Metro v Charkově

Metro v Charkově(ukrajinskyХарківський метрополітен,Charkivs'kyj metropoliten) zajišťuje systém tří linek podzemní dráhy podCharkovem, druhém největším městěUkrajiny. Jedná se o druhý nejstarší systém svého druhu v zemi a šestý v bývalémSovětském svazu. V provozu je charkovské metro od roku 1975 a do roku 1991 neslo názevCharkivskyj metropoliten imeni V. I. Lenina(Харківський метрополітен імені В. І. Леніна).
Metro má v současné době tři linky značené názvem a barvami:Cholodnohirsko-Zavodska(červená),Saltivska(modrá) aOleksijivska(zelená). Celkem má síť délku 38,45 km a nachází se zde 30 stanic.Konstrukčně se jedná o klasickémetro sovětského typu, v centru s raženými a na okraji města s hloubenýmistanicemi.Saltivská linkapřekračujeřeku Charkovmetromostem.
Charkovskémetroje tzv. „těžké“metro sovětského typu, budované se snahou o dosažení co nejvyšší přepravní kapacity.Většina úseků metra je vedena pod povrchem, pouze úsek mezi stanicíKyjivskaaAkademika Barabašovaje nadzemní, kdy úsek nadjíždí řekuCharkovmetromostem.Jednotlivé linky metra se nekříží přímo, ale v různých úrovních; vlaky mezi nimi mohou přejíždět pomocímanipulačních spojek, cestující přecházejí přestupními chodbami.
Typologicky patří síť metra k převážněradiálnímu typu.
Podobně jako i v jiných městech bývalého východního bloku jej tvoří tři linky uspořádané tak, že v centru města tvoří přestupní trojúhelník.Úseky pod centrální částí města jsou hluboko založené, aby byly v případě války využitelné jakoprotiatomové krytypro civilní obyvatelstvo a aby se díky vibracím neničily budovy starého města.
Zatímco linkaCholodnohirsko-Zavodskapřekonává řekyLopaňaCharkovv podzemí, linkaSaltivskapřekonává řekuCharkovmetromostema poté se vrací zase pod zem.
Po druhé světové válce, se z Charkova stala milionová metropole díky výstavbě nových čtvrtí a průmyslu na východě města. Již v 50. letech 20. století mělCharkovvelké množstvíautobusových linek, rozvinutoutramvajovouatrolejbusovou síť, vybaven tehdy moderním technickým vybavením, ale tamní doprava byla často přeplněna.
Problémy pro dopravní systém tvořilo radiální uspořádání města s úzkými rovnými ulicemi, vícepodlažní zástavba, ale i velmi členitý terén s klikatými řekami, hlubokými roklemi a strmými kopci. Z tohoto důvodu nebylo možné vytvořit efektivní přestupní uzly pozemní dopravy, které by zvládly rostoucí osobní dopravu. Životní fungování města a jeho rozvoj kriticky závisel na dopravní problematice. Problém vidělo vedení města i vedení strany.
První žádost podal tehdejší první tajemníkkomunistické strany Ukrajinyv charkovské oblasti Nikolaj Sobol a i jeho nástupce Hryhorij Vaščenko. Přemýšlelo se o třech variantách řešení dopravního přetížení v Charkově, a to jednokolejnicovka,podpovrchová tramvajametro. První varianta jednokolejnicovky byla okamžitě vyřazena z důvodu obtížného terénu a úzkých uliček města. Nejdříve se sice zvažovala variantapodpovrchové tramvaje, tohle řešení se ale nelíbilo občanům Charkova a poukazovali na enormní investice a pomalou rychlost a tím malou kapacitu této varianty. Studie pro podpovrchovou tramvaj již sice byla vyhotovena, ale nakonec se Charkovprojekt rozhodl o výstavbě metra. V roce 1968 bylo uděleno povolení k výstavbě prvního úseku metra.
Během roku 1968 vznikl Charkovmetroprojekt, který se staral o projektování charkovského metra a v červnu téhož roku do Charkova přijeli dělníci zBaku,KyjevaaDonbasu.
