Komunistická strana Kuby

Komunistická strana Kuby(španělskyPartido Comunista de Cuba, zkratkaPCC) je v současné době jediná legálně působící politická strana naKubě.
Založena byla roku1925, mezi jejími zakladateli figurovaliJulio Antonio Mella(tajemník Svazu univerzitních studentů – FEU),Blas Roca,Anibal EscalanteaFabio Grobart.
Téhož roku vznikl na Kubě Svaz odborů, který komunisté po boji protianarchosyndikalistůmovládli. PCC se postavila do opozice vůči diktátorskému režimuGerarda Machada, a částečně tak získala sympatie kubánského obyvatelstva. Ty však pozbyla nejen kvůli dogmatickému sektářství (stalinizaceKominterny) a neochotě spojit se s ostatními složkami protidiktátorského hnutí (Studentské direktorium,ABC, atd.). V roce1929byl vůdce stranyJulio Antonio Mellazavražděn agenty kubánské vlády.
Významní členové:
V polovině 30. letech přijala strategii vytváření Lidových front a aktivně podpořilaFulgencia Batistu. Roku1940se PCC spojila s Revolučním svazem v Revoluční komunistický svaz. Poté, co se stal Batista prezidentem, se stali zástupci PCC jako první komunisté vJižní Americečleny vlády (1940–1944, ministři bez portfeje). Ministrem se tehdy stal i její člen a pozdější ministr Castrovy vládyCarlos Rafael Rodríguez.
Významní členové:
BěhemII. světové válkybyla strana ovlivněna ideologiíEarla Browdera(tajemníkKomunistické strany USA).Browderismushlásal přeměnu extrémníchkomunistickýchstran na umírněnější mezitřídní hnutí. V roce1944tak komunisté přijali nový název: Lidová socialistická strana (Partido Socialista Popular, PSP). Po odchodu Batisty se komunisté stali znovu pololegální stranou, po jeho návratu (puč roku1953tolerovanýUSA) dokonce ilegální. Komunisté (Lidoví socialisté) se tedy ocitli znovu v opozici. Nadále protestovali proti násilnému boji s vládou. NapříkladCastrůvútok na kasárny Moncadaoznačili za maloburžoazní pučismus.
Významní členové:
Do protibatistovské fronty tvořené partyzány zHnutí 26. července(Barbudos), Studentským direktoriem,Ortodoxní stranoua odbory vstoupili až během revoluce v roce1958. Dva roky po vítězství povstalců (1961) byli pohlceni do uskupení nazvaného Sjednocené revoluční organizace (ORI), ve kterém vedoucí úlohu převzal činitel PSPAníbal Escalante.
Kubánský politický život směřoval k vytvoření politické strany pod vedením komunistů, což se nelíbilo ostatním složkám ORI. V roce1962označil Castro situaci za neudržitelnou a Escalante odešel doMoskvy. Poté byl vliv prosazující závislost naSSSRomezen a hlavní slovo uvnitř ORI připadlo Fidelu Castrovi.
V roce1965byly Revoluční organizace přejmenovány na Komunistickou stranu Kuby PCC. Na Kubě tak vznikla nová KSK, jediná povolená strana na ostrově. Opětovné sblížení se SSSR bylo demonstrováno Castrovým schválením sovětské invaze do Československa.
I nadále však PCC prosazovala vlastní politický kurz ne vždy přijatelný pro Sovětský svaz. Jednalo se hlavně o vysílání bojových jednotek na podporureformních,prosocialistickýchčiantiamerickýchvlád veTřetím světě(odkazChe Guevarya teorie vytvořeníDvou, tří, mnoha novýchVietnamů).
Na domácím území jediná vládnoucí strana prosazovala oficiálně ideumarxismu-leninismu, značnou roli hrál již zmíněný internacionální protiimperialismus, ale i kubánskýnacionalismus. Souhrnně se této ideologii říkácastrismus. Popádu východoevropských režimůprodělala i Komunistická strana Kuby krizi, její pozice však zůstaly nedotčené.
Oficiální noviny strany se nazývajíGranma(Babička) podle názvu lodi, s níž přistála u břehů Kuby skupina povstalců roku1956.
Pětileté sjezdy strany se konaly velmi nepravidelně. Sedmý sjezd Komunistické strany Kuby se konal v dubnu2016. Na sjezdu v roce2021vystřídalRaúla Castrana pozici generálního tajemníka strany prezidentMiguel Díaz-Canel, čímž se po více než 60 letech uzavřela éra Castrů.