Kolumbie

Kolumbie, plným názvemKolumbijská republika, je stát vJižní Americe, který je součástíkaribskéJižní Ameriky. Jako jediná země Jižní Ameriky se rozkládá u obou oceánů, na pobřežíKaribiku, tedy iAtlantského oceánu, aTichého oceánu. Sousedí sVenezuelou,Brazílií,Peru,EkvádoremaPanamou. Počet obyvatel dosahuje více než 50 milionů. Hlavním městem jeBogotá. Obyvatelé mluvíšpanělskya hlásí se kekatolické církvi.
Kolumbie jerepublikaaunitární stát. Je čtvrtou největšílatinskoamerickouekonomikou. Na kolumbijské území zasahujeAmazonský deštný prales, takže země má vysokoubiodiverzitu, druhou největší na světě.Je také jednou z nejvíce etnicky a jazykově rozmanitých zemí světa, s bohatým kulturním dědictvím, v němž lze rozeznat vlivy indiánské, evropské i africké. Kolumbie je členem sdružení rozvojových státůCIVETSčiPacifické aliance.
Kolumbie byla osídlena kolem roku 12 000 př. n. l., původní obyvatelé (Indiáni) vytvořili řadu kultur jakoMuisca,QuimbayaaTairona.Španělévstoupili do Kolumbie v roce 1499 a do poloviny 16. století si podmanili akolonizovalivětšinu území. ZaložiliMístokrálovství Nová Granadaa Santafe de Bogotá (dnešní Bogotá), z něhož učinili hlavní město. Nezávislost na Španělsku byla získána v roce 1819. Vznikl stát zvanýVelká Kolumbie, který však zanikl velmi brzy, již v roce 1830, kvůli národnostním neshodám. Odtrhl se od nějEkvádoraVenezuelaa v roce 1831 vznikl nový státRepublika Nová Granada. V roce 1858 ho nahradilaGranadská konfederacea roku 1863Spojené státy kolumbijské. Roku 1886 vznikla současná Kolumbijská republika, ovšem v roce 1903 se od ní odtrhlaPanama. Ve 2. polovině 20. století v zemi probíhala válka mezi vládou a levicovýmigerilami(zem.FARC) a takédrogovýmikartely. Tyto boje byly ukončeny v roce 2012, respektive 2017, a očekává se, že to umožní nový ekonomický rozvoj.
Lovecko-sběračskéskupiny jsou v okolí dnešní Bogoty doloženy z období 12 000 let př. n. l. (archeologická naleziště El Abra a Tequendama). V nalezišti San Jacinto byla nalezenakeramika, jde o nejstarší keramiku v celé Americe, pochází z období 5 000–4 000 př. n. l.Krátce poté se předpokládá přechod kzemědělskékultuře. Od 1. tisíciletí začínají odborníci rozlišovat jednotlivé indiánské kultury. Nejvýznamnější z nich bylyMuiscaaTairona, které tvořiliČibčové. Dále to byly kulturyQuimbaya,TierradentroaSan Agustín. Těžily a zpracovávaly kovy. Na vrcholu mocenské pyramidy těchto společností stáli náčelníci zvaníkasikové. Nejrozvinutější mocenský systém vyvinuli Čibčové, kteří sídlili v oblastiBoyacáaCundinamarca, a kteří dokonce vytvořili nadkmenovou konfederaci (tzv. Konfederace Muizca), jež bývá obvykle označována za nejpokročilejší v domorodé Americe, hned po říšiInků. O velikosti indiánské populace v Kolumbii v době příchodu Španělů se vedou spory, odhady se pohybují mezi 1,6 až 7 miliony. Čibčové vyráběli předměty ze zlata, které se později staly velkým lákadlem pro kolonisty. V San Agustínu po sobě indiáni zanechali pozoruhodnou nekropoli.
