Roger Federer

Roger Federer(výslovnost:[ˈrɒdʒər ˈfɛdərər]IPA, *8. srpna1981Basilej) je bývalýšvýcarskýprofesionálnítenista, olympijský vítěz vmužské čtyřhřezPekingských her 2008a stříbrný medailista vmužské dvouhřenaLetní olympiádě 2012v Londýně. Mezi profesionály se na okruhu pohyboval od července 1998 do září 2022. Členem elitní světové desítkyžebříčku ATPbyl nepřetržitě od října 2002 do listopadu 2016, vrátil se do ní po lednovém triumfu naAustralian Open 2017a setrval do října 2021.
Na okruhuATP Tourvyhrál sto tři turnajů ve dvouhře a čtyřicet devětkrát odešel jako poražený finalista. Ve čtyřhře si připsal osm trofejí a zaznamenal šest finálových proher. Na nejvyššígrandslamovéúrovni získal dvacet singlových titulů, čímž vhistorických statistikáchztrácí dvě trofeje na vedoucíhoNadala. Jako jediný muž osmkrát vyhrálWimbledon. Šestkrát ovládlAustralian Opena pětkrátUS Open, kde votevřené éřespoludrží rekord. Pařížským titulem zFrench Open 2009zkompletoval jako šestý hráč historiekariérní Grand Slam. Patří mu řadarekordů. OdWimbledonu 2005doAustralian Open 2010se objevil v osmnácti z devatenácti finále. Zůstává jediným, jenž si bez přerušení zahrál ve dvaceti třech semifinálea třiceti šesti čtvrtfinále. NaAustralian Open 2016završil rekordní sérii 65. grandslamů bez absence. Startem naAustralian Open 2018navýšil rekordní zápis 52. čtvrtfinálem a 43. semifinálem z turnajů „velké čtyřky“. S počtem 369 vítězných zápasů zgrandslamovédvouhry zůstává na čele historických statistik. Jako první si připsal více než 65 výher z každého majoru. Stal se vůbec prvnímšvýcarskýmmužem, který získal trofej v jakékoli grandslamové soutěži.
NaTurnaji mistrůvyhrál rekordních šest titulů ve dvouhře a nejvyšší počet 59 utkání, stejně jako se kvalifikoval do jeho 18 ročníků.V rámci sérieATP Masters 1000si zahrál finále všech devíti aktuálně pořádaných událostí a vybojoval dvacet osm trofejí. V kategoriiATP 500drží rekord 24 trofejí. Dosáhl také nejvyššího počtu devatenácti titulů ATP z akcí hraných natrávěa sedmdesáti jednoho natvrdém povrchu.
Nažebříčku ATPbyl pro dvouhru nejvýše klasifikován v únoru 2004 na1. místěa pro čtyřhru pak v červnu 2003 na24. místě. Na čele singlového žebříčku strávil v pěti obdobích historicky druhý nejdelší časový úsek309 týdnů,z toho mezi lety 2004–2008 opět rekordních237 týdnů bez přerušení.Osm sezón v řadě (2003–2010) skončil do 2. místasvětové klasifikacea deset sezón za sebou (2003–2012) nezakončil hůře než na 3. příčce.
Jako první tenista překročil na odměnách hranici 50, a v květnu 2015, také 90 miliónůdolarůa zůstává první vhistorické statistices více než stopatnácti milionovým výdělkem. Na zahajovacích ceremoniálechAthénské olympiády 2004aPekingské olympiády 2008byl vlajkonošem švýcarské výpravy.
Trénoval ho kapitánšvýcarského daviscupového týmuSeverin Lüthi, s nímž spolupracoval od léta 2007.V říjnu 2013 tak nahradil AmeričanaPaula Annacona, jenž byl hlavním koučem od léta 2010. Od počátkusezóny 2016se druhým trenérem stala bývalá světová trojkaIvan Ljubičićz Chorvatska.V rolifyzioterapeutapůsobí Daniel Troxler a kondiční přípravu vede Pierre Paganini.
V dubnu 2009 se po téměř devítiletém vztahu oženil s bývalou švýcarskou tenistkou slovenského původuMiroslavou Vavrincovou(* 1978). Do manželství se 23. července 2009 narodily dcery, dvojčata Myla Rose a Charlene Riva Federerovy. Druhá dvojčata, synové Leo a Lenny, přišla na svět 6. května 2014. Věnuje se takéfilantropii a charitě. Založil nadaci na pomoc znevýhodněných lidí a za účelem propagace sportu.UNICEFjej roku 2006 jmenoval velvyslancem dobré vůle.
Jakoreprezentant země helvetského křížedovedl tým k vítězství vDavisově poháru 2014. Spolu sMartinou HingisovouvyhrálHopmanův pohár 2001a po bokuBelindy BencicovéHopmanův pohár 2018.
Během své kariéry obdržel řaduocenění. Pětkrát se stalmistrem světa ITF ve dvouhře mužůaATP Tourjej pětkrát vyhlásilanejlepším tenistou, stejně jako hráčem prvního desetiletí třetího milénia. Pětkrát také převzal cenu pro nejlepšího sportovce Evropy.Jako první vyhrál čtyřikrátsportovní cenu Laureuspro nejlepšíhosportovce světa. Výkony na dvorci mu opakovaně zajistily trofej pro nejlepšího švýcarského sportovce a v roce 2003 byl zvolen Švýcarem roku.
Roger Federer se narodil v srpnu 1981 v kantonální nemocnici švýcarského městaBasilej, metropoli historickéhopolokantonuBasilej-město.Otec Robert Federer jeŠvýcarpocházející zBernecku, obce ležící blízko švýcarsko-rakousko-německé státní hranice. Matka Lynette Federerová, rozená Durandová, jeJihoafričankanarozená vtransvaalskémměstěKempton Park, nacházejícím se v provinciiGauteng. Její předci byliNizozemciafrancouzští hugenoti.Rodiče se seznámili na služební cestě, když oba pracovali pro farmaceutickou firmu.O dvacet měsíců starší sestra se jmenuje Diana Federerová (* 1979), profesí jezdravotní sestra.
Roger Federer vlastní dvojíobčanství–švýcarskéajihoafrické.S rodinou vyrůstal v prostředí severošvýcarských obcíBirsfelden,RiehenaMünchensteinvpohraničísFranciíaNěmeckem. Plynně hovoříšvýcarskou němčinou,francouzštinouaangličtinou.Rodným jazykemjeněmčina.
Vychován byl v duchuřímskokatolickévíry. Během turnajeRome Masters 2006vykonal audienci upapežeBenedikta XVI.Stejně jako ostatní švýcarští muži měl absolvovat povinnouzákladní vojenskou službuv armádě. V roce 2003 byl však od této povinnosti osvobozen, když došlo k jeho zneschopnění pro dlouhotrvající problémy se zády.Namísto toho sloužil v civilní službě a jako náhrada bylo požadováno, aby odvedl 3 % zdanitelného příjmu.
Od dětství je příznivcemfotbalovéhoklubuFC Baselanárodního fotbalového týmu.V mládí vystřídal řadusportů, když se mimo jiné věnovalbadmintonuabasketbalu, při nichž rozvíjel koordinaci oka amotoriky, periferního vidění a také zlepšil flexibilitu – při tenisových úderech jinak pevného,zápěstí, kterou později využíval při některých svých „zázračných úderech“.V rozhovorech opakovaně prohlásil, že je nadšeným fanouškemkriketu. Dvakrát se střetl s indickým hráčemSačinem Tendulkarem, považovaným za jednoho z nejlepších kriketistů všech dob. Na adresu míčových sportů uvedl: „Můj zájem se vždycky velmi zvýšil, když byl součástí hry míč.“Během vrcholové kariéry se jeho přítelem stal americkýgolfistaTiger Woods, považovaný za jednoho z nejlepších hráčů golfu vůbec.
Roger Federer se 11. dubna 2009 oženil s bývalou profesionální tenistkouMirkou Vavrincovou(* 1978), Švýcarkou narozenou vČeskoslovensku. Svatba se uskutečnila v riehenské Wenkenhofově vile uBasileje, v kruhu několika blízkých přátel a členů rodiny.Dvojice se poznala naLetních olympijských hrách 2000vSydney, kde oba reprezentovaliŠvýcarsko. Svůj vztah započali poslední den olympiády. Následně jej nemedializovali až do léta 2001.Společně také odehráliHopmanův pohár 2002. Vavrincová ukončila profesionální kariéru v roce 2002 pro opakující se poraněnínohy.
Do manželství se 23. července 2009 narodily dvě dcery, dvojčata Myla Rose a Charlene Riva Federerovy.Dne 24. prosince 2013 manželé oznámili, že v průběhu roku 2014 očekávají narození třetího potomkaa 6. května 2014 se jim v Curychu narodila druhá dvojčata, synové Leo a Lenny.
V roce 1998, stále běhemjuniorské kariéry, podepsal tenista smlouvu s americkou firmou IMG. Jejích služeb přestal využívat na počátku roku 2003, ještě v době před ziskem prvního grandslamového titulu. Obchodní záležitosti následně delegoval na společnost Roger Federer Management pod dohledem právního zástupce, finančního poradce a matky Lynette Federerové. Životní partnerka Miroslava Vavrincová byla na určité období pověřenazáležitostmi styku s médiia organizací cestování.
Poté, co manažer Tony Godsick v roce 2012 opustil společnost IMG Worldwide Inc., získal exkluzivitu na zastupování Federera. Během roku s tenistou cestuje na většinu akcí.
V roce 2003 Roger Federer založil spolu s matkou fond Roger Federer Foundation na pomoc znevýhodněných lidí a pro propagacisportu.V roce 2005 vydražilraketu, s níž vyhrálUS Open, aby výtěžek směřoval osobám zasaženým ničivýmhurikánem Katrina.Roku 2006 jejDětský fond Organizace spojených národů(UNICEF) jmenoval velvyslancem dobré vůle.
Před zahájením březnového MastersuPacific Life Open 2005vkalifornskémIndian Wells zorganizovalexhibici, do níž se zapojilo několik hráčů a hráček hrajících naokruzích ATPaWTA. Akce nesla název „Výměna na pomoc“ (Rally for Relief). Výnos byl věnován obětem ničivétsunamipozemětřesení v Indickém oceánuz prosince 2004.
Hráč se také objevil ve veřejných sděleních UNICEF, které měly zvýšit obecné povědomí o nemociAIDS. V reakci naničivé zemětřesení, které v lednu 2010 postihlo zejménaHaiti, uspořádal s dalšími předními tenisty –Rafaelem Nadalem,Novakem Djokovićem,Andy Roddickem,Kim Clijstersovou,Serenou Williamsovou,Lleytonem HewitemaSamanthou Stosurovoucharitativnívystoupení pojmenované „Úder pro Haiti“ (Hit for Haiti). Na dvorec nastoupili společně místo posledního dne přípravy před úvodním grandslamem sezónyAustralian Open 2010. Tenisté vytvořili dva čtyřčlenné týmy, modrý a červený, podle barevhaitské vlajkya na kurtu odehráli trojhru. Výtěžek byl zaslán lidem postiženým tímto přírodním živlem.
NaženevskémSvětovém ekonomickém fóru2010 byl jmenován do společenství přidružené organizace Young Global Leaders (Mladých globálních lídrů, osobností napříč obory do 40 let věku), jako projev uznání jeho vedení, schopností a příspěvku společnosti.
Následně zorganizoval a účastnil se dalšího charitativního zápasu „Výměna na pomoc“, konaného 16. ledna 2011 ve prospěch obětízáplav v Queenslanduna přelomu let 2010 a 2011.
V srpnu 2013 jej časopisForbeszařadil na 8. místo žebříčku sta nejvlivnějších světovýchcelebrits výdělkem 79 miliónůdolarůza poslední rok.Na žebříčku nejvýdělečnějších sportovců za rok 2013 mu stejný magazín přisoudil 1. místo, které sdílel s golfistou Tigerem Woodsem, když měly jejich zisky dosáhnout 46 milionů dolarů. Probíhající Federerův 10letý kontrakt s firmouNikebyl odhadnut na 100 milionů dolarů.
Na mezinárodním polijuniorského tenisuse Roger Federer pohyboval v letech 1996–1998. V hlavních soutěžích turnajů odehrál devadesát jedna utkání ve dvouhře a padesát devět ve čtyřhře.
PremiérovýmGrand Slamemkariéry se stalAustralian Open 1998. Ve dvouhře se na něm probojoval do semifinále, kde mu stopku vystavil ŠvédAndreas Vinciguerra.Na pařížskémFrench Open 1998skončil v úvodním kole po vyřazení ČechemJaroslavem Levinským4–6, 7–5 a 7–9.Nejlepšího grandslamového výsledku dosáhl veWimbledonu 1998, kde získal „double“ – dva tituly. Ve finále dvouhry porazil gruzínského hráčeIrákliho Labadzeho6–4, 6–4a v utkání o deblovou trofej přehrál po boku BelgičanaOliviera Rochusefrancouzsko-izraelský párMichaël LlodraaAndy Ramstejným poměrem 6–4, 6–4.O titul si zahrál také naUS Open 1998, kde podlehl argentinskému hráčiDavidu Nalbandianovive dvou setech 3–6 a 5–7.
K pěti turnajovým vítězstvím z juniorské dvouhry patří také trofej na floridskémOrange Bowlu1998 kategorie 18letých v Key Biscayne, když ve finále zdolal ArgentinceGuillerma Coriu.Tento zápas hraný 20. prosince 1998 byl posledním v jeho juniorské kariéře.
Na juniorském žebříčku ITF byl ve dvouhře nejvýše klasifikován v prosinci 1998 na 1. místě a ve čtyřhře pak v témže měsíci na 7. místě.Mezinárodní tenisová federacejej vyhlásilajuniorským mistrem světa ve dvouhřepro sezónu 1998.
Titul zwimbledonskéjuniorky 1998 mu zajistil start na premiérovém turnaji okruhuATP Tour. V červenci 1998 se tak stal profesionálem na gstaadskémSwiss Open. V úvodním kole podlehl ArgentinciLucasi Arnoldu Kerovi.Během roku1998odehrál pouze tři události nejvyšší mužské úrovně.
První plnohodnotná sezóna na okruhuATP Tournadešla s rokem1999. Během ní obdržel osmdivokých karet, včetněFrench Open 1999,kde nastoupil k premiérovégrandslamovédvouhře mezi muži. V prvním kole nestačil na favorizovaného australského hráčePatricka Rafterave čtyřech setech.V grandslamové čtyřhře debutoval veWimbledonu 1999, kde v páru s AustralanemLleytonem Hewittemdošli do osmifinále. V něm nestačili na favorizovaný párBjörkmana Rafter.
Nejdále se v sezóně 1999 probojoval navídeňskémturnajiCA-TennisTrophy. V semifinále skončil na raketě pozdějšího britského vítězeGrega Rusedskiho.Vešvýcarském daviscupovém týmudebutoval 2. dubnaneuchâtelskýmutkáním 1. kolaSvětové skupinyprotiItálii. Družstvu helvetského kříže pomohl k postupu páteční výhrou nadDavidem Sanguinettim.
Poprvé v kariéře pronikl do elitní světové stovkyžebříčku ATP20. září, když mu patřilo 95. místo.Debutové vítězství nad hráčem elitní světové desítky dosáhl namarseillském turnaji, když zdolal pátého tenistu žebříčkuCarlose Moyu, který se o měsíc později stal světovou jedničkou.
Vsezóněse probojoval do svého prvního finále na okruhu ATP Tour. Na únorovémOpen 13hraném vMarseillejej v utkání o titul porazil krajanMarc Rosset, až vtiebreakurozhodující sady 6–2, 3–6 a 6–7.Do přímého boje o turnajovou trofej nastoupil na říjnovémSwiss Indoorsv rodnéBasileji, kde neuspěl se ŠvédemThomasem Enqvistempo pětisetové bitvě 2–6, 6–4, 6–7, 6–1 a 1–6. Na grandslamu nejdále došel naFrench Open, když jej v osmifinále vyřadil španělský antukářÀlex Corretja. Po prohře v úvodním kole sJevgenijem Kafelnikovem, předvedl nejhoršímajorovývýsledek roku veWimbledonu.
V září reprezentovalŠvýcarskonaHrách XXVII. olympiádyvSydney. Výrazněji na sebe upozornil, když se probojoval až do semifináledvouhry. V něm podlehl německému olympionikoviTommymu Haasovia v následném zápasu o bronz neuspěl s FrancouzemArnaudem di Pasqualempo vyrovnaném průběhu 6–7, 7–6 a 3–6.
Na říjnovémbasilejském turnajisi spolu sDominikem Hrbatýmzahrál své premiérové finále čtyřhry na okruhu ATP Tour. V něm však nestačili na americko-jihoafrickou dvojiciDonald JohnsonaPiet Norval.
V dubnu se tenista rozhodl opustit tréninkové zázemí švýcarského svazuSwiss Tennisa následně se jeho novým osobním trenérem stal Švéd Peter Lundgren, který s hráčem spolupracoval až do koncesezóny 2003. Kondičním koučem byl v prosinci jmenován Pierre Paganini.
První titul na okruhu ATP Tour si připsal během února. Na halovém turnajiMilan Indoorve finále zdolal francouzského hráčeJuliena Bouttera6–4, 6–7 a 6–4.V témže měsíci pak po bokuJonase Björkmanavyhrál nizozemskýRotterdam Opena v červenci si společně sMaratem Safinempřipsal druhou deblovou trofej z gstaadskéhoUBS Open.
Na turnajích Grand Slamu se poprvé v kariéře probojoval do čtvrtfinále. Nejdříve naFrench Open, kde nestačil na španělského antukářeÀlexe Corretju. Podruhé skončil mezi poslední osmičkou hráčů nawimbledonskémpažitu. Jeho přemožitelem se stal BritTim Henman.O kolo dříve sehrál na londýnské trávě památné utkání vysoké kvality protiPetu Samprasovi, které získal ve svůj prospěch po pětisetové bitvě. Duel představoval symbolické předání „wimbledonského žezla“ mezi odcházejícím a nastupujícím šampiónem.
Z finále odešel poražen poprvé naRotterdam Open, kde jej přehrál FrancouzNicolas Escudé, a podruhé naDavidoff Swiss Indoors, když opět nezvládl zápas s Timem Henmanem.
Debutový start vešvýcarském týmunaHopmanově poháruproměnil ve vítězství. Spolu s partnerkou, světovou jedničkouMartinou Hingisovou, vyhráli všechny čtyři mezistátní utkání a ve finále si poradili seSpojenými státy, hrajícími ve složeníMonika SelešováaJan-Michael Gambill.VDavisově pohárujiž plnil roli švýcarské jedničky. Zástupci země helvetského kříže se probojovali do červnového čtvrtfináleSvětové skupiny, v němž skončili na raketáchfrancouzskýchtenistů.
Do profesionálnísezónyvkročil lednovým finálesydneyskéhoturnajeAdidas International, na kterém zdolal argentinského hráčeJuana Ignacia Chelu6–4, 6–7 a 6–4.V květnu si po výhře nad RusemMaratem Safinem6–1, 6–3 a 6–4 ve finále antukovéhoHamburg Masterspřipsal premiérový triumf vsérii Masters.Tento titul znamenal pro Švýcara premiérový průnik do elitní světové desítky v kariéře. Třetí trofej pak slavil v říjnu na vídeňskémCA-Tennis Trophy, kde přehrál českého hráčeJiřího Novákapoměrem 6–4, 6–1, 3–6, 6–4.Jako poražený finalista odešel z halovéhoMilan Indooramiamského MastersuNASDAQ-100 Open, v němž podlehlAndremu Agassimu.
Na turnajíchGrand Slamuse nejdále probojoval do osmifinále. Nejdříve naAustralian Open, kde vypadl s NěmcemTommym Haasem.Podruhé mezi poslední šestnáctkou skončil naUS Openpo porážce od svého stabilního deblového partneraMaxe Mirného.
