The Hollies

The Holliesjsou přednírockovákapela érybritské invazea jedna z mála, které fungují do současnosti (2022). Měla nepřetržitou řadu 25 hitových singlů a poBeatlesaRolling Stonesje to nejúspěšnější beatová skupina60. let. Mezi jejich klasické hity patří písně jakoJust One Look, Bus Stop, Sorry Suzanne, z pozdějšíchHe Ain't Heavy, He's My BrotherneboThe Air That I Breathe. Ačkoliv jsou dodnes aktivní kapelou, z původních členů z nejslavnější éry 60. let už zde hrají pouze dva, kytarista a zpěvákTony Hicksa bubeníkBobby Elliott. V roce 2010 byla skupina uvedena doRock and Roll Hall of Fame(Rock and rollová síň slávy).
Skupina pochází z britskéhoManchesteru. Jejím původním základem bylo duoGraham NashaAllan Clarke, spolužáci, kytaristé a zpěváci, kteří od konce 50. let prošli několika kapelami a nakonec zakotvili ve formaciThe Deltas, která si v prosinci roku 1962 změnila název naThe Hollies. Inspirací jim byl zejména jejich idolBuddy Holly, a ve druhém plánu takécesmína(angl.holly), jeden ze symbolůVánoc.
Během roku 1963 vykrystalizovala první klasická sestava, kde Nashe a Clarka doplňovali sólový kytarista a zpěvákTony Hicks, baskytaristaEric Haydocka bubeníkBobby Elliott. Téhož roku skupina podepsala nahrávací smlouvu s firmou EMI a začala natáčet s producentem Ronem Richardsem, hned první singl s písničkouAin’t That Just Like Mese stal menším hitem, což podpořila i následující deska s písničkouSearchin‘(tyto nahrávky pořídili ještě se zakládajícím bubeníkemDonem Rathbonem). Již s jeho nástupcem Elliottem pak koncem toho roku natočili svůj první Top Ten hit, americkou píseňStay. Následovala série jednoho hitu za druhým, které se všechny bezpečně probojovávaly do první desítky nejprodávanějších singlů:Just One Look, Here I Go Again, We’re Through(první vlastní hit, který napsali Nash, Clarke a Hicks),I’m Alive, I Can’t Let Goa další. Vydávali i úspěšná alba, která kombinovala zprvu hlavně rock and rollové a beatové skladby, jednak přebírané, jednak i autorské pokusy schovávané podpseudonym„Ransford“. Typickým pro zvuk Hollies se staly zejména propracovanétenorovétrojhlasy Clarka (který se z nich nejspíš dal považovat za kapelníhofrontmana), Nashe a Hickse.
Postupem času se jejich jednoduchý beatový styl posouval k zajímavějším kompozicím (na album Would You Believe z roku 1966 už natočili např. icoververzipísněI Am A RockodPaula Simona, sama kapela už tvořila zajímavé písně jakoFifi The FleaneboOriental Sadness). V roce 1964 se merseybeatová horečka díky Beatles přesunula do Ameriky, ale Hollies se zde dlouho nemohli prosadit. Teprve rok 1966 a skladbaBus Stop, která se umístila na pátém místě žebříčku jak ve Velké Británii, tak v USA, jim otevřela cestu i na americký trh. Pro spory s manažerem v té době kapelu opustil Haydock a po krátkém přechodném angažmáKlause Voormannaho nahradil bývalý spoluhráč bubeníka Elliotta a kytaristy HickseBernie Calvert, který skupinu kromě baskytary občas posílil i o piáno.
Po úspěchu hituBus Stop(rocková verzeGriegovySluje krále hor, kterou napsal hitmakerGraham Gouldman) se kapela rozhodla vsadit na své schopnosti a všechny nahrávané skladby začali psát Nash, Clarke a Hicks, přičemž je podepisovali vždy všemi třemi jmény bez ohledu na přínos jednotlivých muzikantů. První singl, na riffu banja postavená píseňStop Stop Stop, a zejména pečlivě připravené albumFor Certain Because(obě desky 1966) sklidily veliký úspěch a podpořily kapelu v dalším skládání i nahrávání. Ze zpětného pohledu jde bezpochyby o nejsilnější období jejich kariéry. Hollies se snažili vyrovnat s módnímipsychedelickýmivlivy, natočili další hityOn A CarouselaCarrie-Anne, také albumEvolution, ale začínali se poprvé potýkat s problémem profilace a dalšího směřování. Fanoušci skupiny spíše nežpsychedelický rockna albuButterflya singluKing Midas In Reverse(obě 1967) chtěli slyšet jednodušší komerční hity, kterými se Hollies proslavili.
