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHangzhouna anglické Wikipedii.