Turistika

Turistikaje zájmová činnost (sport, koníček,hobby) spočívající v krátkodobém cestování a poznávání prostředí, krajiny, památek, zvyků a lidí. Pak se turista vrací na místa svého obvyklého pobytu. Klasická turistika je pěší a spíše individuální, počátkem 20. století přibyla cykloturistika, později mototuristika a od poloviny 20. století turistika skupinová a organizovaná. Tím vzniká turistický průmysl acestovní ruchjako stále významnější odvětví hospodářství. V Česku je turistika od 19. století velice oblíbená a komunita turistů rozšířená. Od roku1888mají češtíturistésvoji organizaci,Klub českých turistů(KČT), který udržuje na území České republiky hustou síť značených stezek pomocíturistických značek.
Pěší putování do vzdálených krajin začíná patrně náboženskýmipoutěmičasto na velké vzdálenosti (Mekka, řekaGanga,Santiago de Compostela,Jeruzalém,Římaj.), při nichž poutníci zároveň sbírali zajímavé zážitky a někdy je pak i publikovali. V české literatuře jsou nejstaršícestopisyz poutí do Jeruzaléma odMartina Kabátníka(1492) neboOldřicha Prefáta z Vlkanova(1547). Jinou početnou skupinu poutníků tvořili pocestní studenti a řemeslnítovaryšina vandru.
Turistika v moderním smyslu slova vznikla koncem 18. století v souvislosti sromantismema s objevem krás divoké přírody, zejména vysokých hor a přímořských krajů. Kolem roku 1800 se také poprvé objevuje slovo turistika, odvozené z francouzskéhotour, okružní cesta, putování. Jedním z prvních slavných turistů v Čechách bylKarel Hynek Mácha. K rozvoji turistiky významně přispělyželeznice, které turistům umožnily dopravovat se do vysokohorských oblastí a jiných zajímavých krajin, kde pak začaly vznikat turistické ubytovny, hotely a počátky turismu jako hospodářského odvětví. Včeských zemíchhrála turistika významnou roli v poslední fázinárodního obrozenízejména ve vzdělaných vrstvách. K jejímu rozšíření přispělo iskautskéhnutí.
V průběhu 20. století se nejdříve rozšířila turistika po vodě a na kolech, od 30. let i v autě a na motorce. V poválečných letech pronikla turistika i mezi dělníky a začala se organizovat v poznávacích zájezdech a exkurzích, z nichž vznikl masový turismus, dovolené v horách a u moře. Po roce 1989 se otevřely cesty do celého světa, pro organizované zájezdy a pobyty i pro individuální turisty.
Od 60. let 20. století se organizovaný cestovní ruch stává masovým jevem a jen v mezinárodním cestovním ruchu cestuje ročně téměř miliarda lidí.Vedle toho však trvá i klasická individuální turistika, pěší, cyklistická, motorizovaná i vodní a vznikají i nové formy turistického cestování, například autostop. Masově se rozšířila turistika mladých lidí a studentů, kteří se snaží cestovat co nejlevněji, využívajíveřejnou dopravu, nocují pod širým nebem, pod stanem nebo využívají levné ubytování (např.hostely). Protože si tito turisté obvykle všechno nosí na zádech, vžilo se pro ně označeníbatůžkáři(anglickybackpackers).
Lidé také čím dál více využívajílevných letenekjak po Evropě, tak po světě. Díky akcím leteckých společností a chybách v rezervačních systémechse dá i do exotických destinací dostat za pár tisíc korun. Akční ceny nabízí i autobusoví a železniční dopravci a cestování je tak dnes dostupné téměř každému.
Dalším trendem, který se vČeskurozšiřuje od roku2013, jeturistika naboso.Vznikají seskupení bosých turistů, spolekBosá turistika, bosé parky či programy.
Organizované turistické trasy na konkrétní témata získávají popularitu, napr.Stezka „Po stopách dobrého vojáka Švejka“,Cesta česko-polského přátelství,Hradní stezkaaEvropská cesta cihlové gotiky. Poskytují snadný přístup k turistickým informacím.
Atributem romantického turisty byla sbalená přikrývka nebo houně na spaní (přes rameno jako u vojáků), batoh a hůl. Koncem 19. století se objevila charakteristická turistická hůl, odlišná od tehdy běžných „špacírek“, zdobená a tvarem připomínající pastýřskýčakan. Jako potvrzení a připomínka významnějších navštívených míst se na hole začaly přibíjetturistické známky, ražené plechové kotoučky o průměru asi 25 mm. Když vlastenecké čakany koncem 20. století vyšly z módy, začaly kolem roku 1997 plechovou známku nahrazovat větší dřevěné kotoučky s vypáleným obrázkem a nápisem, opatřené očkem k zavěšení. K atributům turisty přibyla ve 20. století PET láhev s vodou,mobils fotoaparátem a zařízením proGPS.
Turistika má mnoho různých podob, které lze dělit například obecně na rekreační a poznávací nebo na tuzemskou a zahraniční. Níže jsou uvedeny specializovanější odvětví turistiky dle různých aspektů, která ale nemusí být ostře vymezena a mohou se různě kombinovat.