První Španělé se na tomto území usadili roku1514. Po založení městSanta Marta(1525) aCartagena(1533) bylo pobřeží pevně ve španělských rukou a započala kolonizace vnitrozemí.ConquistadorGonzalo Jiménez de Quesada, který byl puzen vidinou bájnéhoEldoráda, při tažení k jihu kolonizoval rozlehlou oblast podél řekyMagdalena, porazil mocnýindiánskýkmen Čibčů a roku1538založil město Bogotu (Santa Fé de Bogotá), nazval celou oblastEl nuevo reino de Granada(Nové granadské království – podlemaurskéhogranadskéhokrálovství v jižním Španělsku, dobytého roku1492).
V Bogotě byla v letech1548–1549zřízenaaudiencie(soudní a poradní dvůr) a od roku1564úřad guvernéra, podléhajícíhomístokrálivLimě. Protože cestování mezi oběma městy bylo zdlouhavé, došlo roku1717k vyčlenění novéhomístokrálovství Nová Granadaz dosavadníhomístokrálovství Peru.Místokrálovstvípředstavovala nejvyšší územní jednotku španělské správy v Americe. Původně byla jen dvě –Nové Španělskose sídlem vMexiku(SeverníaStřední Amerikaakaribskéostrovy) a Peru (Jižní Amerikaa Panama) se sídlem v Limě. Nyní se Nová Granada stala třetím a později (1776) přibylo ještě čtvrté místokrálovství La Plata se sídlem vBuenos Aires(Argentina, Uruguay, Paraguay a Bolívie).
Od konce 18. století se v Kolumbii odehrávala častá protišpanělská povstání. Vyvrcholením bylabitva u Boyacá(1819), ve kteréSimón Bolívardokázal porazit španělské oddíly.V roce 1821 byl jmenován prezidentem nově vznikléVelké Kolumbie(dnešní Kolumbie, Venezuela, Panama, od 1822 Ekvádor). Ta se roku 1830 opět rozpadla na Novou Granadu (Kolumbie, Panama), Venezuelu a Ekvádor. V roce 1903 byla na popudUSAodtrženaPanama(kvůli stavběprůplavu).
Od konce19. stoletíprobíhají v zemi četné boje mezi konzervativci a liberály nebo levicovými radikály. Ty vyústily v guerillovou aobčanskou válku. V 60. letech 20. století vznikají levicově orientované gardy:Revoluční ozbrojené síly Kolumbie(FARC) a o něco umírněnějšíNárodní osvobozenecká armáda(ELN). Proti nim stojí vedle kolumbijské armády pravicová paramilitární organizaceSpojená sebeobrana Kolumbie(AUC), která vznikla až v roce 1997. Mezi jejich praktiky patří mimo jiné únosy civilistů nebo dokonce jejich zabíjení. Vláda se od té doby otevřeně hlásí k boji proti rebelům (a její úsilí poslední dobou začíná mít první výsledky) a též k boji sdrogami(drogové kartely zCaliaMedellínský kartelnechvalně známéhoPablo Escobaravzkvétaly od 70. let do první poloviny 90. let 20. století, kdy byly rozprášeny). Občanská válka v Kolumbii si do roku 2012 vyžádala na 220 tisíc obětí a více než 5 milionů Kolumbijců muselo opustit své domovy.
Kolumbijská vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 se třemi vodorovným pruhy – žlutým, modrým a červeným v poměru šířek 2:1:1.
Kolumbijská hymna je píseňHimno Nacional de la República de Colombia(českyStátní hymna Kolumbijské republiky) známá též jako „¡Oh gloria inmarcesible!”. Hudbu složilOreste Síndicia text napsal bývalý kolumbijský prezidentRafael Núñez.
Kolumbijské břehy se dotýkají jakKaribského moře(délka asi 1800 km), tak iPacifiku(asi 1500 km). Pevninské hranice sdílí Kolumbie sPanamou(225 km),Ekvádorem(590 km),Peru(1496 km),Brazílií(1643 km) aVenezuelou(2050 km). Sousedními státy na moři jsou Panama,Kostarika,Nikaragua,Honduras,Jamajka,Haiti,Dominikánská republika, Venezuela a Ekvádor.
