Tenis

Tenis(angl.tennis< angl.tenes, tenetz< fr.tenez!= berte, držte! (imperativ pl. slova držet)), označovaný také jakobílý sport, jemíčová hrapro 2 nebo 4 hráče. Varianta se 2 hráči se nazývádvouhra, varianta se 4 hráči pakčtyřhra. Hraje se také smíšená čtyřhra, při které v každé dvojici hraje jedna žena a jeden muž.
Soupeři stojí proti sobě, naobdélníkovémhřišti (tenisovém dvorci) a pokoušejí se odrazittenisový míčektenisovou raketoudo pole tak, aby jej soupeř nemohl vrátit nebo aby se míčkem trefil vedle tenisového dvorce (do autu).
Tenis patří kolympijským sportům. Z tenisu se vyvinulo několik podobných sportů hraných zejména pod střechou na speciálním kurtu např.:plážový tenis.
Tenis je velmi elegantnímíčová hra, kterou mohou hrát dva nebo čtyři hráči. Ke hře je zapotřebítenisová raketa, míček,tenisový dvoreca tenisová síť. Hráči tenisu mohou být jakéhokoliv věku, výšky, váhy či pohlaví. Avšak na profesionální úrovni hrají muži a ženy zvlášť, výjimku však tvoří turnaje, kde proti sobě ve čtyřhře nastoupí muž i žena na každé straně. Této čtyřhře se říká „smíšená čtyřhra“ nebo „mix“. Hlavním úkolem je co nejlépe vrátit míč na soupeřovu polovinu dvorce tak, aby ho soupeř vůbec nezahrál či nedoběhl, případně aby mu vrácení míče dělalo potíže. Ve srovnání s jinými sporty se tenis hraje se střední intenzitou. Zápas může trvat desítky minut, ale taky klidně několik hodin. Při tenisové hře se rozvíjí vůle, cílevědomost, rychlý odhad situace, spoléhání na svoji fyzickou připravenost, taktické myšlení, schopnost dlouhého soustředění a hlavně vnitřní klid.
Samotná hra nastává při získánígamu (hry)(vizBodování) pro jednoho z hráčů.
Cílem hry je získat požadovaný početsetů (sad)dříve než soupeř. Zápas se hraje nejčastěji na 2 vítěznésety (sady). Organizátor soutěže však může rozhodnout jinak, v tom případě pak hráč potřebuje k vítězství získat 3sety (sady), např. muži na grandslamových turnajích nebo v utkáníchDavisova poháru.
Získá-li hráčbod, je stav 15:0; získá-li druhý, je stav 30:0; získá-li třetí, je stav 40:0; získá-li čtvrtýbod, vyhrávágame (hru). Pokud je stav 40:40, tzv.shoda, nejbližšíbodse počítá jakovýhodapro toho hráče, který jej získal. Získá-li týž hráč následujícíbod, vyhráváhru. Když jej nezíská, je opětshoda.
Hráč, který získá nejméně 6gamů (her)a zároveň vede alespoň o 2gamy (hry)(např. 6:4 nebo 7:5), získáváset (sadu). V roce 1965James Van Alenvymyslel pro zrychlení hry následující pravidlo: Za stavusety (sady)6:6 se hraje jeden poslednígame (hra)setu, tzv.tiebreak. V něm sezvláštním způsobem střídají podání a strany hřištěa vyhraje jej hráč, který v něm získá nejméně 7bodůa zároveň vede alespoň o 2body(např. 7:3 nebo 10:8). Vítěztiebreakuzískávásadu7:6. Jen v závěrečnésadězápasu určitých turnajů se pravidlotiebreakuvynechává, popřípadě setiebreakhraje až za shody vyšší než 6:6 (např. naWimbledonuse od ročníku 2019 hraje v poslednímsetutiebreak až za stavu 12:12, do té doby je možno vyhrát tento set a tím celý zápas vedením o dvěhrynapř. 10:8). Zatím dosud nejdelší sada se odehrála na Wimbledonu, zahrál si jiJohn Isner a Nicolas Mahut, vyhrál John Isner (70:68). Celý zápas se hrál 3 dny.
