Marco Polo

Marco Polo(15. září1254, ostrovKorčulaneboBenátky–8. ledna1324, Benátky) byl benátský kupec, cestovatel a dvořan mongolského velikého chánaKublaje. Proslavil se svými cestami poČíně, zaznamenanými v knizeMilion. Byl prvním Evropanem, který podrobněji popsal východníAsii. Je po něm pojmenován kráterMarco Polonapřivrácené straně Měsíce.
Jméno je zaznamenáno v benátských archivech jakoMarco Paulo de confinio Sancti Iohannis Grisostomi, Marco Polo z okrskusv. Jana Zlatoústého(kostel v Benátkách). Již v titulech středověkých rukopisů se objevuje označení „řečený Milion“(dit Milion, detto il Milione). Formulace je však dvojznačná a není jasné, zda se tak přezdívalo samotnému Marku Polovi, nebo jeho knize. Humanista Giovanni Battista Ramusio později napsal, že se mu říkalomesser Marco Milionipodle toho, jak popisoval bohatstvíchánav milionech. Byly však i jiné výklady přezdívky, podle bohatství rodiny Polových nebo podle velkého množství líčených událostí.V 19. století se objevil názor, že jde oapokopuzEmilione, zřejmě posměšnou zdrobnělinu „Emílek“, která se vztahovala na jednu větev rodiny Polových (zmiňována i u Markova otce).
Marco se narodil v benátské kupecké rodině. Jeho otec Niccolo a strýc Matteo již v šedesátých letech podnikli výpravu domongolské říše.
Nejdříve pobývali delší dobu vKonstantinopoli, kde mělaBenátská republikaodčtvrté křížové výpravysvou čtvrť a dalšírozsáhlé državy. V roce 1259 nebo 1260, rok před dobytím Konstantinopole a obnoveníbyzantské říše, se uchýlili na krymskouSoldaiu, kde působili benátští kupci a která byla součástí nového mongolského státuZlatá horda. Odtud se vydali dále na východ na cestu do nitraAsieaž doBuchary, kde pobyli tři roky. V roce 1264 se přidali k poselstvu chánaHülegühok jeho bratrovi,velkému chánoviKublajovido Chanbaliku (dnesPeking). Po mnoha letech se vrátili přes křižácký přístavAkrado Benátek s Kublajovým poselstvím pro papeže. Velký chán, jehož matka bylanestoriánkou, si přál, aby papež vyslal do jeho říše stovku křesťanských kněží a olej z lampy vchrámu Božího hrobu. Jejich poselství však zdržela dlouhásedisvakance(od 1268), nový papežem se stal v roce 1271 papežský legát v AkřeTeobaldo Visconti, se kterým se již dříve potkali.
Roku1271se bratři vypravili na cestu. Tentokrát je doprovázel Niccolův sedmnáctiletý syn Marco a dva křesťané, kteří se však zalekli obtížného putování a zArméniese vrátili domů. Z Arménie putovali Polové na jih, přes západníÍlchanátdoBagdádu,BasryaHormuzu, který byl důležitým obchodním přístavem v jihovýchodním cípuPerského zálivu. Sem přijížděli kupci zIndies kořením, drahými kameny a perlami, hedvábnými látkami a slonovinou, které místní obchodníci prodávali do mnoha dalších zemí.
Polové chtěli odsud plout do Číny, ale svůj úmysl neznámo proč změnili. Vydali se po souši na sever, vyprahlými oblastmi východní Persie, kde dlouhé dny neviděli živého tvora a jejich cesta byla lemována kostrami zvířat i lidí. SevernímAfghánistánempřes pohoříPamíraTurkestánpak dorazili na okraj největší asijské pouštěGobia s karavanou se pustili přes ni.
