Wolfgang Muff

Wolfgang Muff(15. března1880–17. května1947) byl vysoce vyznamenaný veterán první světové války a pozdější generál nacistického Německa za druhé světové války. Nejvíce známý je svým působením jako vojenskýatašéveVídniběhemanšlusuRakouska. Mezi jeho vyznamenání patřil např.Německý kříž ve stříbřeneboRytířský kříž královského pruského řádu Hohenzollernů s meči.
Wolfgang Muff se narodil 15. března roku1880v bádenském městěUlmjako syn armádního důstojníka a pozdějšího generála pěchoty Karla Ludwiga Muffa (1846 – 1935) a jeho ženy Anny Luise, (rozené Eisenbach). Po dokončení základního vzdělání nastoupil na vojenskou školu, kde mu byla po dokončení k 5. červenci roku1899udělena armádní hodnost praporčíka (Fähnrich). Zároveň byl zařazen ke pěšímu pluku velkovévody Fridricha Bádenského (Infanterie-Regiment "Großherzog Friedrich von Baden" Nr. 126), který měl v tu dobu kasárna veŠtrasburku.
O rok později na podzim byl Muff u této jednotky povýšen do hodnostiporučíka(Leutnant). K počátku října roku1908nastoupil na vojenskou akademii a studoval zde až do roku1911. Po dokončení byl již v hodnosti nadporučíka (Oberleutnant) zařazen k hlavnímu generálnímu štábu armády generálplukovníkaHelmutha von Moltkeho, kde zůstal až do počátečních let první světové války.
S vypuknutím války zůstal Muff nadále u hlavního generálního štábu armády, nyní již pod velenímgenerálaEricha von Falkenhayna. Následně však bylo rozhodnuto, že bude Muff převelen na západní frontu, aby zde v bojových liniích sloužil jako velitel praporu od pěšího pluku.
S praporem se účastnil mnoha bitev včetněbitvy u Verdunua roku1916byl převelen doVídně, kde sloužil jako zmocněnec na různých štábních postech.
Během války byl jednou raněn a vysloužil si mnoho vojenských vyznamenání, včetně cenněnéhoRytířského kříže královského pruského řádu Hohenzollernů s mečineboželezného kříže obou tříd. Válku zakončil v hodnostimajora.
Po válce se Muff vyhnul nucenné demobilizaci, která byla vynucenaVersailleskou smlouvoua následně byl převelen k V. okresnímu vojenskému velitelství (Wehrkreiskommando V), kde sloužil jako štábní důstojník. Při následné výstavbě nové 100 000 německé armády byl Muff převelen doštábu5. divize Reichswehrupod velenímgenerálporučíkaWalthera Reinhardta. Zde sloužil podnáčelníkem štábudivize, pozdějšímpolním maršálem,podplukovníkemWernerem von Blombergem.
Roku1924Muff opět změnil svou funkci a to když byl jmenován velitelem II. praporu od 14. bádenského pěšího pluku, nositele vojenského řáduPour le Mérite,plukovníkaAlberta von Rotbergaod 5 divize vTübingenu. K počátku února následujícího roku byl rovněž povýšen do hodnosti podplukovníka (Oberstleutnant).
Na podzim roku1926byl Muff od divize odvelen doBerlína, kde byl dosazen na ministerstvo obrany (Reichswehrministerium). Zde se stal členem oddělení proSpolečnost národůza skupinu pozemního vojska. V této funkci byl počátkem února roku1928povýšen do hodnosti plukovníka (Oberst).
Koncem téhož roku byl Muff převelen k3. jízdní divizi Reichswehru, kde se pod velením generálporučíkaCurta von Gienanthastal náčelníkem štábu. K počátku března roku1930byl Muff odvelen zpět k5. divizi Reichswehru, kde dříve sloužil na vícero postech, aby se zde stal novým velitelem 13. würrtemberského pěšího pluku poplukovníkuHansi Schmidtovi, který byl čerstvě povýšen a převelen.
Ani v této funkci se Muff dlouho nezdržel, neboť byl na podzim následujícího roku povýšen do hodnosti generálmajora (Generalmajor) a byl jmenován veStuttgartudo funkce nového V. pěšího velitele (Infanterieführer V) po generáluHansi Halmovi. Zde měl za úkol výcvik několika tisícové vojenské jednotky. Na tomto postu zůstal až do konce srpna následujícího roku, kdy byl penzionován s propůjčenou hodností generálporučíka ve výslužbě (Generalleutnant a. D.).
Po dvou letech strávených v penzi povolalo velení Muffa zpět do aktivní vojenské služby. Jeho novým působištěm se mu k počátku dubna roku1934stalo místo vojenskéhoatašéveVídni, kde sloužil pod německým velvyslancemFranzem von Papenem. Zde byl o dva roky později, přesněji k počátku srpna, povýšen do hodnosti generálporučíka (Generalleutnant).
Podle pozdější výpovědi Franze von Papen existovaly dokumenty, schválenéRudolfem Hessem, podle kterých říšský vůdce akancléřAdolf Hitleruvažoval na počátku roku1938o odstranění právě von Papena nebo Muffa. Následně by z jejich smrti nařkl rakouskou stranu a měl by tak záminku k zásahu do rakouských záležitostí. Tento plán se však v obou případech neuskutečnil.
Dne 11. března roku1938, tedy den předanšlusemRakouska, předložil Muff německé ultimátum rakouskému prezidentoviWilhelmu Miklasovi, v kterém bylo žádáno předání veškeré moci do rukou rakouské nacionálně socialistické strany, nebo vypukne německá invaze. Prezident Miklas se však odmítl vzdát funkce a vydat zemi nacistickému Německu. Následující den překročila německá vojska státní hranice.
Poanšlusubyl Muff jmenován předsedou tzv.Muffovy komise, která měla na starost rozhodovat, kteří rakouští důstojníci budou přeloženi zrakouského BundesheerudoWehrmachtu. K počátku srpna téhož roku byl Muff oficiálně odvelen z pozice vojenskéhoatašé.
Následně byl převelen ke štábuXI. armádního sboru, kde sloužil až do počátku září následujícího roku různých vyšších štábních pozicích. Jeho poslední pozicí se mu stala funkce velitele XI. vojenského okresu (Wehrkreis XI) vHannoveru. Na této pozici zůstal Muff až do 30. dubna roku1943, kdy byl penzionován a ve funkci nahrazen generálemAlbrechtem Schubertem. Za zásluhy během velení XI. vojenského okresu mu byl následně udělenNěmecký kříž ve stříbře.
Wolfgang Muff přežil válku a zemřel ve věku 67 let 17. května roku1947vdolnosaskémměstěBad Pyrmont.