Kosmický obr

Kosmický, čiprvotní,obr,bytostčimuž, je motiv bytosti, která v sobě obsahuje celývesmírči jím prostupuje a jednotlivým částím vesmíru odpovídají části jejího těla,  objevující se v mnoha světových mýtech ouspořádáníavzniku světa. V některých případech kosmický člověk během procesu stvoření umírá a z různých částí jeho těla svět vzniká, a často je takéandrogynní, cožMircea Eliadevyložil jako znak počáteční úplnosti, která je narušena, aby mohl vzniknout svět.
Kosmickému člověku se podobá motivkosmického vejce, z něhož taktéž vzniká svět a v kterém může být též svět obsažen. Oba motivy mohou mít společný původ, ale jen zřídka jsou kombinovány.
Tento motiv je někdy považován za typickyindoevropský, ale objevuje se v mýtech o prvotních bytostech, které těžko mohly být indoevropskými mýty ovlivněny, například o babylónskéTiamat, aztéckéTlaltecuhtlinebo tahitskémTa'aroavi.
Podle indologaMichaela Witzelalze počátky tohoto motivu spojit s mýtypaleolitickýchloveckých společností, či dokonce mýtyneadrtálskými, přičemž kosmického obra spojuje s obrazem uloveného a zabitého zvířete, především medvěda. Na podporu svého názoru uvádí medvědí oběť uSámů, sibiřských kmenů aAinuů, atabutýkající se kostí zabitých zvířat: Nesmí být poškoženy, aby se zvíře mohlo znovu zrodit.
Mýtus o kosmické bytosti se objevuje v mnoha indoevropských náboženstvích, kde je úzce spjat s mýtem o prvotním člověku, jehož rekonstruované praindoevropské jméno je*Jemos„Dvojče“. Vztah obou motivů je však nejasný, například podleMartina L. Westabyly původně oddělené: Podle prvního hermafroditní Dvojče zplodilo samo ze sebe lidstvo, podle druhého byl Prvotní obr zabit a z jeho těla stvořen svět. NaopakJaan Puhvelpovažuje oba motivy za vzájemně provázané a spojuje je s podáním o vzniku společenských tříd z těl prvotních bytostí.
Jako příklady lze uvést, že:
Historik náboženstvíBruce Lincolnve své knizeMyth, Cosmos and Societyz roku1986identifikoval, jaké části těla prvotní bytosti se typicky mění ve složky světa, a indologFerenc Ruzsajeho závěry upravil a shrnul:
VČíněje znám obrPangu, zrozený z kosmického vejce, který zemřel poté, co oddělil nebesa a zemi, a z jehož těla vznikl svět. Podle některých hypotéz byl tento motiv do Číny přenesen zIndie.
Kosmickým bytostem se podobá takébabylónskáTiamat, bohyně prvotních slaných vod, kteréMardukroztříštil svým kyjem lebku. Z horní části jejího těla pak vytvořil Nebesa, z dolní části, na které při souboji stál, pak Zemi, z Tiamatiných ňader vznikly hory, z jejích očí vyteklEufrataTigris, z jejích slin se stala oblaka.
AztéckáTlaltecuhtlibyla zabitaQuetzalcoatlemaTezcatlipocoua z různých částí jejího těla byly vytvořeny různé prvky stvoření.
TahitskýTa'aroa, poté, co rozbil kosmické vejce, ve kterém se před stvořením světa nacházel a také stvořil ze svého těla, s výjimkou své hlavy.
Složitějším příkladem může býtjaponský mýtuso stvoření, kde velké množství božstev, včetně Slunce a Měsíce, vzniká v souvislosti se smrtí stvořitelské bohyněIzanami. Ta podle kronikyKodžikise svým druhem Izanagim Izanami na počátku zplodila japonské ostrovy. Poté však nastal obtížný porod boha ohněKagu-cučiho, během kterého se ze zvratků, výkalů a moči Izanami rodila další božstva, a který skončil smrtí bohyně. Izanagi nejprve upadl do zármutku a z jeho slz se zrodila bohyněNakisawame, poté zabil boha ohně, z jehož těla se následně zrodili další božstva. Po návratu z podsvětí, kde se neúspěšně pokoušel svoji ženu získat zpátky, se musel rituálně očistit, což vedlo ke vzniku dalších božstev, včetněAmaterasuaCukujomiho, když čistil své oči, aSusanooa, když čistil svůj nos.
Jako kosmický obr může být také chápánchurritsko-chetitskýUllikummi, čedičové monstrum, které muselo být odříznuto od skály-obra, na které stálo, aby bylo zabráněno zničení bohů.