V angličtině je ustáleno několik dalších termínů, rozdělených do několika skupin:
Slovo turistika lze najít i v několikaneologismechnebo spojení s přeneseným významem:
Turismus v přináší jak pozitivní tak i negativní vlivy. Tradičně se turismu přičítá pozitivní vliv na zvýšení ekonomiky a sociálně-kulturní a environmentální podmínky v dané destinaci. Ekonomický efekt turismu zahrnuje zlepšení daňové návratnosti, nárůst osobních příjmů, zvýšení životních standardů a více pracovních příležitostí. Sociokulturní vlivy jsou spojovány s přínosem vzájemné komunikace mezi lidmi z různých kultur a výměnou jejich kulturních zkušeností. Environmentální vliv turismu ovlivňujenosnou kapacitu oblasti, vegetaci, kvalitu vzduchu,hladinu podzemní vody, divoká zvířata a přírodní fenomény.Příliš četné hordy turistů mohou vyprovokovat negativní reakce jinak přátelských obyvatel populárních destinací.
Současně je zdraví považováno za více důležitou hodnotu lidského života, než je příjem nebo blahobyt.Situacepandemie covidu-19demonstrovala potenciálně nebezpečné dopady turismu na zdraví domácích obyvatel. Cestovatelé mohou snadno šířit nemoci do destinací, které zatím nebyly zasaženy.
Negativní dopady na životní prostředí jsou v zahraniční literatuře často označovány pojmem „tourism pollution“, tedy turistické znečištění. Patří sem ale i vlivy, které jsou s turismem spojeny nepřímo jako je zemědělství, průmysl, aktivity rezidentů atd. Životní prostředí ovlivňuje především množství turistů a úroveň rozvojecestovního ruchu.
Jedním z hlavních negativních vlivů turismu na životní prostředí je produkováníemisíoxidu uhličitého a to zejména vlivem letecké dopravy. Podle výsledků studie z roku 2018,turismus představuje 8% všech emisí oxidu uhličitého.Dalším problémem je znečištění v podobě produkce pevných odpadů a znečištění vody. V některých destinacích, které mají jen velmi malou nebo žádnou odpadovou strategii může mít tento vliv velmi znepokojivé důsledky. Příkladem je například ostrovní státMaledivy, kde na jednoho turistu připadá dvakrát víc odpadu než na obyvatele hlavního městaMalé. Odpad se začal vyvážet na umělý ostrovThilafushi,který se rozšiřuje právě naváženými odpadky a je označován za toxickou bombu.Ve zprávěBBCz března 2012 byl ostrov odpadků popsán jako „apokalyptický“.Turismus negativně přispívá ke znečištění povrchové i podzemní vody, pitné i užitkové. S jejím výrazným nedostatkem se potýká např.Kapské město, které se může stát prvním světovým městem, kterému dojde pitná voda. Z tohoto důvodu se majitelé hotelů i vládní úřady snaží vzdělávat návštěvníky, aby dbali na šetření – v hotelích by například neměli vyžadovat čisté ručníky a povlečení každý den.
Z hlediska produkce emisí v rámci domácího cestovního ruchu jsou údajně nejhoršíAmeričané,Číňané,NěmciaIndové. Nejhorší stopu v cizích zemích zanechávajíKanaďané,Švýcaři,NizozemciaDánové.
V nárůstem masového turismu se v mnoha populárních destinacích objevují anti-turistické nálady a protesty proti hordám návštěvníků, kteří se stávají spíše příkořím než vítanými návštěvníky. Jedním z nejvíce výrazných protestů byla protestní akce nazvaná „Tourists go home“ (anglicky: Turisté jděte domů), která se konala v roce 2014 ve Španělsku a jak napovídá jeho název, vyzývala turisty, aby se vrátili domů.Nápis „Tourists go home“ se objevil například i vBenátkáchnebo naMalorce, které také patří mezi turisty přeplněné destinace.Mezi další země čelící příliš velkému náporu turistů jsou např.JaponskoaFilipíny.
Negativa turismu jsou spojována také s estetikou. V turistických destinacích se objevují nešvary v podobě nevkusné křiklavé reklamy, která se snaží nalákat turisty, aniž by byla brána v potaz estetika prostředí, ve kterém se reklama nachází. Tím je také přispíváno k problematicevizuálního smogu. Tyto praktiky pohoršují především obyvatelepamátkových zóna historických center. Příkladem z domácího prostředí je dlouhodobá diskuze rozhořčených obyvatel Prahy, kterým se nelíbí prezentace turistických obchodů s nekvalitním zbožím a službami, které svou reklamou nerespektují historické jádro města. Příkladem který se stal symbolem této problematiky je provozovatel thajských masáží, používající křiklavé reklamy na fasádách historických domů.Problematika v roce 2020 vyústila peticí signatářů třech desítek občanských spolků,které po vedení Prahy požadují mimo jiné regulaci přebujelého a nekvalitního turismu, který je na úkor běžných služeb pro občany města a nereprezentuje Prahu ani ČR.Na problémy masového turismu v Praze dlouhodobě upozorňujeJanek Rubešs pořadem Honest Guide.
S masovým turismem a oblibou ubytovacích platforem typuAirbnbse objevil i problém zvyšování cen nemovitostí a jejich nedostatek na trhu, čímž trpí jak kvalita života obyvatel, ale i provozovatelé hotelů, kteří přicházejí o zákazníky. Hoteliérům také vadí, že musí splňovat mnohem více kritérií a hygienických nařízení než provozovatelé krátkodobých pronájmů. Krátkodobé pronájmy bytů turistům sebou přináší také negativní jevy, které snižují kvalitu života stálých obyvatel jako je rušení nočního klidu, nepořádek ve společných prostorách a ztráta sousedských vazeb kvůli anonymitě.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuTourismna anglické Wikipedii.