Cílem jejich cesty byl opět Peking, od roku1264sídlo velkého mongolského chána. Kublaj je přijal s velkými poctami. Nejvíce si oblíbil mladého Marka a během sedmnácti let, které tu pobýval, mu svěřoval různé úřady. Například ho na tři roky zmocnil správou města a okresuJang-čouv jižní Číně. Na cestách z titulu své funkce Marco Polo navštívil provincieŠan-si,Šen-si,S’-čchuanaJün-nan, pravděpodobně i severníBarmu, a dále z Pekingu cestoval na jihovýchod až po přístavCuan-čou.
V roce1292velký chán Marka Pola s otcem a strýcem bohatě odměnil a propustil, byť po jistém váhání, neboť se mu Polovy služby velmi hodily (oceňoval zejména, že na rozdíl od jiných správců provincií mu Polo nelže a podává o provincii objektivní zprávy). Do Benátek se vrátili po tříleté cestě. Na lodi se plaviliJihočínským mořemdoKočinčínya naSumatru, kde čekali půl roku na příznivý vítr. Poté pokračovali přesCejlonnaMalabárské pobřežíIndie a podél perských břehů do Basry. Nakonec se přesČerné moře,Trabzon(tehdy Trapezunt) aKonstantinopoldostali zpátky do Evropy.
Po propuštění z vězení se Polo oženil. Jeho žena pravděpodobně pocházela z rodu Loredanů. Měli spolu tři dcery. Až do konce života se pak věnoval obchodu, a to úspěšně.
Léta 1298–1299 strávil Marco Polo ve vězení vJanovějako zajatec Janovanů po bitvě benátského a janovského loďstvau Korčuly. Ve vězení trávil volný čas diktováním svých vzpomínek z cest (pravděpodobně v benátském nářečí s francouzskými prvky)Rustichellovi da Pisa(často nesprávně nazývaný Rusticiano), který je sepsal ve franko-venétštině, literárním jazykem kombinující benátskou italštinu sfrancouzskouslovní zásobou. Kniha se pak šiřila v různých rukopisech a překladech pod různými názvy, jakoLivres des merveilles du monde(Kniha o zázracích světa),Kniha Marca Pola, Cesta Benátčana Marca Polaapod. V Itálii jecestopisznámý pod názvemMilione(asi podle autorovy přezdívky).
Cestopis je prvním zeměpisným dílem o Asii a nejcennějším zdrojem historických informací o tehdejší Asii. Je obzvlášť cenný kvůli fantastickým legendám z raného středověku. Podává informace o způsobu života obyvatel, počasí, pouštích, řekách, monzunech, oTichémaIndickém oceánua podobně. Východní Asie je vykreslená jako velmi bohatá, oplývající zlatem, drahým kořením, přístavy s čilým obchodním ruchem a velkými městy. Text pokrývá území odPersiepo Čínu, Indii a východoindické souostroví, ale i území, která Marco Polo sám nenavštívil (Rusko,Sibiř,Japonskoa další). Dílo obsahuje i více zveličených informací, které jsou ale připisovány hlavně Rustichellovi.
Dílo bylo ve 14. a 15. století často čtené a bylo impulzem pro další objevitelské cesty, například proKryštofa Kolumba. Údaje z něj čerpali i kartografové.
Určité pochybnosti o cestě, kvůli chybám v textu, vedly až k formulaci názoru sinoložky Frances Woodové, že Marco Polo doputoval jen do oblasti Černého moře nebo do Persie a informace o Číně a dalších zemích získal z tam dostupných spisů.Poukazuje se na to, že Polo se nezmínil o čínské zdi, o čajovém obřadu či očínském písmu. Jiní badatelé (Stephen G. Haw, Igor de Rachewiltz) však tyto závěry odmítli a k důkazům předložili protiargumenty. Asi největší záhadou je, proč o přítomnosti Marca Pola v Číně neexistují záznamy přímo v čínských dokumentech té doby. Historikům se podařily dohledat dokumenty, kde je zmiňován dvorský úředník jménem Buolo, jenž může být ztotožněn s Marcem Polem. Je také možné, že používal čínské nebo mongolské jméno, které se jeho křesťanskému jménu ani nemuselo podobat.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMarco Polona slovenské Wikipedii.