Melchior d'Hondecoeter

Melchior d'Hondecoeter(nizozemská výslovnost: [də ˈɦɔndəˌkutər]; (kolem1636,Utrecht–3. dubna1695,Amsterdam) bylnizozemskýmalíř. Žil téměř celý život v Amsterdamu, kde na počátku své kariéry maloval hlavně kompozice s ptáky, obvykle exotickými, nebo se zvířaty ve volné krajině či parku. Maloval především kohouty, slepice, pávy a holuby, obyčejně v životní velikosti s krajinářským pozadím. Své kompozice sestavoval velmi malebně a koloritem dovedl velmi naturalisticky napodobit přirozený tón a lesk různobarevného ptačího peří.
Jako vnuk malířeGillise d'Hondecoeteraa synGijsberta d'Hondecoetera, jehož sestra Josijntje se vdala za malířeJana Baptista Weenixe, byl vychován v uměleckém prostředí.Melchiorův bratranec Jan Weenix řeklArnoldu Houbrakenovi, že Melchior byl v mládí mimořádně zbožný, modlil se velmi hlasitě, takže jeho matka a strýc se rozhodovali, zda zvolí pro Melchiora kariéru malíře či kněze.
V roce 1659 pracoval vHaagua stal se členem malířské akademieConfrerie Pictura. V roce 1663 se Hondecoeter oženil se Susanne Tradel z Amsterdamu. Bydlela na Lauriergrachtu a bylo jí třicet, když se vzali. Pár měl dvě děti, pokřtěné v letech 1666 a 1668. Nebyla prý příliš milá, přesto nechala své sestry žít v domě. Podle Houbrakena Hondecoeter trávil hodně času na své zahradě nebo pil v hospodě v městečku Jordaan nedaleko Amsterdamu. Na Lauriergrachtu byl obklopen obchodníky s uměním a různými malíři. Později se přestěhoval do domu na Leliegrachtu (poblíž současného domuAnny Frankové). V roce 1692 jeho žena zemřela. Hondecoeter poté bydlel v domě své dcery Isabel na Warmoesstraa (jedna z nejstarších ulic Amsterodamu), pohřben byl v kosteleWesterkerk(protestantský kostel v Amsterdamu) a své dceři zanechal značné dluhy.V jeho inventáři je uveden rám na přidržení ptáků v dané poloze a sedm obrazůFranse Snyderse.
Hondecoeter nezačal svou kariéru zobrazováním ptactva. Historik Victor Eugène Louis de Stuerss uvádí, že nejprve maloval obrázky s náměty moře. Jedno z jeho raných dělVana s rybamiz roku 1655 je nyní v Herzog Anton Ulrich Museum vBraunschweigu. Hondecoeter ovšem brzy opustil ryby pro drůbež. Získal pověst celebrity jako malíř ptáků, ovšem nemaloval pouze ptáky jako jeho současník malířJan Fyt, známý také pod jménem Johannes Fijt. Nezobrazoval zvěř jako pouhou mysliveckoutrofejpo celodenním střílení, ani jako reklamu pro obchodníka se střelivem. Ukazoval je jako živé bytosti s vášní, radostí, strachem a hádkami, tedy s emocemi, které – jak potvrdí i přírodovědci – zvířata mají. I bez brilantních barev a dokonalé techniky Fijta jsou Melchiorovi ptáci plní života. Jak píše Burger:Hondecoeter zobrazuje mateřství slepice s takovou něžností a vcítěním jako Raffael mateřství Madony. Fijt, žák Snydera, byl skvělý v zobrazování kůže jelenů a peří ptáků. Hondecoeter se soustředil spíše na zobrazení emocí zobrazovaných zviřat. Z jeho obrazů je datováno jen asi dvacet, mnohem více je jich podepsáno. Pozoruhodný je obrazKavka bez vypůjčeného peříz roku 1671, dnes v muzeu Mauritshuis vHaagu, hrabě Cadogan má autentickou kopii. Za pozornost stojí obrazyZvěřina a drůbež,Pes lovící koroptevz roku 1672 vKrálovském belgickém muzeu výtvarných uměníaPark s drůbežíz roku 1686 vErmitáživPetrohradu.
Nizozemský místodržícíVilém III. Oranžskýpověřil Melchiora namalováním obrazu zvěřince do paláce Het Loo vApeldoornu, venkovského sídlaoranžsko-nasavské dynastie. Obraz, který se nyní nachází v haagském muzeu, ukazuje, jak malíř překonal potíže se zobrazením indického skotu, slonů a gazel. Lepší je však v zobrazování místní fauny. Těmito pracemi zdobil královské hradyBergisch Gladbacha zámek Oranienstein v německém městěDiez. Jeho nejranější díla jsou propracovanější, přesto namalovaná s lehkostí a barvy jsou jemnější než jeho pozdější díla. Jeho tahy štětcem jsou však odvážné a malíř má jistotu oka, ukazuje pohyb ptáků s velkým citem a přesností.
PodleNizozemského institutu dějin umění (RKD)byli jeho registrovanými žákyWillem Hendrik Wilhelmus van RoyenaJan Weenix. Jeho následovníci či malíři jím ovlivnění byli D. Birrius, vlámský malířPeter Casteels (III),Adriaen van Oolen, také známý jako Jan Van Alen,Felice BosellizPiacenzy, italský malířAngelo Maria Crivelli,Tobias StranoverzHermannstadtu, irský malířCharles Collins(asi 1680–1744),Marmaduke Cradock,Adriaen Coorte,Jan van HuysumneboElias Vonck.
Jeho mistrovská díla jsou v Haagu,Soestdijkua v Amsterodamu (Plovoucí peří), další práce jsou v anglickém muzeuWallace Collectiona v paláciBelton HousevLincolnshire. Kromě toho jsou jeho obrazy ve veřejných galeriích vBerlíně,Budapešti, vCaen, vKolíně nad Rýnem,Kodani,Detroitu,Drážďanech,Dublinu,Florencii,Glasgow,Hannoveru,Karlsruhe,Kasselu,Londýně,Lyonu,Lille,Montpellieru,Mnichově, vPaříži,Poltavě,Rize,Rotterdamu,Rouenu,Stuttgartu,Schwerinu,Vaduzu,VaršavěaVídni. Největší dosud pořádaná výstava Hondecoeterových prací se konala v Berlíně v roce 2010, kde bylo vystaveno 18 jeho obrazů vNové Národní galeriijako součást výstavyWillema de RooijeIntolerance.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMelchior d'Hondecoeterna anglické Wikipedii.