Ťiang-su

Ťiang-su(čínskypchin-jinemJiāngsū,znakyzjednodušené江苏, tradiční江蘇) je pobřežníprovincieČínské lidové republiky, regionálně náležející kvýchodní Číně. Ze všech čínských provincií má Ťiang-su druhé nejvyšší HDP a nejvyšší HDP na obyvatele, a jedná se tak o jednu z nejvyspělejších a ekonomicky nejsilnějších provincií.S rozlohou 98 285 km² a populací čítající přibližně 80,7 milionů obyvatel je Ťiang-su provincie s nejvyšší hustotou zalidnění z 23 čínských provincií. Hlavním městem provincie jeNanking, zatímco největším městem jeSu-čou.
V dobáchdynastie Chanbyly oblasti dnešního Ťiang-su vzdáleny od tehdejších center čínské civilizace. V následujícímobdobí tří říšíse jih Ťiang-su stal jádrem říšeVýchodní Wu, přičemž hlavním městem bylo Ťien-je (později přejmenováno na Ťien-kchang) rozkládající se na území dnešníhoNankingu. V důsledku nomádských invazí do Číny ve 4. století byl císařský dvůrdynastie Ťinpřesunut právě do Ťien-kchangu, přičemž do centrálního a jižního Ťiang-su se uchylovali migranti z postižených oblastí na severu Číny. Ťien-kchang dále zůstal hlavním městem pro čtyři následujícíjižní dynastiea stal se největším obchodním a kulturním centrem v Číně.
Po sjednocení Čínydynastií Suejv roce 581 se politické centrum Číny přesunulo na sever, nicméně v Ťiang-su došlo ke stavbě Velkého kanálu, spojujícího severní oblasti s prosperující deltouřeky Jang-c'.Dynastie Tchangbyla závislá na každoročních dodávkách obilí z jižního Ťiang-su. V dobáchdynastie Sungse rozvinula bohatá obchodnická třída a začala vznikat tržní ekonomika. Oblasti jižního Ťiang-su,Šanghajea přilehlých oblastí se staly centrem obchodu; města jakoSu-čoučiYang-čouproslula okázalostí a bohatstvím.
V roce 1127 získaladžürčenskádynastie Ťinkontrolu nad severními částmi Číny, zatímco jih byl ovládánříší (jižní) Sung; hranici mimo jiné tvořila řekaChuaj, která protéká severem provincie Ťiang-su.
Říše Mingsi zpočátku za své hlavní město zvolilaNanking; oblasti v okolí Nankingu, zhruba odpovídající dnešním provinciím Ťiang-su aAn-chuej, byly ustanoveny jako provincie Nan-č'-li. I přes to, že bylo císařské hlavní město později přesunuto na sever doPekingu, si Nanking udržel svůj status jako hlavního města jihu. Nan-č'-li zůstalo i nadále důležitým centrem obchodu a textilního průmyslu.
V dobách dynastieČchingbyla provincie Nan-č'-li reorganizována v provincii Ťiang-nan. V roce 1666 byla provincie rozdělena na Ťiang-su a An-chuej, načež hranice Ťiang-su se od té doby již výrazně neměnily.
S postupným pronikáním západních mocností do Číny od 40. let 19. století byla bohatá a obchodně významná deltaDlouhé řekyna jihu Ťiang-su stále více vystavována západnímu vlivu. Původně malé, bezvýznamné městoŠanghajse začalo rychle proměňovat v rostoucí metropolitní centrum finančnictví, obchodu a kosmopolitanismu.
Významnou roli sehrály oblasti Ťiang-su také běhemPovstání tchaj-pchingův letech 1851-1864, které vyústilo v založení tzv.Nebeské říše velkého míru, křesťanského teokratického státního útvaru se sídlem vNankingu, tehdy dočasně přejmenovaném na Tchien-ťing.
Ťiang-su, podobně jako ostatní provincie, se po vznikuČínské republikyv roce 1912 stalo předmětem soupeření a bojů mezi jednotlivými vojenskými vládci (tzv. militaristy). V roce 1927 byla v NankinguČankajškemustavena nová vláda, která brzy poté prostřednictvímkuomintangskéNárodní revoluční armádyzískala kontrolu nad většinou Číny.
Situace se změnila s vypuknutímdruhé čínsko-japonské války. 13. prosince 1937 byl dobytNanking, kde bylo japonskými vojsky spácháno množství válečných zločinů, souhrnně známých jakoNankingský masakr. Nanking byl také sídlem kolaborantské vlády, tzv.režimu Wang Ťing-weje. Provincie Ťiang-su setrvala okupována Japonskem až do konce války v roce 1945.
Po skončenídruhé světové války, resp. v Čínědruhé čínsko-japonské války, se Nanking znovu stal hlavním městemČínské republiky. Následně došlo k obnovení bojů mezikuomintangskýmiakomunistickýmisilami během tzv. druhé fázečínské občanské války, přičemž v oblastech na severu Ťiang-su došlo na přelomu let 1948 a 1949 k rozhodujícíchuajchajské kampani, která vyústila v porážku kuomintangských sil a umožnila komunistickým vojskům postup na jih, včetně dobytíNankingu.
Po uchopení mocikomunistya vznikuČínské lidové republikyv roce 1949 bylo hlavní město Číny přesunuto zNankingudoPekingu, přičemž Nanking byl degradován na úroveň provinčního hlavního města. Při tzv.otevření Číny světua souvisejících ekonomických reformách v osmdesátých letech bylo Ťiang-su vzhledem ke své pobřežní povaze jednou z provincií, v nichž bylo prvotní reformní úsilí lokalizováno. V roce 1984 byla dvě města v Ťiang-su, konkrétněLien-jün-kangaNan-tchung, určena jako oblasti otevřené zahraničním investicím.
