France Gallová

France Gallová, rodným jménemIsabelle Geneviève Marie Anne Gall(9. října1947Paříž–7. ledna2018Neuilly-sur-Seine) bylafrancouzskápopovázpěvačka.
Svou pěveckou kariéru realizovala společně se svým mužem, kterým byl francouzskýzpěvák-skladatelMichel Berger.
Narodila se do rodiny textařeRoberta Gallaa Cécile Berthierové, která byla dcerou Paula Berthiera, spoluzakladatele společnosti Petits Chanteurs à la Croix de Bois. Na jaře 1963 natočila první demo snímek, který otec odeslal hudebnímu publicistovi Denisu Bourgeoisovi. Ten ji pozval doThéâtre des Champs-Élysées, kde před ním vystoupila a okamžitě si získala jeho sympatie. Následně podepsala první smlouvu shudebním vydavatelstvímPhilips Records.
První singl, který byl hrán v rozhlase, se jmenoval „Ne sois pas si bête“(Nebuď tak hloupý). Poprvé zazněl na 16. narozeniny začínající zpěvačky. Vydán byl v listopadu a stal se hitem. Další singl „N'écoute pas les idoles“ napsanýSergem Gainsbourgem, již dosáhl první příčky francouzskéhitparádyv březnu 1964.
Ve stejné době vystoupila poprvé živě před publikem v roli předskokankySachy DistelavBelgii. Poté začala spolupracovat s jeho manažerem a zároveň textařemMauricem Tézém, který pro ní začal psát nové skladby. Další pro ni složil její otec a vzestup v 60. letech jí zajistila spolupráce s nejlepšími francouzskými skladateli a textaři jako byli Gérard Bourgeois, Jean-Pierre Bourtayre, Vline Buggy Pierre Cour, Joe Dassin, Jacques Datin, Pierre Delanoë, Jean Dréjac, Alain Goraguer, Hubert Giraud, Georges Liferman, Guy Magenta, Eddy Marnay, Jean-Michel Rivat, Jean-Max Rivière, Frank Thomas, Maurice Vidalin, André Popp, Gilles Thibaut a Jean Wiener.
Na konci roku 1964 nahrála singl „Sacré Charlemagne“ věnovaný dětem, k němuž složil text její otec a hudbu George Liferman. Píseň se stala v roce 1965 hitem a bylo prodáno dva milióny kopií.
V roce 1965 byla vybrána, aby soutěžila za Lucembursko naVelké ceně Eurovize. Z deseti navrhovaných skladeb si vybrala „Poupée de cire, poupée de son“ od Gainsbourga. 20. března vystoupila ve finále soutěže v italskéNeapoli. Přestože její živý výkon nedosahoval nejvyšší úrovně, tak zaujala porotu natolik, že zvítězila. Úspěch jí zajistil známost i mimo Evropu a nahrávka „Poupée de cire, poupée de son“ byla vydána ve Francii,Západním Německu,ItáliiaJaponsku.
Francouzská veřejnost jí vyčetla, že vítězství získala účastí zaLucemburskoa nikoli za svou rodnou zemi. Poté se k tomuto úspěchu odmítala veřejně vyjadřovat a nechtěla zpívat vítěznou skladbu.
V roce 1966 se objevila ve filmuViva Morandi, kde si zahrála malou roliLa Grâcepo bokuChristine Lebailové. Ve snímku obě zpívaly. Roku 1972 dostala nabídku na hlavní ženskou roli ve filmuPoslední tango v PařížirežiséraBernarda Bertolucciho, kterou ovšem odmítla.
V roce 1993 zvažovala filmovou nabídku od scenáristy Telsche Boormana. Projekt ovšem nebyl dokončen pro jeho úmrtí v roce 1996.
V roce 1966 vydala skladbu věnovanou synovi zastřeleného prezidenta USAJohnu F. Kennedymu mladšímus názvemBonsoir John John(tak se mu říkalo) a Gainsbourgovu další, provokativně dvojsmyslnou píseňLes sucettes(Lízátka). V roce1968přešla z vydavatelství Philips k La Compagnie a v roce1971se stala první francouzskym umělcem, který nahrával uAtlantic Records, a to dva singlyC'est cela l'amouraChasse neige.
Od roku 1970 pravidelně navštěvovalaSenegala v roce 1990 si koupila usedlost na ostrůvkuN'GorblízkoDakaru.
Provdala se 22. června 1976 za hudebníkaMichela Bergera, se kterým spolupracovala po řadu let i profesionálně. Měli spolu dvě děti.
V roce 1979 začala vystupovat v novérockovéopeřeStarmania, kterou složil její manžel na textquébeckéhoautora Luca Plamondona.
V roce1987a1988zaznamenal úspěch její singlElla, elle l'az albaBabacar, který se umístil v hitparádách několika zemí na prvním místě. Jednalo se o Bergerovu poctuamerickéjazzovézpěvačceElle Fitzgeraldové.
Dne 2. srpna 1992 její manžel ve věku 44 let nečekaně podlehl infarktu myokardu. Tím byly narušeny přípravy koncertního turné k projektu nazvanéhoDouble Jeu. Smrt manžela a dvorního skladatele v jedné osobě zpěvačku velmi zasáhla. Nadto jí byla osm měsíců po Bergerově smrti diagnostikována rakovina prsu, kterou se podařilo vyléčit. Poté nahrála dvě živá alba, avšak do jejího života opět zasáhla tragická událost v podobě úmrtí dcery Pauline, která ve věku 19 let v roce 1997 podlehla komplikacím spojeným s cystickou fibrózou.
V roce 2004 poskytla tehdy sedmapadesátiletá Gallová interview, ve kterém působila na jedné straně skromně a křehce, avšak současně v sobě nezapřela umělkyni, poněvadž po celou dobu jeho trvání živě gestikulovala. Taktéž by jí málokdo odhadoval její skutečný věk.Později se jí vrátila rakovina. V prosinci 2017 byla hospitalizována v kvůli těžké infekci, a to vAmerické nemocnici v Paříži, jež je významnou soukromou nemocnicí sídlící ve městěNeuilly-sur-Seine. Vyhlídky na její uzdravení byly minimální a zde také 7. ledna 2018 umírá. Pohřbena je na pařížském hřbitověCimetière de Montmartre.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuFrance Gallna anglické Wikipedii.