BAC Jet Provost

Jet Provostbylbritskýdolnoplošnýproudový letounvzniklý v polovině50. let 20. stoletía užívanýRoyal Air Forcei dalšími letectvy jakocvičnýaž do počátku90. let. Byl vyvinut společnostíHunting Percivalz jejího pístového typuProvosta po roce1960jeho výroba probíhala uBritish Aircraft Corporation(BAC). V roce1967z něj vznikla specializovanálehká bitevníverzeStrikemasterurčená pro vývoz.
Vývoj typu navazoval na předchozí osvědčenou leteckou konstrukci, zahájenou stavbouprototypuPercivalP.56 Provostpodle specifikací T16/48. Vznikl dvoumístný cvičnýdolnoplošníkpoháněný pístovýmhvězdicovým motoremArmstrong Siddeley Cheetah 18, který bylzalétán24. února1950. Druhý prototyp měl již instalovanou pohonnou jednotkuAlvis Leonides. V porovnávacích zkouškách s konkurenčním strojemHandley Page H.P.R.2byl pro své lepší vlastnosti zvolen jako standardní cvičný letounRoyal Air Force. První sériové ProvostyT.1přebíraly výcvikové jednotky RAF od dubna1953. Po vyrobení 461. stroje, včetně exportních verzíT.51,T.52,T.53aT.54byla výroba zastavena.
S přípravousériové výrobyProvostu byl souběžně rozpracován projektHunting Percival P.84 Jet Provostu kterého bylpístový motorzaměněn zaproudovoujednotkuArmstrong Siddeley Viper 101. PrototypJet Provost T.1(XD674) zalétalzkušební pilotR. G. „Dick“ Wheldon 16. června1954. Ve výrobním závodě vLutonubylo vyprodukováno ještě devět dalších vývojových strojů.
Pět kusůJet Provost T.2tvořilo vývojový mezistupeň s motorem Viper 102,podvozkemse zkrácenými nohami ovládanými hydraulicky, místo dosavadního pneumatického ovládání, novým krytemkokpitua zlepšenou aerodynamikoutrupu.
Jako standardní cvičný letoun RAF byl do sériové výroby zaveden ažJet Provost T.3s pohonnou jednotkou Armstrong Siddeley Viper Mk.9 o tahu 7,78 kN. T.3 byl vybaven dvojicívystřelovacích sedadelMartin Baker a koncovými křídelními palivovými nádržemi. Po podepsání objednávky na sériovou výrobu 8. února1957opustil montážní linku 201 letoun.
Předchozí verzi nahradil ve výroběJet Provost T.4určený k rozšíření pilotního výcviku až po pokračovací stupeň. První prototyp byl upraven z verze T.2, další dva stroje vznikly přestavbou letounů T.3. Prototypy poprvé vzlétly v červenci a srpnu1960, první sériový exemplář s motorem Viper 11 o tahu 11,116 kN v roce1961. První stroje RAF přebíralo od listopadu 1961, poslední až v polovině roku1964.
Z verzí T.3 a T.4 byly odvozeny exportní letounyJet Provost T.51(22 kusů) aT.52(46 kusů) proCejlon,Kuvajt,Súdán,Irák,Jižní JemenaVenezuelu. Hlavňová výzbroj byla tvořena dvojicíkulometůFN ráže7,62 mm, na dva křídelnízávěsníkybylo možno umístitpumyarakety.
Po znárodnění části leteckého průmyslu a začlenění firmy Hunting doBritish Aircraft Corporationse tovární označení letounu změnilo naBAC 145.
30. listopadu 1964 byla s výrobcem podepsána objednávka na produkci 110 sériových strojůJet Provost T.5spřetlakovým kokpitema novýmkřídlem.
První dva zkušební prototypy vznikly přestavbou posledních dvou sériových T.4 (XS230 a XS231). Z XS230 se stal typBAC 164, který s motorem Viper 522 a křídelními závěsníky představoval prototyp T.5. Z XS231 vznikl typBAC 166, tvořící zkušební prototyp poslední vývojové bitevní verzeBAC 167 Strikemaster.
Po uzavření výrobního závodu v Lutonu z důvodu odprodeje společnostiVauxhall Motorsbyl stroj BAC 164 přetažen po silnici do Wartonu, kde piloti Jimmy L. Dell a R. T. Stock provedli 28. února1967první let.
RAF převzalo první letoun T.5 4. září1969, poslední Jet Provost T.5 (XW438) 6. října1972.
Kromě novovýroby prošlo výrobním komplexem BAC v letech1973–1976celkem 177 Jet Provostů RAF, které byly modifikovány zástavbou pokročilejšího radionavigačního vybavenína verze T.3Aa T.5A.
Jet Provosty používala také celá řadaakrobatickýchskupin, mj.Sparrows,Red Pelicans,Redskins,Black Jacks,Macaws,Magistrates,Vipers,Blades,Linton Gins,Cocks o'the North,Gemini Pair,The SwordsaThe Lincolnshire Poachers.
Exportní verze BAC 145/T.5 byla označenaT.55a v počtu 25 strojů dodána Súdánu.
Údaje dle