Stavba byla nesmírně náročná hlavně kvůli půdě, nad kterou se město nachází, ta je obsahuje vodou nasycený jíl a písek, který se musel odvodnit či chemicky zmrazit.Výstavba probíhala v úseku stanicCholodna horaaMoskovskyj prospekt(nyní Turboartom) a nejdříve se začalo stavět nedaleko stanicePivdennyj vokzal.Souběžně i s výstavbou probíhala i architektonická soutěž, kde byli hlavně přijímány návrhy přísně utilitární a dost stanic je si podobných s prvním úsekemlinky Cpražského metra.
Během výstavby metra vytvořil Charkovmetroprojekt nový koncept stanice metra, a to hloubená jednolodní stanice, která se využila u stanicMoskovskyj prospekt(nyní Turboatom),SportyvnaaCentralnyj rynok.Tenhle koncept se využívá i vKyjevě(např.Charkivska),Moskvě(např.Južnaja) a dalších ruských městech.
První úsek metra, který obsahoval staniceVulycja Sverdlova,Pivdennyj vokzal,Centralnyj rynok,Raďanska,Prospekt Haharina,Sportyvna,Zavod imeni MalyševaaMoskovskyj prospektspolečně sdepem Nemyšljanske, byl otevřen 23. srpna 1975.
Již v únoru 1975 začala výstavba prodloužení první linky zMoskovského prospektudoProletarské(nyní Industrialna). Očekávalo se, že druhý úsek bude otevřen v roce 1979, ale stalo se tak již o rok dříve.Druhý úsek byl postaven hlavně kvůli propojení tehdejších velkých závodů, ale také nově obydlených čtvrtí nedaleko těchto závodů, celý úsek byl také hloubený. 11. srpna 1978 byl otevřen druhý úsek linky se stanicemiKomsomolska,Raďanskoji armiji,Industrialna,Traktornyj zavodaProletarska.Také v dubnu 1979 dostala staniceRaďanskanové elektronické panely, které zobrazuje čas, který uplynul od odjezdu vlaku, a druhý panel zobrazuje samotný reálný čas, tento systém byl zde poprvé testován a instalován v samotnémSovětském svazu. Do roku 1981 se elektronické panely rozšířily do všech stanic metra.
Po dokončení první linky se ihned začalo přemýšlet na druhé lince metra. Ta původně měla jet na sídliště Oleksijivka, ale v 70. letech se plány změnily a metro se začalo plánovat do nového a hustě zabydleného sídliště Slativske. Trať byla navržena z centra města, kde byl navržen přestup na první linku, do samotného sídliště. Také od staniceBarabašovabyla plánována větev na sídliště Východní Saltivka, která zatím není realizována.
Výstavba začala v roce 1977, a to na úseku od přestupní staniceIstoryčnyj muzejdoBarabašova(nyní Akademika Barabašova). Úsek je situován ve velmi obtížných geologických podmínkách, úsek měl podjíždět řeku Charkov a také se stavělo v mokrých jílovitých, písčitých a bahenních půdách. Při výstavbě se používal razicí štít z moskevského metra a musely se navíc stavět různá čerpadla a odvodňovací zařízení. Když došlo na výstavbu podřekou Charkov, Charkovmetroprojekt usoudil po důkladném prostudování hydrogeologických poměrů oblasti a rysů městské zástavby pro vystavěnímetromostunad řekou.
11. srpna 1984 se otevřel první úsek linky a obsahoval 5 stanic o délce přibližných 7 kilometrů. Úsek obsahoval přestupní staniciIstoryčnyj muzeja poté staniceDzeržynska,Puškinska,KyjivskaaBarabašova.
Nový úsek druhé linky ale nekončil na samotném sídlišti, a tak se stavěl i druhý úsek linky od staniceBarabašovado staniceHerojiv Praci. Úsek byl většinou hloubený a vedl podél ulice Akademika Pavlova. Kvůli zpoždění materiálu byla stavba tří nových stanic a nového úseku hotova v srpnu 1986. 24. října 1986 byl otevřen druhý úsek, který obsahoval staniceAkademika Pavlova,StudentskaaHerojiv Praci.