Kolumbie má celkovou rozlohu 1 138 910 km² a je tak čtvrtou největší zemí Jižní Ameriky poBrazílii,ArgentiněaPeru. Dále sedmou největší na celémamerickém kontinentu. Půda má rozlohu 1 038 700 km² a vodní plochy 100 210 km². Území je rozděleno do pěti geografických regionů:Andská vysočina(má tři pohoří a údolní nížiny),Karibské nížiny,Pacifické nížiny,Llanosatropický deštný lesna jihu Kolumbie. Dále má Kolumbie několik ostrovů vPacifikuaAtlantiku. Největším z nich je souostrovíSan Andrés a Providenciav západním Karibiku, které leží 775 km severozápadně od severního pobřeží Kolumbie a 220 km od východního pobřežíNikaraguy. Souostroví je jedním z 32kolumbijských departamentůa jeho hlavním městem jeSan Andrés. V Tichém oceánu leží ostrovMalpelo. OstrůvekSanta Cruz del Islotepatří mezi nejhustěji obydlené ostrovy na Zemi.
Díky rozdílnostem v nadmořských výškách má Kolumbie pozoruhodnou rozmanitost v teplotách. Během ročních období zde však panují pouze malé teplotní rozdíly. Obyvatelné oblasti leží většinou v teplých (pod 900 m n. m.), středních (900 až 1980 m n. m.) a studených (1980 a 2950 m n. m.) klimatických zónách. Srážky jsou největší ve vysokých oblastech Pacifiku a v některých částech jižní Kolumbie.
Andské pohoříse v Kolumbii táhne od jihozápadu (ekvádorské hranice) až na severovýchod (venezuelské hranice). Andy se v Kolumbii dělí naKolumbijský masiv(Macizo Colombiano) a na tři další pohoří (Východní,CentrálníaZápadní). Ty vytváří dvě dlouhá údolí –MagdalenaaCauca– jimi protékají stejnojmenné řeky. Nejvyšším bodem Kolumbie není hora v Andách, ale hory v pohoříSierra Nevada de Santa Marta-Pico Cristóbal Colónvysoký 5775 m n. m. aPico Simon Bolivarse stejnou nadmořskou výškou.
Jižní část Kolumbie je tvořenasavanoua deštným pralesem. Protékají tudy řekyAmazonkaaOrinoko. Severní část nazývanáLlanosje region savan (zvláště právě u Orinockého povodí). Jižní část je nazývánaAmazoniea je pokrytaAmazonským deštným pralesema patří převážně do amazonského povodí. Na severu a na západě And jsou pobřežní planiny, Karibská na severu a Pacifická na západě. Největším poloostrovem jeGuajirana severovýchodě státu.
Kolumbie má pět tradičních krajinných regionů.Andský region,Karibský region,Pacifický region,Orinoquijský regionaAmazonský region. Někteří označují ještě za regionInsularní regionseparovaný na pobřeží.
Kolumbie je demokratickouprezidentskou republikoua unitárním státem s decentralizovaným řízením. Současný politický systém vznikl na základě procesu modernizace zahájené přijetímÚstavyv roce1991. V roce1998byl podle pravidel nové Ústavy zvolenprezident,viceprezident, Kongres a regionální zastupitelstva. Nová konstituce charakterizuje zemi jakosociálníprávní stát,unitárnía decentralizovanou republiku s částečnou autonomií regionálních úřadů, založenou naparticipativníapluralistickédemokracii. Pro vnitropolitickou situaci v zemi byla charakteristická zejména vytrvalá snaha o konsolidaci reforem v politické a ekonomické oblasti. S nástupem prezidenta Uribeho v roce2002došlo ke zlepšení mezinárodního postavení Kolumbie, převládala snaha o širší projekci hospodářských výsledků do sociální oblasti, problematika boje proti narkomafii a s ním spojenýmterorismem. Politika Uribeho administrativy se projevuje nekompromisním vojenským přístupem k řešení vnitropolitické situace, otevřeným ozbrojeným bojem proti gerileFARCaELN, tlakem na dodržování lidských práv a bojem proti obchodu s drogami.
