Katia Ricciarelliová

Katia Ricciarelliová(celým původním jménemKatiuscia Maria Stella Ricciarelli, *16. ledna1946,Rovigo) je italskáopernípěvkyně,sopranistka. Vynikala jasným sopránem s čistými pianissimy, který ji předurčoval do lyrických rolí italského nebo francouzskéhobelcantovéhorepertoáru, a v nich byla v 70. letech hvězdou světových scén. Pokusy o zvládnutí těžších partů ale přispěly ke zhoršení kvality jejího hlasu, až musela svou kariéru ukončit. Začala se tedy věnovat filmovému nebo divadelnímu herectví.
Narodila se do chudých poměrů a vyrostla v Bassanellu s matkou a dvěma staršími sestrami bez otce, který se dobrovolně přihlásil na sovětskou frontu.Vystudovala konzervatoř vBenátkách, vyučoval ji pěvecIris Adami Corradetti.Zvítězila v soutěži italské asociace operních umělců Aslico v Miláně a na základě toho debutovala v divadle, v říjnu 1969 vMantovězpívala vPuccinihoBohémě.O rok později vParměvystoupila vTrubadúrovia její účinkování vCherubinihoAnakreonoviv Sieně jí přineslo velký úspěch.
V roce 1970 zvítězila ve Verdiho soutěži v Parměa o rok později v mezinárodní televizní soutěžiVoci verdiane(Verdiovské hlasy).O rok později zažila svůj americký debut vChicaguv roli Lucrezie veVerdihoopeřeI due Foscari. V 70. a 80. letech patřila k nejvyhledávanějším protagonistkám lyrických rolí v italských operách. Dostala se na přední světové scény (1974 –Královská opera Londýn, 1975 –Metropolitní operaNew York atd.). V roce 1976 poprvé zpívala vLa Scalev PuccinihoSestře Angelice.Několikrát zpívala také v Československu, např. na festivalechSmetanova LitomyšlneboPražské jaro.Vystupovala sLucianem Pavarottim,José Carrerasem,Plácidem DomingemneboRuggerem Raimondima vBruselui s vysněnýmMariem del Monakem.Z dirigentů často spolupracovala sHerbertem von Karajanem,Colinem Davisem,Claudiem Abbadem. Karajanovy nahrávky oper s Ricciarelliovou měly velký úspěch, slavný dirigent ji ale na druhou stranu také vedl k těžkým rolím, které poškodily její hlas.
Ten se v 90. letech zhoršil natolik, že se dočkala nejednou nepříznivého přijetí od kritiky i od publika, a postupně proto operní dráhu opustila. Věnovala se písňovému repertoáru nebo lehčím žánrům.
V roce 2001 kandidovala do parlamentu za stranuEvropská demokracie, zvolena ale nebyla.Po roce 2000 hrála také v několika filmech a televizních seriálech (za filmLa seconda notte di nozzezískalaStříbrnou stuhuza výkon ve vedlejší roli)a vystupovala také na činoherní divadelní scéně.
V roce 1986 se vdala za televizního moderátoraPippa Bauda,ale po 18 letech se rozvedli. Žije v Bardolinu uVerony.
Její repertoár zahrnoval zejména role v italských operách (Verdiho, Pucciniho,Donizettiho,RossinihočiBelliniho). Zpívala ale také např. Donnu Annu vMozartověDonu Giovannim, Micaëlu vBizetověCarmen, Markétku vGounodověFaustovi a Markétce, Manon vestejnojmenné opeřeMassenetověa další. ZWagnerovýchoper nastudovala Elsu vLohengrinovi. V menší míře, ale přece se věnovala i operetě (LehárovyoperetyEvaaVeselá vdova). Věnovala se také bohatě koncertní činnosti.
Za svůj vzor označujeRenatu Tebaldiovou.
Její hlas vynikal krásou a jasností, jak napsala Anne Feeneyová, byl to„zářivý lyrický soprán s ojediněle sladkýmtémbrem“.K jejímu úspěchu ale přispěl i její půvab, světlé vlasy a modré oči.Kritik Michelangelo Zurletti ji v roce 1987 označil za„ideální Desdemonu“,Alan Blyth o ní napsal do Groveova slovníku:„Její živý a vřelý hlas zdůrazňovalo pravdivé a přitažlivé herectví“.
Osvědčila se v lyrických rolích, méně už pak v postavách heroických (Aida, Tosca, Turandot).Její snaha o zvládnutí podobných partů pak vedlo ke zhoršení kvality jejího hlasu ve výškách i středních polohách a k problémům s přesnou intonací.
Složitou pozici měla po celou kariéru na scéně milánské La Scaly. Už od prvního vystoupení tam měla příznivce i odpůrce a v roce 1989 ji publikum vybučelo v roli Luisy Millerové ještě dřív, než začala zpívat.Tehdy proklela diváky přímo z jeviště.Už v roce 1983 se ale dočkala podobné reakce po selhání hlasu v londýnské Covent Garden.
V roce 1994, k 25 letům své umělecké činnosti, obdrželaŘád zásluh o Italskou republikuII. stupně (velkodůstojník) a ve Vídni prestižní titulKomorní pěvkyně(Kammersängerin).
Její zpěv je zaznamenán na velkém množství zvukových i audiovizuálních nahrávek. Ze studiových operních kompletů jsou to např. (vždy hlavní role):
Nahrána je také celá řada záznamů jevištních představení, nebo např. jejích účinkování v sólových partech církevních kompozic. Feeneyová vyzdvihuje její výkon v kompletní nahrávce operyJezerní paní(Sony).
Z audiovizuálních nahrávek se vymyká VerdihoOtello, ve kterém po boku Plácida Dominga ztvárnila Desdemonu ve filmové režiiFranca Zeffirelliho.
Po roce 1995 je její hlas zaznamenán na několika cross-overových nahrávkách (např. naQuartetto d'archizpěváka a kytaristyEdoarda Bennatanebo na nahrávkách smyčcového kvarteta Solis).