Po otevření obou linek přišlo na řadu sídliště Oleksijivske. Původně se počítalo se 12 stanicemi, ale poté bylo rozhodnuto, že mezi sídlišti Pavlovo pole a Oleksijivske, kvůli malé poptávce, jedna stanice nevznikne. Nejdříve se také předpokládala výstavba šestivozových stanic; podle projektantů měl v novém století Charkov přesáhnout hranice 2 milionů obyvatel, ale z tohoto nápadu sešlo kvůli příliš vysoké ceně, a stanice byly stavěny pro pětivozové soupravy.
Výstavba začala v roce 1984 u budoucí přestupní staniceDeržproma během následujících čtyř let se začaly stavět i ostatní stanice na novém úseku metra. Ale kvůli ekonomickým problémům, nedostatku materiálu arozpadu sovětského svazuse otevření linky odložilo o tři roky.
6. května 1995 se otevřel první úsek linky, který obsahoval 5 stanic o délce přibližných 5 kilometrů. Úsek obsahoval přestupní staniciMetrobudivnykiva poté stanicePlošča Povstanňa,Architektora Beketova,Deržprom(také přestupní) aNaukova.
Další prodloužení o dvě stanice do čtvrti Pavlovo pole se zbrzdilo o osm let, důvody opoždění byla hlavně finanční krize v Charkovmetroprojektu a silné povodně v roce 1995. Výstavba prodloužení byla stavěna v suchých jílech, které urychlovali stavbu, která se výrazně zrychlila okolo roku 2000. 21. srpna 2004 byl nový úsek otevřen a obsahoval dvě stanice, a toBotaničnyj sada23 Serpňa, které hlavně obsluhovaly sídliště Pavlovo pole. Otevření se zúčastnil i tehdejšíukrajinský prezidentLeonid Kučma.
Po otevření druhého úseku linky se rozhodlo o otevření posledních dvou stanic samostatně. StaniceOleksijivskaměla být otevřena v roce 2007, kvůli politické krizi na Ukrajině, postupného propuštění mnoha lidí z podniku a nedostatkem financí se stanice otevřela v roce 2010.
Po otevření staniceOleksijivskabyla v roce 2011 vykopána jáma pro budoucí staniciPeremoha. Stylizované motivy ve stanici upomínají na bojedruhé světové války. Stanice měla být otevřena naden vítězství2012. Pro nedostatek financí byla ale v roce 2011 stavba zastavena.Prezident UkrajinyPetro Porošenkopři osobní návštěvě stavby slíbil dodání financí na projekt, a v dubnu 2015 se práce znovu rozjely. Otevření stanice proběhlo 19. srpna 2016, rovněž za účasti prezidenta Porošenka.
První etapa metra, která se začala budovat v roce 1968, měla vzhled stanic přísně utilitární a dost stanic si je podobných s prvním úsekemlinky Cpražského metra.I přes přísně utilitární vzhled stanic je každá stanice jedinečná, na první lince byl hojně využíván bílý, šedý a hnědý mramor a stanice druhého úseku, jako napříkladArmijska, byli stylizovány jako symbol vítězství a triumfuSovětského svazuvdruhé světové válce.Druhá linka byla navržena na velký objem cestující a vzhled stanic zůstal přísně utilitární a byl znova hojně využíván bílý a šedý mramor.Třetí linka byla budována během konceSovětského svazua počátkuUkrajiny. Stanice obsahovalymozaiky(Zachysnykiv Ukrajiny), byly více barevnější (23 Serpňa,Botaničnyj sadaArchitektora Beketova) a byly stylizovány dle budov v okolí stanice či historie města. StaniceOleksijivskaaPeremohaměli menší a utilitárnější výzdobu než ostatní stanice na třetí lince.
Celková kompozice stanic metra byla v centru města řešena zabudováním výstupů metra do někdy zastřešeného samostatného výstupu. Na vstupy do stanic dále navazují vestibuly, umožňující i drobný obchod. Od počátku byl kladen důraz na to, aby vestibuly byly esteticky vyvážené. Plní totiž nejenom funkci přístupovou, ale v řadě případů se uplatňují i jakopodchody(Imeni O. S. Maselskoho,Industrialna,Akademika Pavlova).
Síť obsahuje tři linky o délce 38,4 km, na kterých se nachází 30 stanic.
Každá linka má svou vlastní trať, v žádném úseku není vedeno více linek. Přestup je možný v šesti stanicích:Sportyvna,Majdan Konstytuciji,Istoryčnyj muzej,Universytet,MetrobudivnykivaDeržprom, které tvoří vrcholy „přestupního trojúhelníku“ pod centrem města.Přestupní stanice mají každá svůj název, stejně jako vKyjevě. Soupravy mohou přejíždět mezi všemi linkami, to využívá hlavnělinka Oleksijivska, která zatím nemá své vlastní depo.
Cholodnohirsko-Zavodska je nejstarší linkou systému, vede ze sídliště Cholodna hora až do industriální zóny města a je označena červenou barvou. Její první úsek byl otevřen v roce 1975 mezi stanicemiCholodna horaaTurboatom.Na lince se nachází 13 stanic a je dlouhá 17,3 km. Linka se rozšiřovala dále na východ do staniceIndustrialna.Přestupní stanice linky jsouSportyvnaaMajdan Konstytuciji.
Saltivska je druhou nejstarší linkou systému, vede z centra Charkova na sídliště Saltivka a Pisky a je označena modrou barvou. Její první úsek byl otevřen v roce 1984 mezi stanicemiIstoryčnyj muzejaAkademika Barabašova.Na lince se nachází 8 stanic a je dlouhá 10,3 km.Linka se dále rozšiřovala na sever do staniceHerojiv Praci.Linka je jediná, která překonává řeku Charkov metromostem. Přestupní stanice linky jsouIstoryčnyj muzejaUniversytet.
Oleksijivska je nejnovější linkou systému, která vede z Balašovky, přes centrum do sídliště Pavlove pole a Oleksijivka a je označena zelenou barvou. Její první úsek byl otevřen v roce 1995 mezi stanicemiMetrobudivnykivaNaukova.Na lince se nachází 9 stanic a je dlouhá 10,9 km.Linka se rozšiřovala dále na severozápad do stanicePeremoha.Přestupní stanice linky jsouMetrobudivnykivaDeržprom.
Celkový vozový park metra k roku 2019 je 307 vozů.Celá síť je obsluhována dvěma depy s názvyNemyšljanskeaSaltivskea v budoucnu také novým depem Oleksijivske.
20. června 2022 dopadlo v důsledkurusko-ukrajinské válkydopadlo nadepo Nemyšljanskeněkolik raket, které zničily celé depo pár souprav typuEž,Em,81-71a technický vůz typuD.
Dopravu zajišťují pětivozové soupravy typu81-71,EžaEm. SoupravyEžaEmjezdí naCholodnohirsko-Zavodské lincea různé typy souprav81-71na všech třech linkách.Na Saltivské lince také jezdí zrekonstruované vozy typuEžaEm, které jsou prakticky identické s rekonstruovanými soupravamiE-KMvKyjevě. NaCholodnohirsko-Zavodské lincejezdí zrekonstruované vozy typu81-71.
Vozy jsou spojeny do souprav; ty mohou být až pětivozové, protože stanice jsou stavěny pro pětivozové soupravy.Původně se naOleksijivské lincepočítalo až s šestivozovými soupravami, z tohoto nápadu ale sešlo z důvodu vysokých nákladů na výstavbu dlouhých nástupišť.
V Charkovském metru se používají turnikety pro vstup i výstup ze stanice. Cestující otevírá turniket pomocí předplacené karty, nebo lístku s čárovým kódem.Jízdné je 8hřivena dá se koupit u automatů a nebo přímo bezkontaktně u turniketů.Do roku 2012 se v metru používaly žetony, které nahradily papírové lístky, které se často padělaly.