Řídící moc v zemi je rozdělena do tří sfér: výkonné, legislativní a justiční. Soudní moc představují Ústavní soud, Nejvyšší soud, Úřad generálního prokurátora a v záležitostech státní správy a administrace Rada státu. V čele kolumbijské vlády, složené z 13 ministrů, stojí prezident republiky. V čele každého z 32departementů(zde španělsky označovány jakodepartament) stojíguvernér. Kolumbie je zemí s politickou pluralitou. Kongres se skládá ze Senátu a Sněmovny reprezentantů, rozdělené do 8 stálých komisí. Sněmovna má 162 členů a Senát 102 členy.
Kolumbie je zapojena do několika projektů a organizací na polilatinskoamerické integrace. Je členským státemSpolečenství latinskoamerických a karibských států,Unie jihoamerických národů,Pacifické aliance,Latinskoamerického hospodářského systému,Latinskoamerického integračního sdružení.
Kolumbie je unitární stát sestávající z 32 departementů a jednoho distriktu hlavního města.
V roce 2012Mezinárodní měnový fondkolumbijskou ekonomiku označil za 28. největší na světě a třetí největší v Jižní Americe (z hlediskaHDP v paritě kupní síly). Podle Kolumbijského statistického úřadu (DANE) žije 26,9 % Kolumbijců pod hranicíchudoby(k 2017).Ještě v roce 1990 žilo v chudobě 65 % obyvatel, takže jde o výrazný posun k lepšímu, nicméně 7,4 % Kolumbijců stále žije v chudobě extrémní a 3,4 % dětí pod 5 let trpí podvýživou.
Celkovýveřejný dluhpředstavuje 47,4 %HDPzemě (k roku 2017).Zahraniční dluhk počátku roku 2018 činil 41 % HDP. Velkým zdrojem příjmů domácností jsou tzv.remitence, tedy příspěvky, které do Kolumbie posílají rodinní příslušníci pracující v zahraničí. V roce 2017 remitence dosáhly rekordních 5,7 miliardy amerických dolarů. Remitence posílá asi 4 miliony Kolumbijců žijících v zahraničí, přičemž zhruba polovina je veSpojených státecha druhá v Evropě (zejm. ve Španělsku).
Export se podílí na tvorbě HDP 18 %. Nejvíce se vyváží ropa (47 % celkového exportu), uhlí (12,4 %), ropné deriváty (5,2 %), káva (4,5 %), zlato (2,9 %), květiny (2,5 %), banány (1,5 %) a feronikl, tedy slitinaželezaaniklu(1,2 %). Největší část vývozu směřuje (údaje v závorce jsou k roku 2017) doUSA(29,1 %),Panamy(7,2 %),Mexika(4,1 %),Číny(4,1 %),Španělska(4 %) aEkvádoru(3,8 %). Také dovoz je největší ze Spojených států (26,3 %), následuje Čína (19,2 %), Mexiko (7,5 %),Francie,Německo,BrazílieaJaponsko.
Klíčovým sektorem je těžba. V zemi se těžíantimon,cín,ropa,zemní plyn,zinek,uhlí,olovo,stříbro,zlato,bismut. Nalezení ložiska 2 miliard barelů (320 000 000 m³) vysoce kvalitní ropy na polích Cusiana a Cupiagua, asi 200 kilometrů východně od Bogoty, umožnil Kolumbii, aby se od roku 1986 stala čistým vývozcem ropy. Kolumbie je 4. největším producentem ropy vLatinské Americea 4. největším producentem uhlí na světě.
