Vegetariánství

Vegetariánstvíje způsob lidského stravování (diety), kdy je z jídelníčku vyloučenomaso(červené maso,drůbež,mořské plody, ryby a maso z jinýchživočichů). Může zahrnovat vyloučení dalších produktů zporážky zvířatjako jsou vnitřní orgány, kůže a kožní deriváty.Dobře plánovaná vegetariánská strava poskytuje ve všech fázích života všechny živiny v potravě na stejné úrovni jako mají jedlíci masa.
K vegetariánství se lidé hlásí z různých důvodů. Mnoho lidí nejí maso z etických důvodů, z úcty ke zvířatům, aby vyloučili jejich bolest a stres. Tyto etické motivace uzákoňují různá náboženská vyznání a jsou sdíleny obráncipráv zvířat. Další motivace k vegetariánství souvisí se zdravím a ekologickými, kulturními,estetickými, ekonomickými nebo osobními preferencemi. Existují rozdílné druhy vegeteriánské stravy:ovovegetariánství(zahrnuje vejce, ale ne mléčné výrobky),laktovegetariánství(zahrnuje mléčné výrobky, ale ne vejce) alaktoovovegetariánství(zahrnuje vejce i mléčné výrobky).Veganskástrava vylučuje všechnyprodukty živočišného původuvčetně vajec, mléčných výrobků amedu. Někteří vegani se také vyhýbají dalším živočišným produktům jako jsouvčelí vosk, oděvy z kůže, hedvábí nebo krém na boty z husího tuku.
Stopy či větší množství masných produktů se může vyskytovat v různých výrobcích: různé zpracované potraviny, např. koláče, sušenky nebo bonbóny často obsahují nepřiznané živočišné složky (například barviva, leštidla, syřidla),i když v EU platí povinné uvádění složení potravin. Vegetariáni se nicméně liší v postojích týkajících se těchto složek. Někteří si nemusí být vědomi role zvířecího syřidla obvyklého při výrobě sýrů, a proto mohou tyto výrobky nevědomky spotřebovávat,ale jiní nemusí mít s jeho spotřebou problém.
Polovegetariánská(semivegetariánská, částečně bezmasá) strava se skládá převážně z vegetariánských jídel, ale může zahrnovat občasnou konzumaci ryb, drůbeže i jiných druhů masa. Ti, jejichž strava obsahuje ryby nebo drůbež, někdy definují pojemmasopouze jako masosavcůa mohou se identifikovat s vegetariánstvím.Pescetariánskástrava je popisována jako „ryby ano, ale žádné jiné maso“.
V angličtině se slovovegetarianpoužívá od roku 1839 a významem odpovídá tomu, co se dříve označovalo jako „rostlinná strava“. Má se za to, že jde o spojení anglického slova vegetable (rostlina) a přípony-arian(jako vagrarian). (John Davis dokazuje, že pravděpodobně nebylo odvozeno z latinského slovavegetus.)
Termín byl zpopularizován, když byla založena vegetariánská společnosti v Manchesteru ve Velké Británii v roce 1847.Nejranější výskyty termínu se zdají mít souvislost s Alcottovým domem, školou na severu londýnské části Ham Common, otevřeným v červenci 1838 Jamesem Pierrepontem Greavesem. Od roku 1841, kdy byl známý jakoConcordium nebo Industry Harmony College, instituce vydávala vlastní brožury „The Healthian“, které obsahují jeden z prvních výskytů výrazu „vegetarian“.
Nejstarší záznam o vegetariánství pochází již ze 7. století př. n. l.; jasné vyjádření ideje nezabíjení zvířat se objevilo v souvislosti s odklonem odvédského náboženstvíkhinduismuabuddhismu, který vštěpoval toleranci vůči všem živým bytostem.
Vegetariánství bylo praktikováno také přibližně o sedm století později (mezi lety 30 př. n. l. a 50 n. l.) v severnímthráckémregionu: příslušníci kmene Mezů, který obýval dnešníSrbskoaBulharsko, se živili medem, mlékem a sýry.
V indické kultuře byla (bezmasá) strava úzce spojena s myšlenkounenásilíke zvířatům (ahinsá) a byla podporována náboženskými skupinami a filozofy.Starověké indické dílo Tirukkural výslovně a jednoznačně klade důraz na vegetariánství a nezabíjení.Dvacátá šestá kapitola Tirukkuralu se od dvojverší 251 po 260 zabývá vegetariánstvím.Význam lékařský neboočistnýmělo vegetariánství meziŘeky,starověkými Egypťanya dalšími.
IndickýcísařAšókaprosazoval ochranu fauny:
V návaznosti na pokřesťanštění Římské říše v pozdní antice vegetariánství z Evropy i jiných kontinentů prakticky zmizelo, s výjimkou Indie.VestředověkéEvropě několikmnišských řádůomezovalo nebo zakazovalo konzumaci masa zasketickýchdůvodů, ale žádný nevylučoval konzumaci ryb.(Středověká definice "ryb" zahrnovala zvířata jako tuleně,sviňuchy, delfíny,bernešky,papuchalkyčibobry.)Vegetariánství se znovu objevilo běhemrenesancea více se rozšířilo v 19. a 20. století. V roce 1847 byla ve Spojeném království založena první vegetariánská společnost;Německo, Nizozemsko a další země následovaly.Mezinárodní vegetariánská uniebyla založena v roce 1908. V západním světě rostla v důsledku výživových, etických a později ekologických a ekonomických otázek popularita vegetariánství v průběhu 20. století.
Existuje řada typů vegetariánské stravy, které vylučují nebo naopak zahrnují různé potraviny.
V rámci tzv. "ovo-" skupin existuje mnoho lidí, kteří odmítají konzumovat oplodněnávajíčka(ta s balutem jsou extrémní příklad).
Někteří vegetariáni se vyhýbají potravinám, které by mohly obsahovat nepřiznané zvířecí přísady, a potravinám, při jejichž výrobě se používají živočišné produkty; například cukru, který je bělenýživočišným uhlím, sýrům, vyráběným s použitím zvířecích syřidel (enzymů ze žaludeční sliznice zvířat), želatině (získané zkolagenuze zvířecích kůží, kostí apojivových tkání), některémutřtinovémucukru (ale ne cukru zcukrové řepy) a jablečnému džusu/alkoholu čištěnému želatinou nebo drcenými měkkýši ajeseterem; zatímco ostatní vegetariáni si toho nejsou vědomi, nebo jim takové přísady nevadí.
