Charlotta Garrigue Masaryková

Charlotte Garrigue Masaryková(rozenáGarrigue, počeštěně někdy téžCharlotta;20. listopadu1850Brooklyn,New York,USA–13. května1923Lány,Československo) byla česká literátka, intelektuálka afeministkaamerického původu,první dáma Československaa manželka prvníhočeskoslovenského prezidentaTomáše Garrigua Masaryka.
Narodila se vBrooklynuv roce 1850 jako třetí z jedenácti dětí. Otec Rudolph Pierre Garrigue byl bohatýamerickýobchodník, spolumajitel pojišťovny Germania. Pocházel ze staréjihofrancouzskéhugenotskérodiny, která v době jejich pronásledování odešla doDánska, kde se Rudolph Pierre narodil. Matka Charlotte Lydia roz. Whiting pocházela zchicagskérodiny Whitingů, kteří se hrdě hlásili k předkům, kteří mezi prvními evropskými přistěhovalci přistáli na lodiMayflower.Její rodina později žila také vBronxu.
Zajímala se o umění, zvláště o hudbu. V 18 letech proto odjela studovat hru na klavír doLipska. Bydlela v rodině Göringových. Chtěla se stát profesionální klavíristkou, po třech letech si však cvičením poškodila ruku natolik (přecvičila ji, jak uvádí Masaryk v „Hovorech“), že nemohla ve studiu pokračovat, a proto se vrátila zpět do USA.Představu o slovanském etniku čerpala v mládí od Ukrajinky Mařky Kirpotinové.
V USA studovala matematiku a vyučovala hru na klavír, zůstala však v kontaktu s Göringovými a čas od času se do Lipska vracela. Při jedné z návštěv zde v roce 1876 potkalaTomáše Masaryka, který u Göringových bydlel a pobýval v Lipsku po doktorátu navídeňské univerzitě. Spřátelili se, spojoval je například společný zájem o filozofii.
V červenci 1877 při společné vyjížďce na lodi paní Göringová spadla do vody a začala se topit. Všichni zpanikařili kromě Masaryka, který skočil do vln a z posledních sil ji zachránil. Pod dojmem tohoto zážitkupožádal Charlotte korespondenčně o ruku.Zasnoubili se a15. března1878uzavřeli v New Yorku civilní a unitářský sňatek. Novomanželé společně odjeli doVídně, kde se Charlotta Masaryková začala učit česky a spolupracovala s manželem na jehohabilitační práciosebevraždě. Společně také psali pod pseudonymemLorenzohudební a literární kritiky do revueNaše doba, Masaryková však publikovala i samostatně v českých i amerických časopisech.
V roce1881se manželé stěhovali do Prahy, kde Masaryk dostal místo profesora naČeské univerzitě Karlo-Ferdinandověv Praze. Charlotte Masaryková výrazně působila v ženském hnutí. V roce1882se jako první cizinka stala členkouNáprstkovaAmerického klubu dam,později působila v žižkovském spolkuDomovina pro záchranu svedených děvčata v ženské sekciSokola. Podporovala rozvoj českého ženského školství; materiálně podporovala chudé ženy. Byla českou vlastenkou, avšak také dokázala nahlížet na českou společnost zvenčí a často velmi kriticky, za což ji část společnosti neměla v oblibě (kritizovala ji např.Božena Viková-Kunětická, naopak bránil jiJosef Svatopluk Machar). Jednou prohlásila:Je něco zvláštního v české povaze. Velká dobrota srdce a krásné zvyky. Jen je třeba určitého uvědomění, svobody.
Svého manžela výrazně podpořila nejen v bojích o pravostrukopisů Královédvorského a Zelenohorského, ale zejména za tzv.hilsneriády, kdy Masaryk vážně uvažoval o americkém exilu, od nějž jej Charlotta opakovaně zrazovala.
V roce1905vstoupila dočeské sociální demokracie(tehdy Českoslovanská sociálně demokratická strana dělnická), ale spolu s Masarykem odmítalamarxistickouteorii třídních zájmů a nevyhnutelnosti třídního boje. Účastnila se pochodu dělníků požadujících všeobecnévolební právo.
Přispívala do amerických novin, účastnila se kulturního a zejména hudebního života, objevila hudbuBedřicha Smetanya publikovala na jeho podporu řadu článků.Bylaunitářka.Vrakousko-uherskýchČechách manželé Masarykovi přestoupili k úředně povolené reformovanéevangelické církvi(Charlotte Masaryková z ní později vystoupila). Masarykův obdiv k unitářství přispěl k jeho podpoře vzniku českého unitářství ve20. letech.
Po vypuknutí první světové války profesor Masaryk s dcerou Olgou odešli 18. prosince1914doexilu, v nepřítomnosti byl pak TGM odsouzen k smrti za velezradu. Charlotte Masaryková zůstala s třemi dětmi v rakousko-uherské Praze – naHradčanech, v domě U Brusky čp. 239/IV. Brzy se stala předmětem policejního dohledu a politického nátlaku.Dcera Alice byla 28. října1915zatčena a osm měsíců vězněna ve Vídni. Matka byla pro svou nervovou chorobu ušetřena. Z té doby pocházejí jejich slavné dopisy. Psala je německy, aby přesvědčila soudce, že nemají politický obsah a doručování nebrzdila cenzura. Hlavním ujištěním dceři bylo sdělení:Neměj starosti, velmi se šetřím, čiň totéž. Mama.. Poslední zprávu napsala formou telegramu 2. července 1916, potom byla dcera propuštěna. Dopisy vyšly knižně v českém překladu roku 1948 v Praze.Syn Jan narukoval do armády, syn Herbert zemřel v roce1915naskvrnitý tyfus, kterým se nakazil při práci v uprchlickém táboře vHaliči.
Ke konci války Charlotte Masaryková trpěla srdeční slabostí. Prohloubily se také její celoživotnídeprese.Byla hospitalizována v sanatoriu v Praze-Veleslavíně, v květnu1918byla také zbavena svéprávnosti (zřejmě na ochranu proti dalšímu pronásledování českými a rakouskými úřady). Ze sanatoria ji po svém poválečném návratu 21. prosince 1918 vyzvedl její manžel.
Po vzniku Československa se z původněostrakizovanérodiny, které sekonformistickáspolečnost za války stranila, stala vysoce ctěnáprvní rodina, uprostřed společnosti a nového státu, Masarykovi se stěhovali naHrad, pobývali na zámku v Lánech.
Charlotta Masaryková se zasadila o to, aby vprvní ústavě Československaz roku1920byla žena ve všech oblastech postavena na roveň muži.V témže roce se společně s prezidentem Masarykem účastnila i voleb. Plně se však již nezotavila, s pokračující chorobou převzala reprezentativní úlohuprvní dámydcera Alice. V září1922Charlottu Masarykovou postihl těžký záchvat srdeční slabosti, 1. května1923mozková mrtvicea s ní i částečné ochrnutí. Zemřela13. května1923nazámku Lány.
Tam měla rovněž státní pohřeb a až do skonu T. G. Masaryka 14. září1937odpočívala vtumběuprostřed starého lánského obecního hřbitova, na místě, které si sama vybrala. Poté, co zemřel prezident Masaryk, byly její ostatky přemístěny do nové hrobky u zdi starého lánského hřbitova, kde odpočívají dodnes po boku jejího manžela (na bronzové desce pomníku, který byl znovu osazen v roce 1968, je mylně uvedeno její datum narození 28. 11. místo správného 20. 11. 1850).
Z jejích pěti dětí se čtyři dožily dospělosti. V květnu 1879 se ve Vídni manželům Garrigue Masarykovým narodila dceraAlice, rok poté synHerbert, v roce 1886 synJan. V roce 1890 porodila dceru Eleanor, která zemřela ve čtyřech měsících, a v roce 1891 třetí dceruOlgu.
Společně se svou učitelkou Marií Blažkovou přeložila do češtinyPoddanství ženodJohna Stuarta Milla.