Iké Udé

Iké Udé(*1964,Lagos) je nigerijsko-americkýfotograf,performer, spisovatel a vydavatel se sídlem vNew Yorku, Spojené státy americké.
Udé se narodil v roce 1964 v Makurdiv Nigérii, kde vyrůstal. Nejstarší syn z bohaté rodiny byl již v raném věku vystaven fotografování aportrétovánítím, že se oblékal na rodinné portréty, které se jednou za dva týdny fotografovaly.
Jako dospívající Udé navštěvoval vládní střední školu Afikpo, britskou internátní školu v Afikpo v Nigérii. Udé často navštěvoval Londýn, než se v roce 1981 přestěhoval do New Yorku, kde studovalmediální komunikacina Hunter College, CUNY.Svou uměleckou kariéru zahájil koncem 80. letabstraktní malbouakresbou. Od 90. let je jeho primárním médiem fotografie.
Udé má dvojí občanství Spojených států a Nigérie.
Udého obrazy a kresby jsou méně známé než jeho fotografie, i kdyžkriticiahistorici uměníuznali jeho rané práce. ZesnulýHenry Geldzhalero Udého obrazech a dílech na papíře řekl: "Jsem dojatý a ohromen způsoby, jakými se mu daří neviditelně mísit modernistickou tradici s vlastními nigerijskými kořeny. Ve spojení není nikdy nic vynuceného; a zdá se, že světlo a vzduch je jeho médiem."
Udé začal svou sériiCover Girlsv roce 1994, která mu zajistila místo na současné scéně. Každá fotografie napodobuje obálku populárních módních nebo lifestylových časopisů, ve kterých figuruje sám umělec jako model.Fotografie byly vědomě stylizovány, pózovány, fotografovány a následně spárovány s typem odpovídajícím respektovanému časopisu. Na první pohled se každá fotografie jeví jako autentická obálka časopisu. Udé použil obálku časopisu jako jeviště ke kritice fetišismu bílé modelky z vyšší třídy a účinků populární kultury na dnešní konzumní společnost. Použil také sérii k vyjádření k problémům, jako je absence černoty v módě, rasové stereotypy a zkreslování barevných osob. Série byla vystavena v roce 1994 v newyorské galerii Exit Art.
Udého černobílá série fotografiíUliodkazuje navysokou módua Uli body art a nástěnné motivy z UdéhoIgbodědictví.
UdéhoParis Hilton: Fantasy and Simulacrumje rozhovorem mezi jeho alter egem Viscontim a celebritouParis Hilton. Výstava se skládala z několika prací smíšených médií, sestavených z materiálů zklepů, vzorků tapet, fotokopií, zrcadel, módních a lifestylových časopisů apornografickýchstránek. Společně tyto kousky ilustrují konstrukci fenoménu Paris Hilton a vyzývají diváky, aby se ptali, co skutečně vědí o slávě a estetice kulturního úpadku.
Udého portréty, zejména ty vSartorial Anarchy, jsou kombinací vtipu a historismu. Tato díla mají současnou atmosféruhaute couturenebo to, co umělecká kritikaNew York TimesRoberta Smith označuje jako „neuctivé, kulturní polyglotní autoportréty“.Jean Dykstrav recenzi pro photographmag.com píše: „Jakkoli je identita kulturním konstruktem, je také individuálním výtvorem a jen málo lidí vytvořilo sebe sama s takovým rozkvětem jako Iké Udé.“V rozhovoru sMonicou MillerovouUdé řekl, že jeho záměrem pro vytvořeníSartorial Anarchybylo, že „ve středním smyslu viděl a cítil velkou potřebu posunout jazyk fotografie kupředu, vůbec jej neuspokojil převládající starý konzervativní přístup a mentalita, která se stále masivně získávala. Potřeboval jsem robustní vizuální slovník, který je velmi specifický, který vlastním a který je okamžitě rozpoznatelný.“ Udé věří, že navzdory současné úrovni globalizace se lidé nadále oblékají podle své konkrétní kultury a chybí jim „globální konverzace“.
Sartorial Anarchyje zároveň odkazem a odklonem oddandyismu. Udého konceptuální využití historických a současných oděvů se snaží spíše katalogizovat kulturu než pouze reflektovat módní trendy.Udé konstruuje kostýmy, rekvizity a vlastní pózu jako zátiší, kterou pak fotografuje asistent. Udé ke každé fotografii maluje pozadí a sám dokončujepostprodukčnípostupy.
Série byla vystavena vThe Global Africa Projectv Muzeu umění a designu (MAD) v New Yorku (2010),a vArtist/Rebel/Dandy: Men of Fashionv Muzeu designu na Rhode Island School of Design 2013).Udého série byla také vystavena vLeila Heller Galleryv Chelsea v New Yorku. Tato výstava s názvemStyl a sympatiepředstavila výběr jeho autoportrétů ze série.
Minneapoliský institut umění,Sheldon Museum of Art,Rhode Island School of Design Museumzískaly díla odSartorial Anarchy.
CHIC Indexje onlineantologieUdého portrétů, které zobrazují stylové lidi v New Yorku.Fotografie ukazují rozsah „vzhledů“ jednotlivců a mezi portrétovanými jsou i mimo jiné Geoffrey Bradfield, Robert Verdi, Patrick McDonald, Steven Knoll, Somers Farkas nebo Jean Shafiroff.
V roce 1995 Udé založil časopisaRUDE, pojmenovaný jako poctu jamajskýmrude boysz Londýna šedesátých let.Časopis je podobnýInterviewa obsahuje rozhovory s umělci, fotografy a designéry a také úvodníky o módě, kráse a stylu. Zatímco časopis začínal jako tištěná publikace, od roku 2009 vychází pouze online.
Udé je autorem knihyStyle File: The World's Most Elegantly Dressed, kterou vydalo nakladatelství HarperCollins v roce 2008. Svazek profiluje 55 vlivných arbitrů stylu.Style Fileobsahuje spisy a příspěvky od Valerie Steelové, ředitelky a hlavní kurátorky Muzea Fashion Institute of Technology (FIT), a Harolda Kody, bývalého kurátora odpovědného za Costume Institute vMetropolitním muzeu umění. Publikace poskytuje informace o všech 55 profilovaných ženách a mužích, včetněJohna Galliana,Oscara de la Renty, Caroliny Herrery, Diane von Furstenberg,Dity Von TeeseaChristiana Louboutina.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuIké Udéna anglické Wikipedii.