Někdo se sám označuje za „vegetariána“, i když praktikujepolovegetariánství,protože některé definice připouštějí možnost konzumace ryb, případně za zakázané považují pouze maso savců,zatímco jiné definice vylučují ryby a jakékoliv zvířecí maso.> V jiných případech se jedinci mohou označovat za „flexitariány“.Takto se mohou stravovat i ti, kteří snížili spotřebu zvířecího masa jako způsob přechodu ke kompletní vegetariánské stravě nebo kvůli zdraví, etice, z ekologických nebo jiných důvodů. Podpolovegetariánskou stravupatří:
Polovegetariánství je zpochybňováno vegetariánskými skupinami jako jeVegetariánská společnost, která uvádí, že vegetariánství vylučuje konzumaci jakéhokoli zvířecího masa.
Odborníci a lékaři se zcela neshodují na tom, jaké jsou účinky vegetariánství. Některé studie ukazují,že ve srovnání s lidmi, kteří jí maso, mají vegetariáni nižší výskyt mnoha nepřenosných onemocnění, včetněsrdečních chorob,cukrovky 2. typua cévně mozkových onemocnění. Vegetariánská strava podle této publikace snižuje riziko rakoviny, s výjimkourakoviny prsu.
Jiná studie však ukázala, že dospělí vegetariáni vRakouskumají obecně horší zdraví (ve smyslu rakoviny, alergií a duševních poruch) a také potřebují více zdravotní péče. Ve studovaném vzorku rakouské populace měli vegetariáni rovněž horší sociální vztahy a obecně kvalitu života.Takové dopady má špatná vegetariánská strava zapříčiněná jednotvárností, kdy vegetariáni jí převážně "přílohy" a maso nenahradí pestrou stravou. Špatná vegetariánská strava může vést khyperhomocysteinémiia poruchámkrevních destiček; riziko může být kompenzováno dostatečnou konzumací potravin s vyšším obsahem vitaminu B12 a polynenasycených mastných kyselin.
Akademie výživy (USA) a Asociace kanadských dietologů uvádějí, že vhodně rozvržená vegetariánská strava je ve všech fázích života člověka „zdravá, nutričně vyvážená a poskytuje zdravotní přínos v prevenci a léčbě některých chorob“.Rozsáhlé studie prokázaly, že úmrtnost na ischemickou chorobu srdeční byla u vegetariánských mužů o 30 % a u vegetariánských žen o 20 % nižší, než u nevegetariánů.Vegetariánská strava znamená nižší množstvínasycených tuků,cholesterolua živočišných bílkovin, a vyšší obsah sacharidů,vlákniny,hořčíku,draslíku,kyseliny listovéaantioxidantů, jako jevitamínC a E, a fytochemikálií.
Vztah mezi vegetariánskou stravou a zdravím kostí zůstává nejasný. Podle některých studií vegetariánský životní styl může být spojen s nedostatkem vitaminu B12a nízkou hustotou minerálů v kostech.Avšak studie vegetariánské a nevegetariánské dospělé populace na Tchaj-wanu nenalezla mezi oběma skupinami významný rozdíl v hustotě minerálů v kostech.Další studie, které zkoumaly negativní dopady živočišných bílkovin na zdraví kostí, naznačují, že vegetariáni mohou být méně náchylní k osteoporóze než všežravci, vegetariánské osoby měly větší hustotu minerálů v kostecha zvýšenou tvorbu kostí.
Projekt „China-Cornell-Oxford“,dvacetiletá studie prováděnáCornellovou univerzitou,Oxfordskou univerzitoua čínskou vládou prokázal vztah mezi konzumací živočišných produktů a různými chronickými onemocněními jako je napříkladischemická choroba srdeční,cukrovkaarakovina prsu,prostatyastřev.
Západní vegetariánská strava je typická vysokým obsahemkarotenoidů, ale relativně nízkým obsahemomega-3 mastných kyselinavitaminu B12. Vegani mohou mít zvláště nízký příjem vitamínu B avápníku, pokud nemají ve stravě dostatek položek jako je brukev zelná,listová zelenina,tempehatofu(sójové).Vysoké hladiny vlákniny,kyseliny listové, vitaminů C a E, a hořčíku a nízká spotřeba nasycených tuků jsou považovány za prospěšné aspekty vegetariánské stravy.Dobře plánovaná vegetariánská strava poskytuje ve všech fázích života všechny živiny v potravě na stejné úrovni jako mají jedlíci masa.
Příjem bílkovin je ve vegetariánské stravě nižší než při konzumaci masa, ale pro většinu lidí plní limit denní potřeby.Studie naHarvardově univerzitě, jakož i další klinické studie provedené v USA, Velké Británii, Kanadě, Austrálii, naNovém Zélandua v různých evropských zemích potvrdily, že vegetariánská strava poskytuje dostatek bílkovin, pokud se jí celá paleta nejrůznějších rostlinných zdrojů.Velkými zdroji bílkovin jsou dýňová semínka, arašídové máslo, konopné semeno, mandle, pistácie, lněná semínka, tofu, ovesné vločky, sojové boby a vlašské ořechy. Bílkoviny jsou složeny zaminokyselina obecný problém bílkovin získaných z rostlinných zdrojů je adekvátní příjemesenciálních aminokyselin, které nemohou být syntetizovány v lidském těle. Zatímco mléčné a vaječné výrobky poskytují komplexní zdroje bílkovin proovo-lakto vegetariány, významné množství všech osmi druhů esenciálních aminokyselin má jen několik zdrojů rostlin, včetněfazolí,sóji,konopnýchsemen,chia semínek,laskavce,pohankydýňových semen,spiruliny,pistácií,amerlíku chilskéhoNicméně esenciální aminokyseliny mohou být získány tím, že se jídelníček obohatí o rostlinné zdroje, které v kombinaci poskytují všech osm esenciálních aminokyselin (např.hnědá rýžea fazole nebohummusa celozrnnápita). Studie z roku 1994 zjistila, že pestrý příjem těchto zdrojů může být dostačující.