Dva halové tituly ve čtyřhře získal v páru s Bělorusem Mirným. První si odvezli z únorovéhoRotterdam Open, kde poprvé na okruhu ATP obhájil titul.I následující rok 2003 se na něm probojoval do finále, ale na hattrick nedosáhl. Druhý triumf pak vybojoval na říjnovémKremlin Cupuprobíhajícím vMoskvě.
Zašvýcarský týmpodruhé nastoupil doHopmanova poháru, kde s životní i týmovou partnerkouMirkou Vavrinecovounepostoupili ze základní skupiny. VDavisově pohárunepřevedl jako lídr týmu družstvo přes první koloSvětové skupiny, když tenisté helvetského kříže vypadli sRuskem.
Debutovouúčast zaznamenal na závěrečnémTurnaji mistrů–Tennis Masters Cupu, kde vyhrál základní Zlatou skupinu. V semifinále jej však zastavila australská světová jedničkaLleyton Hewittpo vyrovnaném průběhu 5–7, 7–5 a 5–7.
Nažebříčku ATPsezónu poprvé zakončil v elitní světové desítce, když mu ve dvouhře patřilo 6. místo. Ve čtyřhře figuroval na 25. příčce.
Vsezóněsi připsal celkově sedm singlových a dva deblové tituly.Nejvýznamnější z nich se stala premiérovágrandslamovátrofej, kterou získal veWimbledonufinálovou výhrou nad AustralanemMarkem Philippoussisempo třísetovém průběhu 7–6, 6–2 a 7–6.
Zaznamenal také jediné deblové vítězství vsérii Mastersběhem kariéry, když spolu s běloruským hráčemMaxem Mirnýmtriumfovali na floridskémMiami Masters.V této sérii se probojoval do jediného finále dvouhry roku – antukovéhoRome Masters. V bitvě o titul jej těsným rozdílem přehrál španělský antukářFélix Mantillaaž vtiebreakutřetí rozhodující sady 10:8.Vezlaté sériizvítězil nejdříve v únoru naarabskémDubai Tennis Championships, když si poradil s ČechemJiřím Novákem. Druhou trofej pak přidal zvídeňskéhoCA-TennisTrophy, kde ve finále zdolal španělského hráčeCarlose Moyu6–3, 6–3 a 6–3.
Nejlepšího životního výsledku vDavisově pohárudosáhl postupem do semifináleSvětové skupiny, když jakošvýcarskájednička dovedl družstvo k výhrám v prvním kole nadNizozemskemve čtvrtfinále sFrancií, vždy poměrem 3:2 na zápasy. V semifinále vyřadila zástupce helvetského tenisuAustrálieopět po výsledku 2:3. Páteční dvouhru vMelbourne ParkuprotiPhilippoussisovivyhrál bez ztráty setu. Následně spolu sRossetemneuspěli v sobotní čtyřhře a první singlovou porážku v probíhajícím ročníku utržil v neděli odHewitta, který jej zdolal v této soutěži podruhé.
Poslední trofej sezóny získal naTurnaji mistrů, když na něj v závěrečném utkání nestačil zkušený AmeričanAndre Agassipo setech 6–3, 6–0 a 6–4.Rok zakončil na 2. pozici žebříčku ATPzaRoddickema před třetímFerrerem.
Sezónaznamenající začátek Federerovy dominance nad mužským světovým tenisem přinesla Švýcarovi jedenáct výher z jedenácti finále na okruhu.Poté, co se na konci roku 2003 rozešel po několikaleté spolupráci s trenérem Peterem Lundgrenem, odehrál celou sezónu bez kouče.Světovou jedničkou nažebříčku ATPse poprvé stal 2. února,když mu posun do čela zajistily body z vítěznéhoAustralian Open.
Ve finále úvodního melbournského grandslamu přehrálMarata Safina7–6, 6–4 a 6–2. Další čtyři a půl roku setrval na pozici lídra klasifikace a vytvořil tím absolutní tenisový rekord v délce trvání 237 týdnů na prvním místě bez přerušení.Následně triumfoval i veWimbledonu, kde si obhajobu titulu zajistil výhrou nadAndy Roddickem4–6, 7–5, 7–6, 6–4. Třetí major sezóny dobyl naUS Open. V rozhodujícím duelu o titul porazilLleytona Hewitta6–0, 7–6 a 6–0.Od roku1988se tak stal prvním tenistou, který ovládl tři ze čtyř Grand Slamů v jediné sezóně. Naposledy před ním se tento výkon podařil švédskému hráčiMatsi Wilanderovi.
V srpnu se zúčastnilathénskýchHer XXVIII. olympiády.Ve druhém kolemužské dvouhryjej přehrál ČechTomáš Berdychpoměrem 6–4, 5–7 a 5–7. Porážka pro Švýcara znamenala poslední singlovou prohru v sezóně. Zbylých šestnáct utkání dovedl do vítězného konce.
První ze tří titulůsérie Masterssi připsal na antuceHamburg Masters, kde na něj nestačilGuillermo Coria. Další dva přidal na tvrdých površích vIndian Wells MastersaCanada Masters, když nejdříve v kalifornské bitvě o titul porazilTima Henmanaa v Torontu pakAndyho Roddicka.V kategoriiATP International Series Goldpodruhé opanovaldubajský turnaj.
Trofej také obhájil naTurnaji mistrů, kde si ve finále bez potíží poradil s Hewittem 6–3 a 6–2.
Vsezóněse mu podařilo obhájit dvaGrand Slamy, když ve fináleWimbledonuzdolalAndyho Roddicka6–2, 7–6, 6–4 a v boji o titul naUS Openpřehrál veteránaAndreho Agassiho6–3, 2–6, 7–6 a 6–1. Na zbylých dvou turnajích velké čtyřky vypadl v semifinále poté, co jej naAustralian Openvyřadil ruský hráčMarat Safina na pařížskémFrench Openpak ŠpanělRafael Nadal.
Zesérie Masterssi připsal čtyři turnajové vavříny, z toho jeden antukový naHamburg Mastersa tři zamerických betonůvIndian Wells Masters,Miami MastersaCincinnati Masters. V rámci International Series Gold vyhrál dvě trofeje. Nejdříve na nizozemskémRotterdam Opena následující týden na arabskémDubai Tennis Championships. Jako dvojnásobný obhájce vítězství ze závěrečnéhoTurnaje mistrůhattrick nezískal, když ve finále nestačil na argentinského hráčeDavida Nalbandiana.Ve dvouhře tak ukončil sérii 24 finálových výher.
Stejně jako v předešlém ročníku zvítězil na jedenácti událostech dvouhry a k tomu přidal jeden deblový titul z německé trávyGerry Weber Open, kde startoval po boku krajanaYvse Allegra.
Nažebříčku ATPpo celý rok neopustil pozici světové jedničky.Podruhé v řadě byl vyhlášenmistrem světa ITF, nejlepšímhráčem okruhu ATPa poprvé také obdržel cenuLaureuspro nejlepšího sportovce světa.
Sezónapro Federera znamenala hráčsky nedominantnější rok celé profesionální kariéry. Podruhé v ní dosáhl na tři Grand Slamy. Během sedmnácti odehraných turnajů naokruhu ATPse na všech probojoval až do finále, s výjimkou srpnovéhoCincinnati Masters, a dvanáctkrát z bojů o titul odešel jako vítěz.
Ve fináleAustralian Openporazil KypřanaMarcose Baghdatise5–7, 7–5, 6–0, 6–2 a následně obhájil další dvě vítězství. První z nich veWimbledonupo finálové výhře nad španělským tenistouRafaelem Nadalem6–0, 7–6, 6–7, 6–3 a druhé na newyorskémUS Open, kde přehrál AmeričanaAndyho Roddicka6–2, 4–6, 7–5 a 6–1.Čistý grandslammu unikl prohraným finále antukovéhoFrench Open, v němž nestačil na Nadala.PoBudgeoviaLaverovise tak nestal třetím tenistou historie, který by dosáhl na tento ojedinělý výkon. Jako první muž od roku 1969 a Laverova výkonu si však zahrál finále všech čtyř majorů.
Vsérii Mastersse šestkrát probojoval do finále, v nichž čtyřikrát triumfoval na tvrdém povrchu vIndian Wells,Miami,TorontuaMadridu. Ve dvou případech, vMonte CarluaŘímě, jej porazil na antuce favorizovaný Rafael Nadal. V rámci třetí nejvyšší kategorie Zlaté série vyhrál podzimní japonskou událost vTokiua v úrovni ATP International Series získal tři trofeje zDauhá,HalleaBasileje.
Potřetí v kariéře opanoval závěrečnou událost sezónyTurnaj mistrů, když v posledním duelu roku zdolal amerického hráčeJamese Blakea.
V mužské klasifikaci neopustil po celý kalendářní rok pozici světové jedničky,kterou přesvědčivě držel s náskokem několika tisíc bodů před druhým v pořadí Rafaelem Nadalem.Potřetí v řadě byl vyhlášenmistrem světa ITF, nejlepšímhráčem okruhu ATPa podruhé obdržel cenuLaureuspro nejlepšího sportovce světa.
V prosinci 2011 označil Stephen Tignor, hlavní editor internetového médiaTennis.com, Federerovu sezónu 2006 za druhou nejlepší votevřené éře, když ji zařadil hned za sezónu 1969 australské legendyRoda Lavera.
Ve druhésezóněza sebou zaznamenal účast ve finále všech čtyřGrand Slamů, z nichž jako první tenista historie potřetí získal tři tituly.
