Wilhelm Brasse

Wilhelm Brasse(3. prosince1917Żywiec–23. října2012Żywiec) bylpolskýportrétnífotograf. Běhemdruhé světové válkybyl poslán doněmeckého koncentračníhotáboraOsvětimjako vězeň č. 3444, kde jménemSSpořizoval tajnou fotografickou dokumentaci. Ta mimo jiné spočívala v portrétování vězňů, kteří přijeli do tábora. Jeho život a práce byly předmětem polského televizního dokumentárního filmuPortrétistaz roku 2005, který se poprvé představil v seriálu „Hrdý na současnost“ na polské televizní staniciTVP11. ledna 2006.
Brasse měl smíšený rakousko-polský původ. Narodil se jako vnuk Alberta Charlese Brasse zAlsaska, který pracoval jako zahradník pivovaru v Żywcu, který byl v majetku roduHabsburků. Jeho matka byla Polka a jeho otec vášnivý patriot, účastníkválky s bolševikyv roce 1920.Profesi fotografa se učil od roku 1935 v ateliéru „Foto-Korekt“ vKatovicíchv ulici 3. května, patřící jeho tetě, kde pořizoval portréty, podobenky a svatební fotografie.
Po vypuknutí druhé světové války, německéinvazi do Polskav roce 1939 a okupaci jeho rodného města BrasseŻywiecv jižním Polsku byl vyslýchánSchutzstaffelem(SS). Odmítl přísahat věrnostHitlerovia byl uvězněn na tři měsíce. Po propuštění stále odmítal kapitulovat, nechtěl podepsatVolkslistani nucené členství v německé armádě. Brzy poté odešel doKrynice, kde nějakou dobu pracoval ve fotolaboratoři.
Přes oblast Bieszczady se chtěl dostat doMaďarska, ale byl na hranicích spolu s několika dalšími mladými muži zatčen a 27. března 1940 uvězněn vSanoku. Dne 30. srpna 1940 byl deportován do nacistickéhokoncentračního táboraOsvětim, kde dostal vězeňské číslo 3444. Bylo to krátce poté, co byl tábor otevřen.Během transportu do tábora ve městěTarnówmu Němci znovu nabídli podepsat Volkslist, ale Brasse znovu odmítl. Nejprve byl nasměrován na komando kopající základy nových budov a stavění silnic z krematoria na stanici, kde byl brzy povýšen na vrchního tlumočníka. Poté pracoval v komandu pro překládku uhlí a koksu a poté v obchodě s bramborami.
Když se Němci dozvěděli o jeho řemeslných schopnostech z ateliéru i laboratoře, stal se hlavním fotografem tábora. V únoru 1941, poté, co byl povolán do kancelářeRudolfa Hösse, velitele Osvětimi, spolu se čtyřmi dalšími fotografy, a vyzkoušen z „fotografických dovedností“, byl vybrán konkrétně díky svým „laboratorním dovednostmi“ a „technické schopnosti práce s fotoaparátem“ a za jeho schopnost mluvit německy.Poté dostal rozkaz dokumentovat nacistické vězně v táboře v „Erkennungsdienst, fotografické identifikační jednotce“, což bylo zvláštní zpravodajské komando politického oddělení (Gestapo), které vedl Bernhard Walter.Od 5. února 1941 Brasse fotografoval „práci vězňů, vězeňské lékařské pokusy a portréty vězňů do spisů“.Pořizoval portréty nově příchozích vězňů určených pro záznam tábora. Brasse na Mengeleho žádost pořídil pro každého vězně sérii tří fotografií: z profilu, zepředu hledící do objektivu a šikmo pod úhlem v jeho pokrývce hlavy. Stávalo se, že jich přes noc musel vyrobil tisíc nebo i více, protože ráno měl dorazit další transport. Kromě toho fotografoval vše, od práce vězňů až po soukromá setkání Němců s rodinami i lékařské snímky. Podle svého odhadu udělal od roku 1940 do roku 1945 pořídil 40 000 až 50 000 identifikačních fotografií, než byl přestěhován do jiného koncentračního tábora v Rakousku, kde byl americkými silami v květnu 1945 osvobozen.Němci, kteří v osvětimském táboře pracovali, ho respektovali, protože chtěli svým rodinám poslat pěkné fotografie. Potkal takéJosefa Mengeleho– slavného „Anděla smrti“, kterého si pamatoval jako dobrého muže. Mengele měl jeho fotografie rád a chtěl, aby vyfotografoval také některá dvojčata a lidi svrozenými poruchami. Brasse měl tak možnost pracovat na ošetřovně, ve které Mengele „experimentoval“.
