Rumunština

Rumunština(rumunskylimba română) jerománský jazyks asi 25 miliony mluvčími, převážně vRumunsku, v oblastiVojvodinavSrbskua vMoldavsku, kde se z historických a politických důvodů do roku 2013,respektive podle ústavy až do roku 2023 nazývalmoldavština.
Předtím, než v roce106dobyli zemiŘímanéa udělali z ní svoji provincii, bylo území dnešníhoRumunskaobydleno indoevropskýmiDáky. Po příchodu Římanů se stala úředním jazykem lidoválatina. Mezi lety271až275ztratili Římané nad územím kontrolu. Co se s latinsky mluvícím obyvatelstvem dělo potom, není známo.
Kvůli své geografické izolaci je rumunština pravděpodobně prvnírománský jazyk, který se oddělil od latiny a až do moderní doby nebyl ovlivňován jinými románskými jazyky.
Jmennámorfologierumunštiny je oproti ostatním románským jazykům konzervativní. Zachovala si skloňování a rovněž střednírod.Slovesnámorfologie zaznamenala stejný posun ke složenémuperfektuafuturujako v ostatníchrománských jazycích.
Dialekty rumunštiny byly sjednoceny pravděpodobně mezi7.a10. stoletím, kdy bylo území ovlivňovánobyzantskou říšíaslovanskými jazyky.
Rumunština je jediný románský jazyk, který nebyl ovlivňovánřímskokatolickou, alepravoslavnou církví,tureckoua slovanskou kulturou.
Počátky vědomé romanizace jazyka nacházíme koncem 18. století v díle sedmihradských řeckokatolických (uniátských) kněží, zvlášťJana Samuela Kleina(též Clain, romanizováno naIoan Micu). V Sedmihradsku byla církevní unie z 16. století, to jest podřízení pravoslavné církve pod římskou jurisdikci, poměrně úspěšná (asi pět procent rumunských věřících bylo a je „uniáty“). Propagace „latinského původu“ byla v zájmu rumunské uniátské elity, poskytovala totiž možnost zatlačovat řeckou, respektive slovanskou ortodoxii a stavět se jako „rovnocenná“ čelem ke katolickým Maďarům. I co se týče právního postavení „Valachů“ vhabsburské říši, byla církevní unie i „znovunalezené románství“ výhodou. V gramatice sepsané Janem Kleinem-Micu i v jeho slovnících jsou místo slov, odvozených z jazyků slovanských, maďarštiny a turečtiny, novotvary (neologismy), tvořené na základě latiny. Latinská abeceda, která se rovněž začala používat vSedmihradsku(Transylvánii), se po roce1815prosadila i v Moldavsku a Valašsku, kde do konce 19. století úplně vytlačila dosud používanou cyrilici. Od poloviny 19. století byla rumunština (valaština, moldavština) natolik očištěna podle francouzského a italského vzoru, že lze téměř hovořit o novém konstruování jazyka. To, co v dnešní rumunštině zní tak zřetelně „latinsky“, není tedy antickým dědictvím, nýbrž novou konstrukcí, vzniklou v 19. století. V Rumunsku i v Moldavsku dlouho přetrvával fenomén dvou národních jazyků, umělého spisovného a literárního jazyka a tradičního lidového jazyka. Na rozdíl od jiných zemí, kupříkladuŘecka, zde se však literární jazyk prosadil jako jazyk státní.
Příklad romanizace jazyka v názvu „rumunský jazyk“
Moldavština oproti rumunštině zachovala svůj originální název – „Limba moldovenească“.
Dáčtinabylindoevropskýjazyk, kterým mluvili staříDákové. Byl to první jazyk, který ovlivnillatinuv Dákii.
V dnešní rumunštině je okolo 300 slov, o kterých se předpokládá, že jsou z dáčtiny (např.: balaur = drak, brânză = sýr, mal = břeh).
Přestože je většina rumunskégramatikyamorfologiezaložená na latině, jsou v ní jevy, které sdílí jen s ostatními jazyky vbalkánském jazykovém svazu. Mezi sdílené jevy patříurčitý člennásledující po řídícím slovu, splynutígenitivuadativu, způsob tvoření futura a perfekta.
Zdrojem slovanského vlivu je v největší mířestaroslověnština, která byla až do18. stoletíliturgickýmjazykem vRumunsku, a takébulharština,ukrajinštinaasrbština. Až 20 % slovní zásoby je slovanského původu (např.: iubi = milovat, glas = hlas, nevoie = potřeba, prieten = přítel, da = ano), nicméně mnoho slovanských slov jsou archaizmy, takže se odhaduje, že slovanská slovní zásoba představuje dnes už jen 10 % moderního jazyka. Mezi další slovanské vlivy patří např. zachování původního latinskéhofonému/h/, který nezůstal v žádném jiném dnešnímrománském jazyce.
