Johann Adolf Hasse

Johann Adolph Hasse(24. března1699Bergedorf–16. prosince1783Benátky) byl německo-italskýtenoristaa hudební skladatel.
Narodil se v hudební rodině24. března1699v malé vesniciBergedorfuHamburkuvDolním Sasku. Jeho pradědeček Peter Hasse bylvarhaníkemvLübeckuv kostele sv. Marie a byl znám i jako skladatel. Dědeček, otec i bratr byli postupně varhaníky vBergedorfu.
Ve věku 15 let odešel studovatzpěvdoHamburku. Po třech letechstudiase stal v roce1718na doporučení Johanna Ulricha Königa, sekretáře a básníka saského královského dvora, členem hamburské operní společnosti. V roce1721získal místotenoristyv divadlevévody brunšvicko-wolfenbüttelskéhoa na této scéně také uvedl svou první operu „Antioco“, ve které sám zpíval hlavní roli.
V roce1722se rozhodl, že stejně jako řada jeho současníků, musí navštívit kolébku operního zpěvu –Itálii. Navštívil hlavní hudební centra,Benátky,Florencii,BolognuaŘím, až se konečně natrvalo usídlil vNeapoli. Studoval uAlessandra ScarlattihoaNicola Porpory.
V roce1725obdržel zakázku naserenádupro dva hlasy. Vznikla tak skladba „Antonio e Cleopatra“, kterou provedli dva nejvýznamnější neapolští pěvci:Carlo Broschi, známější pod jménemFarinelli, aVittoria Tesi. Skladba měla značný úspěch a neapolský králKarel VI.proto nechal u něho objednatoperu. Lze říci, že právě tato skladba odstartovala jeho úspěšnoukariéruoperního skladatele.
V průběhu následujících šesti let zkomponoval pro královský dvůr sedmoper. První z nich „Sesostrate“ měla premiéru vTeatro San Bartolomeou příležitosti devátých narozenin princeznyMarie Terezie13. května1726.
V roce1730dosáhl dalšího významného úspěchu, když se mu podařilo prorazit vBenátkáchběhemkarnevalovésezóny operou „Artaserse“ a na text tehdy nejoblíbenějšího básníka a libretistyPietra Metastasia. Árie z této opery: „Pallida il sole“ a „Parto qual pastorello“ patří dodnes mezi nejznámější a nejhranější operní árie18. století.
V Benátkách se také oženil. Jeho životní družkou se stala vynikající zpěvačkaFaustina Bordoni. Manželství bylo podle všech známek šťastné. Faustina provázela svéhomanželave všech peripetiích jeho života a účinkovala v jeho dílech. Měli spolu tři děti.
Saský kurfiřtFriedrich August I. Silnýjej povolal doDrážďan, udělil mu titul „Primo maestro di capella di S. M. Re Augusto di Polonia ed Elettore di Sassonia“ a jmenoval jej kapelníkemdrážďanské opery. Drážďanská Hofkapelle byla v té době největším evropskýmorchestrema i pěvecký ansámbl drážďanské opery byl v té době patrně nejkvalitnější na sever odAlp.
Na počátku roku1731vykonal svoji první cestu kvídeňskémudvoruKarla VI., aby řídil provedení svého oratoria Daniello. VeVídnijej však postihl záchvat dny, se kterou pak bojoval celý život. Zpět k drážďanskému dvoru se dostal až v červnu1731, ale okamžitě byl pohlcen dvorními povinnostmi. Za začátek „Hasseho éry“ v drážďanském hudebním životě lze považovat soukromé představení operyCleofideprokurfiřtaa členy jeho rodiny, které se konalo 17. srpna. Veřejné představení následovalo 13. září v Kurfiřtském divadle na zámkuZwinger. Na tomto jevišti se také v následujících 44 letech konaly premiéry jeho 44 oper. Zdá se být doložené, že toto představení navštívilJohann Sebastian Bachse svým synemWilhelmem Friedemannema že naopak on sám hned následující den navštívil varhanní koncert J. S. Bacha v chrámu sv. Sofie (Sophienkirche).
7. října1731řídil svojikantátu„La gloria Sassonia“ na počest narozeninkorunního princea hned poté odjel doItálie, aby řídil provedení svých oper vTuríně,Římě,Benátkách,NeapoliaBologni.
1. února1733zemřel kurfiřtFridrich August I. Silnýa za jeho nástupceFridricha Augusta II.se hudební život vDrážďanechještě zintensivnil. Na konci roku1734dvůr přesídlil doVaršavya proto byl uvolněn pro své závazky v Itálii. Usídlil se vBenátkách, uváděl zde své opery a pro otevřeníTeatro Pubblico del SolevPesaruzkomponoval operu „Tito Vespasiano“ na text, který později zhudebnil iWolfgang Amadeus Mozartpro korunovaci císařeLeopolda II.vPrazepod názvem „La clemenza di Tito“.