Kolumbie má čtyři hlavní průmyslová centra - Bogotu,Medellín,CaliaBarranquillu. Jde o města, která se nacházejí v odlišných zeměpisných oblastech. Kolumbijská průmyslová odvětví zahrnují výrobu textilu a oděvů, zejména spodního prádla, kožených výrobků, zpracovaných potravin a nápojů, papíru a výrobků z papíru, chemikálií a petrochemických produktů, cementu, výrobků ze železa a oceli a jiných kovů.
Energetickou potřebu kryje Kolumbie ze 69,9 %hydroelektrárnami. Z toho důvodu je označována za ekologicky odpovědnou ekonomiku. Od roku 2004 se Kolumbie stala čistým vývozcem energie. Má též 4 350 km plynovodů a 6 134 km ropovodů. Čtyři z pěti hlavních ropovodů jsou spojeny s karibským exportním terminálem vPuerto Coveñas. Ropovody musí být často chráněny před útoky, které jsou v Kolumbii častým cílem vydírání a bombardování různými partyzánskými skupinami.
Po konci hlavní fáze partyzánských válek (2016–2017) oživilo výraznězemědělství. Pěstuje sekukuřice,rýže,ječmen,brambory,maniok, sójové boby,banány,citrusy,kávovníkacukrová třtina, jejíž rozsáhlé plantáže jsou zejména v departmentuValle del Cauca. Chová se skot, prasata, ovce,lamy alpaky, drůbež. V zemědělství v roce 2012 pracovalo 11 % obyvatel. Země je třetím největším vývozcem kávy, druhým největším vývozcem řezaných květin, pátým největším světovým producentem palmového oleje a sedmým největším cukrové třtiny.
Doprava je vzhledem kAndskému pohoří, které vede od jihu země na sever, aamazonskéadariénské džungli, poměrně složitá. Tyto překážky rozvoje národních silničních sítí s mezinárodními návaznostmi se snaží řešit ministerstvo dopravy, které bylo v roce 1993 přejmenováno a přeorganizováno a snaží se plánovat a regulovat tento sektor. Hlavním způsobem dopravy zboží jsou silnice (69 %), po železnici je dopravováno 27 % zboží, 3 % po vnitrozemských vodních tocích a 1 % leteckou dopravou. Domorodé kolumbijské kmeny dříve k dopravě používaly a nadále používají vodní toky – řekyMagdalenu,Cauco,Atrato,OrinokoaAmazonku- pomocí vorů a kánoí. S příchodem Španělů se začaly k dopravě užívat koně, první povozy a budovat první cesty. Během 19. století se začaly stavět dnes zaostalé železnice a první důležité přístavy např. přístav Cartagena, Buenaventura nebo Tumaco, které dnes zahrnují 80 % překládky zahraničního nákladu.
Aby Kolumbie zvládla překonat zeměpisné bariéry, snaží se propagovat leteckou dopravu. V roce 1919 zde vznikla druhá letecká společnost na světě - Kolumbijská společnost pro leteckou navigaci (The Colombian Company of Air Navigation). Od 90. let 20. století operují na hlavních letištích hlavně soukromé firmy a za největší kolumbijské letiště, které je považováno za největší letiště pro nákladní dopravu v Latinské Americe (33. na světě), je považováno bogotskéEl Dorado International Airport. Na začátku roku 2000 okolo 72 % pasažérů létalo vnitrostátně a pouhých 28 % mezistátně. Celkem je v Kolumbii 984 letišť.