Tento problém rozdělil skupinu a Graham Nash, který byl pevným zastáncemprogresivnějšíchsměrů, si kvůli tomu přestával rozumět i se svým nejlepším kamarádem Clarkem. Protože většina kapely i její manažer však preferovali osvědčenýpoprockovýstyl, v čemž je utvrzoval i komerční neúspěch singluKing Midas In Reverse(a naopak úspěch líbivějších singlůJennifer EcclesaListen To Me), Nash nakonec roku 1968 z Hollies odešel. Uvádí se, že poslední kapkou bylo kapelní odmítnutí jeho skladbyMarrakesh Express,a také plán natočit albumcoverůpísníBoba Dylana, který Nash považoval za krok zpět a neskrývaně s ním nesouhlasil. Po svém odchodu přesídlil doLos Angeles, kde utvořilsuperskupinusDavidem Crosbym(původně členThe Byrds) aStephenem Stillsem(Buffalo Springfield), nazvanou prostěCrosby, Stills & Nash. Ta se pak stala (ještě posílena oNeila Younga) legendou v žánru progresivníhobluesafolk-rocku.
Po ztrátě zakládajícího člena uspořádali Hollies rozsáhlý konkurs a nakonec se náhradou za Nashe stal liverpoolský rodákTerry Sylvester(předtím členThe Swinging Blue JeansaThe Escorts). Silné postavení úspěšné hitové skupiny podpořil jak následující singlSorry Suzanne, tak nakonec velmi úspěšné albumHollies Sing Dylan(obojí 1969). Mimořádný celosvětový úspěch slavila také následující baladaHe Ain’t Heavy, He’s My Brother(na klavír hrál tehdy ještě neznámýElton John). Skupina znovu nabyla jistotu autorského zázemí a následující album, symbolicky pojmenovanéHollies Sing Holliesnapsali Allan Clarke, Tony Hicks a Terry Sylvester. Přineslo podle dobových trendů i progresivnější vlivy, avšak komerčně se stalo zklamáním. Skupina začala připravovat třetí „sing“ album, ale projektHollies Sing Countrynakonec nedokončila, a místo toho natočila silné a komerčně úspěšné albumConfessions Of The Mind. Na desce i novém hituI Can’t Tell The Bottom From The Topopět hostovalElton John.
Vrcholem progresivní éry skupiny bylo pak albumDistant Light(1971), ze kterého vyšly i dva hityLong Dark Roada zejména v Americe úspěšnáLong Cool Woman (In a Black Dress), skladba Allana Clarka znící v duchu skupinyCreedence Clearwater Revival.
Allan Clarke v té době nicméně přestával být v kapele spokojen a rozhodl se zkusit sólovou dráhu – v prosinci 1971 z Hollies odešel, čímž fanoušky šokoval. Náhradou za něj se stal švédský zpěvákMikael Rickforss výrazně hlubším hlasem než Clarke. Nový singlThe Babynesklidil ale takový úspěch jako předešlé hity, a následujícíMagic Woman Touch(1972) se dokonce stal prvním propadákem skupiny v Británii od vydání debutového singluAin’t That Just Like Me. Hollies tak přerušili úctyhodnou sérii 25 hitových singlů v jedné řadě za sebou. Ani folk-rockové albumRomanynesplnilo očekávání, a jelikož se ani Clarkova sólová kariéra nevyvíjela podle jeho představ, k oboustranné spokojenosti se stal znovu hlavním zpěvákem kapely.
