Dolní Kounice

Dolní Kounice(pomnožné, německyKanitz) jsouměstovokrese Brno-venkovvJihomoravském kraji. Rozkládají se na řeceJihlavě, na okrajiBobravské vrchoviny, 25 km jihozápadně odBrna. Jsou známé svými křesťanskými a židovskými památkami a pěstováním vína a ovocných plodů. Žije zdepřibližně 2 600obyvatel. Město je členem Mikroregionu Ivančicko.
Jedná se ovinařskou obecveZnojemské vinařské podoblasti(viniční tratěKarlov, Kapoun, Kozí hora, Kamenný vrch, Řepná hora, Šibeniční hora, Na Nivách, Nová města).
Jméno vsi bylo utvořeno od osobního jména Kúna, což byla domácká podoba jménaKonrát/Kunrát. Původní význam jména tedy byl "Kúnovi lidé". PřívlastekDolnídoložen od konce 14. století na odlišení odHorních Kounic, vzdálených 23 km západojihozápadně. NěmeckéKanitzbylo odvozeno z místní nářeční výslovnosti.Židovský název města vhebrejštinězníקוניץ.
Město se rozkládá na úpatí jižních výběžkůBrněnské vyvřeliny, geomorfologicky vBobravské vrchovině, východní část území se otvírá doDyjsko-svrateckého úvalu. Řeka Jihlava je dělí na dvě části: na pravém břehu se nalézá centrum zvanéMěsto, část na levém břehu je zvánaZávodí(toto dělení je zároveň shodné s vymezením dvouvolebních okrskův Dolních Kounicích). Město se rozkládá v údolí Jihlavy, centrum se nachází u řeky, kde nadmořská výška činí kolem 195 m, zástavba však šplhá i do okolních kopců, které město obklopují – nejvyšší z nich je Šibeniční vrch s 297 m výšky na pravém břehu a vrch sv. Antonína s 260 m výšky na levém břehu. Nejvyšší bod v dolnokounickémkatastruleží ve výšce 332m n. m.a nachází se při silnici naHlínu.
Klimaticky náležejí Dolní Kounice k velmi teplým oblastem, průměrná červencová teplota činí 20 °C, průměrné roční teploty se pohybují mezi 9 a 11 °C. Území města se nachází vesrážkovém stínuKrumlovského lesaa patří mezi nejsušší v ČR (mírně nad 400 mm srážek ročně).
Na začátku 17. století měla obec 196 domů, po třicetileté válce z nich byly obydlených pouze 121. V roce 1790 měla obec 266 domů a 1582 obyvatel, v roce 1834 pak 370 domů a 2030 obyvatel.
Vývoj počtu obyvatel
Nejstarší školou v Dolních Kounicích byla škola v klášteřeRosa coeli. Škola byla určena pouze pro šlechtické dívky, které pobývaly v klášteře; dívky se učilylatinu, náboženství a ruční práce. V poslední čtvrtině 13. století se Kounice z vesnice mění na městečko, je založena fara a při ní jistě existovala škola pro širší veřejnost, třebaže přímé zprávy o ní nejsou. Po zániku kláštera roku 1527 došlo k úpadku církevního a školského života v městečku, takže konšelé požádaliFerdinanda I., aby povolilbratrskýmsprávcům vést katolický kostel a faru. Ferdinand proto roku1552nařídil olomouckému biskupovi, aby na faru dosadil kněze, pro nedostatek katolických kněží ji skutečně získala Jednota. V té době již bratrská škola v městečku existovala, fungovala jako základní a poskytovala vzdělání i katolíkům. Velký význam pro její rozvoj měla blízkost bratrského biskupského sídla a gymnázia vIvančicích.
V roce1622po nuceném odchodu bratrských kněží převzala faru i školu katolická církev. Ze 17. století je stále o škole málo informací, ale je poprvé známo její umístění – bývala v jednom domě na jižní straně dnešního Masarykova náměstí. Škola se počtem žáků stále rozrůstala, takže církevní vizitace roku1819konstatovala, že prostorově nevyhovuje, a vyzvala k vybudování nové školy. Po dlouhých letech hledání vhodného stavebního místa byla vystavěna nová budova v Tovární ulici roku 1831. I tato škola brzy přestala kapacitně dostačovat, takže byla přistavěna další budova nad školní zahradou v ulici U Sboru (tato budova slouží svému účelu dodnes). Do roku1780se ve škole učilo výhradně česky, od té doby do1907i německy. Vžidovské čtvrtibyla samostatná škola, doložená nejdříve1751. Na nátlak místních Němců byla roku1903(i pro klesající počet žáků) zrušena a její žáci přešli do nově zřízené Německé lidové školy, která si vybudovala novou školní budovu na Hlavní ulici. Po roce1918počet žáků silně poklesl a škola byla1921zrušena (obnovena na přechodnou dobu1939–1945). Před první světovou válkou vznikla i německá mateřská škola, proto byla v Jiráskově ulici zřízena také česká mateřská škola.
V obci v současnosti poskytuje elementární vzděláníZŠ Dolní Kounice, otevřena4. září1910. Škola má devět ročníků, vlastní jídelnu, školní družinu a přibližně 300 žáků.
V roce 2014 došlo v Dolních Kounicích po více než 40 letech k navázání na tradici Svatováclavských hodů. První obnovené hody, které organizuje spolek Dolnokounické hody, probíhaly od 26. do 27. září toho roku na Mlýnském náměstí a v Kulturním domě.
Od roku 1921 sídlí v Dolních Kounicích fotbalový klubSK Dolní Kounice. Největších úspěchů dosáhl na přelomu tisíciletí, kdy se stal nejprve na několik let účastníkemMoravskoslezské fotbalové ligya v sezoně2002/2003dokonce účastníkem2. ligy, tj. druhé nejvyšší fotbalové ligy v České republice.Klub využívá stadion v Zámecké ulici s kapacitou více než 500 míst k sezení.
Mimo Sportovní klub Dolní Kounice působil v Dolních Kounicích v letech 1928-1929 také další fotbalový klub, a to Rudá hvězda Dolní Kounice.
Tělovýchovná organizace Vodní sporty Dolní Kounice vznikla v roce 1951 jako součástTJ Sokol, v roce 1967, došlo k jejímu osamostatnění.
Členové Vodních sportů Dolní Kounice dosáhli několika výrazných úspěchů, mj. dvě stříbrné medaileFrantiška Kadaňkyna Mistrovství světa ve vodním slalomu 1969 ve Francii a jeho start naLetních olympijských hrách 1972či zisk titulu juniorského mistra světa Petrem Šarounem.DeblkanoistéPetr VeselýaMarek Rygelzískali od roku 2014 řadu medailí vesjezdu na divoké voděna MS a ME.