Mongolsko

Mongolskoje vnitrozemský stát ve středníAsii, hraničící na severu s Ruskem (3 000 km) a na jihu sČínskou lidovou republikou(4 760 km). Země zaujímá plochu 1 566 500 km² (dvacetkrát více nežČR, téměř jakoAljaška), ale vzhledem ke svým pouze 3,27 milionům obyvatel patří Mongolsko mezi státy s nejnižší hustotou zalidnění.
Velkou část Mongolska pokrývajístepis drsným podnebím, kde hlavním zdrojem obživy jekočovnépastevectví. Pro hospodářství země a její vývoz jsou důležité výrobky zvlny, například látky a další výrobky zkašmíru, a výrobky z kůže. V současné době se velkým tempem rozvíjí těžba nerostných surovin, která byla hlavním zdrojem příjmů státu již před rokem1990.
Hlavním městem jeUlánbátar, jehož 1,3 milionu obyvatel představuje téměř polovinu populace Mongolska. Dalšími městy jsou napříkladErdenet,DarchanaČojbalsan. Území Mongolska se rozkládá na části území tzv.Vnějšího Mongolska, zatímco tzv.Vnitřní Mongolskoje dnes jakoautonomní oblastsoučástí Čínské lidové republiky.
Mongolsko je též jedním z největších nalezišťdinosaurů.
PředciMongolůpřišli z oblasti povodíAmuru. Na území středního a východního Mongolska žili jakolovci a sběračiuž před 7 až 6 tisíci lety.
Lidé indoevropskéafanasjevské kulturyv západním Mongolsku, kteří migrovali na východ před 5 tisíci lety zpontsko-kaspické stepive východní Evropě, jsou považováni za nejstaršípastevce, kteří se podíleli na založení dlouhé tradice pastevectví v Mongolsku.
Kočovné kmenySiungnuové, kvůli nimž byla budovánaVelká čínská zeď, vytvořili ve starověku na území Mongolska mocný kmenový svaz. Někteří Siungnuové se přesunuli na západ, kde se smísili s dalšími etniky a dali vznikHunům.
Mongolský původ pannonskýchAvarůbyl potvrzen sérií genetických výzkumů prováděných na ostatcích příslušníků avarské elity. Na základě výsledků těchto výzkumů lze Avary ztotožnit s kmenovým svazem Rouranů.
Ve13. stoletíbylo území dnešního Mongolska centremMongolské říšezaloženéČingischánem, druhou největší říší všech dob. (Roku1241táhla mongolská vojskaMoravoua vyplenilaklášter Hradisko.) Po více než sto letech se Mongolská říše rozpadla a země se vrátila do stavu vnitřních sporů a potyček. Po pádu mongolskédynastie Jüanv roce 1368 začal dlouhodobý střet mezi východnímichalšskýmia západnímiojratskýmiMongoly, který měl za následek postupné vytlačování Ojratů na západ (část Ojratů migrovala v 17. století do Ruska k povodí Volhy, odkud jsou známi pod jménemKalmykové). To v pozdější době umožnilo dobytí části MongolskamandžuskoudynastiíČching, ovládajícíČínuod roku1636. Tím došlo k rozdělení země naVnitřní(ovládané Čchingy) aVnější Mongolsko. Ale i Vnější Mongolsko bylo v roce1691podmaněno.Džúngarský chanátovládaný Ojraty byl zničen dynastií Čching roku 1757 a většina Ojratů zahynula v bojích s čínskou armádou.
Vnitřní a Vnější Mongolsko vyhlásilo nezávislost na Číně v roce1911, avšak nezávislosti dosáhlo pouze Vnější Mongolsko pod vedenímBogdgegéna, a to za podporyRuska. Roku1919bylo Vnější Mongolsko opět obsazeno Čínou. Po rozšířeníruské občanské válkyna východ byli Číňané na začátku roku1921vyhnánibělogvardějskýmijednotkamibarona Ungerna. V průběhu léta 1921 byli bělogvardějci poraženiRudou armádoua jejími mongolskými spojenci vedenýmiSüchbátarem. Nezávislé Mongolsko bylo znovu vyhlášeno11. července1921.
V roce1924byla za podporySovětského svazuvytvořenaMongolská lidová republika,která zůstala pod vlivem SSSR po dalších sedmdesát let. V roce1928se do čela státu postavilChorlogín Čojbalsana začal přetvářet Mongolsko podle sovětského vzoru. Došlo k alfabetizaci, zrovnoprávnění žen, násilnékolektivizaci, zavírání a bouráníbuddhistických chrámůa mnoho lidí, předevšímmnichů, se stalo obětí hledání domnělých nepřátel státu. Běhemstalinistických čistekpřišlo o život více než 30 000 lidí.
