Alexandre Yersin

Alexandre Emile Jean Yersin(22. září1863Aubonne–1. března1943Nha Trang) bylfrancouzsko-švýcarskýlékařabakteriolog. Jeho jméno nese tyčinkovitábakterieYersinia pestis, původcedýmějového moru.
Narodil se veŠvýcarskuv rodině francouzského původu jako nejmladší ze tří sourozenců. Otec zemřel krátce před jeho narozením a matka si pak otevřela dívčí internátní školu vMorges. Po středoškolských studiích vLausanneaMarburguvystudoval medicínu vPaříži. Pod vedenímLouise Pasteurase podílel na výzkumu očkování protivzteklině.V roce 1888 získal doktorát a navštěvoval bakteriologický kurz v laboratoříchRoberta KochavBerlíně.Aby mohl vykonávat lékařskou profesi ve Francii, stal se francouzským občanem. V roce 1889 začal působit vPasteurově ústavua spolu sEmilem Rouxemobjevilzáškrtovýtoxin.
V roce 1890 odjel poprvé doFrancouzské Indočínyjako lékař společnosti Messageries Maritimes, která se plavila meziSaigonemaManilou. Několik následujících let strávil cestováním po středovietnamské vysočině. Zúčastnil se několika výzkumných expedic do vnitrozemí. Shromáždil data o topografii, flóře, fauně, klimatu, možných nalezištích rud, možných trasách pro silnice. Získal i antropologické a sociologické údaje o domorodých kmenech.V této době také objevil lokalitu, kde se dnes nachází městoDa Lat, a doporučilvietnamskévládě, aby zde vybudovala horské letovisko.
V roce 1894 byl vyslán francouzskou vládou doHongkongu. Jeho úkolem bylo studovat příčiny morové epidemie a navrhnout metody na jeho potlačení. Dne 20. června 1894 se mu podařilo izolovatpatogenz infikovanýchlymfatických uzlinobětí moru, který původně pojmenovalPasteurella pestis.Objevil, že mikroby způsobujícídýmějový morjsou přítomné i ukrys, čímž zdůraznil možné způsoby přenosu. Ve stejné době a se stejným cílem pracovala v Hongkongu japonská výzkumná skupina vedená profesorem Shibasaburo Kitasato, která rovněž zjistila v krvi pacientů baktérie a označila je za možnou příčinu moru. Tento patogen se později ukázal být náhodným společníkem choroby, ale Kitasato byl dlouho považován za spoluobjevitele bakterie moru. V roce 1970 získala bakterie své současné jménoYersinia pestis, na památku Yersinových zásluh.Od roku 1895 do roku 1897 Yersin pokračoval ve studiu dýmějového moru. V roce 1895 se vrátil do Pasteurova institutu v Paříži a se svými spolupracovníky připravil první protimorové sérum. Ve stejném roce se vrátil do Indočíny, kde zřídil malou laboratoř vNha Tranguna výrobu séra (v roce 1905 se tato laboratoř stala pobočkou Pasteurova institutu). Yersin toto sérum vyzkoušel při epidemiích vKantonuaAmoyv roce 1896 a vBombajiv Indii v roce 1897, ale s neuspokojivými výsledky.
Poté, co se rozhodl zůstat ve své adoptivní zemi, aktivně se podílel na vytvoření lékařské školyHanojiv roce 1902 a byl jejím prvním ředitelem až do roku 1904. V letech 1904 až 1924 vedl pobočkyPasteurova institutuv Saigonu a Nha Trangu.
Jeho život byl spjat s Nha Trangem více než půl století. Záhy se naučil plynněvietnamsky. Jeho hlavní zájem se začal postupně měnit. Zabýval se zemědělskými projekty v Indočíně, věnoval seagronomii. Byl průkopníkem v pěstováníkaučukovníků(Hevea brasiliensis) dovezených z Brazílie a pokusil se v Indočíně, kde byl častý výskytmalárie, rozšířit pěstováníchinovníku.Zajímal se také ofyziku,astronomii,meteorologii, bezdrátovoutelegrafii. Ve svém domě měl mnoho přístrojů a jemné mechaniky.
V roce 1916 byl přijat za člena korespondentafrancouzské Akademie vědv Paříži. V roce 1933 byl jmenován členem vědecké rady Pasteurova ústavu v Paříži, kam se vracel jednou za rok plnit své pracovní závazky. Naposledy navštívil Francii v roce 1940.
Zemřel 1. března 1943 v Nha Trangu. Jeho hrob se nachází nedaleko Nha Trangu. Byl podle svého přání pohřben hlavou k zemi, aby tak mohl, jak uvádí kniha Non nuoc Viet Nam,navždy objímat svou druhou vlast.
V Nha Trangu je dnes Muzeum Alexandra Yersina v sousedství Pasteurova ústavu. Nová budova z roku 1997 nahradila původní Yersinův dům, který byl v roce 1975 zničen během války.Muzeum zachycuje jeho život, vědecká díla i jeho četné výzkumy, kromě toho je zde vystaveno několik dopisu z jeho korespondence psané matce, laboratorní vybavení, jeho osobní předměty a zmenšená kopie člunu, kterou mu věnovali místní rybáři. Vietnamci ho oslovovali jako ong Nam (pan Nam).Epitafna jeho náhrobku ho vystihuje jakovietnamským lidem milovaného dobrodince a lidumila.