Vegetariánská strava obsahuje podobné množství železa jako nevegetariánská. Nicméně železo z vegetariánských jídel má nižší biologickou dostupnost než železo z masa a jeho vstřebávání může být brzděno dalšími potravinovými složkami.Podle Vegetariánské výzkumné skupiny je konzumace potravin, které obsahují vitamin C, jako jsou například citrusové plody nebo šťávy, rajčata nebo brokolice, dobrým způsobem, jak zvýšit množství železa vstřebávaného při jídle.Vegetariánská strava bohatá na železo zahrnuje černé fazole,kešu, konopná semena,fazole,brokolici,čočku, ovesné vločky,rozinky,špenát,hlávkové zelí, salát, hrách černé oči,sóju, řadu obilovin, slunečnicová semena,cizrnu, rajčatovou šťávu,tempeh,melasu,tymiána celozrnný chléb.Veganská strava může mít často vyšší obsah železa než vegetariánská, protože mléčné výrobky mají nízký obsah železa.Ukládání železa bývá nižší u vegetariánů než nevegetariánů a několik malých studií hlásí velmi vysokou míru nedostatku železa (až u 40 %,a u 58 %z příslušné vegetariánské či veganské skupiny). Nicméně Americká dietetická asociace uvádí, že nedostatek železa není častější u vegetariánů než nevegetariánů (dospělí muži mají jen zřídka nedostatek železa); nedostatkem železa způsobenáchudokrevnostje vzácná bez ohledu na stravu.
Podle Národního institutu pro zdraví USA nenívitamin B12přítomen v rostlinách a přirozeně se vyskytuje v potravinách živočišného původu.Lakto-ovo vegetariáni mohou získat vitamín B12z mléčných výrobků a vajec a vegani jej mohou získat z obohacených potravin (včetně některých sójových výrobků a některých obilovin) a potravinových doplňků.Vitamin B12může také být získán z obohacených výtažků zkvasnicovýchproduktů.
Doporučený denní příjem vitamínu B12ve Spojených státech na den je 0,4 μg (0–6 měsíců), zvýšený na 1,8 μg (9-13 let), 2,4 μg (14 let a starší) a 2,8 μg (pro kojící ženy).I když denní požadavek těla na vitamin B12je velmi malý, nedostatek vitamínu způsobuje anémii a nevratné poškození nervů.
Mezi zdrojeomega-3 nenasycených mastných kyselinna rostlinné nebo vegetariánské bázi patřísoja,ořechy, dýňová semínka,řepkový olej,kiwi,konopné semeno,řasy,chia semeno,lněnýolej, hadincové semeno alistová zeleninajako je hlávkový salát,špenát,zelíašrucha. Šrucha obsahuje více omega-3 nenasycených mastných kyselin než jakýkoli jiný známý druh listové zeleniny.Olivy(aolivový olej) jsou dalším důležitým rostlinným zdrojem nenasycených mastných kyselin. Rostlinná strava může poskytnout kyselinu alfa-linolenovou, kterou lidské tělo využívá k syntéze dlouhých řetězců n-3 mastných kyselin EPA a DHA. EPA a DHA mohou být ve vysokých množstvích získány z olejovitých ryb nebo rybího oleje. Vegetariáni a obzvláště vegani zvláště mají nižší hladinu EPA a DHA než jedlíci masa. Zatímco zdravotní účinky nízké hladiny EPA a DHA nejsou známy, je nepravděpodobné, že dodatečný přísun (suplementace) kyseliny alfa-linolenové výrazně zvýší jejich hladiny.V poslední doběněkteré společnosti začaly nabízet vegetariánské DHA potravní doplňky s výtažky z mořských řas a doplňky jak s DHA, tak EPA.Celé mořské řasy nejsou vhodné pro dodatečný přísun, protože jejich vysoký obsah jodu omezuje maximální množství, které může být bezpečně snězeno. Některéřasyjako je spirulina jsou dobrým zdrojem gama-linolenové kyseliny (GLA), alfa-linolenové kyseliny (ALA),kyseliny linolové(LA), kyseliny stearidonové (SDA), eikosapentaenová kyseliny (EPA), dokosahexaenová kyseliny (DHA) akyselina arachidonové(AA).
Při správně naplánované stravě mají vegetariáni a vegani podobný příjemvápníkujako nevegetariáni.Laktoovo vegetariáni mohou získat vápník z mléčných výrobků.
Mléka rostlinného původu, která jsou obohacená vápníkem, jako je sojové a mandlové mléko, mohou přispět významným množstvím vápníku.Bylo také zjištěno, že vápník obsažený vbrokolici,čínském zelía kapustě je v těle dobře absorbován.Ač je obsah vápníku v jedné porci nižší v těchto druzích zeleniny než ve sklenici mléka, vstřebávání vápníku do těla je vyšší.Mezi ostatní potraviny, které obsahují vápník, patří tofu, melasa,vodnice, hořčice, sojové boby, tempeh, mandle,ibiškovec jedlý(okra), sušené fíky atahini.I když vápník lze nalézt vešpenátu,mangoldu, fazolích a listech červené řepy, obecně nejsou považovány za dobrý zdroj vápníku, protože se v nich váže na kyselinu šťavelovou a je špatně vstřebáván.Kyselina fytová, která se nachází v ořeších, semenech a fazolích, může také ovlivnit úroveň vstřebávání vápníku.
Dostatek vitaminu D lze získat při rozumném vystavení ultrafialovému záření ze slunečního světla.Výrobky obsahující mléko,sójové mlékoa obilná zrna mohou být ochuceny tak, že slouží jako zdroj vitamínu D.Pro ty, kteří nejsou dostatečně vystaveni slunečnímu záření nebo nemají příjem vitaminu D z potravy, může být nezbytný jeho dodatečný přísun.
Vitamin D2neboliergokalciferolse nachází v houbách avojtěšce(Medicago sativa subsp sativa). Tvoří se, pokud ultrafialové světlo aktivujeergosterol(který se nachází v houbách;sterolz námelu). Jakékoliv ultrafialovým zářením osvícené houby obsahujíkvasinkovouformu vitamínu D2.
Koncentrace vitamínu D2v houbách je např. u syrovépečárky dvouvýtrusé0,3 μg na 1 kg, je-li vystavena ultrafialovému světlu a syrová, tak 11,2 μg a u grilované 13,1 μg na 1 kg.Výhonky vojtěšky obsahují 4,8 μg vitamínu D2,0,1 ug (4 IU) vitaminu D3na 1 kg.