Ve fináleAustralian Openporazil ChilanaFernanda Gonzáleze7–6, 6–4,´a 6–4. VeWimbledonuvyhrál rozhodující utkání opět nad španělským tenistouRafaelem Nadalem7–6, 4–6, 7–6, 2–6, 6–2 a svůj čtvrtý kariérní titul na newyorskémUS Opensi připsal v zápase se SrbemNovakem Djokovićem, který skončil 7–6, 7–6 a 6–4.Čistý grandslammu podruhé unikl o jeden zápas, když prohrál finále antukovéhoFrench Open, v němž nenašel recept na Nadala. Výsledek čtyřsetového duelu zněl 3–6, 6–4, 3–6 a 4–6.V předchozích čtyřech sezónách tak dokázal vyhrál jedenáct z šestnácti uskutečněných grandslamů.
V sérii Masters se pětkrát probojoval do finále. Připsal si z nich dva triumfy. Nejdříve obhájil titul nahamburskéantuce a poté přidal výhru na tvrdém povrchu vCincinnati. V kategorii ATP International Series Gold ovládl událost vDubajia konečně na turnajích ATP International Series vybojoval další obhajobu zbasilejskéhoSwiss Indoors.
Počtvrté v kariéře opanoval závěrečnou událost sezónyTurnaj mistrů, když v posledním duelu zdolal španělského hráčeDavida Ferrerapo hladkém třísetovém průběhu.
ProtiRafaelu Nadaloviodehrál 2. květnaexhibici„Bitva povrchů“, která proběhla na dvorci z poloviny pokrytéhoantukoua z druhé částitrávou. Dějištěm se stala krytá aréna vPalma de Mallorca. Španěl zvítězil těsným poměrem 7–5, 4–6 a 7–6.Stejný měsíc se basilejský rodák rozešel s koučemTonym Rochem. Bez trenérského vedení zůstal až do Estoril Open 2008, než se jeho novým koučem v dubnu 2008 stalJosé Higueras.
Na žebříčku ATP opět po celý rok neopustil pozici světové jedničky,kterou držel před druhým Rafaelem Nadalem. Počtvrté v řadě byl vyhlášenmistrem světa ITF, nejlepšímhráčem okruhu ATPa potřetí za sebou obdržel cenuLaureuspro nejlepšího sportovce světa. Na finančních odměnách vydělal 10 130 620dolarů,nejvyšší peněžní zisk z turnajů během jednoho kalendářního roku.
V prosinci 2011 pak hlavní editor Stephen Tignor zTennis.comvyhodnotil Federerovu sezónu 2007 za šestou nejlepší votevřené éře světového tenisu.Vzhledem k výkonům, kterými se prezentoval na dvorcích, a také díky chování mimo ně, jej časopisTimezařadil mezi 100 nejvlivnějších osobností světa. Tenisová legenda a dvojnásobný držitel čistého grandslamuRod Laverna jeho adresu poznamenal:„Jedna věc je jistá: Je nejlepším hráčem své doby a jedním z nejobdivuhodnějších šampiónů na světě. To je něco, z čeho se lze určitě radovat.“
Běhemsezóny, v níž ztratil pozici světové jedničky, vyhrál jedenGrand Slam. Na zářijovémUS Openporazil ve finále SkotaAndyho Murrayho6–2, 7–5, 6–2 a připsal si pátý titul zFlushing Meadowsza sebou. Dvakrát odešel z boje o grandslamový titul poražen. V obou případech jej přehrál španělský hráčRafael Nadal. Nejdříve mu hladce podlehl naFrench Open1–6, 3–6, 0–6, a poté utrpěl první finálovou porážku veWimbledonu, kde vyrovnaná pětisetová bitva vyzněla ve prospěch Španěla 6–1, 6–4, 6–7, 6–7 a 9–7. Výhrou tak Federerovi zmařil šanci odpoutat se od rekordní série pěti titulů, které Švýcar držel spolu sBjörnem Borgem. Na úvodním melbournskémAustralian Openbyl nad jeho síly v semifináleNovak Djoković,jenž tak ukončil jeho šňůru desetigrandslamovýchfinále bez přerušení. Tímto rekordem se však zapsal do historických statistik mužského tenisu.
V sérii Masters se probojoval do finále antukových turnajů vHamburkuaMonte Carlu, když mu naději na titul v obou případech zmařil Rafael Nadal. V rámci třetí nejvyšší Zlaté série vyhrál tři události, a to na antuce vEstorilu, na trávě vHallea konečně třetí triumf v řadě si připsal na halovébasilejské události.
NapekingskýchLetních olympijských hráchvybojoval po bokuStanislase Wawrinkyzlatou medaili vmužské čtyřhře. Ve čtyřsetovém finále Švýcaři porazili švédskou dvojicíSimon AspelinaThomas Johansson.Vedvouhřeskončil na raketě osmého nasazeného AmeričanaJamese Blakeamezi posledními osmi hráči.
Na závěrečnémTurnaji mistrůpoprvé v kariéře nepostoupil ze základní skupiny, když ze tří duelů zvládl jediný protiRadku Štěpánkovi.V konečnéklasifikaci ATPtak poprvé od roku 2004 nefiguroval v jejím čele, ale patřilo mu 2. místoza Nadalem.
Přesto obdržel počtvrté za sebou cenuLaureuspro nejlepšího sportovce světa.
Vsezóněsi připsal dvě grandslamové trofeje. Ve fináleFrench Openzdolal ŠvédaRobina Söderlinga6–4, 7–6, 7–6 a zkompletoval tak jako šestý hráč historiekariérní grandslam– vítězství ze všech čtyř majorů. Po dvou letech opět triumfoval veWimbledonu, v němž po výhře nad AmeričanemAndym Roddickemv pěti setech 5–7, 7–6, 7–6, 3–6 a 16–14,slavil šestou turnajovou trofej. Titul mu zajistil návrat na pozici světové jedničky, kterou do konce roku neopustil. Wimbledonská trofej znamenala zisk rekordního 15. grandslamu kariéry, čímž na čele překonal 14 titulůPeta Samprasea v tomto parametru se stalnejúspěšnějším mužem historie.
Ze dvou zbylých událostí „velké čtyřky“ odešel jako poražený finalista. Na melbournskémAustralian Openpodlehl španělskému hráčiRafaelu Nadalovia na závěrečnémUS Openjeho šňůru pěti titulů v řadě ukončil ArgentinecJuan Martín del Potro, až po pětisetovém dramatu.
Vsérii Mastersproměnil dvě finálové účasti ve vítězství. NaMadrid Openpoprvé probíhajícím na antukových dvorcích si poradil s favorizovaným Rafaelem Nadalem. Na tvrdém povrchu letníhoCincinnati Masterspřehrál SrbaNovaka Djokoviće. V rámci nově konstituované třetí nejvyšší kategorie okruhuATP 500 Seriespodlehl jako trojnásobný obhájce titulu Djokovićovi ve fináleSwiss Indoors.
Na závěrečnémTurnaji mistrůse probojoval do semifinále, v němž skončil na raketě ruského hráče a pozdějšího vítězeNikolaje Davyděnkapo třísetovém průběhu.V konečnéklasifikaci ATPse po roční pauze vrátil na 1. místo,když vystřídal Rafaela Nadala.
Popáté v kariéře se stalmistrem světa ITF, stejně jako nejlepšímhráčem okruhu ATP.
Vsezónědokázal dobýt jedinýGrand Slam, když ve finálemelbournskéhoAustralian Openzdolal SkotaAndy Murrayho.Federer tak zvýšiltenisový rekordna šestnáct grandslamových titulůačtvrtou trofejízúvodního majoruse dotáhl na první místoAndreho Agassiho.
Na dalších třech majorech skončil před branami finále. Vítězství ve třetím koleFrench OpennadJulianem Reisterempro něj představovalo jubilejní 700. výhru na okruhu ATP Tour a 150. kariérní výhru naantuce.Následná prohra ve čtvrtfinále se ŠvédemRobinem Söderlingem,však završila jeho rekordní šňůru dvaceti tří semifinále na Grand Slamu v řadě, dosažených v uplynulých šesti letech.Na absolutní rekord v počtu týdnů strávených na čele světové klasifikace mu scházel jediný, když za Samprasovými 286 týdny jich měl na kontě 285.
Čtyřsetová porážka ve čtvrtfináleWimbledonu, kde nestačil na českého hráčeTomáše Berdycha,znamenala ukončení další rekordní šňůry, a to sedminásobné účasti ve wimbledonském finále za sebou. Po londýnském majoru klesl na 3. místo žebříčku – nejnižší postavení od 10. listopadu 2003, kdy mu patřila stejná příčka.
Běhemsérie US Openna amerických betonech se v červenci stal jeho novým trenéremPaul Annacone, dlouholetý kouč Samprase,který měl za cíl zlepšit jeho formu. NaUS OpenFederer prošel do sedmého semifinále v řadě. Z pětisetové bitvy proti srbskému hráčiNovaku Djokovićoviodešel poražen,když promarnil nabídku dvou mečbolů na jeho ukončení.
Vkategorii Mastersproměnil čtyři finálové účasti v jediný triumf. Počtvrté v kariéře zvítězil naCincinnati Masters, když v posledním utkání zdolal AmeričanaMardyho Fishe.Sedmnáctým titulem naMastersvyrovnal Agassiho výkon a touto 63. trofejí kariéryzaostával jednu turnajovou výhruzaBorgemaSamprasem. Třikrát, z turnajůMadrid Open,Canada MastersaShanghai ATP Masters 1000odešel naopak ze závěrečného duelu poražen.V kategorii ATP 500 Series docílil čtvrtého vítězství naSwiss Indoorsv rodnéBasileji.
Na závěrečnémTurnaji mistrůvyhrál popáté v kariéře, když ve finále zdolal ŠpanělaRafaela Nadala6–3, 3–6 a 6–1.V konečnéklasifikacimu patřilo 2. místopoté, co dokázal třemi tituly z podzimní části sezóny předstihnout Novaka Djokoviće.
Vsezóně, kdy překročil třicátý rok života, nevyhrál poprvé od roku 2002 žádnýGrand Slam. NaAustralian Openvyrovnal osmifinálovou výhrou nad ŠpanělemTommym RobredemrekordJimmyho Connorsev počtu 27 čtvrtfinálových účastí na Grand Slamu bez přerušení. V semifinále jej však zastavil SrbNovak Djoković. Nejlepšího výsledku roku dosáhl na antukovémFrench Open, když v semifinálové fázi ukončil 43zápasovou šňůru Djokoviće bez porážky, aby v následném boji o titul podlehlRafaelu Nadalovi.
