Michelangelo Buonarroti

Michelangelo di Lodovico Buonarroti Simoni, často označovaný jen jakoMichelangelo(6. března1475Caprese–18. února1564Řím), byl italskýsochař,architekt,malíř, básník a přední představitel vrcholnéitalské renesanceamanýrismu. Jeho nejslavnější díla jsou monumentálnísocha Davidaa malířská výzdobaSixtinské kaple.
Michelangelo žil a tvořil téměř celé století. Po celý život byl velmi pracovitý, pracoval ještě šest dnů před svou smrtí. Žil v bouřlivých časech, kdy bylo smeteno středověké náboženství a začalareformace. Byl umělcem, který se dokázal této době přizpůsobit ageniálněji ztvárnit ve svých dílech.
Michelangelo Buonarroti se narodil dne 6. března 1475v malém městěCaprese(nyní známé jako Caprese Michelangelo) v údolíValtiberinapoblížArezzavToskánsku. Byl jedním z pěti synů v rodiněFlorenťanaLodovica Di Leonarda Buonarrotiho Simoniho. Jeho otec v době Michelangelova narození od podzimu 1474 po dobu šesti měsíců zastával funkcipodestyobceChiusi della Vernaa také správce hradu Caprese. Matka se jmenovala Franceska di Neri di Miniato del Sera a Michelangelo byl jejím druhorozeným synem.
Rodina Buonarroti patřila do florentskéhopatriciátua nikdo z jejich příslušníků se nevěnoval umělecké kariéře, která nebyla v souladu s jejich postavením. Buonarrotiové totiž zastávali především pozice ve veřejných úřadech. Rodina měla vlastní erb a sponzorovala kapli v baziliceSanta Croce (Florencie).
V době Michelangelova narození však rodina trpěla nedostatkem financí. Funkce podesty byla jen malým politickým úkolem, kterým se otec pro svou rodinu snažil zajistit slušný život. Otec dokonce zchudl tak, že se chystal zbavit svého privilegia florentského občana.
Již na konci března po Michelangelově narození skončilo otcovi funkční období podesty v Chiusi della Verna. Rodina se proto vrátila zpět do Florencie, ale Michelangelo byl ponechán na rodinném statku vSettignanua jako novorozeně předán do péče místní chůvy.Settignano bylo městem kameníků. Pískovec odsud, tzv.pietra serena, byl používán k výstavbě ve Florencii. Michelangelova opatrovnice byla dcerou i manželkou kameníka. Michelangelo, později již jako slavný umělec vysvětlil, proč upřednostňuje sochařství před malířstvím. Řekl, že pochází ze země „sochařů a kameníků a že od své chůvy pil mléko smíchané s mramorovým prachem“.
Již v roce 1481, kdy bylo Michelangelovi šest let, zemřela jeho matka. Od Michelangelova narození do své smrti porodila další tři syny. Michelangelovu výuku rodina svěřila humanistoviFrancescovi Galateaoviz městaUrbino, který jej měl učit gramatiku. On však žádný zájem o humanistické vzdělání nejevil, raději kopíroval obrazy v kostelech a vyhledával společnost jiných malířů.V těchto letech Michelangelo potkalFrancesca Granacciho, svého celoživotního přítele, který jej nabádal, aby kreslil.
V dubnu roku1488přivedl tehdy třináctiletého Michelangela jeho přítel Francesco Granacci do umělecké dílnyDomenica Ghirlandaia, jednoho z nejpopulárnějších florentských umělců té doby.Michelangelův otec byl proti tomu, aby se jeho syn učil malovat, chtěl z něho mít obchodníka. Domenicovi Ghirlandaiovi se ho nakonec podařilo přesvědčit a uzavřel s ním smlouvu na dobu tří let. Již po roce se však Michelangelo neměl co učit. Nadaného patnáctiletého mladíka si brzy povšimlflorentskývládceLorenzo Nádhernýa přivedl ho doMedicejského paláce, kde se setkávali významníflorentštíumělci, literáti a učenci.Michelangelo se stal téměř členem rodiny a žil v paláci až do Lorenzovy smrti v roce1492. Proslulý dvůr azahrady Medicejskýchse tak staly jeho další uměleckou školou, v níž před malířstvím dával přednost sochařství. Mezi jeho první známé sochařské práce patří reliéfyMadona na schodechaBitva Kentaurů.