Při spuštění metra, jízdné stálo 5 kopějek, do rozpaduSovětského svazuse cena zvýšila na 15 kopějek. Po rozpaduSovětského svazuse cena zvyšovala a v roce 2009 lístek stál již 1 hřivnu.Od roku 2011 se každým rokem se cena přibližně zvyšovala o jednu hřivnu. Nejvyšší cena byla 8 hřiven za lístek a platil od roku 2019.Od začátkuruské invaze na Ukrajinu, bylo metro nejdříve zastaveno a využíváno jako kryt, později se ale metro znovu rozjelo, vstup a jízda je nyní zdarma.
Metro jezdí od 5:30 ráno až do 21:30.Stanice jsou navrženy na provoz s pětivozovými soupravami, které jsou nasazovány na všechny tři linky. Maximální provozní rychlost v tunelech je 80 km/h, metro dosahuje průměrné rychlosti 35 km/h.
Intervaly mezi všemi třemi linkami ve špičce jsou jedna a půl až tři minuty, mimo špičku až pět minut a po 21. hodině až patnáct minut.
Charkovské metro má dvě depa;Nemyšljanske, otevřené v roce 1975 sloužící proCholodnohirsko-ZavodskouaOleksijivskou linkuaSaltivske, otevřené v roce 1984 sloužící proSaltivskou linku.V budoucnu přibude depo Oleksijivske naOleksijivské lince.
Eskalátoryjsou základním zařízením metra, nezbytným pro fungování hlavně hluboce založených stanic. V charkovském metru se nachází 47 eskalátorů ve 13 stanicích.
Jelikož metro bylo stavěno během socialismu, byly použity jednak delší, hlubinné (ze staniční střední lodi dovestibuluu hluboko založených ražených stanic na všech linkách) eskalátorysovětskévýroby. Novější eskalátory nebyly instalovány jelikož většina nových úseků budovaných během ukrajinského režimu bylo hloubených a nacházelo se nízko pod zemí.
Nejhlubší stanice metra jeJaroslava Mudroho, která se nachází 30 metrů pod povrchem.
Od roku 2018 a 2019 operátořiKyjivstaraVodafonev charkovském metru začali poskytovatslužby 4G.Mezi úsekemKyjivskaaAkademika Barabašovana metromostu lze chytit signál všech operátorů naUkrajině.
V Sovětském svazu bylo běžné, že na území převážně neruských oblastí byla právěruštinapreferována jako sjednocovací jazyk. Jinak tomu také nebylo v Charkově, kdy celý systém metra fungoval výhradně v ruštině.Každopádně na kolejových zdech stanicprvní linkybyly názvy stanic plně v ukrajinštině, ty ale byly zrušeny během rusifikace v 80. letech.V druhé polovině 80. let se ale začaly objevovat i poruštěné názvy stanic v ukrajinštině a dvojjazyčné hlášení. Porozpadu Sovětského svazubyla dokonce ruština vytlačena zcela.
Díky pořádáníEurav roce 2012 se objevily názvy přepsané dolatinkya dvojjazyčné hlášení vukrajinštiněaangličtině.
Metro bylo budováno za doby Sovětského svazu, a tím pádem množství stanic bylo pojmenováno po sovětských či ruských osobnostech a událostech. Hned po revoluci se přejmenovala přestupní staniceDzeržynskanaUniversytet. Poté se postupně přejmenovávaly stanice (např.KomsomolskanaMaršala Žukova). Během dekomunizace Ukrajiny v roce 2016 se změnil název šesti stanicím:
V roce 2019 se ještě přejmenovala stanice Moskovskyj porspekt naTurboatom.V roce 2023 byl ve staniciKyjivskavyměněn ruský názevKyjevskajanaKyjivskanacházejicí se na kolejové zdi.
26. dubna 2024 se stanice Pivdennyj vokzal a Puškinska přejmenovaly naVokzalnaaJaroslava Mudroho.