Podle sčítání z roku 2017 má Kolumbie 49 232 605 obyvatel. Průměrný roční přírůstek populace je 1,02 %.Kolumbie je třetí nejlidnatější zemí v Latinské Americe (poBrazíliiaMexiku). Ještě na počátku 20. století byl počet obyvatel jen 4 miliony, v polovině století 12 milionů.Populace je nicméně soustředěna v západní části země, ve východní polovině žije jen asi 6 procent obyvatel. Kolumbie má nejvíceurbanizovanouspolečnost v Latinské Americe, v roce 2014 žilo ve městech již 76 % obyvatel (ještě v roce 1938 to bylo jen 31 %).Jen v Bogotě žije 8 milionů lidí a je tak pátým nejlidnatějším městem amerického kontinentu. Partyzánské a drogové války nicméně vedou k tomu, že má Kolumbie nejvyšší početvnitřně vysídlených osob(vnitrostátních uprchlíků) na světě (4,9 milionu v roce 2012).Navzdory tomu má třetí nejšťastnější obyvatelstvo na planetě.
58 % obyvatel jsoumestici(míšencibělochůaIndiánů), 20 % běloši, 14 %mulati(míšencičernochůa bělochů), 1 % původní indiánské obyvatelstvo. Zbytek jsou míšenci jiného druhu.
90 % obyvatel se hlásí křímskokatolickécírkvi.V zemi, podobně jako jinde v karibské oblasti, je stále obvyklýexorcismus, 21 procent kolumbijských katolíků uvedlo, že bylo jeho svědkem.
99,2 % Kolumbijců hovoříšpanělsky. Přežívá však také přes 90 dalších jazyků, často původních obyvatel, např. zčibčskéjazykové rodiny. Indiánskými jazyky mluví asi 850 000 Kolumbijců. Mnohé z těchto jazyků jsou však ohrožené tím, že ztratí veškeré rodilé mluvčí.
Nejznámějším kolumbijským spisovatelem a umělcem vůbec jeGabriel García Márquez, nositelNobelovy ceny za literaturu(1982), autor bestsellerů jakoSto roků samotyneboLáska za časů cholery.Nejprestižnější literární ocenění ve španělsky mluvícím světěCervantesovu cenuzískal roku 2001básník,prozaikaesejistaÁlvaro Mutis, jako první a dosud jediný Kolumbijec.
Kolumbijská literatura byla v koloniální době závislá naliteratuře španělské. Začala se utvářet v19. stoletívromantickémproudu (předevšímRafael PomboaJorge Isaacs) a v realisticképróze(Tomás Carrasquilla).Poezievyvrcholila vmodernistickélyriceJosé Asuncióna Silvya vavantgardnítvorběLeóna de Greiffa, na niž navázala skupinaKámen a nebe(Jorge Rojas). K nejvýznamnějšímromanopiscůmLatinské Ameriky patřil ve 20. letechJosé Eustasio Rivera. Místní význam přesáhla i tvorba dalších romanopisců, jako byli napříkladEduardo Zalamea Borda,Jorge Zalamea,Eduardo Caballero Calderón.
Významným sochařem jeFernando Botero, známý figurativní tvorbou, s figurami vždy poněkud předimenzovanými.
Nejznámější kolumbijskou zpěvačkoupop musicjeShakira, zpěvákemJuanes. HerečkaCatalina Sandino Morenovázískala Stříbrného lva nafestivalu v Berlíně, v americkém filmu se prosadilJohn LeguizamočiSofía Vergaraznámá ze seriáluTaková moderní rodinka.
Na seznamsvětového kulturního dědictví UNESCObyly zapsány městoCartagenas nejrozsáhlejším opevněním v Jižní Americe, historické centrumSanta Cruz de Mompox, andský incký systém cestQhapaq Ñan,kulturní krajina kávových plantáží, archeologické lokalityTierradentroaSan Agustína národní parkSerranía de Chiribiquetes jeskynními malbami (přírodním dědictví UNESCO jsou ostrovMalpeloanárodní park Los Katíos).San Augustín, ležící ve výšce 1800 metrů, je také někdy zváno Údolí soch. Obsahuje totiž přes 500 kamenných skulptur nejrůznějšího druhu, nejvyšší dosahují až sedmi metrů. Kultura, jež je vytvořila, zůstává neznámá. Podle archeologů je celá oblast zřejmě největšínekropolísvěta. Sochy objevil v roce 1794 španělský mnich Fray Juan.