Metaanalýzaz roku 1999 kombinovala údaje z pěti studií ze západních zemí.Metaanalýza publikovala poměry úmrtnosti, kde nižší čísla ukazují méně úmrtí, a to: pro jedlíky ryb 0,82, pro vegetariány 0,84 a příležitostné masožravce (kteří jedí maso méně než jednou týdně) 0,84. Pravidelní konzumenti masa měli úroveň úmrtnosti 1,0, přičemž údaj proveganybyl velmi nejistý (kdekoliv mezi 0,7 a 1,44) v důsledku příliš mála datových bodů. Studie uveřejnila počty úmrtí v každé kategorii a očekávané úrovně chyb pro každý poměr a také úpravy provedené na datech. Nicméně „nižší úmrtnost byla způsobena do značné míry relativně nízkou mírou rozšíření (prevalencí) kouření v těchto [vegetariánských] kohortách“. Z hlavních příčin studovaných úmrtí pouze jediný rozdíl v míře úmrtnosti byl přičítán k rozdílům ve stravování, jako závěr se uvádí: „... vegetariáni měli o 24 % nižší úmrtnost na ischemickou chorobu srdeční než nevegetariáni, nebyla ale prokázána souvislost vegetariánské stravy s dalšími hlavními příčinami úmrtí.“
Ve zprávěÚmrtnost britských vegetariánůje nastíněn podobný závěr:
Statistické studie, které porovnávalyprůměrné délky životav regionálních oblastech a místní stravu v Evropě, zjistily, že střední délka života je výrazně vyšší v jižní Francii, kde je rozšířenástředomořská stravas málem masa a bohatá na rostliny, než v severní Francii, kde je častější strava s vysokým podílem masa.
Studie vypracovaná Ústavem preventivní a klinické medicíny (Bratislava) a Ústavem fyziologické chemie (Würzburg) se podívala na skupinu 19 vegetariánů (lakto-ovo) a použila ji pro srovnání se skupinou 19 všežravců vybraných ze stejného regionu. Studie zjistila, že tato skupina vegetariánů (lakto-ovo) má významně vyšší množství plazmy karboxymethyllysinu akonečné produkty pokročilé glykacev porovnání se skupinou nevegetariánů.Karboxymethyllysin je glykační produkt, který představuje „obecný marker oxidačního stresu a dlouhodobého poškození proteinů v procesu stárnutí, aterosklerózy a cukrovky“ a „konečné produkty pokročilé glykace mohou hrát významnou negativní roli v procesu aterosklerózy, cukrovky, stárnutí a chronického selhání ledvin.“
V západní medicíně se pacientům někdy doporučuje dodržovat vegetariánskou stravu.Podle studií vědeckého časopisu Permanente Journal a Národního institutu pro zdraví (USA) vegetariánská strava může přispět ke snížení zdravotních rizik, jako jsou vysoký krevní tlak, kardiovaskulární onemocnění a vysoká hladina cholesterolu. Může vést i ke snížení množství léků předepisovaných při chronických onemocněních. Změna jídelníčku na rostlinnou bázi nebo vegetariánství má dramaticky pozitivní vliv na zdraví pacientů s chronickými nemocemi, mnohem větší než samotné cvičení.Vegetariánská dieta byla použita jako léčbarevmatoidní artritidy, ale důkazy, zda to je efektivní, jsou neprůkazné.Některéalternativní medicínyjako jeájurvédaasiddhapředepisují vegetariánskou stravu jako běžný postup.
Lidé jsou všežravci, schopní konzumovat širokou škálu rostlinných i živočišných materiálů.Existují domněnky, že raníhominidése vyvinuli do pojídačů masa v důsledku velkých klimatických změn, které trvaly v době před třemi až čtyřmi miliony let, kdy pralesy a džungle vyschly a staly se otevřenými pastvinami, což otevřelo příležitosti k lovu a mrchožroutství.
Americká dietetická asociace naznačuje, že vegetariánské diety mohou být častější mezi adolescenty sporuchami příjmu potravy, ale důkazy naznačují, že samotné přijetí vegetariánské stravy nevede k poruchám příjmu potravy, ale spíš že „vegetariánská strava může být vybrána, aby maskovala existující poruchy příjmu potravy“.Další studie a prohlášení dietetiků a poradců podporují tento závěr.
Pro vegetariánství se uvádějí různé etické důvody, které jsou obvykle jsou založeny na zájmu o živočichy. V mnoha společnostech se objevují spory a debaty nad etikou pojídání zvířat. Někteří lidé, kteří nejsou vegetariány, odmítají jíst maso některých zvířat, jako jsou kočky, psi, koně nebo králíci, kvůli kulturnímtabu; známé jsou zákazy pojídání hovězího masa u hinduistů a vepřového u muslimů. Jiní obhajují konzumaci masa z vědeckých, výživových a kulturních důvodů, včetně náboženských. Někteří masožravci se vyhýbají masu ze zvířat chovaných v určitých podmínkách, jako jsou například velkochovy, nebo se vyhýbají určitým potravinám, napříkladtelecímunebofoie gras(ztučnělá játra vodních ptáků.) Někteří lidé dodržují vegetariánskou či veganskou stravu proto, že mají obavy z určitého způsobu úpravy, chovu aporážky zvířat. Jiní se vyhýbají masu, protože jeho produkce představuje větší zátěž pro životní prostředí.
Etické námitky založené na úctě ke zvířatům lze rozdělit na odpor k aktu zabíjení obecně a na odpor k některým praktikám spojených s produkcí masa.
Peter Singer, profesorPrincetonské univerzitya zakladatelhnutí za práva zvířat, věří, že existují-li alternativní prostředky přežití, každý by měl zvolit možnost, která nezpůsobuje zvířatům zbytečnou újmu. Většina etických vegetariánů tvrdí, že jsou proti zabíjení zvířat k jídlu ze stejných důvodů jako proti zabíjení lidí k jídlu. Singer ve své knizeOsvobození zvířatuvádí možné schopnosti vnímání u jiných než lidských bytostí, které dávají dostatečný podklad k tomu, aby se k nim přistupovalo podleutilitaristickéetiky. Na tento argument odkazují aktivisté za práva zvířat a vegetariáni. Etičtí vegetariáni také věří, že zabití zvířete stejně jako zabití člověka, může být odůvodněno jen v krajních případech a že konzumace živého tvora pro jeho příjemnější chuť, pohodlí nebo výživové hodnoty není dostatečným důvodem. Další rozšířený názor je, že lidé si jsou morálně vědomi takového svého chování, kterého ostatní zvířata nejsou schopna, a proto podléhají přísnějším normám.
