Viktor Ivanovič Malcev

Viktor Ivanovič Malcev(ruskyВи́ктор Ива́нович Ма́льцев), (narozen25. dubna1895ve městěGus-Chrustalnyj,Ruské impérium- zemřel1. srpna1946vMoskvě,SSSR), byl ruský válečný pilot a velitel vzdušných silKONR.
Narodil se v rodině chudého rolníka. PoŘíjnové revolucipak v roce 1918 vstoupil doDělnicko-rolnické Rudé armády(DRRA). V roce 1919 absolvoval Jegorjevskou leteckou školu pro vojenské piloty. V řadách DRRA také bojoval vRuské občanské válce.
Po ukončení občanské války se stal jedním z instruktorů na Jegorjevské letecké škole, kde spolupracoval s letcemČkalovem. V letech 1925 - 1927 byl náčelníkem centrálního letiště u Moskvy. Od roku 1931 byl velitelem letectva Sibiřského vojenského okruhu. Poté byl vyřazen do zálohy. V roce 1937 byl jmenován vedoucím oddělení civilního letectva vZakavkazsku.
Již v roce 1918 se stal členemVKS(b), ale v roce 1921 z ní byl vyloučen za podezření z příbuzenství s velkopodnikatelem Malcevem. Toto podezření se sice nepotvrdilo, proto byl v roce 1925 znovu přijat do Strany, ale bylo později podnětem k jeho uvěznění v době probíhajícíježovštiny.
11. března 1938 byl zatčenGPUna základě obvinění z protisovětského spiknutí. Ve vazbě byl vystavenzostřeným výslechům, ale svou vinu nepřiznal. 5. září 1939 byl propuštěn arehabilitován.  Po propuštění pracoval od prosince 1939 jako ředitel sanatoriaAeroflotuna Krymu. Členství ve VKS(b) mu bylo obnoveno v roce 1940.
Po obsazeníJaltyněmeckou armádou v listopadu 1941, po zkušenostech se sovětským pojetím spravedlnosti, nabídl své služby Němcůma deklaroval svou touhu bojovat s bolševismem. Němcům však odmítl udat sovětské stranické pracovníky, kteří zůstali ve městě. Německé velení reprezentované generálemHellmichemmu na podzim roku 1941 nabídlo spolupráci v rámciLuftwaffe, kterou odmítl.
V březnu 1942 se stal starostouvJaltě. Němci ho z funkce odvolali z důvodu jeho dřívějšího členství ve VKS(b). Od září 1942 pracoval jako soudce. Od prosince 1942 se podílel na formování protisovětských jednotek.
Je autorem knihy "GPU- na běžícím páse" (ruskyКонвейерГПУ), která vyšla v roce 1942 v nákladu 50 000 výtisků, kde Malcev popisuje svoje zkušenosti s vyšetřovacími metodami sovětských bezpečnostních složek. Kniha byla aktivně využívána německou propagandou.
K vojenské spolupráci s Němci ho získal podplukovník generálního štábu G. Holters. Když byla vytvořena ruská letecká skupina, převzal její velení. Osobně objížděl zajatecké tábory a vyhledával pro ni zajaté sovětské letce. V říjnu 1943 byla jeho letecká jednotka soustředěna u tábora poblíž městaSuwałki. Po přeškolení na německé stroje byli nasazováni na přelétávání strojů z továren na polní letiště, vozili výsadkáře do sovětského týlu a shazovali protibolševické letáky. V sestavě skupiny Východ (německyOstland) v rámci Luftflotte 1 jeho letci bojovali proti partyzánům. Po dobrých zkušenostech je Němci vybavili trofejními sovětskými stroji.
Malcevovo jméno bylo hojně využíváno německou propagandou, a proto mu bylo umožněno v roce 1944 mluvit v rozhlase a pronášet projevy v zajateckých táborech, kde se snažil přesvědčit bývalé sovětské vojáky ke spolupráci s Němci. Spolupracoval také shnutím generálaVlasova, ve kterém zastával funkci velitele vzdušných sil. Pod jeho velením se od podzimu 1944 vChebuformovaly vzdušné síly KONR ze sovětských zajatců ochotných bojovat na německé straně.
2. února 1945 rozkazemříššského maršála Göringadošlo k vyčlenění leteckých sil KONR ze svazkuLuftwaffe. Pod jeho velením tak vznikla stíhací letka s šestnáctiBf 109, bombardovací letka s dvanáctiJu 87, průzkumná letka sFi 156a jednímMe 262, dopravní letka sJu 52a doplňovací letka s třinácti různými stroji. Jeho letci nosili carskou trikoloru a letadla byla označena vlajkou se svatoondřejským křížem v bílém poli. Velitelská místa obsadili mimo jiné také zajatí Hrdinové Sovětského svazuBronislav AntilevskijaSemjon Byčkov. Mateřská základna byla umístěna poblíž městaNěmecký Brod.
Jeho stíhači aktivně zasáhli do bojů se sovětskou armádou na řeceOdřeuFrankfurtu nad Odrou. Na konci války generálu Vlasovovi nabízel odlet do exilu doŠpanělska, aby nepadl do rukou sovětských úřadů a hnutí mohlo pokračovat i po válce. Vlasov tuto nabídku odmítl.
Dne 30. dubna 1945 se spolu se svými podřízenými vzdal představitelům 3. americké armády a byl držen v amerických zajateckých táborech v Německu a ve Francii (Cherbourg). V srpnu 1945 byl spolu s dalšími veliteli KONR předán do rukou sovětských úřadu na základěJaltské dohody.
Při předání do rukou sovětů v srpnu 1945 se neúspěšně pokusil o sebevraždu podříznutím hrdla, ale byl zachráněn díky rychlému převozu do nemocnice. Byl držen ve VězniciButyrkav Moskvě, kde se ve vězeňské nemocnici zotavoval ze zranění, která si způsobil. Po neveřejném procesu před Vojenským kolegiem Nejvyššího soudu SSSR, ve kterém Malcev přiznal svou vinu, byl v roce 1946 odsouzen za vlastizradu, zbaven vojenských hodností a státních vyznamenání SSSR.
Dne 1. srpna 1946 byl popraven oběšením. Jeho ostatky byly zpopelněny a pohřbeny v bezejmenném hroběDonského kláštera.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuМальцев, Виктор Ивановичna ruské Wikipedii.