Druhou nejvýznamnějšípředkolumbovskouhistorickou památkou v Kolumbii jeZtracené město(Ciudad Perdida). Nachází se vedle městečkaSanta Marta. Město bylo zřejmě založeno okolo roku 800, tedy asi o 650 let dříve než pověstnéMachu Picchu. Jedná se o prastarý komplex 169 kamenných teras se schody a stavbami na vrcholcích hor, k nimž patří i síť dlážděných cest. Toto místo leží hluboko v džungli, v úpatí hory strmě stoupající nad řekouBuritaca, v oblasti národního parkuSierra Nevada de Santa Marta. ZdejšíIndiánije nazývajíTeyuna. Indiánský kmen Taironů, který v oblasti žije, a to velmi tradičním způsobem života, a o městě věděl, ale snažil se jeho existenci utajit před okolním světem. Ztracené město bylo objeveno teprve v roce 1972, když skupina místních lupičů pokladů narazila na kamenné schody stoupající vzhůru po úpatí hory a vydala se po nich. Tak objevili pradávné město, jež nazvali „Zelené peklo“. Když se na místním černém trhu začaly objevovat zlaté sošky a keramické nádoby, jež odtud pocházely, úřady město v roce 1975 objevily. Předpokládá se, že kulturního vrcholu zde bylo dosaženo zhruba před 1500 lety a že mnoho památek možná stále ukrývá okolní prales.
Z křesťanských památek je nutno zmínit unikátníSvatyni Las Lajas, jež je od 18. stoletípoutním místema ve 20. století zde byla postavenanovogotická, velmi romantickábazilika. Tyčí se do výše 100 metrů nade dnem kaňonu řeky Guáitara a s protější stranou kaňonu je spojen 50 metrů vysokým mostem. Svatyně nemá přední stěnu, tu tvoří skála, do které je stavba zapracovaná. Jde o oblíbený cíl turistů.Novorománskákatedrála vznikla v roce 1931 v Medellínu (Katedrála Neposkvrněného početí Panny Marie).Z roku 1838 pocházíCatedral de La Inmaculada ConcepcionvBarichara.
V Kolumbii je mnoho různých muzeí: historie, archeologie, etnografie, zbraně, umění, antropologie, zlata. Muzeum zlata je jediné takto orientované muzeum na světě, s 24 000 starověkýmiinckýmizlatými šperky a smaragdy. Významné je též Muzeum koloniálního umění či Muzeum boje za nezávislost.
Kolumbijská kuchyně je směsí vlivů kuchyně původních Indiánů,španělské kuchyně,africké kuchyně,karibské kuchyněa v některých oblastech iarabské kuchyně. Kvůli vysoké kulturní diverzitě Kolumbie se kuchyně v každém regionu liší. Velmi typickou v celé Kolumbii je nicméně placka z kukuřičné mouky používaná jakopříloha, která se nazýváarepa. Prastarý původ mají patrnětamales, balíčky z kukuřičných nebo banánových listů plněnýchkukuřičnouhmotou, do které se přidávají další ingredience, jako je vepřové, kuřecí nebo hovězí maso,chilli papričky,salsa verde, měkký sýr, zelenina nebo olivy. Existuje rovněž sladká verze nádivky z kukuřice,rozinek,skořiceavanilky. Indiáni připravovalitamalesuž v8. tisíciletí př. n. l.Ovšem vaztécké kuchynibývalytamalesplněny masem žab neboaxolotlů.Oblíbená je takéempanada, která přišla ze Španělska. Jako i jinde v Latinské Americe jsou oblíbená jídla z fazolí, jako je napříkladbandeja paisa, což je směs fazolí, rýže, masa, klobás a zeleniny. Typické je také užitíplantainu, zvaného též zeleninový banán, přidává se například do polévkysancocho. Do jiné polévky,ajiaco, se zase přidávápěťour, do další zvanémote de quesopakbatáty. Z nápojů je oblíbené kukuřičné pivo, alkoholický nápoj zcukrové třtinyzvanýaguardiente, silně slazená kávatintoa samozřejmě indiánské dědictví –horká čokoláda.