Odpůrci etického vegetariánství tvrdí, že zvířata nejsou morálně rovná člověku, a tak považují za mylné srovnávat pojídání dobytka se zabíjením lidí. Tento pohled neomlouvá krutost, ale tvrdí, že zvířata nemají práva, které má člověk.
Jedním z hlavních rozdílů mezi vegany atypickou vegetariánskou stravouje vyhýbání se vejcím amléčným výrobkůmjako je mléko, sýr, máslo a jogurt. Etičtí vegani nekonzumují mléčné výrobky a vejce, protože jejich výroba podle nich způsobuje zvířatům utrpení nebo předčasnou smrt.
Při průmyslové produkci mléka jsou telata oddělena od svých matek brzy po narození a buď poražena, nebo krmena mléčnou náhražkou za účelem zachování kravského mléka pro lidi.Vegani konstatují, že to porušuje přirozenou vazbu mezi matkou a teletem.Nechtění býčci jsou buď poraženi hned po narození nebo vykrmeni natelecí maso.Aby se prodloužilalaktace, dojnice jsou pomocíinseminaceudržovány téměř trvale březí.Asi po pěti letech, jakmile produkce mléka poklesne, jsou považovány za „vyčerpané“ a jsou poslány na porážku, kde se z nich získá maso a kůže. Přirozená délka života dojnice je asi dvacet roků.
Při produkci vajec v klecích i ve volném výběhu jsou nechtěná samčí kuřata krátce po vylíhnutí zlikvidována.
Etické vegetariánství si získalo popularitu ve vyspělých zemích, zejména kvůli rozšíření velkochovů, rychlejší komunikaci a nárůstu povědomí o životním prostředí. Někteří lidé se domnívají, že současná úroveň poptávky po mase nemůže být splněna bez masové produkce, která ignoruje dobré zacházení se zvířaty, zatímco jiní věří, že praktiky jako dobře řízený volný výběh a porážka zvěře, zejména z druhů, jejichž přírodní predátoři byli významně eliminováni, mohou podstatně zmírnit požadavek na masovou produkci masa.
Starověká řecká filozofie měla dlouhou tradici vegetariánství.Pythagorasbyl údajně vegetarián (a studoval na hoře Karmel, o které někteří historici tvrdí, že hostila vegetariánskou komunitu) a očekávalo se, že jeho následovníci budou také vegetariáni.
Římský spisovatelOvidiusuzavřel své životní díloProměnyvzrušenou argumentací (pronesenou postavou Pythagora), že v zájmu toho, aby se lidstvo změnilo v lepší, harmonický druh, musí usilovat o humánnější sklony. Vegetariánství uvedl jako zásadní rozhodnutí v této proměně, vysvětluje své přesvědčení, že lidský život a život zvířat jsou tak propletené, že zabití zvířete je prakticky stejné jako zabití bližního.
Džinismusučí o vegetariánství jako o morálním chování, podobně jako to dělají některé hlavnískupiny vhinduismu. Buddhismus obecně nezakazuje konzumaci masa, zatímcomahájánský buddhismuspodporuje vegetariánství jako příznivé pro rozvoj soucitu.Mezi další náboženská vyznání, které podporují vegetariánskou stravu, patříAdventisté sedmého dne,hnutí Rastafari, hnutí Ananda Marga a Hare Krišna.Sikhismusneporovnává spiritualitu se stravou a neurčuje, zdali strava má být vegetariánská nebo masitá.
I když vBahá’ínejsou žádné dietní omezení, tak'Abdu'l-Bahá, syn zakladatele náboženství, poznamenal, že vegetariánská strava skládající se z ovoce a obilovin by byla žádoucí, s výjimkou pro lidi se slabým kořínkem nebo nemocné.Prohlásil, že neexistují žádné požadavky na to, aby se bahá'íové stali vegetariány, ale že budoucí společnost by se postupně měla stát vegetariánskou.'Abdu'l-Bahá také uvedl, že zabíjení zvířat je v rozporu se soucitem. ZatímcoShoghi Effendi, hlava víry Bahá'í v první polovině 20. století, uvedl, že čistě vegetariánská strava by byla vhodnější, neboť se vyhýbá zabíjení zvířat,tak on i Světový dům spravedlnosti, nejvyšší správní orgán Bahá'ísmu, uvádí, že tyto nauky nepředstavují praxi Bahá'í a že vyznavači Bahá'í si mohou vybrat k jídlu, co chtějí, ale měli by respektovat přesvědčení druhých.
Théravádistéobecně jedí maso.Pokud buddhističtí mniši „vidí, slyší nebo vědí“, že zvíře bylo zabito speciálně pro ně k jídlu, musí ho odmítnout, jinak spáchají přestupek.Nicméně toto nezahrnuje jedení masa, které bylo dáno jako almužna nebo zakoupeno. V théravádském kánonu Buddha nedával žádný komentář, který odrazuje od jedení masa (s výjimkou masa specifických druhů, jako je člověk, slon, kůň, pes, had, lev, tygr, levhart, medvěd a hyena), ale specificky odmítl ustanovit vegetariánství v jeho řádovém kodexu, když byl učiněn tento návrh.
V několikasanskrtskýchtextech vmahájánskémbuddhismu Buddha instruuje své následovníky, aby se vyvarovali pojídání masa.Nicméně každá větev mahájánského buddhismu si vybírásútru, kterou bude následovat; některé větve, včetně většiny tibetských a japonských buddhistů, jedí maso, zatímco mnoho čínských buddhistických větví ne.
Neexistuje specifické učení o stravování v tradičním křesťanství, kromě toho, že nic není zakázáno z náboženských principů. Křesťané se vždy mohli svobodně rozhodnout, co budou jíst; avšak uvnitř křesťanství existují skupiny, které z různých důvodů praktikují zvláštní stravovací omezení.
Časná křesťanská sekta známá jakoebionitéje považována za vegetariány. Zachované fragmenty z jejich evangelia ukazují jejich víru, že – jako Kristus je velikonoční obětí a pojídání velikonočního beránka již není potřeba – tak vegetariánská strava může být (nebo měla by být) dodržována. Nicméně ortodoxní křesťanství nepřijímá jejich učení jako autentické. Ve skutečnosti jejich konkrétní příkaz k přísnému vegetariánství byl uváděn jako jeden z „omylů“ ebionitů.