Hned první singl v obnovené sestavěThe Day That Curly Billy Shot Down Crazy Sam McGeekapelu vrátil do žebříčků a následující baladaThe Air That I Breathe(z pera dvojiceHammond–Hazlewood) jim přinesla znovu celosvětový úspěch (v UK 2. místo žebříčku, v USA 6.). Úspěch mělo i posluchačsky nenáročné, ale kvalitní album nazvané jednodušeHollies(1974). Zbytek 70. let Hollies trávili cestováním po celém světě a snahou vypořádat se s novými hudebními trendy. Jejich albaWrite On, Another Night, Russian RouletteaA Crazy Stealkombinovala rockové a popové skladby, ale nebyla příliš úspěšná, výjimku tvořilo koncertní albumHollies Live, které se překvapivě vyšplhalo až na 4. pozici britského žebříčku.
Na počátku let 80. se snažili prosadit dalším tematickým albemBuddy Hollyv diskotékovém stylu, ale ani tato změna jim nové fanoušky nepřinesla. Celkově frustrující situace, nejistá budoucnost skupiny a neúspěch desek přispěl k ostrým sporům uvnitř skupiny a odchodu Terryho Sylvestra a Bernieho Calverta.
Disco éra 80. let však přinesla zájem o remixy oldies hitů, pročež Hollies připravili k vydání směsku ze svých největších hitů pod názvemHolliedaze, deska je vrátila do žebříčků, v populárním pořadu britské televizeTop Of The Popsvystoupili po letech znovu s Grahamem Nashem i původním baskytaristou Ericem Haydockem. S Nashem také podnikli turné, natočili rozpačitě přijaté nové albumWhat Goes Around(1983) a dílčí úspěch měl singl z deskyStop! In The Name Of Love(v 60. letech hit skupinySupremes). Následovalo období častých personálních změn, skupina přestala vydávat alba (kromě kompilací starých hitů i rarit), výrazný zájem o ně obnovilo až použití starého hituHe Ain’t Heavy, He’s My Brotherv televizní reklamě na pivo značky Miller v roce 1988. Píseň vyšla znovu na singlu a překvapivě se probojovala až na čelní místo britského žebříčku. Úspěch měla i reedice hituThe Air That I Breathe. Zatím posledním hitem se pak stala skladbaThe Woman I Lovez roku 1993.
V roce 2000 se po smrti své ženy Allan Clarke rozhodl stáhnout ze světa showbusinessu (navíc dle svých slov cítil, že jeho zpěv už nemá stejnou sílu jak dříve) a v Hollies jej nahradil bývalý členThe MoveCarl Wayne. Ten v roce 2004 podlehl rakovině. V roce 2006 Hollies vydali nové album (první od roku 1983)Staying Power, v roce 2009 natočili další deskuThen, Now, Always. Vedle „starých“ členů Tonyho Hickse a Bobbyho Elliota v současnosti skupinu tvoříPeter Howarth(zpěv),Steve Lauri(kytara, zpěv),Ray Stiles(baskytara) aIan Parker(klávesy). V roce 2010 byla skupina uvedena do Rock and Roll Hall of Fame (Rock and rollová síň slávy).
Gramofonová firmaSupraphonvydala v roce 1972 na singlu písničky HolliesJust One LookaYes I Will(shodou okolností raritní verzi nahrávky, která firmou EMI-Parlophone nebyla určena k vydání a na trh se dostala jen omylem) a výběrové album nazvané jednodušeThe Hollies(průřez jejich hity i albovými písněmi). Do repertoáru a posléze na desky českých skupin a zpěváků se dostalo několik jejich hitů, např.:Just One Look(Tenhle kluk- J. Menšlová, I. Kubáková a E. Fatková),Sorry Suzanne(Stosedmkrát- Metronom),Bus Stop(Nastav tvář k políbení,Beatings),He Ain’t Heavy, He’s My Brother(Karel Gott),Jennifer Eccles, Step Inside(s původním textem v angličtině,Synkopy 61). V roce 1987 měli Hollies vystupovat v Praze jako náhradníciChrise Normana, ale nakonec i místo nich přijela další britská skupinaThe Searchers.
(v závorce umístění v britském žebříčku a rok)
(A strana / B strana - umístění v britském žebříčku - rok vydání)