Po smrti Lorenza Nádherného opustil Michelangelo Medicejský dvůr a vrátil se ke svému otci. V průběhu několika měsíců vyřezal veflorentské bazilice Ducha SvatéhodřevěnýKrucifix.Bazilika mu za to umožnila provést několik studií anatomie mrtvol z přilehlé nemocnice.Mezi roky 1493 a 1494 zakoupil blok mramoru a vytesal sochu Herkula, která byla poslána doFrancie.Dne 20. ledna 1494 Lorenzův dědicPetr Medicejskýzadal Michelangelovi postavit sněhovou sochu a Michelangelo se vrátil na Medicejský dvůr.Ve stejném roce však byli v důsledku povstáníGirolama SavonarolyMedicejové z Florencie vypuzeni. Michelangelo se přestěhoval doBenáteka později doBoloni.
Poté žil střídavě veFlorenciia vŘímě. V roce 1496 Michelangelo odešel do Říma, kde pobýval celých pět let a kde vytvořil jedno ze svých nejznámějších děl –Pietu. Tato socha přinesla mladému umělci věhlas a nové zakázky. Stal se zámožným mužem. Pracoval pro Medicejské iFlorentskou republiku, renesanční papeže i nejvýznamnější církevní hodnostáře. Ve dvacátých letech pracoval ve Florencii na stavbě a sochařské výzdobě Medicejské kaple vkostele sv. Vavřinces náhrobky příslušníků rodu. Práce přerušil po vyhnání Medicejů z města během revolučních událostí v letech 1529–1530, kdy byl jmenován generálním komisařem Florentských opevnění. Po jejich návratu dokončil pouze alegorické sochyZápad a Východ slunce,NocaDen, sedící Madonu s Ježíškem a sochy svatých Kosmy a Damiana. Michelangelo však pociťoval obavy z možných následků kvůli svým sympatiím s republikou. V roce 1534 byl papežemKlementem VII.povolán do Říma k dokončení maleb Sixtinské kaple a odešel natrvalo z Florencie. Byl jmenován nejvyšším architektem, malířem a sochařem papežského paláce. V posledním období svého života se věnoval především architektuře. Byl pověřen dostavbou chrámu sv. Petra a úpravou náměstíKapitolu, ujal se dostavbypaláce Farnese. Jeho poslední sochařskou prací jePieta Rondanini, kterou již nestihl dokončit.
Michelangelo stál vždy při své rodině a po celý život se staral o svého otce a čtyři bratry. Teprve ve stáří ve svých šedesáti letech se osamostatnil a začal žít s Tommasem Cavalierim. Nikdy se neoženil a neměl děti. Během prací na frescePosledního souduse sblížil s básnířkouVittorií Colonnou.
Na okraj svých skic, v dopisech a zápiscích napsal přes šedesát básní a veršů. Vznikaly hlavně v druhé polovině jeho života pod tlakem skutečných zážitků a životních okolností. Odráží se v nich také citový život (vztah k Tommasovi Cavallerimu, Vittorii Colonně). Vydal je až šedesát let po umělcově smrti jeho prasynovec Michelangelo mladší.
Michelangelo Buonarroti zemřel dne 18. února 1564 ve věku 88 let. Byl pohřben v kosteleSanta Croceve Florencii.
Michelangelo byl geniálním umělcem, posedlým hledáním dokonalosti a snahou dokázat, že je nejlepší. Disponoval bohatoupředstavivostía podobu svých děl měl promyšlenou dříve, než na nich začal pracovat. Velkou péči věnoval také výběru kamene. Nejednou se proto stalo, že dílo, s nímž nebyl spokojen a nedokázal je zhotovit podle svých představ, zničil nebo poškodil.
Po vyhlášení Florencie republikou se v roce 1501 Michelangelo vrátil z Říma zpět domů do Florencie. V roce 1504 dokončil sochu Davida, která se od dobantikystala prvním aktem vystaveným na veřejném místě, a to právě ve Florencii. V soše Davida Michelangelo spojil klasické proporce antiky a vliv renesance, přesně v souladu s tehdejšímiestetickýmiteoriemi.
Michelangelo byl velmi pečlivý ve výběru materiálu na svá díla.Mramorovébloky si často jezdil vybírat do dolů vCarraře, mnohdy je osobně v lomu i těžil. Výjimkou byla sochaDavida. Pro ni zpracoval kamenný blok nevhodných rozměrů (5 m vysoký o základně 1×1 m) s mnoha kazy a usazeninami. Tento blok stál 40 let bez využití před florentskou katedrálou. Dva sochaři se neúspěšně pokusili vytvořit z něj sochařské dílo. Teprve Michelangelovi se podařilo po dvou a půl letech práce roku1504dokončit sochu Davida. Tato socha svého tvůrce proslavila a zajistila mu nesmrtelnost. Za toto dílo dostal sochař 900 zlatých dukátů, což prý bylo víc, než vydělalLeonardo da Vinciza celý život.