Mnohem později se vegetariánské stravy držela Biblická křesťanská církev založená v roce 1809 reverendem Williamem Cowherdem.Cowherd byl jedním z filozofických předchůdců Vegetariánské společnosti.Povzbuzoval členy, aby se zdrželi jedení masa jako formystřídmosti.
Adventisté sedmého dne(ASD) jsou vyzýváni, aby se zapojili do zdravých stravovacích praktik a ovolaktovegetariánská strava je doporučována Výživovou radou Generální konference adventistů sedmého dne (GCNC).
Některé řeholní řády dodržují vegetariánskou stravu a členovépravoslavné církvejedí během půstů veganskou stravu.Existuje také silný vztah mezikvakerya vegetariánstvím, sahající přinejmenším do 18. století. Tento vztah zesílil během 19. století společně s rostoucími obavami kvakerů v souvislosti s konzumací alkoholu, antivivisekcí a sociální čistotou. Spojení mezi tradicí kvakerů a vegetariánstvím vyvrcholilo založením Přátelské vegetariánské společnosti v roce 1902, „aby rozšířila svůj příznivější způsob života mezi Společnosti přátel“.
Podle kanonického práva jsou římští katolíci povinni zdržet se masa (všeho masa s výjimkou vodních živočichů) naPopeleční středua všechny pátkypostní doby, včetněVelkého pátku. Kanonické právo rovněž ukládá katolíkům zdržet se masa v pátek mimo postní dobu (s výjimkou některých svátků), pokud nejsou nahrazeny jiným kajícným úkonem. Omezení týkající se konzumace masa v těchto dnech je pouze aktem pokání, jeho důvodem nejsou náboženské námitky.
Ačkoli vhinduismuneexistuje žádné přísné pravidlo o tom, co konzumovat a co ne, jeho různé cesty dodržují vegetariánství jako ideál ovlivněný džinismem. Některé důvody jsou: princip nenásilí (ahinsá) aplikovaný na zvířata;záměr nabídnout božstvu pouze „čisté“ (vegetariánské) potraviny a pak je přijmout zpět jakoprasád; a přesvědčení, že sattvická strava je prospěšná pro zdravé tělo a mysl. Jiné důvody mohou být nedostupnost masa a panovníky vynucené diety.
Stravovací návyky hinduistů se však liší v závislosti na jejich komunitě, umístění, zvycích a měnících se tradicích.
Někteří stoupenciislámunebo muslimové se rozhodli být vegetariáni ze zdravotních, etických nebo osobních důvodů. Volba, aby se stali vegetariány z nezdravotních důvodů může být kontroverzní kvůli konfliktufatvya rozdílných interpretací koránu. Počet vegetariánských muslimů se přesto zvyšuje.
Vegetariánství bylo praktikováno některými vlivnými muslimy včetně irácké teoložky, ženské mystičky a básnířky Rabi'a al'Adawiyya z Basry, která zemřela v roce 801, a srílanského sufíského mistra Bawa Muhaiyaddeena, který založil společenství Bawa Muhaiyaddeen veFiladelfiiv Severní Americe. Bývalý indický prezidentAbdul Kalámbyl také vegetarián.
V lednu 1996 oznámila Mezinárodní vegetariánská unie vytvoření Muslimské vegetariánské/veganské společnosti.Mnoho nevegetariánských muslimů si vybere vegetariánské (nebo mořské plody) možnosti při stolování v jiných nežhalalrestauracích. Jde však o to, že nemají k dispozici správný druh masa, než že by celkově nejedli maso.
Stoupencidžinismuvěří, že všechny živé organismy, včetně mikroorganismů, jsou živé, mají duši a jeden nebo více z celkových pěti smyslů. Jdou do krajnosti v tom, aby se minimalizovala újma jakémukoliv živému organismu. Nejvíce džinistů jsou laktovegetariáni, ale přesvědčenější džinisté nejedí kořenovou zeleninu, protože věří, že obsahuje mnohem více mikroorganismů ve srovnání s jinou zeleninou. Tím, že ji jedí, je nevyhnutelné násilí na těchto mikroorganismech. Takže se zaměřují na jedení fazolí a ovoce, jejichž pěstování nezahrnuje zabíjení mnoha mikroorganismů. Nejsou povoleny produkty získané z mrtvých zvířat, protože když živá bytost zemře, mnoho mikroorganismů (označovaných jako rozkladači) se bude rozmnožovat v procesu rozkladu a pojídání mrtvoly tak znamená násilí na rozkladačích. Džinističtí mniši obvykle dodržují mnoho půstů a když se přes duchovní sily dozvědí, že jejich život bude již velmi krátký, začnou půst až do smrti.Někteří obzvláště oddaní jedinci jsoufrutariáni.Med je zakázán, protože je to včelami natrávený nektara může obsahovat vejce, výkaly a mrtvé včely. Některé džinisté nejedí části rostlin, které rostou pod zemí, jako jsou kořeny a bulvy, protože při vytahování rostlin nahoru mohou být zabita malá zvířata.
Židům není zakázáno jíst maso (požadováno je to podle některých tradic pouze při svátcích [Pessach, Sukot a Šavuot], ale ne o šabatu [pátek], kdy je vyžadován jen chléb a víno/hroznové šťávy), celá řada středověkýchrabínů(např.Josef Alboa Izák Arama) si vážilo vegetariánství jako morálního ideálu, a to nejen kvůli blahu zvířat, ale i proto, že porážku může provádět osoba, která konáním takových činů rozvíjí své negativní charakterové vlastnosti. Jeden z moderních vědců, který byl zastánce vegetariánství, byl rabínAbraham Isaac Kook, vrchní rabínbritské mandátní Palestiny. Ve svých spisech mluví o vegetariánství jako ideálu a poukazuje na skutečnost, že Adam neměl vzít maso z těla zvířat, neboť všichni lidé a zvířata měla původně Bohem přikázáno jíst pouze rostliny.Rabín Kook vegetariánství označuje zaeschatologickýideál, ke kterému by se lidé měli vrátit. Osobně se zdržoval jedení masa s výjimkou sobot a svátků. Jeden z jeho hlavních učedníků, rabín David Cohen, známý jako „nazarejský“ z Jeruzaléma, byl vegetarián, stejně jako několik dalších členů rabínova okruhu.