DoDrážďanse vrátil až v lednu1737. Stal se takřka součástí protokolu kurfiřtského dvora a jeho opery byly uváděna k nejrůznějším slavnostním příležitostem („Atalanta“ ke jmeninám carevnyAnny, „Asteria“ k jmeninám kurfiřta, „Irene“ opět na počest carevny Anny, „Alfonso“ ke sňatku princeznyMarie Amálies Karlem,králem obojí Sicíliea později španělským králemKarlem III.nebo ve Vídni opera „Ipermestra“ ke sňatkuMarie Anny HabsburskésKarlem Alexandrem Lotrinským).
KrálFridrich II. VelikýnavštívilDrážďanyna počátku roku1742u příležitosti podpisu dohody, která mu dávala vládu nadSlezskem. Zhlédl zde představení jeho opery „Lucio Papirio“ a od té chvíle byla jeho díla pravidelně hrána iPostupimiaBerlíněaž do královy smrti v roce1786.
V roce1751Faustina Bordoniová, která do té doby věrně provázela manžela a účinkovala ve všech jeho premiérách, odešla na odpočinek s ročnímplatem3000tolarů. V témže roce zkomponoval Mši d-moll a Te Deum pro otevření nového chrámu (Hofkirche), ve kterém byly instalovány poslednívarhany, které navrhl proslulý stavitel varhanGottfried Silbermann.
Uprostřed příprav na zahájení podzimní sezóny roku1756vypuklasedmiletá válka. VojskaFridricha II.okupovalaDrážďanya v říjnu toho roku byla saská armáda poražena vbitvě u Pirny. Hasse se však tato změna nijak zvlášť nedotkla, neboť s císařem Fridrichem žil ve velmi dobrých vztazích a řídil pro něj všechna představení v Drážďanech až do příjezdu Fridrichova dvorního kapelníkaJiřího Bendy. Poté mu byl povolen odjezd doItálie.
Ačkoliv stále ještě komponoval opery pro dvůr, který byl dočasně v bezpečí veVaršavě, jeho úspěšnákariérase chýlila ke konci.Fridrich August II.zemřel a jeho nástupce,Fridrich Kristián, zdědil zemi zcela vyčerpanou. Stejně tak i další evropská hudební centra, jakoVídeň,NeapoliBerlínz ekonomických důvodů omezovala nákladná operní představení. Proto byl (společně se svou manželkou Faustinou) propuštěn ze služeb dvora bez nároku na penzi. Přesto ještě řídilpohřebníslavnosti za Fridricha Kristiána, který zemřel načerné neštovicepo pouhém roce vlády.
Odcestoval doVídně, kde se mu dostalo vřelého přijetí. To již i byl velmi vážněnemocen. Jeho posledníopera„Il Ruggiero ovvero L'eroica grattitudine“ byla komponována na objednávku císařovnyMarie Terezie. Jeho zdravotní stav byl tak vážný, že větší část díla diktoval své dceři Peppině.
V roce1771se také vMiláněpoprvé a naposledy sešel sWolfgangem Amadeem Mozartem, který velmi obdivoval jeho dílo. Roku1772se usadil vBenátkácha vedl tichý život s manželkou a dcerou. Věnoval se pouzepedagogickéčinnosti a skládal již jen hudbu chrámovou.
Jeho manželka Faustina zemřela4. listopadu1781a on sám ji přežil pouze o dva roky. Zemřel16. prosince1783. Navzdory obrovské proslulosti, která jej celý život provázela, zemřel zapomenutý a byl pohřben v prostém, neoznačenémhrobě.Pomníku jeho hrobu byl postaven až v roce1820. Posledním jeho dílem byla Mše g-moll.
Málokterý skladatel se za svého života těšil tak mimořádnémuúspěchujako Johann Adolph Hasse. Jeho umění nadšeně aplaudovalo měšťanské publikum i korunované hlavyNeapole,Vídně,Drážďan,Berlína,LondýnaiPaříže. V dnešní terminologii bychom řekli, že jeho hudba spojovala národy i generace. Za svého života se setkal sJohannem Sebastianem BachemiWolfgangem Amadeem Mozartema s oběma hudebními velikány ho pojila vzájemná úcta.
Jeho dílo překonalo hraniceneapolské operní školy, ke které bývá řazen a stal jedním ze zakladatelůklasického hudebního období. Přestože řada originálů jeho děl byla zničena jednak při bombardováníDrážďanarmádou Fridricha II. na počátkusedmileté válkyv roce1760a po druhé při bombardování DrážďanSpojencivedruhé světové válce, dochovalo se víc než 60 oper, 12oratorií, 60 mší arekviem, 90 kantát a stovky dalších skladeb. Mezi nimi např. 80 flétnových koncertů psaných pro králeFridricha II., který byl znamenitým amatérským hudebníkem. Soupis jeho děl zahrnuje na 1635 položek.
JONÁŠOVÁ, Milada. Johann Adolf Hasse hostem na Bertramce.Harmonie. Červen 2010, čís. 6, s. 10–12.ISSN1210-8081.