Jo'av Galant

Jo'av Galant(hebrejskyיואב גלנט‎, narozen8. listopadu1958Jaffa,Izrael) jeizraelskýpolitik,generála bývalý velitelJižního velitelství. Od prosince 2022 do začátku listopadu 2024 bylministrem obrany. Ministrem obrany byl běhemválky Izraele s Hamásem. V minulosti byl zvažován jako budoucínáčelník Generálního štábuIzraelských obranných sil,čímž by se stal prvním náčelníkem GŠ, který vzešel zizraelského námořnictva.Dne 5. září 2010 jeho nominaci do funkce náčelníka Generálního štábu od ministra obranyEhuda Barakapotvrdila vláda. Kvůli možným právním sporům však byla Galantova nominace stažena a do funkce náčelníka GŠ byl jmenovánBenjamin Ganc.
Dne 20. května 2024 požádal žalobceMezinárodního trestního souduKarim Khano vydání zatykače na ministra obrany Jo'ava Galanta spolu s premiéremBenjaminem Netanjahua lídry HamásuJahjou Sinvárem,Muhammadem DajfouaIsmáílem Haníjou, které podezřívá zválečných zločinůazločinů proti lidskostispáchaných běhemválky Izraele s Hamásem, mimo jiné z využívání hladovění civilistů jako způsobu vedení války a z cílených útoků na civilisty.Dne 21. listopadu 2024 Mezinárodní trestní soud rozhodl o vydání zatykačů na izraelského premiéra Benjamina Netanjahua a v té době čerstvě odvolaného ministra obrany Jo'ava Galanta. Soud tím také odmítl podané námitky Izraele a jeho spojeneckých zemí. Tři představitelé Hamásu, kteří podle květnové žádosti vrchního žalobce měli také být povoláni před Mezinárodní trestní soud, byli v listopadu 2024 již mrtví.
Narodil se vJaffěv centrálním Izraeli a s vyznamenáním vystudovalekonomiiamanagementnaHaifské univerzitě, kde získal titulbakalář.Vojenskou kariéru zahájil v roce 1977, kdy se stal příslušníkem elitního námořního komandaŠajetet 13. Po dokončení kurzu námořních důstojníků velelraketovému člunu. Po šesti letech působení v Šajetet 13 si vybral cestovní volno a počátkem 80. let odešel doSpojených států, kde pracoval jako dřevorubec naAljašce.V roce 1986 se stal velitelemrotya byl povýšen do hodnostipodplukovníka.Počátkem 90. let se nakrátko přesunul do pozemních sil a v roce 1993 se stal velitelemDženínskébrigády. V roce 1994 se však opět vrátil k námořnictvu, kde tři roky velel Šajetet 13.V letech 1997 až 1999 působil jako velitel divize Gaza a posléze se stal velitelem obrněné divizeCentrálního velitelství. V roce 2001 byl jmenován zástupcem velitele štábu pozemních sil.O rok později byl povýšen do hodnostigenerálmajoraa stal se vojenským poradcem premiéraAriela Šarona, čímž se dostal do Generálního štábu. Když Šaron v roce 2005 prosadiljednostranné izraelské staženízPásma Gazy, byl Galant jmenován velitelem Jižního velitelství, kde působil do roku 2010. Z této pozice se mimo jiné zapojil dooperace Lité olovo, kterou naplánoval a řídil.V říjnu jej na postu nahradilTal Ruso.
Po odchodu z aktivní služby se zapojil do politiky. Vevolbách v roce 2015byl zvolen doKnesetuza novou stranuKulanu.Od května 2015 zastává večtvrté Netanjahuově vláděpostministra výstavby.
V prosinci 2022 byl jmenován ministrem obrany všesté vládě Benjamina Netanjahua. Netanjahu ho však z funkce ministra obrany odvolal v březnu 2023, protože ministr tehdy vyzval k zastavení kontroverzní reformy soudnictví. Proti reformě po dobu několika měsíců pravidelně demonstrovaly desítky tisíc lidí. V dubnu 2023 proto své rozhodnutí změnil s tím, že Galant kvůli zhoršené bezpečnostní situaci v zemi ve funkci zůstane.
Po vypuknutíválky s HamásemJo'av Galant 9. října 2023 oznámil, že IOS zahájilyúplnou blokádu Pásma Gazy(zastavení veškerých dodávek vody, potravin, energií nebo paliv). Během projevu označil nepřítele dehumanizačním označením „lidská zvířata“.
Dne 20. května 2024 požádal žalobceMezinárodního trestního souduKarim Khano vydání zatykače na Jo'ava Galanta za jeho podíl na údajných válečných zločinech ve válce s Hamásem. Žádost o zatykač žalobce podal také na premiéra Netanjahua a představitele Hamásu.
Na konci srpna 2024, podpořilivládní ministřiNetanjahuův požadavek na trvající přítomnost izraelské armády v tzv. Filadelfském koridoru. Proti hlasoval jen Jo'av Galant, který s požadavkem nesouhlasil, a zdržel se ministr národní bezpečnostiItamar Ben Gvir, který naopak chtěl zachovat poválečnou přítomnost izraelské armády v celém Pásmu Gazy, nejen v koridorech.Hlasování provázela do té doby největší roztržka mezi premiérem Netanjahuem a ministrem obrany Galantem. V ostré výměně názorů Galant obvinil premiéra, že stále novými požadavky blokuje dohody o příměří a propuštění rukojmích. Premiér odpověděl, že rozhodnutí je na něm a že jen síla může donutit Hamás ke složení zbraní. V přímé konfrontaci Netanjahu uvedl, že v případě, že by si měl vybrat mezi přítomností vojáků ve Filadelfském koridoru a propuštěním rukojmích, vybral by si vojáky.Dne 5. listopadu 2024 Netanjahu odvolal ministra obrany Jo'ava Galanta (Likud). Ten byl jeho nejhlasitějším kritikem, který prosazoval přijetí dohody o příměří a zřízení státní vyšetřovací komise k prošetření pochybení před útokem Hamásu na Izrael. V reakci vyšly tisíce Izraelců do ulic, aby proti tomuto protestovali. Netanjahu se pokusil Galanta odvolat již v březnu 2023, kdy kritizoval jeho kontroverzní justiční reformu. Do funkce ministra obrany byl poté jmenován dosavadní ministr zahraničíJisra'el Kac(Likud).
Je ženatý a společně se svou manželkou Claudine, která dokončila vojenskou službu v hodnostipodplukovnice, žije v mošavuAmikam.Mají dvě dcery a syna.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuYoav Galantna anglické Wikipedii.
Šablona:Členové dvacátého pátého KnesetuŠablona:Členové dvacátého čtvrtého Knesetu