V roce 1505papež Julius II.povolal Michelangela do Říma a oficiálně ho najal na pět let. Měl pro něj vybudovat monumentální náhrobek. Michelangelo vypracoval návrh náhrobku s rozměry 6,9×10,8×7,2. Návrh obsahoval čtyřicet soch v životní velikosti. Michelangelo se ihned pustil do práce, ale papež náhle změnil plány a práce na náhrobku odložil, chtěl nejprve vybudovat pro svůj náhrobek důstojné sídlo. Michelangelo se marně snažil získat práci zpět, až byl násilně vyhozen z paláce a musel utéct z Říma do Florencie.
Po smrti papeže Julia II. byl novým papežem zvolen Giovanni Medicejský (Lev X.). Ten znal velmi dobře talent Michelangela a v letech 1513 až 1534 ho najal do svých služeb. Požadoval po něm tolik práce, že na náhrobek neměl Michelangelo čas. Již v roce 1516 musel podepsat s dědici Julia II., kteří po něm požadovali dokončení náhrobku, novou smlouvu na mnohem menší náhrobek než v předchozí smlouvě. Ani tato smlouva nebyla dodržena a Juliův náhrobek tak nikdy nebyl dokončen, neboť Michelangelo stihl udělat pouhých šest soch (Mojžíš, otroci).
V roce 1508 dostal Michelangelo odpapeže,Julia II., monumentální úkol. Měl vyzdobitfreskamistropSixtinské kaple. Michelangelo, přestože se cítil být především sochařem, tuto zakázku přijal. Rychle pronikl do freskařství a začal pracovat s nevšedním elánem. Od papeže dostal volnou ruku a mohl namalovat motivy, které si sám vybral. Zvolil sibiblické scénya začal malovat od východní strany kaple. Papež ho často v kapli navštěvoval a radil mu s postavami a barevností. Jeho prací byl zcela okouzlen. Dílo bylo dokončeno po pěti letech práce v roce 1512 a obsahovalo více než tři sta postav. Na devíti klenebních polích stropu jsou zachyceny biblické scény od stvoření nebe a země, přes stvořeníAdama, stvořeníEvyz Adamova žebra, prvotníhříchAdama a Evy,Noemovaoběť, potopa,Noemova archaa smrt.
Další zakázkou pro Michelangela bylo provedení malby na zadní stěně kaple. Během sedmi let od roku 1536 až do roku 1543 na ní sám bez pomocníků namalovalPoslední soud. Tento námět vybral papež jako varování věřícím, aby setrvali ve víře v období reformace. Freska zobrazuje ve třech pásech od zdola zemřelé ctnostné i hříšné vstávající z hrobů, ve středním hlavním pásu jeKristusobklopen vyvolenými,Pannou Marií,apoštolyamučedníky. Nejvýše ve dvoulunetáchse vznášejí osoby nesoucí nástroje Kristova umučení: kříž a sloup, u něhož byl bičován.
Práce na výzdobě Sixtinské kaple byla pro Michelangela velmi obtížná, neboť se jako sochař, který se stal na mnoho let malířem, potýkal s mnoha problémy. Popsal je ve svémsonetu:
Všestranný Michelangelo se proslavil i jakoarchitekt. Jeho nejdůležitějším architektonickým úkolem byla od roku 1546 pozice hlavního architektabasiliky sv. Petrav Římě. Michelangelovi bylo v té době sedmdesát jedna let a práce na tomto úkolu způsobila, že se do konce života nevrátil do Florencie. Na basilice sv. Petra již pracovalo mnoho jeho předchůdců. Michelangelo převzal originální Bramantův plán, který pro svoje účely zjednodušil. Dožil se však pouze dokončení hlavní kupole s řadou dvojitých sloupů. Roku 2007 byla ve Vatikánských archivech nalezena dosud neznámáskicabasiliky sv. Petra, kterou Michelangelo nakreslil červenou křídou. Je raritou nejen kvůli době, kterou strávila varchivech, ale hlavně proto, že Michelangelo všechny svoje architektonické návrhy na sklonku života zničil.