V pravidlech tenisu jsou uvedeny další doplňkové metody počítání skóre. Např. hra bez výhod, krátké sety (do 4 her), tie-break nebo královský tie-break (do 10 bodů) místo rozhodující sady za nerozhodného stavu.
Nastává při získánígamu (hry)(vizBodování) pro jednoho z hráčů.
Vždy při výměně stran (po každých dvou gamech, vyjma prvního gamu každého setu – pouze výměna stran) a na konci setu (bývá o něco delší).
Tenisový dvorec má obdélníkový tvar a rovný povrch. Tenisové hřiště je dlouhé 23,78 m a široké 8,23 m (pro čtyřhru je dvorec široký 10,97 m). Kurt je uprostřed rozdělen sítí zavěšenou ve výšce 0,914 m (měřeno uprostřed), na okraji kurtu má síť výšku 1,07 m. Při čtyřhře je pro hru využíváno postranní rozšíření kurtu.
Povrchy kurtu jsou různé, každý z nich umožňuje jinou rychlost a výšku odrazu míče a způsob pohybu hráčů a tím i mění styl hry. Čtyřmi nejběžnějšími typy povrchů jsou:
Tenisová raketa musí být rovná a tvoří ji struny střídavě propletené nebo svázané a připojené k rámu rakety.
Míč musí mít vnější povrch všude stejný, sestávající z látkového potahu a žluté barvy. Má-li švy, musí být bez stehů.
Hra pochází ze středověké Francie, kde je doložena k roku 1275 pod názvemjeu de la chasse(hra na lov), protože napodobovala chytání ptáků do sítí. Provozovali ji zejména řeholníci pocházející z urozených rodin jako náhradu rytířských zábav. Míčem se trefovalo do branky, kterou hájila služebná strana (service side, proto se označuje podání slovem servis). Hrálo se na klášterních dvorech (francouzsky cour), odtud označení tenisového hřiště jako dvorec nebo kurt. Od 14. století se sport provozoval u královského dvora a v 15. století jsou zmiňovány v Anglii první zápasyprofesionálů, na jejichž výsledky se sázely značné částky. Z hazardní hry pochází také dosud používané bodování tenisu: za vyhraný míč se vyplácelo patnáctsoua cílem hry bylo získat jich šedesát, tedy kopu. Počítalo se tedy 15:0, 30:0, 45:0 a celá hra. Pokud měli oba hráči 45 bodů, chyběly jim k vítězství dva míče (francouzskydeux), tento stav se označoval jako shoda (deuce). Nula se v tenise označuje jakolove(láska), podle pořekadla, že kdo nevyhrál žádné peníze, tomu zbývá ještě láska. Později upadl původ tohoto bodování v zapomnění a číslo 45 bylo nahrazeno jednodušším 40.
Původně se hrálo holou dlaní, od 16. století se začaly používat rakety (ze starofrancouzskéhoracachier, vracet míč). Ze stejného slovního základu pochází takéfrískýnárodní sportkeatsen. Hra bez raket se udržela pod názvemjeu de paume. V devatenáctém století se objevila zjednodušená lidová varianta zvanálawn tennis(trávníkový tenis), v níž byly původní branky nahrazeny základními čarami a která se rozšířila do celého světa, kdežto pro původní hru se používal názevroyal tennis(královský tenis) a pozdějireal tennis(skutečný tenis).
Roku1592byla vPařížizaznamenána pravidla francouzské hrypaume. AngličanWalter Clopton Wingfieldse nechal těmito pravidly inspirovat, aby si roku1875nechal patentovat hru zvanou tenis. V červenci roku1877se veWimbledonukonalo první mistrovství. Další tři největší turnaje se konají vNew Yorku(Flushing Meadows, od roku1881), v australskémMelbournu(1905) a v Paříži (Roland Garros,1925). V olympijském programu byl tenis od roku1896do her v roce1924. Poté byl vyřazen, aby se roku1988opět meziolympijské sportyvrátil.Mezinárodní tenisová federaceILTF (od roku 1977 ITF) byla založena roku1913.