Nawimbledonskémpažitu zaznamenal nejhorší výsledek roku v rámci turnajů „velké čtyřky“, když vypadl ve čtvrtfinále s devatenáctým hráčem světaJo-Wilfriedem Tsongou.Ze 179 odehraných grandslamových duelů tak poprvé v kariéře ztratil zápas při vedení 2–0 na sety.
Pocitu „déjà vu“ mohl nabýt naUS Open, kde postoupil do rekordního třicátého čtvrtfinále majoru za sebou. V semifinále jej v pětisetové bitvě vyřadil Novak Djoković, když rozhodující dějství vyznělo ve prospěch Srba poměrem 7–5a basilejský rodák opět nedokázal proměnit dva mečboly. Všechny tyto atributy mělo i vzájemné semifinále napředchozím ročníku Flushing Meadows. Federer navíc podruhé za sebou ztratil vedení 2–0 na sety v grandslamovém turnaji. Během září byla zveřejněna globální studie agentury Reputation Institute, konaná ve 25 státech, podle níž byl Federer hodnocen jako druhý nejdůvěryhodnější a nejuznávanější člověk světa, za prvnímNelsonem Mandeloua před třetímBillem Gatesem.
V kategorii Masters získal švýcarský hráč jediný titul z pařížskéhaly BercynaParis Masters. Ve finále zůstal na jeho raketě Francouz Tsonga. Ze dvou utkání o titul v kategorii ATP 500 Series si připsal rekordní páté vítězství na basilejskémSwiss Indoorsa únorovýDubai Tennis Championshipsopustil jako poražený finalista. Triumfem pro něj skončila úvodní událost sezónyQatar ExxonMobil Openv katarskémDauhá, která byla součástí kategorieATP 250 Series.
Z halového turnajeShanghai ATP Mastersv čínskéŠanghajise omluvil pro zranění.Následkem toho neobhájil 600 bodů z minulého roku a na žebříčku ATP klesl na 4. příčku. Téměř po osmi a půl letech, poprvé od červnovéhoWimbledonu 2003, se tak ocitl mimo nejlepší trojici světových hráčů.
Závěrečnou událostí se pro něj již tradičně stalTurnaj mistrůkonaný vLondýně. Ve skupině B porazil všechny tři soupeře Jo-Wilfrieda Tsongu, debutantaMardyho Fishea svého velkého rivala Rafaela Nadala.Vsemifinálepřešel přes druhého ze skupiny ADavida Ferrera. Ve svém jubilejním 100. finále na okruhu ATP zdolal podruhé na turnaji Tsongu 6–3, 6–7, 6–3 a připsal si celkově 70. titul kariéry.Šestým triumfem na poslední události sezóny ustanovil nový rekord v počtu výher, když se odpoutal od pěti titulůLendlaaSamprase. Současně se také dotáhl na Lendlův rekord v absolutním počtu 39 vítězných utkáních na Turnaji mistrů. Výhrou ve třiceti letech se stal nejstarším šampiónem od jeho založení v roce 1970.Aktuální sérii neporazitelnosti prodloužil na 17 zápasůa vrátil se na 3. místo světové klasifikace.
Vsezónězískal dosud poslednígrandslamovýtitul, když se jako druhý mužský tenista historie poWilliamu Renshawoviprobojoval do osmého fináleWimbledonu. V něm porazil skotského hráčeAndyho Murrayhopoměrem 4–6, 7–5, 6–3 a 6–4.Sedmou wimbledonskou trofejí se dotáhl naPeta Samprasea svým 17. titulem z Grand Slamu ustanovil nový historický rekord mužského tenisu.Stal se také nejstarším finalistou londýnského turnaje od roku 1984, kdy do závěrečného utkání postoupilJimmy Connors, a nejstarším vítězem od tituluArthura Ashev roce 1975. Získané body jej katapultovaly do čelasvětové klasifikace. Při červencovém nástupu na „tenisový trůn“ ztrácel jediný týden naSamprasůvrekord 286 týdnů. Světové klasifikaci vévodil nepřetržitě dalších 16 týdnů až do konce října, čímž ustanovil nový absolutní rekord v počtu 302 týdnů strávených na pozici prvního hráče světa.
NaAustralian Openpostoupil jako první třicátník od dobAgassihodo semifinále, kde jej vyřadila světová dvojkaRafael Nadal. Španěl tak ukončil jeho 24zápasovou šňůru neporazitelnosti, kterou zahájil v září 2011.AntukovéFrench Openpředstavovalo již 32. čtvrtfinálovou Švýcarovu účast na Grand Slamu bez přerušení.Na pařížské antuce však skončil v semifinále na raketěNovaka Djokoviće.Na posledním majoru sezónyUS Openmu pak stopku vystavil sedmý tenista světové klasifikaceTomáš Berdychve čtvrtfinálové fázi.
Necelý měsíc po Wimbledonu proběhl na travnatých dvorcíchAll England Clubutenisový turnaj Her XXX. letní olympiádyvLondýně.Singlovou soutěžíprošel až do finále. Pošesté v probíhající sezóně se střetl s ArgentincemJuanem Martínem del Potrem, tentokrát v semifinále. Federer utkání vyhrál až ve třetí rozhodující sadě poměrem gamů 19–17. Rekordně dlouhé utkání se zapsalo do historických tabulek, když se stalo nejdelším zápasem hraným na dvě vítězné sady votevřené éře tenisu. Jeho doba trvání činila 4 hodiny a 26 minut.V boji o zlatý olympijský kov však podlehl britskému reprezentantu Andymu Murraymu hladce 2–6, 1–6 a 4–6, což znamenalo zisk stříbrné medaile.Popekingském zlatuvstupoval seStanislasem Wawrinkoudosoutěže mužské čtyřhryv roli obhájce titulu. Švýcarský pár skončil ve druhé fázi, když jej vyřadila dvojice izraelských deblových specialistůJonatan ErlichaAndy Ram.
Vsérii Mastersbasilejský rodák vybojoval tři vítězství, když jako první tenista historie vyhrál turnaj hraný na modré antuce – španělskýMutua Madrileña Madrid Open.Svou účastí ve 32. finále této série vytvořil nový rekord, když se odpoutal odIvana Lendla. V madridském finále si poradil s Tomášem Berdychem a dotáhl se na rekordních dvacet Nadalových trofejí v Masters, počítaných od roku 1990.Další dvě trofeje si odvezl z amerických betonů. Po šestileté pauze vybojoval nejdříve naIndian Wells Mastersčtvrtýturnajový triumfa poté zvítězil na srpnovémCincinnati Masters. Na tomto turnaji získal rekordní pátý titul, když v celém jeho průběhu neztratil žádnou sadu a dokonce ani jednou neprohrál své podání.
Ve třetí nejvyšší kategorii ATP 500 Series docílil v zimní fázi sezóny dvou výher. První přišla na nizozemskémRotterdam Open.Následovalo jeho páté vítězství na arabském turnajiDubai Tennis Championships.Naopak šestou trofej zeSwiss Indoorsnezískal, když jej ve finále přehrálJuan Martín del Potroaž vtiebreakurozhodující sady.
Podruhé v kariéře odjížděl jako poražený finalista ze závěrečnéhoTurnaje mistrů, kde po nezvládnutých koncovkách obou setů 6–7 a 5–7, nestačil v rozhodujícím duelu soutěže na světovou jedničku Novaka Djokoviće.Srbský hráč tak ukončil jeho 12zápasovou neporazitelnost na závěrečné události roku.Federer završil sezónu na 2. příčce světové klasifikaceprávě za Djokovićem.
Sezónaznamenala výsledkově nejhorší bilanci od roku2001.Švýcar dosáhl na jediný titul z halleskéhoGerry Weber Openpo finálové výhře nadMichailem Južným.Tím si z dvouhry připsal 77. kariérní trofej a zařadil se na 3. místostatistikotevřené érypo bok AmeričanaJohna McEnroea.
NaGrand Slamuse probojoval nejdále do čtvrtfináleFrench Open, v němž nestačil naJo-Wilfrieda Tsongu. Naopak nejkratší účinkování prožil na travnatémWimbledonu.Během tzv.„černé středy“skončil již ve druhém kole na raketě UkrajinceSergije Stachovskéhoz druhé světové stovky.Poprvé od roku2002si tak nezahrál žádné finále na turnajích velké čtyřky. Bodová ztráta způsobila, že po srpnovémCincinnati Mastersklesl na 7. místožebříčku ATP, nejhorší postavení za posledních jedenáct let kariéry.
Jako poražený finalista odešel z římskéhoInternazionali BNL d'Italiapo prohře s Nadalema z halovéhoSwiss Indoorsv rodnéBasileji, kde nestačil na ArgentinceJuana Martína del Potra.Přesto účast v přímém boji o titul na basilejské události znamenala vyrovnáníVillasovarekorduotevřené éry, když se Federer probojoval desetkrát do finále jediného turnaje.
Pojedenácté v řadě si zahrál semifináleTurnaje mistrů, kde jej vyřadila světová jednička avelký soupeřna okruhuRafael Nadal.Zisk 400 bodů znamenal konečnou 6. příčku ve světové klasifikaci.
Poprvé v kariéře vstoupil dosezónyúčastí naBrisbane International, když tento úmysl byl zveřejněn 24. července 2013.Jako turnajová jednička vsoutěži dvouhrypostoupil přes FrancouzeJérémy Chardyhodo finále. V něm podlehl bývalému prvnímu hráči žebříčkuLleytonu Hewittovive třech setech. Spolu sNicolasem Mahutemsi zahrál takéčtyřhru, v níž došli do semifinále. NaAustralian Openvstupoval z pozice šestého nasazeného. Padesátou sedmou grandslamovou účastí v řadě vytvořil nový tenisový rekord. Po čtvrtfinálové výhře nad světovou čtyřkouAndym Murraymskončil v semifinále na raketě prvního nasazenéhoRafaela Nadala, bez jediného získaného setu.