Od19. stoletísi rumunština vypůjčuje mnoho slov z jiných románských jazyků, předevšímfrancouzštinyaitalštiny. Odhaduje se, že v rumunštině je kolem 38 % slov vypůjčených z italštiny a francouzštiny, takže spolu se slovy domácího původu tvoří kolem 80 % slovní zásoby slova s původem vlatině.
Některá latinská slova byla do rumunštiny přijata dvakrát, poprvé jako součást původní slovní zásoby a podruhé jako přejatá slova.
Např.:
Rumunštinou se mluví hlavně vRumunsku,Moldavsku,Maďarsku,SrbskuaBulharsku.
Rumunština je oficiální jazykRumunskaa Moldavské republiky, kde se lze z politických důvodů setkat i s označením moldavština (např. v ústavě, naopak na školním vysvědčení je uvedena rumunština). I podle jednoho z jazykových zákonů je rumunština a moldavština stejný jazyk.
Úřady v Moldavské podněsterské republice (Podněstří) trvají na užívání ruské azbuky místolatinky. Existují však školy, které vyučují v latince. Lpění na užívání rumunštiny v azbuce je projevem rusifikace rumunskojazyčného obyvatelstva. Rodiče raději posílají své děti do ruských škol, kde se jim dostane výuky standardní ruštiny, místo do škol, kde děti naučí málo využitelný pravopis rumunštiny v azbuce.
VeVojvodiněmá oficiálně stejný status jakosrbština, ale ve skutečnosti je tam méně důležitá.
V ostatních částechSrbskaa naUkrajiněmají rumunské komunity malá práva, co se týče ochrany a používání jejich jazyka.
Rumunština je jedním z pěti jazyků, které se používají při bohoslužbách naHoře Athos.
De facto existují čtyři „rumunské“ jazyky. Jen dva (rumunština / moldavština a makedorumunština) existují v písemné podobě.
(Dako)rumunština– na sever odDunaje(Rumunsko,Moldavsko,Ukrajina). (Dako)rumunština má pět nářečí:
Makedorumunština (Arumunština)–Řecko,Severní Makedonie,Bulharsko,Srbsko,Albánie.
Meglenorumunština– severníŘecko.
Istrorumunština–Istrie,Chorvatsko.
Rumunská jména rozeznávají 3rody(mužský, ženský a střední), 2 čísla (singuláraplurál) a 5pádů(nominativ,akuzativ,dativ,genitivavokativ). Členy, většinaadjektivazájmenase shodují se svým řídícím jménem.
Rumunština je jedinýrománský jazyk, jehož určitý člen se připojuje na konec jména a ne před slovo.
Rumunština má čtyři slovesné třídy a pět způsobů (indikativ,konjunktiv,imperativ,prezumptivasupinum)
Rumunština má 7 samohlásek a 20 souhlásek.
Kvůli izolaci rumunštiny je hláskový vývoj odlišný od vývoje ostatníchrománských jazyků, ale některé změny sdílí sitalštinou(např. [kl] > [kj] – lat. clarus > rum. chiar, it. chiaro) adalmátštinou(např. [gn] > [mn] – lat. cognatus > rum. cumnat, dalm. comnut).
Mezi důležité hláskové změny patří:
První psaný záznam románského jazyka, kterým se mluvilo vestředověkunaBalkáně, byla zapsánabyzantskýmkronikářem v6. stoletío vojenské expedici protiAvarům. Je to věta mezkaře doprovázejícího byzantská vojska „Torna, torna, fratre!“ (Vrať se, vrať se, bratře!), kterou zavolal na společníka, když uviděl, že z mezka spadl náklad.
Nejstarší psaný text v rumunštině je dopis z roku1521, v němž Neacșu z Câmpulungu píše starostoviBrašovao hrozícím útoku Turků. Byl napsáncyrilicíjako většina tehdejších textů. Nejstarší textlatinkoubyl v16. stoletínapsán vTransylvániipodle konvencímaďarštiny.
V pozdním18. stoletírumunští učenci, majíce na paměti původ rumunštiny vlatině, převzali italský pravopis a přizpůsobili ho rumunštině.Cyrilicese, i když stále méně, používala až do roku1860, kdy byl pravopis poprvé normován.
VMoldavské SSRse do roku1989používala upravená ruskácyrilice.
Poznámky: