Ludvík Josef Bourbon-Condé

Ludvík Josef Bourbon-Condé(9. srpna1736,Hôtel de Condé–13. května1818,Palais Bourbon) byl od roku 1740 do své smrtiknížetem z Condé. Jako člen roduBourbonůdržel prestižní postaveníprince královské krve.
Ludvík Josef se narodil 9. srpna 1736 vChantillyjako jediný synLouise Henriho de Bourbon-Condéa jeho druhé manželkyKarolíny Hesensko-Rotenburské. Jako člen vládnoucího roduBourbonůbylprincem královské krve. Jeho otec Louis Henri byl nejstarším synemLudvíka Bourbona, knížete z Condé(známý jakoMonsieur le Duc) a jeho manželkyLuisy Františky Bourbonské, legitimizované dcerykrále Ludvíka XIV.aMadame de Montespan.
Během otcova života byl malý Ludvík Josef znám jako vévoda z Enghienu(duc d'Enghien). Ve čtyřech letech, po smrti otce v roce 1740 a matky v roce 1741 byl umístěn do péče svého strýceLudvíka, hraběte z Clermontu, otcova nejmladšího bratra.
Ludvík Josef měl starší nevlastní sestru, Henriettu Bourbonskou,mademoiselle de Verneuil(1725–1780).
Přes svou matku byl bratrancemsardinského krále Viktora Amadea III.aMarie Terezy Savojské, princezny de Lamballe. Jeho bratranci a sestřenice ze strany otce byliorleánská vévodkyně Luisa Henrietta Bourbonská(matkaFilipa Egalité) a její bratrLouis François I. de Bourbon, kníže z Conti, hlava další vedlejší větve královské dynastie.Viktorie Hesensko-Rotenburská, princezna ze Soubise, byla jeho další sestřenicí.
V roce 1753 se Ludvík Josef oženil s dcerou přítele králeLudvíka XV.Karla, prince ze Soubise, Šarlotou. Šarlotinou matkou bylaAnna Marie Luisa de La Tour d'Auvergne, dceraEmmanuela Théodose de La Tour d'Auvergne, vládnoucího vévody z Bouillonu. Pár byl oddán 3. května 1753 veVersailles.
Spolu měli manželé tři děti: dceru Marii, která zemřela v dětství; jediného synaLudvíka Jindřicha, který se stal posledním knížetem z Condé; a dceruLuisu Adelaidu. V roce 1770 se jeho syn oženil sBatildou Orleánskou, dcerouvévody Ludvíka Filipa I. Orleánskéhoa sestrou FilipaÉgalité. Manželství mělo zotavit vztahy mezi větvemi Condé a Orleáns.
Manželka Ludvíka Josefa zemřela v roce 1760 a jak šel čas, stal se jeho vztah smonackou kněžnou Marií Kateřinou Brignolevážným. Marie byla dcerouGiuseppe Brignolea Marie Anny Balbi. V roce 1769 si Marie zřídila domov v Hôtel de Lassay, přístavbě hlavního sídla knížete z Condé,Palais Bourbon. V roce 1770 její žárlivý manžel,kníže Honoré III. Monacký, nařídil uzavření hranic Monaka ve snaze zabránit jí v útěku. Jí se však podařilo přejít do Francie a našla si cestu doLe Mansna jihozápad od Paříže, kde se uchýlila do kláštera.
Kvůli nedovolenému postavení Marie Kateřiny jako milenky knížete z Condé s ní nová francouzská královna, 18letáMarie Antoinetta(manželka francouzského králeLudvíka XVI.), zacházela u dvora špatně, což následně Ludvíka Josefa urazilo. Kolem roku 1774 začal Ludvík Josef a jeho milenka se stavbou Hôtel de Monaco, jejího trvalého sídla v Paříži. Stavělo se narue Saint-Dominiqueu Palais Bourbon a stavba byla dokončena v roce 1777. Následně si monacký kníže Honoré konečně uvědomil, že jeho vztah s Marií Kateřinou zcela skončil a obrátil svou pozornost na své milostné aféry. Marie Kateřina později napsala svému manželovi, že jejich manželství lze shrnout třemi slovy: chamtivost, statečnost a žárlivost.
Během vládyLudvíka XV.a i jeho vnukaLudvíka XVI.měl Ludvík Josef v královské domácnosti,Maison du Roi, postaveníGrand Maître de France(velmistr Francie). Získáním hodnosti generála bojoval vsedmileté válces určitou proslulostí a sloužil po boku svého tchána, prince ze Soubise. Také byl guvernéremBurgundska.
Mimoto byl kníže velitelem Condé armády emigrantů. Své velké bohatství použil k financování exilového francouzskéhoodboje.
V roce 1765 byl jmenován dědicem své tetyAlžběty Alexandriny, čímž obdržel velkorysé důchody, které Alžběta Alexandrina zase zdědila po své sestřeniciLouise Françoise de Bourbon. V témže roce Ludvík Josef odkoupil palác Palais Bourbon, který dříve vlastnila jeho rodina, od krále Ludvíka XV., a rozhodl se jej přestavět z venkovského domu na monumentální palác v nověobrozeném klasicistním stylu. S ohledem na tuto skutečnost koupil v roce 1768 sousedníHôtel de Lassaya plánoval tyto dvě budovy sloučit do jedné. Palác však byl dokončen až na konci 80. let 18. století, na jejichž koncivelká francouzská revolucesmetla starý režim. Poté se kníže přestěhoval z Hôtel de Condé, kde se narodil, do Palais Bourbon. Bývalá rezidence byla v roce 1770 prodána králi Ludvíkovi XV. a stala se následným místemThéâtre de l'Odéon. Dále Ludvík Josef zdědilzámek Chantilly, hlavní sídlo linie Condé. V Chantilly princ provedl v letech před francouzskou revolucí řadu vylepšení a výzdob. Na pozemku zámku nechal postavitChâteau d'Enghien, dům pro hosty na dobu, kdy se kníže bavil v Chantilly. Byl postaven v roce 1769 architektem Jeanem Françoisem Leroyem a později byl přejmenován na Château d'Enghien na počest Ludvíkova vnukaLudvíka Antonína, vévody z Enghien, který se v Chantilly narodil v roce 1772. Nechal také vytvořit velkou zahradu v anglickém stylu a také osadu podobou té, kterou vytvořila královnaMarie AntoinettaveVersaillesa na zámkuMalý Trianon.
Ludvík Josef žil se svou milenkou Marií ve Francii do francouzské revoluce, kdy pár odešel o Německa a Velké Británie. V roce 1795 zemřel monacký kníže Honoré III. a 24. října 1793 se Ludvík Josef a Marie Kateřina v Londýně vzali. Manželství bylo drženo v tajnosti deset let, pár se údajně stal otevřeně známým jako manžel a manželka až po 26. prosinci 1808.
Během francouzské revoluce byl Ludvík Josef oddaným stoupencem monarchie a jedním z hlavních vůdců kontrarevolučního hnutí. Podobytí Bastilyv roce 1789 se svým synem a vnukem uprchl z Francie předJakobínským terorem, který zatýkal a popravoval nejvýznamnější Bourbony žijící ve Francii:král Ludvík XVI.,královna Marii Antoinettaaorleánský vévoda(Filip Egalité)byli popraven v roce 1793, králova sestraAlžběta Filipína Francouzskápřišla o hlavu v roce 1794.
Ludvík Josef se v roce 1791 usadil vKoblenzi, kde pomáhal organizovat a vést velkou kontrarevoluční armádu emigrantů. Kromě toho, že v ní byl vnuk knížeteLudvík Antonína dva synové jeho bratrance, mladší bratr zesnulého králehrabě z Artois, sbor zahrnoval mnoho mladých aristokratů, kteří se nakonec stali vůdciRestaurace Bourbonůo několik let později. Tato skupina zahrnovala takéArmanda-Emmanuela du Plessis de Richelieu,Pierra Louise Jeana Casimira de BlacasaFrançoise Reného de Chateaubriand.
Condého armáda původně bojovala ve spojení s Rakušany. Později, kvůli rozdílům s rakouským plánem útoku, však princ de Condé vstoupil se svým sborem v roce 1795 do spojení s Angličany. V roce 1796 armáda bojovala veŠvábsku. V roce 1797Habsburská monarchiepodepsala sprvní francouzskou republikoumír v Campo Formio, čímž formálně ukončila své nepřátelské akce proti Francouzům. Se ztrátou nejbližších spojenců armáda přešla do služeb ruského caraPavla I.a byla umístěna vPolskua v roce 1799 se vrátila k Rýnu pod vedenímAlexandra Vasiljeviče Suvorova. V roce 1800, kdy Rusko opustilo spojeneckou koalici, armáda znovu vstoupila do služeb Anglie a bojovala vBavorsku.
Armáda byla rozpuštěna v roce 1801, aniž by dosáhla svých hlavních ambicí, obnovení vlády Bourbonů ve Francii. Po rozpuštění sboru trávil Ludvík Josef exil v Anglii se svou druhou manželkouMarií Kateřinou Brignole, která zemřela v roce 1813.
Když byl poraženNapoleon Bonaparte, vrátil se Ludvík Josef do Paříže, kde obnovil své dvorské povinnosti jakogrand maîtrev královské domácnostiLudvíka XVIII.. Ludvík Josef zemřel 13. května 1818 ve věku 81 let. Jeho nástupcem se stal jeho synLudvík Jindřich. Dcera Ludvíka Josefa,Luisa Adelaida, která byla jeptiškou, se stala abatyší v klášteře Remiremont; zemřela v roce 1824. Ludvík Josef byl pohřben vbazilice Saint-Denis.
Ludvík Josef měl se svou první manželkou tři děti:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuLouis Joseph, Prince of Condéna anglické Wikipedii.