Na přelomu února a března odehrálDubai Duty Free Tennis Championships. V semifinále zdolal jednoho z velkých soupeřůNovaka Djokoviće, čímž zvýšil vzájemný poměr výher a proher na 17–15. Ve finále si poradil sTomášem Berdychemve třech setech a odvezl si celkově šestou dubajskou trofej. Federer vybojoval 78. titul na okruhu ATP, čímž se na třetím místě otevřené éry osamostatnil odJohna McEnroea. Vyhraným turnajem ve čtrnácté sezóně bez přerušení také vyrovnal rekordIvana Lendla.NaIndian Wells Mastersprohrál ve finále se SrbemNovakem Djokovićem, když o vítězi rozhodl až tiebreak závěrečné sady. Ani čtvrté finále naMonte-Carlo Mastersneproměnil v titul poté, co jej v něm porazil krajanStan Wawrinka.S ním vytvořil silný švýcarský tým vDavis Cupua po výhrách nadSrbskemaKazachstánem, postoupili do zářijového semifinále protiItálii, čímž vyrovnal své kariérní maximum. Na antukovémFrench Openzaznamenal nejhorší výsledek od sezóny 2004, když po pětisetové bitvě vypadl s LotyšemErnestsem Gulbisemve čtvrtém kole.
NaGerry Weber Opense podeváté probojoval do finále dvouhry, v němž navýšil rekordní počethalleskýchtitulů na sedm. Ve vyrovnaném průběhu proti 69. kolumbijskému hráči žebříčkuAlejandru Fallovizvládltiebreakyobou setů.Do boje o titul pronikl také večtyřhřepo boku krajanaChiudinelliho. Ve finále však podlehli německo-rakouským deblovým specialistůmBegemannovisKnowlem.Devátéwimbledonskéfinále si zahrál proti nejvýše nasazené světové dvojceNovaku Djokovićovi, jenž v pětisetové bitvě proměnil třetí mečbol.Stejně jako v roce2008tak Švýcar odešel poražen.
Popáté v roce nezvládl přímý boj o titul na letnímCanada Masters, kde jej zdolal FrancouzJo-Wilfried Tsonga. Po dvou letech si připsal titul zesérie Masters, když triumfoval opět naWestern & Southern Openpo finálové výhře nadDavidem Ferrerem, s nímž udržel neporazitelnost. Rekordní počet titulů zeCincinnati Masterstak navýšil na šest.Vítězstvím ve druhém kole nadVaskem Pospisilemse také stal prvním tenistou, který dosáhl na 300 výher ze série Masters. Po turnaji měl zápasovou bilanci v této kategorii 304–89.NaUS Openprošel poprvé od roku 2011 do semifinále, když otočil čtvrtfinále sGaëlem Monfilsem, aby jej v semifinále vyřadil pozdější vítězMarin Čilić.Čtvrtý titul roku završil říjnovou výhrou nad FrancouzemGillesem Simonemve fináleShanghai Masters, čímž dosáhl první trofeje na čínské půdě od roku 2007 a připsal si 23 turnajový vavřín zesérie Masters.Po výhře nad BelgičanemDavidem Goffinemzískal šestý titul naSwiss Indoors.Jedenáctým finále z této události vytvořil nový mužský rekordotevřené éry tenisujako hráč, který se probojoval do nejvíce finále konkrétního turnaje.
NaTurnaji mistrůvytvořil třináctou účastí v řadě nový rekord. Podvanácté na něm postoupil do semifinále a podeváté do finále, čímž v obou případech vyrovnalLendlůvrekordní zápis. Před závěrečným duelem s Djokovićem však odstoupil pro potíže se zády.O týden později slavil sdaviscupovým týmem Švýcarskatriumf vefinále Světové skupiny, v němž poraziliFrancii3:1 na zápasy. Švýcaři tak poprvé v historii zvedli nad hlavu „salátovou mísu“ pro šampionyDavisova poháru.
Dosezónyvkročil titulem naBrisbane International, když ve finále přehrálRaonice. Daný zápas znamenal 1000. výhru v profesionálním tenisu, čímž se zařadil po bokConnorseaLendla, a současně se stal prvním mužem otevřené éry, jenž vyhrál trofej v 15 sezónách za sebou.
NaAustralian Openvypadl poprvé po čtrnácti letech již ve třetím kole, když překvapivě nestačil na ItalaAndrease Seppiho, s nímž měl předchozí bilanci 10:0 na zápasy.Rekordní sedmou trofej dobyl naDubai Tennis Championships, když ve finále zdolal světovou jedničkuNovaka Djokovićea jako čtvrtý muž překonal hranici 9 000 es.Na navazující březnové událostiIndian Wells Mastersmu Srb oplatil čerstvou prohru v přímém boji o turnajovou trofej.
Po třech letech vyhrál antukový turnaj, když ovládl úvodní ročníkIstanbulu Openpo finálové výhře nad UrugaycemPablem Cuevasem. Turecko se pro něj stalo 19. státem, z něhož si odvezl titul.Podruhé v roce odešel poražen od Djokoviće ve finále, když mu podlehl na římské antuceInternazionali BNL d'Italia.Odměna 308 tisíc eur znamenala, že se stal prvním tenistou historie, který vydělal více než 90 milionů dolarů. Ve čtvrtfináleFrench Openvypadl s osmým nasazeným krajanem a pozdějším vítězemStanem Wawrinkou, který tak snížil pasivní poměr vzájemných duelů na 3–16.Rekordní osmou trofej dobyl na halleskémGerry Weber Openpoté, co podruhé v roce zdolal Andrease Seppiho. Stal se tak teprve třetím mužem open éry, jenž stejný turnaj ovládl nejméně osmkrát.
VeWimbledonupostoupil, ve věku 33 let, do rekordního desátého finále jako nejstarší finalista od roku1974a tehdy 39letéhoKena Rosewalla. Stejně jako v předchozím ročníku v něm podlehl Novaku Djokovićovi po čtyřsetovém průběhu.Rekordní sedmý vavřín si odvezl zeCincinnati Masters, kde ve finále oplatil porážku Djokovićovi. Poprvé na jediném turnaji porazil světovou jedničku i dvojku v navazujících zápasech a podruhé během pěti kol neztratil žádný set ani podání.V sérii bez ztracené sady pokračoval na cestě do fináleUS Open. Mezi poslední čtveřicí hráčů vyřadil pátého muže žebříčku Stana Wawrinku. V přímém souboji o titul však nenašel, po čtyřsetovém průběhu, recept na Novaka Djokoviće. V newyorském finále se Švýcar objevil poprvé od roku2009, a celkově posedmé.Ve fináleSwiss Indoorsse ve dvanácté sezóně za sebou potkal sRafaelem Nadalem, jehož zdolal po třech a půl letech a šňůře pěti porážek.Navýšil tak svůjrekord open érydvanáctým finále na jediném turnaji a desátým v řadě.
Rekordní čtrnáctou účast v řadě na závěrečné události roku, londýnskémATP World Tour Finals, proměnil v desátý postup do finále, z něhož odešel poražen od světové jedničky Novaka Djokoviće. Z osmi vzájemných utkání v roce jej zdolal třikrát. V základní skupině Turnaje mistrů přitom výhrou nad Srbem přerušil jeho šňůru 38zápasové neporazitelnosti na krytých dvorcích.Sezónu podruhé v kariéře, stejně jako v roce 2011, zakončil na 3. místěžebříčku ATPza Novakem Djokovićem a Andym Murraym.
Sezónurozehrál jako obhájce trofeje a nejvýše nasazený na lednovémBrisbane International.V repríze předchozího finále mu KanaďanMilos Raonicoplatil rok starou porážku.NaAustralian Openodešel posedmé v kariéře poražen v semifinále, když nestačil na prvního hráče žebříčkuNovaka Djokoviće. Srb jej zastavil na třetím majoru v řadě.Den po semifinále Australian Open si při napouštění vany dětempřivodil poranění kolene. Na počátku února ve Švýcarsku podstoupilartroskopickýoperační výkon natrženéhomeniskuse zhruba měsíčním plánovaným výpadkem.Mimo původní plán zařadil do programu dubnovýMonte-Carlo Rolex Masters,jímž se vrátil na okruh. Ve čtvrtfinále vypadl sJo-Wilfried Tsongou.Odstoupením zFrench Openpro bolest zad stanovil nový rekordotevřené éry65 účastmi v hlavních soutěžíchGrand Slamubez přerušení.
Na travnatémMercedesCupuzdolal ve druhém koleTaylora Fritze, čímž se posunul na 2. místo statistik otevřené éry vpočtu vítězných zápasů. Jednalo se o jeho 1 072 výhru, kterou o jedno utkání překonalIvana Lendla.V semifinále skončil na raketěDominica Thiemaa podruhé tak prohrál zápas na trávě, v němž neproměnil mečbol.NavazujícíGerry Weber Openznamenal první porážku od teenagera po téměř deseti letech a nezvládnutém semifinále s 19letýmAlexandrem Zverevem.VeWimbledonudokázal otočit průběh čtvrtfinále protiČilićoviz 0–2 na sety. Celkově 307. vítězným zápasem na Grand Slamu překonal historický rekordMartiny Navrátilovév počtu výher a vyrovnal také rekordních jedenáct účastíConnorsev semifinále.Premiérově však v této fázi londýnského majoru nalezl přemožitele, když jej zdolala světová sedmičkaMilos Raonicv pěti setech.
Pro pokračující problémy s levým kolenem ukončil 26. července poprvé v kariéře předčasně sezónu, čímž vynechal i plánovanéolympijské hryaUS Open. Plně se tak chtěl věnovat rekonvalescenci a uzdravit se, aby mohl na okruhu působit ještě několik dalších let. Završil tím rekordní šňůru otevřené éry, když v patnácti sezónách za sebou vyhrál alespoň jeden singlový titul.Po více než tříměsíční neaktivitě vypadl z elitní světové desítkyžebříčku ATP7. listopadu 2016, když klesl z 9. na 16. místo. Jejím členem byl do tohoto data nepřetržitě od října 2002.