Jako všude jinde v Latinské Americe, nejpopulárnějším sportem je v Kolumbiifotbal. Nejúspěšnějším světovým šampionátem byl prokolumbijskou reprezentacitenbrazilský v roce 2014, kde se probojovala do čtvrtfinále a její ofenzivní záložníkJames Rodríguezse stal se šesti brankami nejlepším střelcem celého mistrovství a byl vybrán i do all-stars týmu turnaje, jako první Kolumbijec v historii.Kolumbijci si také cení svého prvního a dosud posledního vítězství naCopa Américav roce 2001.Tři kolumbijští hráči se stali vítězi anketyFotbalista roku Jižní Ameriky. Dvakrát se to podařiloCarlosi Valderramovi(1987, 1993), posléze ho napodobiliTeófilo Gutiérrez(2014)aMiguel Borja(2016).ÚtočníkRadamel Falcaoje dvojnásobným vítězemEvropské ligya také jejím dvojnásobným nejlepším střelcem.Carlos Baccastejnou soutěž vyhrál dvakrát seSevillou.Faustino Asprillavyhrál sParmouPohár vítězů pohárůa dvakrátPohár UEFA. Smutně proslulým je příběh fotbalistyAndrése Escobarazavražděného kvůli vlastnímu gólu namistrovství světa v roce 1994. Dva kolumbijské kluby vyhrály nejprestižnější klubovou soutěž Jižní Ameriky,Pohár osvoboditelů(Copa Libertadores):Atlético Nacional(1989, 2016) aOnce Caldas(2004).
Olympijských her se Kolumbie zúčastňuje od roku 1932 a od té doby (k roku 2018) brala pět zlatých medailí. Zajímavé je, že čtyři z nich přivezly ženy. Tu prvnívzpěračkaMaría Isabel Urrutiaová(2000), Hned dvě má na svém kontě cyklistkaMariana Pajónová, která vyhrála závodBMXvLondýně 2012a podařilo se jí obhájit vRiu 2016.V Riu triumfovala itrojskokankaCaterine Ibargüenováa zajistila tak Kolumbii nejlepší atletický výsledek v historii.Ibargüenová je též dvojnásobnoumistryní světa. V roce 2016 získal zlato i vzpěračÓscar Figueroaa Rio se tak stalo nejúspěšnější kolumbijskou olympiádou v historii.
Mimořádně populární je v Kolumbiicyklistika. CyklistaNairo QuintanavyhrálGiro d'ItaliaiVueltua naTour de Franceskončil druhý,Luis Herreravyhrál Vueltu,Rigoberto Uránskončil druhý na Giru i Tour,Esteban Chavesdruhý na Giru,Fabio Parradruhý na Vueltě a třetí na Tour.Egan Bernalse stal v roce 2019 prvním jihoamerickým vítězem v historiiTour de France.Edwin Ávilaje dvojnásobným mistrem světa v bodovacím závodě.Známým závodním automobilovým jezdcem jeJuan Pablo Montoya. Kolumbijci jsou dvojnásobní mistři světa vbaseballu(1947, 1965). VítězemSvětové sériev americkéMLBse stali baseballistéOrlando CabreraaÉdgar Rentería.Orlando Duqueje mistr světa veskocích do vodya také proslulým skokanem z extrémních výšek.
Tradičním lidovým sportem jetejo, v němž hráči hází kámen na terč naplněný střelným prachem, který při správné trefě vybuchne.