Ťiang-su se nachází vevýchodní Číněna pobřežíŽlutého moře(a částečně takéVýchodočínského moře). Na severu sousedí s provinciíŠan-tung, na západě s provinciíAn-chuej, na jihu s provinciíČe-ťianga na jihovýchodě s přímo spravovaným městemŠanghaj.Žluté mořeprovincii obtéká z východu.
Provincie Ťiang-su je velmi rovinatá;rovinyzaujímají 68% její rozlohy. Většina provincie nedosahuje vyššínadmořské výškynež 50 metrů. Nejvyšším bodem provincie jehora Jün-tchajpoblíž městaLien-jün-kang, dosahující výšky 652 m n. m.
Většina provincie mávlhké subtropické podnební(typCfaaCwa), na severu postupně přechází vevlhké kontinentální podnebí(typDwa). Sezónní změny počasí jsou výrazné. Průměrné teploty se pohybují  v rozmezí -1 až 4 °C v lednu, 26 až 29 °C v červenci. Deštivé je zejména období na pomezí jara a léta, během pozdního léta a začátku podzimu provincii zasahujítajfunya bouřky. Průměrný roční úhrn srážek je 800–1200 mm, přičemž většina srážek je soustředěna během jihovýchodníchmonzunův létě.
Vodní plochy představují 18% rozlohy provincie. Nejdelší čínská řekaJang-c’-ťiangprotéká provincií na jihu a vlévá se doVýchodočínského moře. Její delta je považována za hranici mezi Východočínským a Žlutým mořem.
V Ťiang-su se také nachází množství jezer, největším z nich jeTchaj-chu, další významná jezera jsouChung-ce-chu,Kao-jou-chu,Luo-ma-chuaJang-čeng-chu.
Provincii od severu k jihu protínáVelký kanál, přičemž kříží všechnyříčnísystémy tekoucí od východu na západ.
V provincii je rozvinutýzavlažovacísystém, kvůli kterému se zejména jižní části Ťiang-su říká „země vody“. MěstoSu-čouna jihu provincie je natolik protkané kanály, že se mu dostalo přezdívky „Benátky východu“ či „Benátky orientu“.
Politický systém provincie jede factostrukturován jako systém vlády jedné strany (Komunistické strany Číny), podobně jako tomu je na celostátní úrovni, či ve všech dalších vládních orgánech na nižších úrovních.
Vrcholným výkonným orgánem provincie je Lidová vláda provincie Ťiang-su, v jejímž čele stojí guvernér provincie, nominálně nejvýše postavený představitel provincie.De factoje ale podřízen tajemníkovi provinčního výboru KSČ, neboť guvernér tradičně bývá zástupcem tajemníka provinčního výboru, tedy až druhým nejvýše postaveným stranickým hodnostářem v provincii.
Současným guvernérem jeSü Kchun-lin, tajemníkem provinčního výboru Komunistické strany Číny jeWu Čeng-lung.
V roce 2020 dosáhloHDPprovincie 10,27 bilionůjüanů(1,59 bilionuUSD, 33,67 bilionůCZK), přičemž v porovnání s rokem 2019, kdy bylo HDP provincie 9,963 bilionů jüanů(1,564 bilionu USD, 32,67 bilionů CZK), zaznamenalo růst 3,9%.Ťiang-su je tedyprovincies druhým nejvyššímHDPvČíně. Od roku 2010 se HDP provincie více než zdvojnásobilo.HDP na obyvatele v roce 2020 v Ťiang-su dosáhlo 125 000jüanů(19 230USD, 410 000CZK), což je nejvyšší HDP na obyvatele ze všech celků na provinční úrovni v Číně.Na tvorbě HDP Ťiang-su se primární sektor podílel z 4,5%, sekundární sektor z 44,5% a terciární sektor z 51%.
Guvernér provincieWu Čeng-lunguvedl, že je cílem do pěti let dosáhnout výše HDP na obyvatele 150 000 jüanů a do roku 2035 jej oproti hodnotě z roku 2020 zdvojnásobit.
Mezi nejdůležitější průmyslová odvětví v Ťiang-su patří elektronika, telekomunikace,chemický průmysl,strojírenský průmysl,textilní průmysl, oděvnictví ametalurgie. V současnosti se Ťiang-su také orientuje na technologicky náročný (high-tech) průmysl a služby, především v oblasti high-tech zpracovatelského průmyslu se zaměřením na elektroniku a v oblastiinformačních technologií.
Mezi nejdůležitější exportní komodity provincie patří elektronické a strojírenské výrobky, high-tech výrobky, stroje a příslušenství na automatické zpracovávání dat, oděvy a oděvní příslušenství. V roce 2019 představovaly elektronické produkty 66% celkové exportní hodnoty, resp. 1,796 mld. jüanů (5,888 mld. CZK). Mezi hlavní exportní trhy provincie patříSpojené státy,Hongkong,JaponskoaJižní Korea.
Ťiang-su patří k provinciím s největším počtem různých rozvojových a hospodářských zón; v současnosti je v provincii 46 zón státní úrovně a 112 dalších provinčních zón. Tyto zóny se staly ukázkovými zónami pro soustředěné přímé zahraniční investice, mezinárodní obchod i technologické inovace.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuJiangsuna anglické Wikipedii.