Sezónupotřetí v kariéře rozehrál naHopmanově poháru. V páru sBelindou Bencicovoušvýcarští reprezentantiobsadili druhé místo základní skupiny, když dvě ze tří dvouher vyhrál.NaAustralian Openpošesté postoupil do finále, v němž se stal jehosoupeřemRafael Nadal. Pětisetovou výhrou získal pátý titul zMelbourne Parku, jímž navýšil rekordní zápismužských historických statistikna 18. grandslamů a jako první muž historie triumfoval na třech různýchmajorechnejméně pětkrát. Poprvé také musel na jediném turnaji nastoupit ke třem pětisetovým duelům.Ve druhém koleDubai Tennis Championshipsprohrál s kvalifikantem z druhé světové stovkyJevgenijem Donskýmpo nevyužití tří mečbolů.
Jubilejní devadesátou trofej získal naBNP Paribas Open, kde ve finále podvacáté v kariéře zdolalStana Wawrinku. Pátým titulem zIndian Wells Mastersvyrovnal Djokovićův turnajový rekord a jako první si zahrál sedmé finále.O dva týdny později dosáhl na třetí kariérní triumf zMiami Open, když v závěrečném duelu potřetí v sezóně zdolal Rafaela Nadala. Navázal tak na sezóny 2005 a 2006, v nichž si také odvezl tzv. „sluneční double“ v podobě dvou jarních amerických Mastersů.
Po rozhodnutí vynechatRoland Garrospodeváté triumfoval naGerry Weber Open, čímž se stal po Nadalovi druhým hráčem open éry s tímto počtem titulů z jediného turnaje.VeWimbledonupak vybojoval devatenáctý grandslam jako nejstarší šampion otevřené éry po finálovém vítězství nad ChorvatemMarinem Čilićem. Poprvé turnaj vyhrál bez ztráty setu a stal se prvním mužem s osmi wimbledonskými trofejemi. V jeho průběhu se posunul do čela statistiky nejvyššího počtu vyhraných zápasů dvouhry na grandslamu. Po skončení jich měl na kontě 321.Počtvrté skončil jako poražený finalista na kanadskémRogers Cupu, když mu červnovou finálovou porážku z Halle oplatil 20letýAlexander Zverev.V repríze finále z roku 2009 jej ve čtvrtfináleUS OpenvyřadilJuan Martín del Potro, když za stavu 1–1 na sety neproměnil v tiebreaku třetí sady čtyři setboly a set i zápas ztratil.Po turnaji se posunul na 2. příčku žebříčku.
V září přijel dopražskéO2arenyna první ročníkLaver Cupu, který vymyslel. V týmu Evropy vyhrál tři zápasy, do nichž nastoupil a přispěl k jejímu vítězství nad výběrem světa 15:9. Poprvé v kariéře nastoupil do čtyřhry po boku Rafaela Nadala, v níž zdolali AmeričanyQuerreyhoseSockem.I počtvrté v sezóně porazil Nadala, když jej přehrál ve finále říjnovéhoShanghai Rolex Mastersv Šanghaji, z něhož si odvezl druhou trofej. V 36 letech a 2 měsících se stal nejstarším singlovým vítězem i finalistou série Masters.V závěru téhož měsíce poosmé vyhrálSwiss Indoorsv rodné Basileji. Devadesátým pátým titulem na okruhu ATP Tour se v otevřené éře osamostatnil na druhé příčce v pořadí, když na třetí pozici kleslIvan Lendl. Finanční prémie jej vrátila do čelahistorických výdělkůs částkou 109 853 682 dolarů, a to o téměř 50 tisíc dolarů před Djokoviće.
Federer aRafael Nadalse spolu na okruhu ATP střetávají od roku 2004 a jejich vzájemná utkání představují významnou část profesionální kariéry pro každého z nich.
Oba hráči figurovali na první a druhé příčcežebříčku ATPnepřetržitě od července 2005 až do 17. srpna 2009, kdy Nadala na druhé pozici vystřídal SkotAndy Murray.Švýcar a Španěl představují jedinou dvojici v historii mužského tenisu, která zakončila šest sezón v řadě na prvních dvou místech světové klasifikace, a to v období 2005–2010. Od února 2004 byl Federer světovou jedničkou nepřetržitě 237 týdnů, což představuje rekordní období v tenise. O pět let mladší Nadal se propracoval na druhou příčku v červenci 2005 a držel ji 160 týdnů za sebou, čímž také vytvořil nový rekord na této pozici. Následně, v srpnu 2008, vystřídal basilejského rodáka na čele mužského hodnocení.
Nadal drží aktivní bilanci vzájemných utkání v poměru 23–15. Patnáct z třiceti osmi duelů se uskutečnilo naantuce, nejdominantnějším povrchu mallorského rodáka.Federer vícekrát zvítězil na jím preferovanétrávě(2–1) a také v hale na tvrdém povrchu (5–1), zatímco španělský hráč je úspěšnější na otevřených dvorcích s tvrdým povrchem (8–6) a antuce (13–2).Vzhledem ke skutečnosti, že nasazování na turnajích vychází z žebříčkového postavení, utkali se oba hráči dvacetčtyřikrát až ve finále, z toho devětkrát v boji ograndslamovýtitul, což je také rekordní zápis dvojice.V letech 2006 až 2008 proti sobě nastoupili v každém fináleFrench OpenaWimbledonu. Potkali se také v závěrečných zápasechAustralian Open 2009i2017, a naFrench Open 2011. Nadal získal ve svůj prospěch šest výher, když ztratil první dvě wimbledonská a jedno melbournské finále. Čtyři z devíti grandslamových klání o titul měla pětisetový průběh, konkrétně veWimbledonu 2007a2008a naAustralian Open 2009i2017. Wimbledonské finále z roku 2008 bývá řadou tenisových analytiků označováno za nejlepší zápas historie tenisu.
Třináct střetnutí dospělo do poslední rozhodující sady. Pár také vytvořil rekordní počet dvanácti vzájemných finále vsérii Masters. Mezi tyto finálové boje patří i dlouhá pětihodinová bitva naRome Masters 2006, kterou ve svůj prospěch získal Španěl až vtiebreakupátého setu poté, co předtím odvrátil dva mečboly.
Federer aNovak Djokovićse potkali ve 45 utkáních okruhu (a fináleTurnaje mistrů 2014nebylo odehráno). Srbský hráč drží mírně kladnou bilanci výher a proher 23–22.Poměr na tvrdém povrchu je vyrovnaný 17–17 na zápasy. Bilance na antuce je také paritní 4–4, a na trávě vede Srb 2–1, když první vzájemné utkání na zeleném pažitu Federer vyhrál v semifináleWimbledonu 2012a naopak poražen odešel z fináleWimbledonu 2014i2015. Sedmnáctkrát vzájemné měření sil dospělo až do rozhodující sady.
NaGrand Slamuspolu odehráli čtrnáct zápasů. Série mírně vyznívá pro Djokoviće 8–6 na utkání. Vedle Nadala zůstává srbský tenista jediným hráčem okruhu, který švýcarského hráče dokázal zdolat na dvou po sobě jdoucích turnajích „velké čtyřky“. Poté, co jej přehrál naUS Open 2010, vyřadil ho také naAustralian Open 2011. Spolu s Nadalem a Murraym jsou pak jedinými třemi tenisty, kteří dosáhli nad Federerem dvouciferného počtu vítězství. Opět Djoković s Nadalem zůstávají osamoceni ve statistice grandslamových výher bez ztráty setu, když Srb stavu 3:0 na sety dosáhl naAustralian Open 2008, Australian Open 2011,French Open 2012a Australian Open 2020, Španěl jej tímto způsobem dokázal zdolat ve fináleFrench Open 2008a semifináleFrench Open 2019.
Federer ukončil Djokovićovu neporazitelnost vsezóně 2011, do níž Srb vstoupil šňůrou čtyřiceti jedna vítězství. V semifináleFrench Open 2011však švýcarskému tenistovi podlehl po čtyřsetovém průběhu. Tuto porážku mu však oplatil v pětisetovém semifinálovém dramatu na zářijovémUS Open 2011, kde ve druhém ročníku za sebou odvrátil dva Federerovy mečboly a prošel do finále.Vzájemná série pokračovala v semifináleWimbledonu 2012, kde Švýcar uštědřil čtyřsetovou porážku tehdejší světové jedničce a obhájci titulu.Před fináleTurnaje mistrů 2014Švýcar odstoupil pro zádové potíže. Poprvé se tak ve 45leté historii turnaje finálový duel neodehrál.Řada expertů hodnotí vzájemné soupeření obou hráčů naUS Openjako jedno z největších v rámciotevřené éry tenisu.
Federer aAndy Murrayodehráli celkem 25 vzájemných zápasů. Švýcarský tenista drží mírně aktivní bilanci 14–11. Na tvrdém povrchu Federer vede těsně 12–10, stejně tak i na trávě drží poměr 2–1.
Na nejvyšší grandslamové úrovni se dvojice potkala šestkrát, z toho v prvních třech duelech vždy až ve finále. Švýcar v těchto třech zápasech zvítězil, když soupeře zdolal bez ztráty setu naUS Open 2008a Australian Open 2010.VeWimbledonu 2012mu soupeř odebral pouze úvodní sadu. Tuto sérii Skot zastavil naAustralian Open 2013, kde po vyrovnaném pětisetovém průběhu slavil vítězství. Švýcar mu však nadalším ročníku turnaje 2014porážku oplatil čtvrtfinálovou výhrou a další třísetové vítězství přidal v semifináleWimbledonu 2015.
Přibližně měsíc powimbledonskémfinále 2012 se oba znovu střetli naCentrálním dvorciAll England Clubuv přímém boji o olympijské zlato, když postoupili do finále turnaje naLetních olympijských hrách 2012. Murray odčinil poslední vzájemnou porážku a Švýcara zdolal bez ztráty sady, čímž mu nedovolil získat kariérní Golden Slam.
