Jan Burka

Jan Burka(14. června1924,Postoloprty–4. září2009,L'Isle-sur-la-Sorgue,Francie)bylčeskýmalíř,grafik,sochařabásník.
Narodil se 14. června 1924 v Postoloprtech. Otec Richard byl původně voják, ale později se stal architektem a stavitelem, matka Gabriela pocházela z bohaté statkářské rodiny. Otec bylkatolickéhovyznání, matkažidovského, Jan přijal židovskou víru. Měl ještě o tři roky staršího bratra Raymonda.
Po základní škole v Postoloprtech studoval na žateckém gymnáziu, později na gymnáziu v Praze, ovšem po podepsáníMnichovské dohodyse jeho vzdělávání s ohledem na židovský původ značně zkomplikovalo. V roce1940studoval kresbu na soukromé umělecké škole profesora Svobody (profesoři Svoboda,ŠvábaKotík), pak navštěvoval grafický kurz veVinohradské synagoze, který vedlFranz Peter (František Petr) Kiena jejž pořádalaŽidovská obecvPraze. Zdokonaloval se také v olejomalbě pod vedenímEugena Nevana, škola však byla roku 1941 zrušena.
10. srpna1942byl i s bratrem z Prahy deportován doTerezína, kde byl přidělen na práci v zahradách, v zimě pak vypomáhal v kuchyni, díky čemuž mohl sobě, bratrovi i jiným občas v těžkých časech přilepšit. V Terezíně se také opět setkal se svým učitelemFranzem Peterem Kienema i v těžkých podmínkách ghetta pokračoval ve studiu kresby. V říjnu 1944 se šťastnou náhodou vyhnul deportaci do vyhlazovacího tábora a nakonec se tak v Terezíně dočkal osvobození.
Těsně po osvobození odešel Jan Burka se svou budoucí ženou Ellen Danby (1921–2016), národní mistryní vkrasobruslení, doNizozemskaa usadil se vAmsterdamu, kde studoval na Královské akademii výtvarných umění (Rĳksakademie van beeldende kunstenv Amsterdamu – profesořiCampendonk, Lutke a Westerman). Roku 1945 se s Ellen oženil a v roce 1946 se jim narodila dcera, kterou na počest Petra Kiena pojmenovaliPetraa jež později následovala matku a stala se také úspěšnou krasobruslařkou. Druhá dcera Astra se rodičům narodila v roce 1948 a stala se architektkou a režisérkou. O otci natočila dokumentární film Painting Daddy (2009).
V letech1945–1951pracoval Jan Burka jako kreslíř a grafik v písmolijněAmsterdama současně se připojil k Uskupení holandských grafiků a spoluvystavoval např. s Appelem, Corneliem a Constantem.
Roku 1951 se odstěhoval doTorontavKanadě, kde studoval naOntario College of Art & Design. Založil také svoje vlastní grafické umělecké studio a společně sAlainem Flemingembyl spoluzakladatelem Společnosti kanadských grafiků.
Roku 1954 rodinu opustil, později se rozvedl a v letech1961–1968se usadil veFrancii.Zde vytvořil svoje prvníreliéfyasochy. Stal se členem skupiny konkrétní poeziePáté období, kterou založilHenri Chopin, a členem skupinyARC – Nové expresevCagnes-sur-Mer. Později žil vSain-Barnabé. Ve Francii se také seznámil s Michelem Seuphorem, Denysem Chevaliérem a Jacguesem Lepagem. Společně s nimi a s Chopinem pořádalFestival des Artes Plastiques de la Côte d’Azur, připravovali výstavy, sestavovali katalogy a tvořili plakáty.
V roce 1968 se vrátil do Toronta, kde žil a pracoval až do roku1978. Zaměřoval se na projekty geometrických rotodisků, magnetických reliéfů a ekviskulptur. Většina těchto děl je dnes umístěna v kanadských muzeích.
Jan Burka se zúčastnil více než stovky výstav vEvropě, Kanadě aSpojených státech. Jeho díla jsou vystavena v řadě kanadských, amerických i evropských muzeí a jsou součástí významných soukromých sbírek. V roce1964získal vNicecenu za sochařské díloUMAM. Roku1965vJuan-les-Pinszískal cenuProvençalza sochařské dílo. V roce 1968 obdržel vOntariucenuCentenaire du Canada.
Jan Burka získal četná ocenění rovněž za své grafické dílo. JehoPoésies concrètes(Konkrétní poezie) je součástí antologieExperimentální poezie, která vyšla v roce1967v nakladatelstvíOdeon.
Zemřel 4. září 2009 ve francouzském městě L’Isle-sur-la-Sorgue poblížAvignonu.
Tvorba Jana Burky je zastoupena v těchto stálých expozicích:
V roce 2007 vydalo nakladatelství Oswald proPamátník TerezínBurkovy vzpomínky z let 1924–1945 pod názvemMalovat a přežít – v Terezíně mi bylo osmnáct. Text je paralelně anglický a francouzský.