V roce1931obsadila armádaJaponského císařstvísousedníMandžuskoa vytvořila z něj loutkový státMandžukuo. Japonská hrozba dolehla až k hranicím Mongolska. Během krátkého sovětsko-japonskéhopohraničního konfliktuv roce1939byl japonský útok na Mongolsko společnými sovětsko-mongolskými silami odražen. Na konci druhé světové války se vojska Mongolska podílela na sovětskémútoku na Mandžusko. Přímá hrozba ztráty kontroly nad územímVnitřního Mongolskavedla Čínu k uznání Vnějšího Mongolska jako nezávislého státu.Čínská lidová republikauznala nezávislost této části Mongolska6. října1949, po referendu. Toto referendum se konalo na žádost Čínské lidové republiky a Mongolové se v něm jednoznačně vyslovili pro nezávislost na Číně.Čínská republika(nacházející se naTchaj-wanu) nezávislost Mongolskade iuredoposud neuznala.
V roce1952se do čela Mongolska dostalJumdžágín Cedenbal. Vytvořilkult osobnosti, který trval až do jeho odvolání. Celá jeho vláda se vyznačovala úzkou spoluprací se SSSR, a to i po výrazném ochlazení vztahů mezi SSSR a Čínou. V roce1984byl Cedenbal nuceně poslán do důchodu z důvodů špatného duševního stavua na jeho místo byl dosazenJambyn Batmönkh, který se marně pokoušel o ekonomické reformy.
Zavedení programůperestrojkyaglasnostiv SSSRMichailem Gorbačovemvedlo v Mongolsku k poklidné demokratické revoluci v roce1990. Revoluce by se dala svým klidným průběhem přirovnat ksametové revoluciv Československu. Od začátku roku 1990 se zvyšoval počet demonstrací, které požadovaly po vzoru perestrojky a glasnosti reformy jak hospodářské, tak politické. Dne 7. března 1990 zahájilo desetdisidentůprotestní hladovku. Tisíce jejich příznivců se k nim přidaly. Pod tíhou neudržitelnosti situace komunistická vláda po dvou dnech rezignovala. Nová vláda vyhlásila demokratické volby na červenec 1990. Opoziční síly ale nedokázaly shromáždit dostatek sil, aby ovládly parlament. Komunistická strana měla v nové vládě, která vzešla z voleb 1990, většinu. I tak ale začala spolupracovat s opozicí a začala zavádět ekonomické reformy. Prvním volebním úspěchem opozice tak byly prezidentské volby v roce1993, kdy vyhrál opoziční kandidátPunsalmágín Očirbat.
Země je podle ústavyparlamentní republikou. Parlament je volen lidem a následně parlament zvolí vládu. V zemi dominují dvě politické strany. Bývalá komunistickáMongolská lidová revoluční strana(MLRS), v roce 2011 přejmenovaná na Mongolskou lidovou stranu (MLS), u níž je výraznější příklon spíše k sociální demokracii, se střídá ve vládě sDemokratickou stranou(DS). DS poprvé zvítězila ve volbách v roce 1996. V roce 2000 obhájila pouze jeden mandát, poté se síly obou stran téměř vyrovnaly. Volby v roce 2004 skončily vítězstvím pro MLRS poměrem 48,23 % ku 44,27 % DS. MLRS však získala pouze 36 ze 74 obsazených mandátů a tak vytvořila velkou koalici právě s DS. Při volbách v roce 2008 získala MLRS více než 52 %, přestože v průběhu voleb bylo ústředí komunistické strany zcela vypáleno protestujícími. DS získala necelých 40,5 %. Ve volbách z roku 2012 podruhé ve své historii zvítězila DS se ziskem 35,32 % hlasů, MLS skončila druhá s 31,31 % hlasů. Na třetím místě se umístila s 22,31 % Mongolská lidová revoluční strana (MLRS), která vznikla odštěpením od MLS a prosazuje návrat od sociální demokracie ke komunismu. Premiérem se stalNorovyn Altanchujag, zástupce DS, která překvapivě utvořila koalici s radikálnější MLRS.
Mongolská vlajka je tvořena listem o poměru stran 1:2 se třemi svislými pruhy – červeným, modrým a červeným. V červeném pruhu užerdije umístěn žlutýideogramsojombo.
Mongolský státní znak je tvořen modrým kulatým štítem, položeným na bílý, hnědě lemovanýlotos, sloužící jako podstavec. Ve středu štítu je zlatá kresba okřídleného, letícího koně v kombinaci se zlatýmsojombem. V dolní části je stříbrné (na obrázku zlaté) kolo se zlatými loukotěmi, ovinuté hedvábnou, světle modrou stuhouhadag, a položené na pozadí, tvořené půlkruhy, přičemž vnější je světle modrý, střední zelený a vnitřní červenohnědý. Kruh je ohraničen nekonečným zlatým vzoremtumen nasan. V horní části jechandmani, trojitý klenot: horní červený, dolní levý modrý a dolní pravý zelený. Každý drahokam je ve čtyřech stupních sytosti, nejsvětlejší nahoře, nejtmavší dole.
Mongolská hymna nemá oficiální název. Hudbu k hymně složiliBilegín DamdinsürenaLuvsanžambyn Mördorž. Autorem textu jeCendín Damdinsüren.
Po vznikuKazachstánupřestalo být Mongolsko největšímvnitrozemským státemsvěta (zaujímá druhou pozici). Patří mezi státy nejvíce vzdálené od moře (700 km). V západovýchodním směru měří 2 392 km, od severu k jihu 1 259 km. Délka hranic činí 8 161 km, z toho 3 485 km připadá na hranici sRuskema 4 676 km představuje pomezí sČínou.
Velká část země má charakternáhorní plošinys průměrnou nadmořskou výškou přesahující 1 500 m; pouze 19 % rozlohy země se nachází pod úrovní 1 000 m. Nejnižším bodem je hladinajezeraChoch núr(532 m) v nejseverovýchodnějším cípu země. Zatímco jihovýchod a jih Mongolska je jen mírně zvlněný a zbrázděný stržemi, na severu a zejména na západě se zvedají vysoká pohoříVýchodní Sajan,ChangajaMongolský Altaj(s nejvyšší horou zeměChüjtunvysokou 4 374 m), rozčleněná hlubokými údolími. Na jihu Mongolska pak daleko k východu vybíhá o něco nižší pásmoGobijského Altaje. Celý jih a jihovýchod Mongolska zaujímá nejsušší a nejnehostinější část země – poušťGobi.
Mezi horami na západě se nachází celá řada velkýchbezodtokýchjezer; tato oblast bývá proto nazývánaJezerní pánev. Zde se prostírá největší mongolské jezeroUvs núr(3 350 km²), dáleChar Us núr,Chjargas núr,Ačit núraj. Další velké jezero,Chövsgöl núr(2 620 km²), leží na severu země. V kontrastu s jihem, postrádajícím stálé vodní toky, v severní části země existuje poměrně hustá říční síť. Největšími řekami jsouOrchonaSelenga, které odvádějí vodu do ruského jezeraBajkal, patří tedy kúmoříSeverního ledového oceánu. Selenga je na dolním toku při ruských hranicích dokonce využívána pro lodní dopravu. Východ země odvodňuje do čínského jezeraChu-luna dále přesAmurdoTichého oceánuřekaCherlen.
Od roku1990je Mongolskoparlamentní republikou. Mongolský parlament se jmenujeVelký státní chural. Dvě nejsilnější politické strany nesou názvyMongolská lidově revoluční stranaaMongolská demokratická strana.
V roce1991došlo ke změně oficiálního názvu státu z „Mongolská lidová republika“ na „Mongolská republika“. V lednu1992byla přijata nováústava, kterou se Mongolsko vzdalo socialismu. Zároveň se oficiálním názvem země stalo jednoslovnéMongolsko. Tato ústava vytvořila základ dalšího demokratického vývoje. Mongolsko však zůstalo mezinárodně-politicky neutrální.
Hlavou státu je prezident volený na dobu 4 let. V roce1997byl zvolen prezidentemNacagín Bagabandi. Od roku 2017 byl prezidentemChaltmágín Battulga.
V roce2004byla vytvořena v zemi velká koalice. Vládní akční program byl schválen Velkým Churalem v listopadu 2004. Program zdůrazňoval potřebu konsolidacedemokratického zřízenístátu a obsahoval také usnesení o potřebě rychlého ekonomického růstu.
Mongolsko je jednou z prioritních zemí české zahraničnírozvojové spolupráce. České projekty se zde zaměřují na pět oblastí: ekonomický rozvoj včetně předávání zkušeností z transformace na tržní hospodářství,životní prostředí,zemědělství, sociální otázky a snižování nezaměstnanosti. Jistou důležitost má také prevence obchodu s lidmi.V oblasti mimo to působí i české nevládní organizace, zejménaČlověk v tísni,CharitaaADRA. V České republice žije zhruba 9000 Mongolů (2018).
Mongolsko je rozděleno do 21ajmagů, které se dále dělí na 329 somonů. Hlavní město je spravováno samostatně, není součástí žádného ajmagu.
Ekonomika Mongolska se v současné době rychle rozvíjí. Skladbahrubého domácího produktu(HDP) je ovšem ještě ovlivněna tradičním velkým významem kočovného pastevectví pro značnou část obyvatelstva.Zemědělstvívčetně pastevectví mělo v roce 2011 podíl 15,8 % naHDP,průmyslvšak již vytvářel 32,6 % aslužbyvčetně státní administrativy, školství a kultury 51,6 %. HDP vparitě kupní sílybyl v roce 2011 odhadován na 13,4 miliardydolarů, zhruba 4800 dolarů na jednoho obyvatele. Mongolsko je tedy doposud relativně chudá země, pod hranicí chudoby se nachází kolem 39,2 % obyvatel (2010).Míra nezaměstnanostije relativně nízká, v roce 2010 se pohybovala kolem 9,9 %.
