Issyk-kul

Issyk-kul(kyrgyzskyЫсыккөл,ruskyИссык-куль, znamenáteplé jezero) je bezodtokéjezerona severuŤan-šanuvestejnojmennéoblastiseverovýchodní částiKyrgyzstánu. Je to jedno z největších horských jezer na světě. Nachází se v mezihorskéIssykkulské kotliněmezi hřbetyKungej-Alatauna severu aTerskej-Alatauna jihu. Má rozlohu 6236 čtverečních kilometrů, (podle jiných zdrojů 6 330). Je dlouhé 178kma maximálně široké 60 km. Průměrnou hloubku má 278ma maximální dosahuje 668 m (nebo až 702 m podle jiných zdrojů). Objem vody je 1738km³.PovodíjezeraIssyk kulpokrývá asi 21 900 km². Leží vnadmořské výšce1608 m. Po jezeřeTiticacaje to druhé největší horské jezero světa. Jezero Issyk-kul a přilehlá oblast centrálního Ťan-šanu o celkové rozloze 4 311 588 ha byly v roce 2001 zapsány na seznambiosférických rezervacíUNESCO.
Pobřeží je slabě členité, hlubokézálivyjsou pouze na východě a jihovýchodě (Tjupský záliv,Džergalanský záliv,Pokrovského zátoka). Délka pobřeží je 597km. Polovinu z toho tvořípísečnépláže, vyskytují se takéjílovéa oblázkové břehy.
Do jezera ústí 50řek, jejichž celkový roční přítok činí 3km³. Největší jsou řekyDžergalan(střední průtok v ústí 22m³/s) aTjup, který se do jezera vlévá z východu. ŘekaČu, která protéká západním okrajem kotliny, není v současné době s jezerem spojená. Odtok z jezera do řeky Ču existoval pouze v letech s velkým množstvím vody, když byla hladina o 10 až 12mvýše než dnes. Poslední taková epocha byla v17.až18. století. Zdroj vody v řekách je smíšený, převážněsněhový, s největšími stavy na konci jara a v létě. O rozsahu změn výšky hladiny, způsobených změnami klimatu, svědčí jezerní terasy vysoké 8 až 10 m a podvodní rozvaliny vesnic v hloubce do 8 m. V průběhu posledních dvou století se hladina jezera snižuje od r.1886o 4 m (podle jiných zdrojů až o 7 m) s tím, že tento pokles není konstantní, ale jeho rychlost kolísá. S neotektonickým vzestupem je spojeno vytvoření vysokých teras (30 až 40 m). Klima jezerní kotliny je teplé, suché a mírné. Teplota vzduchu na pobřeží dosahuje v červenci 16 až 17°С, v lednu na západě -2 až -3 °С, na východě -4 až -7 °С. Průměrné množstvísrážekje asi 250mm(na západě 110  mm a na východě 470 mm). Odpar z povrchu jezera je 700 mm. Na západě a na východě vanou silné větry (až 30-40m/s), které vyvolávají náhlébouřesvlnamivysokými 3 až 4 m. Roční amplituda kolísání hladiny činí 10 až 50cm. Vyšší úroveň je srpnu a v září, nižší v únoru a v březnu. Na západě se projevujepřílivaodliv.
Teplota vody při hladině je v lednu 2 až 3 °С, v červenci a v srpnu 19 až 24 °С, v hloubce 100 m je celý rok teplota 3,5 až 4 °С.Ledse objevuje pouze vzálivechv chladných zimách. Voda má modrou barvu, je průzračná do hloubky 12 m. Dosahujeslanosti5,8‰a není vhodná na pití ani nazavlažování. V zimě jezero nezamrzá i přesto, že vIssyk-kulské oblastimohou teploty v zimních měsících klesat na -25 °C i méně.
První zmínka o Issyk-kulu se nachází v čínských kronikách z konce 2. století před naším letopočtem, kde se nazývá Že-Chaj, což znamenáteplé moře. Vědecké studium jezera ale začalo až v 19. století ruskými vědci, předevšímNikolajem Prževalským, který byl na své přání pohřben na břehu Issyk-kulu.
Ruský důstojník a vědec Alexandr Golubev byl prvním evropským vědcem, který se zabýval v letech 1859 až 1864 přesným určením zeměpisných souřadnic jezera. Díky němu došlo k přesnému zanesení Issyk-kulu na mapy.
V roce 2006 na dně jezera objevila archeologická expedice Kyrgyzsko-ruské slovanské univerzity, vedená místopředsedou Akademie věd Kyrgyzstánu Vladimirem Ploskichem, neznámou starověkou civilizaci, která existovala před 2,5 tisíci lety.
V zálivech do hloubky 30 m je téměř souvislý porostřas parožnatekardestů, dno je tvořené převážně hlínou a jílem. V jezeře žije asi 20 druhůryb. Průmyslově je rozvinuté zpracováníjelců,osmanů holých,kaprůamarinek(2,5 až 4 tisícetunza rok). V zálivech na západě jezera každoročně zimuje 20 až 50 tisíc převážně vodních ptáků (poláci,kachny,lyskyalabutě).
V r1958byla založenáIssykkulská rezervace. Na jezeře je rozvinutá místní osobní i nákladnílodní doprava. Největší přístavy jsouBalykčy(Rybačje) (balykjekyrgyzskyryba) aPristaň Prževalsk(Přístav Prževalsk). Poblíž druhého jemohylaa muzeum ruského cestovateleN. M. Prževalského. Množství obydlených míst se rozkládá na severním pobřeží a ve východní části kotliny. Základní obživou obyvatelstva je zemědělství (rostlinná výroba, chovskotuasadovnictví) a v neposlední řadě takérybářství. 7 km od jezera se nachází městoKarakol(bývalýPrževalsk). Na severním břehu jsou klimatickélázněČolpon-Ataa na jižnímTamga. Po celém pobřeží se nacházejí prázdninové domy,pionýrské táboryachaty.