Podle některýchkabalistůpouze mystikovi, který je schopen vnímat a povýšit reinkarnovanou lidskou duši a „božské jiskry“, je povoleno konzumovat maso, i když jíst maso zvířete by mohlo způsobit duchovní škody. Řada ortodoxních židovských vegetariánských skupin a aktivistů podporuje tyto myšlenky a věří, žehalachicképovolení pojídat maso je dočasná shovívavost pro ty, kteří nejsou připraveni na vegetariánskou stravu.Židovský zákon přikazuje lidem, aby rituálně poráželi zvířata, jak zvířecí oběti, tak běžné porážky (šchita). Podle středověkého mudrce, rabínaŠlomo Efraima Lunčice, autora komentářů k toře Kli jakar, složitost těchto zákonů byla zamýšlena k odrazení od konzumace masa a způsobování méně bolesti zvířatům.
V rámci afrokaribské komunity jsou menšinourastafariáni, kteří dodržují dietní předpisy s různým stupněm přísnosti. Nejvíce ortodoxní jedí jen stravu zvanou „ital“ nebo přírodní potraviny, nezřídka zeleninu, k níž jsou, v souladu s rastafariánským učením i dlouhou tradicí afrického původu, přidávány byliny nebo koření.„Ital“, který je odvozen od slova zásadní, znamená zásadní význam pro lidskou existence. Vaření jídel „ital“ zakazuje používání soli, masa (především vepřového), konzervačních látek, barviv a aromatizantů.Nejvíce rastafariánů jsou vegetariáni.
Principysikhismuneprosazují zvláštní postoj k vegetariánství, ani ke konzumaci masa,ale ponechávají na jednotlivci rozhodnutí o jeho stravě.Desátý guruGóvind Singhna přelomu 17. a 18. století však zakázal „amritdharským“ Sikhům nebo těm, kteří následují Sikh Rehat marjádá (oficiální sikhský etický kodex),jíst tzv. kutha maso neboli maso, které bylo získáno ze zvířat zabitých rituálním způsobem. To je chápáno jako politický důvod pro zachování nezávislosti na tehdy nové muslimské nadvládě, kdy muslimové začali do značné míry držet rituálníhalaldietu.
Vegetariánství životního prostředí (environmentální vegetariánství) vychází z obavy, že výroba masa a živočišných produktů pro masovou spotřebu, zejména vevelkochovech, je z hlediskaochrany životního prostředíneudržitelná. Podle iniciativy OSN z roku 2006 moderní postupy chovu zvířat masově přispívají ke znečišťování vzduchu a vody, znehodnocování půdy, změně klimatu a ztrátě biodiverzity. Iniciativa došla k závěru, že „sektor živočišné výroby se jeví jako jeden ze dvou nebo ze tří nejvýznamnějších přispěvatelů k nejvážnějším problémům životního prostředí na všech úrovních, od místní až po globální.“
Kromě toho je živočišná výroba velkým zdrojem emisískleníkových plynů. Podle zprávy z roku 2006 je zodpovědná za 18 % emisí skleníkových plynů na světě, jak bylo odhadnuto pro stoleté CO2ekvivalenty. Zdroje chovu hospodářských zvířat (včetně střevní fermentace a hnoje) tvoří asi 3,1 % amerických antropogenních emisí skleníkových plynů, vyjádřených v ekvivalentu oxidu uhličitého.Tento odhad Agentury pro ochranu životního prostředí USA je založen na metodách odsouhlasenýchRámcovou úmluvou OSN o změně klimatuse 100letýmipotenciály globálního oteplováníz tzv. Druhé hodnotící zprávyMezivládního panelu pro změnu klimatupoužívané při odhadu emisí skleníkových plynů v ekvivalentech oxidu uhličitého.
Zvláštní zpráva Mezivládního panelu pro změny klimatuo změně klimatu, krajině a půděschválená v srpnu 2019 mluví o spotřebě masa na Zemi, o emisíchmetanuz chovu přežvýkavců, které se proti roku 1961 zvýšily 1,7krát.Pamela McElwee, která je jedním ze spoluautorů kapitoly 6 a pracuje na Katedře lidské ekologie Rutgersovy univerzity na Fakultě životního prostředí a biologických věd, uvedla, že změna stravovacích návyků – „zejména ve vyspělých zemích Západu“ – může vést ke snižování „nadměrné“ spotřeby, k omezení „jídelníčků s vysokými emisemi skleníkových plynů“ s vysokou spotřebou jehněčího a hovězího, je „oboustranně výhodná“, protože řeší klimatickou krizi i zdravotní problémy.McElwee řekla, že bezpečnost potravin je hlavním problémem, protože existuje potenciál pro „potravinové krize, které mohou vzniknout“ na několika kontinentech najednou. Zpráva navrhuje řešení zahrnující „zvýšení produktivity půdy, menšíplýtvání potravinamia přesvědčování více lidí, aby přesunuli svůj jídelníček od hovězího a jiných druhů masa“.Podle zprávy z 8. srpna 2019PBS NewsHourby asi 15 % současných emisí mohlo být sníženo do poloviny století, pokud „lidé změní stravu, sníží spotřebu červeného masa a zvýší příjem rostlinné stravy, jako je ovoce, zelenina a semena“.
Maso vyrobené v laboratoři (nazývané in vitro maso) může být udržitelnější než běžná produkce masa.Reakce vegetariánů se liší.Chov relativně malého počtu pasoucích se zvířat může být prospěšný, dle zprávy Food Climate Research NetworkUniverzity v Surrey: „Trocha živočišné výroby je pravděpodobně dobrá pro životní prostředí.“
V květnu 2009 byl belgickýGentvyhlášen jako „první [město] na světě, které z ekologických důvodů provozuje vegetariánství alespoň jednou týdně“, když se místní úřady se rozhodly zavést „bezmasý den jednou týdně“. Místní orgány vyzvaly na plakátech obyvatele k účasti na vegetariánských dnech a byla vytištěna „vegetariánská uliční mapa“ pro propagaci vegetariánských restaurací. Školy v Gentu se zapojily do týdenníhoveggiedag(„vegetariánský den“).