Velmi důležitou složkou hospodářství je těžba nerostných surovin. V Mongolsku se nacházejí významná ložiska hnědého a černého uhlí,železné rudy,wolframu,mědiazlata. Průmyslové státy se také zajímají o potenciál těžbykovů vzácných zeminv Mongolsku. Země má k dispozici rovněž nalezištěropy.
Mongolskouměnoujetugrik(MNT). Tato peněžní jednotka se dělí na 100mungů. Směnný kurs mongolské měny se začátkem března2009pohyboval okolo 100 tugriků = 1,30 až 1,50 Kč.
Značná část mongolského obyvatelstva donedávna žilakočovnýmzpůsobem života. Pokračujícíurbanizacevede k soustřeďovánípopulacev hlavním městě Ulánbátaru a několika mnohem menších městech. Ulánbátar se svou rozvíjející se civilizační strukturou přitahuje bývalé kočovné pastýře dobytka, jejichž stáda uhynula v tvrdých zimách. V důsledku toho vzniklo na okraji Ulánbátaru několik sídlišť sestávajících zjurt. V roce 2000 se pastevectvím živila polovina obyvatel Mongolska, ale v roce 2022 to byla jen čtvrtina.
Největším městem je s vysokým náskokem hlavní městoUlánbátar, který má 1 318 000 (r. 2013) obyvatel, žije v něm tedy více než třetina mongolské populace. S velkým odstupem následujíErdenet(83 tis. obyvatel),Darchan(75 tis.),Čojbalsan(39 tis.) aMörön(36 tis.). Další města mají již méně než 30 tis. obyvatel.
Obyvatelé země jsou z 95 %Mongolové. Největší menšinou v Mongolsku jsouKazaši, jejichž podíl dosahuje 4,5 % všeho obyvatelstva. Dále jsou v Mongolsku zastoupeniRusové,Číňané,Korejcia mnoho jiných národností. Mongolové nejsou etnicky zcela jednotný národ, na území jejich vlastního státu jsou zastoupeny národnostní skupinyChalchové(86 %),OjratiaBurjati. Jejich náboženstvím je převážněbuddhismus. Kazaši vyznávajíislám. Až do 20. let20. stoletíbylo v zemi používánovlastní písmo, dnes je však úředním písmem upravenácyrilice.
Úředním jazykem jemongolština. Dalším nejpoužívanějším jazykem jeruština, dá se domluvit ianglickyačínsky.Podle českých zdrojů až 2 % obyvatel má znalostičeštiny.
Velkým symbolem Mongolska jemorin chuur, tradiční mongolskýsmyčcový strunnýhudební nástroj. Je také zapsán naseznamu nehmotného dědictví UNESCO. Tam byl zapsán i festivalNádam. Jeho součástí jsou soutěže v tradičním mongolském zápase, v jízdě na koni a lukostřelbě. K významným malířům patřilMarzan Šarav. Mezi základní pilíře mongolské literatury patříTajná kronika Mongolůa eposy oGesaroviaDžangarovi. Moderní mongolský román v 19. století vytvořilIndžannaši. Za zakladatele moderní mongolské literatury jsou považovániDašdordžín NacagdordžneboCendín Damdinsüren, autor textumongolské hymny. Od konce 30. let se též formovala mongolská kinematografie, na které se zejména podíleli sovětští ruští tvůrci, přelom představoval filmCogt tajdžpoprvé promítaný v roce 1945, pod jehož scénářem je podepsánBjambyn Rinčen, mj. překladatel zčeštiny.
Mongolskose od roku 1964 zúčastňuje olympijských her. Získalo dvě zlaté medaile, obě naolympiádě v Pekingu roku 2008, tu historicky první vybojovaljudistaNajdangín Tüvšinbajarv polotěžké váze, druhou pakboxerEnchbatyn Badar-Úganv bantamové váze. Judo, box azápasjsou tři nejúspěšnější mongolské olympijské sporty.
Ve vědeckém světě je Mongolsko známo zejména svýmpaleontologickýmbohatstvím. Na území pouště Gobi jsou již od 20. let 20. století vykopávány vzácné fosilní pozůstatkykřídovýchdruhůdinosaurů, žijících zde před více než 66 miliony let. Mongolsko je k červenci 2020 dokonce čtvrtým nejbohatším státem světa, co se počtu vědecky popsaných dinosauřích druhů týče (celkem 94), a to za Čínou (308), USA (280) a Argentinou (147).
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMongoliana anglické Wikipedii.