Poté, coSovětivstoupili do Polska, běhemViselsko-oderské operace, od 12. ledna do 2. února 1945, byl Brasse spolu s tisíci dalšími osvětimskými vězni násilně přemístěn do koncentračního tábora vEbensee, rakouském podvýborukoncentračního tábora Mauthausen(v poslední oblasti stále ovládané nacisty), kde zůstal vězněn, dokud ho americké ozbrojené síly neosvobodily na začátku května 1945.Během evakuace tábora ignoroval rozkaz spálit všechny fotografie a uchránil více než 40 000 fotografií, které později sloužily jako důkazy v nacistických soudech. Po osvobození Američany obdržel potřetí návrh na změnu svého občanství – „Zůstaň tady. Tam už jsou bolševici. Pokud budete chtít, budeš Němec, Angličan nebo Američan“. Opět návrh odmítl a vrátil se do Żywiec.
Chtěl se vrátit k profesi fotografa, ale po několika pokusech to vzdal – když se podíval na někoho skrz objektiv fotoaparátu, vždy viděl vězně z Osvětimi. Kvůli vracejícím se nočním můrám už nikdy nechtěl vzít fotoaparát do rukou, už nikdy nepořídil žádnou další fotografii.Opustil fotografii a založil „středně prosperující“ obchod s uzeninami.O své funkci táborového dokumentárního fotografa se přes šedesát let nikomu nezmínil. Stal se živnostníkem a nikdo dlouho neznal jeho minulost.
Wilhelm Brasse zemřel vŻywcu23. října2012ve věku 94 let.Byl ženatý, měl dvě děti a pět vnoučat a žil se svou ženou až do své smrti.Jeho smrt byla oznámena historikemStátního muzea v Osvětimi.
O několik let později se o jeho práci dozvěděli izraelští historici a od nich se o Brassovi dozvěděl dokumentarista Ireneusz Dobrowolski. Několik let tento režisér sbíral materiály pro dokumentární filmPortrétista(polskyPortrecista, Polsko, 2005), který vypráví o Brassovi a jeho práci v Osvětimi. „Zpověď“ Wilhelma Brasse před kamerou trvala 10 dní. Jeho délka je 52-minut v režii Ireka Dobrowolskiho a produkovaný Annou Dobrowolskou. Poprvé byl uveden na polské televizní stanici TVP1 1. ledna 2006 v pořaduHrdý na současnost.Premiéru veWest London Synagoguev Londýně měl film 19. března 2007 a byl tak populární že se na základě velké poptávky diváků uskutečnilo druhé promítání 22. dubna 2007.Ve filmu Brasse popisuje „příběh některých obrázků v archivu muzea Auschwitz, které si pamatuje.“
Jaksynopsefilmu zdůrazňuje, po pořízení desetitisíců fotografií z let 1940 až 1945, dokumentujících „krutost, která přesahuje všechna slova... pro budoucí generace“, Brasse již nemohl pokračovat ve své profesi.
Fergal Keane souhlasí, že „Brasse nám zanechal silný odkaz ve fotografiích. Díky nim můžeme vidět oběti holocaustu jako lidské, nikoli statistické.... Fotografie jsou dílem muže, který bojoval, aby svou lidskost udržel naživu v místě nepředstavitelného zla.“
Czesława Kwoka (15. srpna 1928 Wólka Złojecka – 12. března 1943 Osvětim) bylapolskákatolickádívka, která byla zavražděna ve svých čtrnácti letech v Osvětimi. Narodila v malé polské vesnici Wólka Złojeckakatolickématce Katarzyně Kwoka. Spolu se svou matkou (číslo vězně 26946) byla Czesława Kwoka (číslo vězně 26947) deportována zeZamośćedo Osvětimi 13. prosince 1942. Dne 18. února 1943 byla zavražděna její matka. Dne 12. března 1943 Czesława Kwoka zemřela. Okolnosti její smrti nebyly zaznamenány. Bylo jí 14 let.
Při pohledu na její fotografii popsal své vlastní dojmy z fotografií dokumentarista Fergal Keane:
Fotografie Czesławy a další Brassovy fotografie kolorovala brazilská umělkyněMarina Amaral. V roce 2018 Amaral obarvila dvacet archivních fotografií vězňů zkoncentračního tábora Osvětimpod názvemTváře Osvětimi.Projekt byl ve spolupráci s muzeem Osvětim-Birkenau.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuWilhelm Brassena polské Wikipedii.