Povídkové dílo Karla Maye

Tento článek se zabývá kratší prozaickou tvorbouněmeckéhospisovateleKarla Maye. Z toho plyne určitá nepřesnost v názvu článku, který se tedy nebude týkat jenMayovýchpovídek, ale také jehonovel,humoresek,cestopisnýchčrtatp. Protože je všakMayovodílo tradičně rozdělováno narományapovídky, bylo toto dělení zachováno i v názvu článku. Dalším problémem, se kterým se článek potýká, ježánrovézařazení toho kterého díla. Mnohdy je velmi obtížné tentožánrvůbec určit, v jiném případě se ze zvyklosti určité dílo nazývá napříkladpovídkou, ačkoliv jde zcela evidentně onoveluatp. (například některá vydáníSyna lovce medvědů, který je v Česku tradičně řazen meziromány, nesou podtitulpovídka z Divokého západu).
Dalším a velkým problémem je to, že stejnépovídkyanovelyvycházely již za autorova života pod různými názvy (ať již na základě rozhodnutí nakladatele nebo samotného autora, když některoupovídkupřepracoval). Některé dříve napsané příběhy pakMaydokonce včleňoval do svých pozdějšíchrománů(tak se například novelyOld Firehand,Scout,Smrtící prachaNa Západěstaly součástíVinnetoua). Tento stav pokračoval i po autorově smrti, kdy zejména nakladatelstvíKarl-May-Verlagvydává v rámciSebraných spisů Karla Mayeněkteré povídky pod úplně novým jménem. A aby byl zmatek dokonán, převzala tuto praxi i mnohá česká nakladatelství.
Jako většina spisovatelů začínal iKarel Maypsanímpovídek, a to již během svého pobytu ve vězniciWaldheim, kde si od roku1870odpykával trest čtyřletého odnětí svobody za drobné podvody a krádeže. Z vězniceMayrozesílal svá díla na adresy různých časopisů, ale bezvýsledně. Jehotalentusi však povšimldrážďanskýnakladatelHeinrich Gotthold Münchmeyera nabídl mu místoredaktora. V roce1875se takMaypřestěhoval doDrážďana začal se naplno věnovat spisovatelské práci. V novinách, časopisech a v mariánských kalendářích tak začaly vycházet jeho první historické povídky ahumoresky, např.Pohledem veterána(Rückblicke eines Veteranen),Růže z Ernstthalu(Die Rose von Ernstthal),Vanda(Wanda),Masopustní bláznění(Die Fastnachtsnarren),Kousek starého Desavana(Ein Stücklein vom alten Dessauer), dáleZeměpisné přednášky(Die Geographischen Predigten)a také první dobrodružné povídky anovelyGitano(Der Gitano),Inn-nu-woh(Inn-nu-woh, der Indianerhäuptling) aOld Firehand, kde se poprvé objevuje jménoVinnetou. V roce1876začal psát také vesnické povídky zKrušných hor, např.Dukátový dvůr(Der Dukatenhof)neboKrál lesa(1879,Der Waldkönig).
V této praxi pokračovalKarel Mayaž do roku1893, kdy v rámci Mayových spisů vydávaných nakladatelstvímFriedrich Ernst FehsenfeldveFreiburguvyšlo první knižní vydání jehopovídeks názvemOrangen und Datteln(Oranže a datle). Následovaly další dvě povídkové knihy, takže v rámci spisů vydalo toto nakladatelství celkem tři souboryMayovýchpovídek:
Kromě výše uvedených knih z nakladatelství Friedrich Ernst Fehsenfeld vyšly do roku1897ještě další čtyřipovídkovésoubory:
Dalšípovídkovéknihy Karla Maye, které ještě vyšly za jeho života:
Po autorově smrti roku1912se vydávání jeho děl ujalo především nakladatelstvíKarl-May-Verlag. V rámciSebraných spisů Karla Mayeje Mayovým krátkým prózám věnováno těchto patnáct svazků:
Kromě nakladatelstvíKarl-May-Verlagvychází Mayovy povídky ještě například vberlínskémnakladatelství Verlag Neues Leben nebo v nakladatelství Weltbild Verlag zAugsburgu.
Seznam českých vydánípovídekKarla Mayezahrnuje v současnosti více než padesát titulů. Čeští nakladatelé však málokdy ctili původní Mayovo uspořádání povídkových knih i originální názvy jednotlivých povídek. Proto se většinou v jedné knize objevují povídky z různých Mayových souborů a stejné povídky jsou v různých knihách často uváděny pod různými názvy. Dále je nutno ještě poznamenat že článek se nezabývápovídkovýmipříběhy z originálního druhého dílu Mayova románuOld Surehand, které jsou někdy vydávány samostatně (bližší informace jsou uvedeny v článku o této knize), ani přehledem povídek, které vyšly jako doplněk některých románových svazků autora.
Zakomunistického režimuv Česku dílaKarla Mayez politických důvodů dlouho nevycházela. Až v roce1960povolilikomunističtícenzořiotisknout jednu Mayovu povídku (byl toKutb, ale důkladně zbavený křesťanských myšlenek), a to v rámci výboru dvanácti dobrodružných příběhů pro mládežMys dobré naděje, který vydaloStátní nakladatelství dětské knihy(SNDK). Nepočítáme-li druhé vydání tohoto výboru roku1963, vyšla další Mayova povídka v Česku až za dalších pět let (tj. roku1968, kdy v časopisuOhníčekvyšel jako příloha příběhPomsta. Za další čtyři rok, tj. roku1972, se pak jako příloha sešitové řady dobrodružných románůKaravanavydávaných nakladatelstvímAlbatrosobjevila v překladuJaroslava Šípaa s ilustracemiMiloslava JágranovelaV zemi draka(za dvacet čtyři let své vlády takkomunistépovolili vydání pouhopouhých tří Mayových povídek).
Když v roce1974vyšel v nakladatelstvíAlbatrosv překladuAleny Hartmanovéa s ilustracemiZdeňka Buriana, výborPouští a prérií, zdálo se, že by sekomunistickánakladatelská politika mohla zlepšit. Výbor, který obsahoval povídkyPísek zkázy,Ghazva,Umarova krevní msta,Gitano,Tyčkař,Mluvící kůže(příběh z originálního druhého díluOld Surehanda),Černé okoaSynové Upsaroků. Byl však na dlouhou dobu opět poslední česky vydanouMayovoupovídkovouknihou. Druhé vydání tohoto výboru vyšlo až po třinácti letech, tj. v roce1987.
Po roce1989se situace konečně změnila a již v roce1991vyšlo šest titulů:
A následovaly další tituly: