Ješaja Horowitz

Ješaja ben Avraham ha-Levi Horowitz(hebrejskyישעיה בן אברהם הלוי הורוויץ‎,1565,Praha–24. března1630,Tiberias), počeštěně téžIzajáš HorowitzneboIzajáš Hořovský, zvaný též podle svého nejvýznamnějšího dílaha-Šelah ha-kadoš(השל״ה הקדוש‎) bylžidovskýrabín, učenec akabalista.
Horowitz se narodil v Praze do slavné a významné rodinyHorowitzů, ale brzy se odstěhoval společně se svým otcem doPolska. Jeho učiteli byli tehdy významní polští rabíni jakoMe'ir z LublinuneboJehošu'a Falk. Roku 1597 se stal místopředsedou soudního dvora (av bejt din) vDubnu, roku1606pak veFrankfurtu nad Mohanem. Během tohoto období se mu narodil syn, pozdější rabínŠabtaj Šeftl Horowitz. Roku 1614 byli Židé z Frankfurtu vyhnáni a Horowitz se vrátil do Prahy, kde sloužil do roku 1621 jako rabín. Po smrti své ženy se odstěhoval doIzraele. Původně se usadil vJeruzalémě, kde se stal vůdčí autoritou a rabínemaškenázskéjeruzalémské komunity. Snažil se o obnovení duchovního života židovské obce a nebránil se ani kontaktům a vlivůmsefardskéorientální komunity, jejichž některé zvyky přejal. Zemřel v Tiberias a je pohřben poblíž hrobuMaimonida.
Od svého mládí se Horowitz intenzivně zabýval židovskou mystikou -kabalou. Již roku 1597 vydal dílo svého otceEmek berachase svými vlastními kabalistickými glosami a komentářem. V Jeruzalémě a vGalilejise setkal s dílemMošeho Cordovera,Josefa Karaa předevšímJicchaka Lurii. Podle Horowitze byla kabala skutečným učením sdělenýmBohemMojžíšovinaSinajia nastal čas pro její odhalení jako úvod k budoucímu vykoupení. Rovněž v otázkách výkladuBiblepreferoval výklady mysticky orientované (Nachmanides) před racionalisty (Maimonides).
Jeho hlavním, kabalou ovlivněným dílem se stal spisŠnej luchot ha-brit(Dvě desky smlouvy, hebrejsky:שני לוחות הברית‎, známé pod akrostichem של״ה - Šelah). Poprvé byl tento spis vydán vAmsterdamuroku1649. Skládá se ze dvou částí,Derech chajim(Cesta života), která se zabývá zákony a pořadímsvátkůvžidovském kalendáři, druhou je pakLuchot ha-brit(Desky smlouvy) vypočítávající613 přikázání. Celá kniha jeeticko-halachickýmdílem ve kterém kabala a její myšlenky slouží jako pomoc pro návod, jak žít plnohodnotný a z etického pohledu bezúhonný život.
Ješaja Horowitz byl respektovanou autoritou v oblastihalachy. I ve Š'nej luchot ha-brit je možné najít řadu odkazů natalmudickouliteraturu a metodologii. Byl částečným odpůrcem talmudické studijní metodypilpul, kterou na jedné straně odmítal jako hlavní náplň studia Talmudu, na druhou stranu považoval„pilpul držící se podstaty věci (pilpul šel emet)“jako jeden z nástrojů, které mohou přivést člověka k netušeným informacím v textu tento postup aplikoval i na studium kabalistických spisů jako např.Zohar. Ohledně Tóry a halachy se vyjadřoval jako o kontinuálně pokračujícím procesu, který není možné zastavit a který umožňuje člověku správně reagovat a naplňovat Boží zákon vždy podle doby a místa, ve kterém žije.
Horowitz po celé 18. století duchovně ovlivnil nejen svou novou obec v Jeruzalémě, ale především prostřednictvím svého syna Šabtaje Šeftla, který zůstal v Evropě, i celou středo- a východoevropskou židovskou populaci. Je možné, že některé jeho myšlenky měly vliv na vznikchasidismu.
Mezi nejvýznamnější díla patří také modlitební kniha (sidur)Ša'ar ha-šamajim(Brána nebes), vydaná až v18. stoletía dále jeho komentáře a novely k několika dílům (např. kalendářMordechaje ben Hilelanebo komentář kZoharu, který se zachoval pouze v rukopisné podobě). Velký vliv měly i jeho dopisy zasílané zPalestinydo Evropy.