Kao-cu (Chan)

Kao-cu(čínskypchin-jinemGāozǔ,znaky高祖;256 př. n. l.–1. června195 př. n. l.), vlastním jménemLiou Pang(čínskypchin-jinemLiú Bāng,znakyzjednodušené刘邦, tradiční劉邦), zdvořilostním jménemŤi(čínskypchin-jinemJì,znaky季), posmrtným jménemKao chuang-ti(čínskypchin-jinemGāo huángdì,znaky高皇帝) byl zakladatel a první císařdynastie Chan. Vynikl v povstání proti říšiČchin, po jejím pádu vládl od roku206 př. n. l.jakokrál z Chančásti západní Číny. Vzápětí zahájil válku proti svému dřívějšímu spolubojovníkuSiang Jüovi, kterého v urputných bojích porazil a roku202 př. n. l.se prohlásil císařem sjednocené Číny.
Liou Pang pocházel z rolnické rodiny žijící v okresu Pchej v komandérii Sishui (泗水郡), na severu současné provincieŤiang-su(okres Feng v městské prefektuřeSü-čou). Sloužil jako starosta (亭長,tching-čang) osady (亭,tching, skupiny deseti vesnic). Za vlády čchinského císařeČchin-š’-chuang-tihoměl jednou odvést skupinu vězňů doLi-šanu, cestou vězni dezertovali a Liou Pang ze strachu z trestu také utekl do hor a stanul v čele několikasetčlenné bandy. Po smrti Čchin-š’-chuang-tiho vypuklo povstání proti Čchinům vedenéČchen Šengem. Liou Pang se přidal k rebelům, ovládl rodný okres a přijal titul pána z Pchej (沛公,Pchej kung). Do svých služeb přijal schopné rádce, předevšímSiao CheaaCchao Šena. Záhy povýšil mezi generály povstaleckého státu Čchu, v jejichž čele formálně stál potomek čchuských králůMi Siung-chuaj, král Chuaj z Čchu, a fakticky velitelé armády generálSiang Lianga po jeho smrtiSiang Jü.
Roku 207 př. n. l. Liou Pang obsadil se svou armádou vlastní čchinské území (Kuan-čung, Země za průsmykem) včetně hlavního města, musel je však odevzdat Siang Jüovi. Poté Siang Jü krále Chuaje povýšil na císaře a říši rozdělil mezi povstalecké generály, nyní krále, přičemž se sám stal nejmocnějším z nich s titulem král-hegemon Západního Čchu. Liou Pang roku 206 př. n. l. obdržel titul krále z Chan a relativně chudé a zapadlé území (současná prefekturaChan-čung) podél řekyChanna západě Číny aS’-čchuan). Se svým postavením se nespokojil, vytáhl do Kuan-čungu a obsadil ho a poté zaútočil na Siang Jüa, kterého po dlouhém boji, přes řadu svých neúspěchů, roku 202 př. n. l. nakonec porazil. Liou Pangův úspěch je tradičně přičítán jeho schopnosti získat schopné rádce a generály.
Po skončení válek se začátkem roku 202 př. n. l. prohlásil císařemříše Chan, přičemž přímo vládl v západních a centrálních oblastech Číny, sever, východ a jih rozdělil mezi vazalská království, přičemž postupně pod různými záminkami téměř všechny původní krále – úspěšné vojevůdce z protičchinských a chansko-čchuských válek – nahradil svými syny.
Po porážce Siang Jüa se pokusil silou vyřešit i problémy s kočovnýmiSiungnuy, kteří ovládali mongolské stepi severně od Číny. Roku 200 př. n. l. byl však se svou armádou obklíčen u Paj-tengu a donucen uzavřít mír.
V zemi zničené válkami obnovoval mírový život. Demobilizoval většinu armády, vyzýval uprchlíky k návratu domů a obdělávání půdy. Snížil pozemkové daně na patnáctinu úrody, omezil státní robotní povinnosti, vybudoval řádnou státní správu v jejímž čele stál jeho vrchní rádce Siao Che, úřady obsazoval konfuciány. Nový zákoník zmírnil čchinské přísné právo.
Zemřel roku 195 př. n. l., nastoupil po něm korunní princ Liou Jing (císařChuej-ti), syncísařovny Lü.