MS-DOS

MS-DOS(Microsoft Disk Operating System) jeoperační systémfirmyMicrosoft, který patří do rodiny mnoha podobných a kompatibilníchDOSsystémů pro počítačeIBM PC kompatibilní. Prodej začal v srpnu 1981,jednalo se o přejmenovaný systém86-DOSzakoupený od firmySeattle Computer Products. MS-DOS byl dále licencován firměIBMa distribuován pod jménemIBM PC DOS.Operačním systémemosobních počítačůIBM PC a kompatibilních býval téměř výlučně MS-DOS nebo některý z jeho klonů. Po roce1995byl vytlačen graficky vyspělejším systémemWindows.
MS-DOS byl v roce 1995 integrován do systémuWindows 95. ŘadaWindows NTjiž MS-DOS neobsahuje, jeho prostředí je pouze emulováno prostřednictvímNTVDM. MS-DOS verze 6.0 a 6.22 jsou stále dostupné předplatitelůmMSDN. V roce2014Microsoft ve spolupráci s Computer History Museum zveřejnilzdrojové kódyMS-DOSu 1.1 a 2.0, ovšem pod licencí znemožňujíci jejich komerční využití.Volně dostupnouopen sourcealternativou jeFreeDOS.
Počátkyoperačního systémuMS-DOS se datují k 12. srpnu 1981. SpolečnostIBMspolu se společnostíInteldokončovaly na počátku 80. let počítač pro širokou veřejnost s názvem IBM PC 5150. Společnost se však potýkala s problémem při tvorbě operačního systému TopView. Projekt se začal opožďovat. Proto se IBM rozhodla zkusit kromě TopView ještě něco jiného, pro případ, že by TopView nebyl v době uvedení počítače hotov.
FirmaMicrosoftmezitím koupila za pouhých 75 000dolarůod firmy Seattle Computer Products (SCP) systém QDOS (Quick and Dirty Operating System – rychlý a „špinavý“ operační systém) neboli 86-DOS, vytvořený v roce 1980a založený na operačním systému proCP/ModGaryho Kildalla. Zakoupený systém byl přejmenován na MS-DOS a vydán pod stejným číslem verze 1.10. Zároveň byl licencován firmě IBM, která ho proIBM PC 5150dodávala jako jeden ze tří dostupných systémůpod názvemIBM PC DOS.
Cena PC 5150 byla v přepočtu asi sto tisíc korun. Počítač obsahoval procesorIntel 8086o taktu 4,77 MHz, paměť 64 kB RAM, černobílý monitor, klávesnici, disketovou mechaniku a MS-DOS (v ceně). Za jinéoperační systémy(i kvalitnější) musel zákazník zaplatit nemalou částku. Přesto tento počítač dosáhl během několika měsíců neuvěřitelného rozšíření (až milion prodaných kusů). Třebaže byl MS-DOS zastaralý, jen málo zákazníků si vybralo něco jiného.
MS-DOS umožňoval běžnou práci se soubory a složkami (přesouvání, kopírování, mazání, vytváření, parametry,…), spouštění programů, formátovatpevné diskya diskety, vytvářet tzv. dávkové soubory, které čítaly několik po sobě jdoucích příkazů (napříkladautoexec.bat, jenž i v operačních systémechWindows 95aWindows 98startuje automaticky s počítačem a zavádí ovladače do paměti; voperačních systémech založených na řadě NTse z něj používá jen minimum) a mnoho dalších, již méně podstatných funkcí.
Jako implicitníuživatelské rozhranízde sloužilpříkazový řádekCOMMAND.COM. Pro manipulaci se soubory a pro spouštění aplikací se využívaly různésprávce souborů. Nejrozšířenějším správcem souborů pro MS-DOS bylNorton Commander, díky své malé velikosti (>100 KB) byl také široce používanýVolkov Commander, dále také český správceM602.
Od roku1981Microsoftvytvořil mnoho dalších verzí MS-DOS, ta poslední, 6.22, samostatně prodávaná pochází z dubna1994. Další verze, 7.0, již byla součástíWindows 95, verze 7.1 přišla spolu sWindows 98a verze 8.0, již velmi „ořezaná“, byla k nalezení veWindows ME. Zajímavostí je, že do češtiny byl MS-DOS přeložen až s příchodemWindows 95, starší verze měly pouze podporu pro psaní a zobrazování českých znaků, s uživatelem ale komunikovaly anglicky.
Jedním z problémů spouštění programů v MS-DOSu jespráva paměti. Použitý procesorIntel 8086umožňuje adresovat pouze 1MB. Tento prostor byl pro účely operačního systému na počátku rozdělen na 640 KB (konvenční) paměti a zbytek do 1 MB byl využit pro BIOS a paměti periferií.
Z původního rozdělení paměti pramení mnoho problémů. Některé programy vyžadují určité množství konvenční paměti a některé potřebují i jeden z druhů rozšířené paměti, některé programy naopak nefungovaly po zpřístupnění rozšířené paměti. Muselo se tedy přesně nastavit před zavedením DOSu, jakou část paměti dostanou programy k dispozici. To šlo provést v souborechAUTOEXEC.BATaCONFIG.SYS, zde bylo možné nastavit zavedení ovladačů Emm386.exe (či Qemm386.sys) nebo Himem.sys při spuštění systému. Pomocí ovladače Himem mohly přistupovat k rozšířené paměti jen novější procesory než 8086 (80286,80386,80486), avšak některé programy i tak vyžadovaly ovladač Emm.
Protože se výrobci potřebovali domluvit, později vzniklo pro systém Windows 3.0 standardní API zvanéDPMI(DOS Protected Mode Interface), které sjednocovalo nejenom práci s různými druhy paměti, ale celkově spolupráci DOS programů v chráněném režimu. Nebyl proto problém, aby existovaly DOSové programy využívající třeba celou dostupnou paměť. Jinak řečeno, problém se správou paměti v MS-DOSu byl díky zavedení standardu DPMI vyřešen.
Později vznikly klony systému MS-DOS, které jsou obecně nazývány jakoDOS. Velmi známý je napříkladDR-DOS,FreeDOS, apod.
S přechodemWindowsnajádro NT(odWindows 2000dále), přešel Microsoft na 32bitový Windows shell. Do značné míry přebral syntaxi MS-DOSu, ale je postupně vyvíjen. Aktuální verze (2015) je 2 a lze jí zjistit ze systémové proměnné %cmdextversion%. Skripty (souboryBATaCMD) a jsou vykonávány interpreteremCMD.EXE. Vývoj interpreteru CMD.EXE a rozšiřování jeho funkčnosti je ukončena, protože byl zcela nahrazen od Windows Vista zcela novým skriptovacím jazykemPowerShell.