Podle časopisuThe American Journal of Clinical Nutritionspotřebuje živočišná výroba, zejména výroba masa, 17x více půdy, 14x více vody a 10x více energie než výroba vegetariánských a veganských potravin srovnatelného rozsahu.
Některé skupiny, jako je napříkladPETA, propagují vegetariánství jako způsob, jak kompenzovat špatné zacházení a špatné pracovní podmínky pracovníků v současném masném průmyslu.Tyto skupiny citují studie, které ukazují psychologické škody způsobené prací v masném průmyslu, a tvrdí, že tento průmysl porušuje lidská práva dělníků „přidělením obtížných a stresujících úkolů bez adekvátního poradenství, školení a zpětného rozboru“.
Nicméně pracovní podmínky pracovníků v zemědělství zůstávají také neuspokojivé.Nehody, včetně otrav pesticidy, mezi zemědělci a pracovníky na plantážích, přispívají ke zvýšení zdravotních rizik, včetně zvýšené úmrtnosti.PodleMezinárodní organizace práceje zemědělství jedním ze tří nejnebezpečnějších pracovních míst na světě.
Koncept ekonomického vegetariánství je podobný environmentálnímu vegetariánství. Ekonomický vegetarián je někdo, kdo praktikuje vegetariánství buď z filozofických důvodů jako je zamezení světového hladovění, či z přesvědčení, že konzumace masa je ekonomicky nerozumná, nebo z nutnosti. Worldwatch Institute říká: „Masivní snížení spotřeby masa v průmyslových zemích zmírní zátěž jejich zdravotní péče při současném zlepšení veřejného zdraví; zmenšující se stáda hospodářských zvířat sníží tlak na využití půdy, což je základní prostředek k její regeneraci. Jak bude populace růst, nižší spotřeba masa na celém světě umožní efektivnější využití půdy a vody, jejichž podíl na hlavu se bude snižovat. Přitom bude možné učinit obilí dostupnější pro ty, kteří na světě chronicky hladoví.“
Výzkumná studie provedená na více než 8000 lidech publikovaná v časopiseBritish Medical Journalnaznačuje, že děti s nadprůměrným IQ mohou mít v dospělosti vyšší šanci stát se vegetariány.Vegetariáni měli průměrné dětské IQ 105 ve srovnání s IQ 100 nevegetariánů. Nebyly zjištěny žádné rozdíly v IQ mezi přísnými vegetariány a těmi, kteří uvedli, že jedí ryby nebo kuřata.
Výzkumník Gordon Hodson podotýká, že se vegetariáni a vegani často setkávají sdiskriminacítam, kde je jedení masa kulturní normou.
Výzkumná studie z roku 1992 provedená Yankelovičovým centrem pro výzkum sociálních věd (The Yankelovich Center for Social Science Research) došla k závěru, že „z 12,4 milionů lidí [ve Spojených státech], kteří si říkají vegetariáni, 68 % tvoří ženy, zatímco pouze 32 % jsou muži.“
Alespoň jedna studie ukazuje, že vegetariánky mají větší pravděpodobnost, že budou mít děti ženského pohlaví. Britská studie 6000 těhotných žen z roku 1998 zjistila, že u vegetariánských matek je poměr jen 85 chlapců na 100, i když celostátní poměr činí 106 narozených chlapců na 100 dívek. Zástupkyně Britské dietetické asociace, Catherine Collins, toto odmítla jako „statistickou náhodu“ vzhledem k tomu, že ve skutečnosti o pohlaví dítěte rozhoduje genetický příspěvek muže.
Dle studie uveřejněné vAmerickém žurnálu klinické výživy(The American Journal of Clinical Nutrition) není potvrzen ani vyvrácen vliv vegetariánské stravy na sportovní výkonnost, zejména je-li prováděna kontrola přísunu cukrů. Případné problémy s nerovnováhou živin lze kompenzovat dobře navrženým vegetariánským jídelníčkem v kontextu tréninku a sportovních výkonů.
Řada významných sportovců se hlásila nebo hlásí k vegetariánství či veganství, např. finský běžecPaavo Nurmi(9 zlatých medailí z olympijských her), americký atletCarl Lewis(10 olympijských medailí), australský plavecMurray Rose(4 zlaté medaile z OH), českoamerická tenistkaMartina Navrátilová, francouzská krasobruslařkaSurya Bonalyová(pětinásobná mistryně Evropy), italský cyklistaFausto Coppi, italský fotbalistaGianluca Vialli, americké tenistkyChris EvertaBillie Jean Kingová, běžecEdwin Corley Moses(dvojnásobný mistr světa vpřekážkovém běhu, 2 zlaté medaile z OH), basketbalistaRobert Parishči kulturistaBill Pearl.
Na světě existuje řada organizací, které sdružují vegetariány a propagují vegetariánský způsob života. Zastřešující světovou organizací jeMezinárodní vegetariánská unie,což jenezisková organizace. Na mezinárodní úrovni působí také Evropská vegetariánská unie,která zastřešuje vegetariánské společnosti Evropy. Existuje také řada vegetariánských organizací na úrovni států, které jsou často členy IVU nebo EVU.
Vegetariáni a vegetariánské organizace pořádají různé akce. Nejdůležitější z nich jeSvětový den vegetariánstvíslavený1. října.
Iniciátorem prvního Světového dne vegetariánství byla v roce 1977 North American Vegetarian Society a jeho cílem bylo zvýšení podvědomí o tomto životním stylu a jeho výhodách u laické veřejnosti. V pozdějších letech se k původnímu účelu přidaly i ekologické cíle, včetně souvislosti mezi chovem hospodářských zvířat a klimatickými změnami.
O měsíc později,1. listopadu, bývá pořádánSvětový den veganství.
Další vegetariánskou akcí je Veggie Pride– každoroční mezinárodní akce, která oslavuje a podporuje vegetariánství a veganství; v Česku je organizovaná pod názvem Veggie Parade.Jejím posláním je oslava etického způsobu života, snaha o porozumění mezi vegetariány, vegany a konzumenty živočišných produktů, seznámení veřejnosti s podmínkami života zvířat na farmách a ve velkochovech. V České republice proběhla první Veggie Parade v květnu2009vPraze, poslední se konala v roce 2018.
Existují také kampaně zaměřené na propagaci částečného vegetariánství, např. bezmasé pondělky.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuVegetarianismna anglické Wikipedii.