Murray také drží aktivní poměr výher a proher 6–2 na událostechsérie Masters, z toho 2–0 ve finále. Čtyřikrát na sebe oba tenisté narazili během závěrečnéhoTurnaje mistrů. Všanghajskémduelu z roku2008nejdříve triumfoval Skota poté si tři výhry v letech2009,2010a2012zLondýnaodvezl Federer.NaTurnaji mistrů 2014Švýcar skotského rivala deklasoval poměrem 6–1 a 6–0 a jako první člen „Velké čtyřky“ vyhrál set „kanárem“ proti všem zbylým členům.  Spolu s Djokovićem a Nadalem jsou jedinými, kteří jej porazili více než desetkrát.
Dlouholeté soupeření na okruhu sváděli Federer aAndy Roddick, který profesionální kariéru ukončil vzáří 2012. Právě švýcarský tenista sesadil Američana z prvního místažebříčku ATPpoté, co získal premiérový titul naAustralian Openv roce2004. Úhrnem se oba střetli ve 24 zápasech, včetně čtyř finále Grand Slamu – tří wimbledonských a jednoho naUS Open. Švýcar dosáhl výrazně aktivní bilance v poměru 21–3, čímž se Roddick na okruhu ATP stal hráčem s nejvyšším počtem porážek od Federera.
Výjimečný zápas se odehrál ve fináleWimbledonu 2009, které trvalo čtyři hodiny a sedmnáct minut, z toho poslední pátá sada 95 minut,čímž se stala nejdelší ve více než 130leté historii finále mužského Grand Slamu. Překonala tak počtem her i délkou pátý set finále naFrench Championships 1927.Američan během celého pětisetového utkání ztratil pouze jedno podání, a to až v úplně posledním gamu rozhodujícího setu za stavu 14–15. Federer tímto triumfem získal patnáctý grandslamový titul, čímž překonal historickyrekordní zápisPeta Samprase.
Federer aMarat Safinnastoupili ke dvanácti vzájemným střetnutím, v nichž měl výrazně aktivní bilanci 10–2 švýcarský hráč.Oba se stali profesionály v rozmezí jediného roku. Safin, jenž ukončil aktivní kariéru v listopadu 2009, vkročil do ATP Tour v roce 1997, a Federer získal status profesionála v červenci 1998. Švýcar zaznamenal bilanci výher a proher 4–1 na tvrdém povrchu, 3–0 na trávě a 3–0 na antuce, zatímco ruský tenista dosáhl lepšího poměru 1–0 na koberci. Na turnajích Grand Slamu se oba utkali pětkrát, z toho čtyřikrát slavil Švýcar vítězství.
K významným střetnutím se zařadilo finále naHamburg Masters 2002, v němž si basilejský rodák připsal premiérový titul kariéry v sérii Masters. Dalším se stala jeho těsná semifinálová výhra naTurnaji mistrů 2004poté, co v dlouhémtiebreakudruhé sady (20–18) proměnil až osmý mečbol a následně obhájil titul. Federer také vyhrál ve fináleAustralian Open 2004, kde získal první trofej zmelbournském majoru. Safinovi naopak podlehl o rok později v semifináleAustralian Open 2005, když ve zkrácené hře čtvrté sady neproměnil mečbol a Rus poté ukončil jeho 24zápasovou sérii neporazitelnosti.
Federerovu všestrannost shrnula bývalá světová jedničkaJimmy Connorsslovy: „V éře specialistů jste buď specialista na antuku, specialista na trávu nebo specialista na tvrdý povrch … a nebo jste Roger Federer“.
Federer je na všech površích komplexním hráčem vyčnívajícím především díky své rychlosti, proměnlivému stylu hry a výjimečnýmúderům. Herní styl vychází z úderů praktikovaných převážně od základní čáry. Nadto využívá přechodu a hry na síti, když ztělesňuje jednoho z nejlepších tenistů svolejovoutechnikou na okruhu. Univerzálnost doplňují prudké a přesně umístěnésmeče, stejně jako velmi precizně zvládnuté obtížné prvky moderníhotenisu, jakými jsou bekhendová smeč,halfvoleja smeč ve výskoku.
David Foster Wallacepřirovnal jeho hrubou sílu uplatňovanou přiforhendovémpohybu k „mocnému plynulému švihnutí“,zatímco bývalá světová jedničkaJohn McEnroenazvala tenistův forhend „největším úderem našeho sportu.“Federer je znám také svým efektivním pohybem po dvorci a výbornou prací nohou, která mu umožňuje obíhat soupeřovy údery směřující dobekhendovépoloviny kurtu a následně odpovídat silným forhendem hraným křižně nebo po lajně. Obíhaný bekhend je jednou z hlavních Švýcarových zbraní, která mu umožňuje dostat soupeře pod tlak a rychlým dobře umístěným míčem protivníka donutit k chybě.
Federer používá jednoručnou variantubekhendu, kterou může měnit styl hry. Někdy volíčopovanýmíč, kterým se snaží protihráče přilákat k síti a následně jej prohodit. Druhou variantou je urychlení hrytopspinem, který může i z bekhendu znamenat vítězný bod. Při tomto úderu uplatňovaném také při prohozech využívá švihu v ohebném zápěstí, díky němuž míči udělí vyšší horní rotaci.Jehopodáníje obtížně čitelné, protože se snaží nadhazovat míč vždy stejným způsobem, bez ohledu na druh udělené rotace a umístění do dvorce. Během tohoto pohybu směřují záda vpřed proti soupeři. Výhodou je schopnost získávat tzv. velké míče, které často rozhodují utkání, přímo ze servisu bez rizika následné výměny. Rychlost prvního podání se obvykle pohybuje okolo 200 km/h,ovšem míči je schopen udělit rychlost až 220 km/h.Ve svém rejstříku má také variantu stylu hry „podání a volej“.Okamžitý náběh na síť po servisu využíval zejména v počáteční fázi kariéry.
Později se také zdokonalil v technice překvapivéhozkrácení míčese skrytím jeho úmyslu před soupeřem. Při dobíhanílobuse občas odhodlá k použití technicky náročného úderu mezi nohama, který vyvolává odezvu u diváků. Mezi nejznámější případy jeho zařazení do hry patří semifinále naUS Open 2009, kde jím úspěšně prohodilNovaka Djokovićea vítězný bod mu přinesl tři mečboly. Dalším míčem pak zápas ukončil v poměru setů 3:0.
Devítiletého Federera začal trénovat AustralanPeter Carter, který ve Švýcarsku žil od roku 1993.Zdokonalil jeho techniku hry i chování na dvorci a přivedl jej do mezinárodního tenisu. Spolupráci ukončili ve věku hráčových osmnácti let.Od deseti roků věku se na pravidelných týdenních trénincích v Old Boys Tennis Clubu podílel také soukromý kouč Adolf Kacovsky. Ten později sdělil: „Okamžitě jsem poznal, že tenhle kluk je přirozený talent. Narodil se s raketou v ruce.“Ve čtrnácti letech Federer vyhrál švýcarské mistrovství žactva a byl zařazen do Švýcarského národního tenisového centra vÉcublens, kde zahájil soustavný trénink.
Po rozchodu s Carterem v roce 1998 se novým trenérem 18letého Švýcara stal bývalý švédský tenistaPeter Lundgren, který měl u Švýcarské tenisové federace na starost juniory. Pod jeho vedením hrál v období 2000 až 2003. Následně byl Federer bez kouče až do sezóny 2005, kdy v jejím úvodu navázal spolupráci na částečný úvazek se zkušeným AustralanemTonym Rochem.Jednalo se o vzájemnou gentlemanskou dohodu podáním ruky. Roche byl vyplácen v týdenních intervalech. Švýcar jej najal z opačných důvodů než kdysiIvan Lendl, jenž usiloval o zisk wimbledonského titulu. Basilejský rodák požadoval naopak zdokonalit hru na antuce. Spolupráci ukončili k 12. květnu 2007.
Po rozchodu s Rochem kontaktoval v létě 2007 Federer nehrajícího kapitána švýcarského daviscupového týmuSeverina Lüthiho.Původně si jej najal na přechodnou dobu. Následně se koučování rozvinulo do dlouhodobého vztahu a Lüthi doprovázel tenistu na řadě turnajů. V roce 2012 k navázání spolupráce uvedl: „Před pěti lety mě Roger požádal, jestli bych za ním nepřijel doPařížepoté, co se rozešel s Tonym Rochem“.V první fázi spolupráce měl za úkol studovat soupeře Federera a fungovat v roli občasného sparingpartnera. Během sezón 2008 a 2009 s tenistou strávil přes třicet týdnů cestování po turnajích okruhu ATP Tour.Protože tehdejší světové jedničce stále unikalPohár Mušketýrů, najala si v dubnu 2008 předEstoril Open 2008ŠpanělaJosého Higuerase,původně pouze na antukovou část sezóny. Koučování bylo prodlouženo do poloviny září 2008.
V mezidobí do léta 2010 pak Švýcara dále herně připravoval Lüthi, než se poWimbledonu 2010stal hlavním trenérem AmeričanPaul Annacone. Po měsíční zkušební době podepsali smlouvu na plný úvazek s datem od 28. srpna 2010. Pod jeho vedením se Federer vrátil do čelasvětové klasifikacea vyhrál rekordní 17. grandslamový titul. Na trénování se podílel stále také Lüthi, jenž byl členem týmu. Po nejhorší Federerově sezóně od roku2003, kdy Švýcar poprvé vyhrál grandslam, ukončil tenista s Annaconem spolupráci k říjnu 2013.Nadále pak tenisovým trenérem zůstalSeverin Lüthi. Od počátkusezóny 2014se, dle stránek ATP Tour původně jen na 10týdenní období, druhým trenérem stala bývalá švédská světová jedničkaStefan Edberg.K ukončení tohoto vztahu došlo v prosinci 2015. Federer k oznámení sdělil: „Po dvou velmi úspěšných letech bych rád poděkoval mému dětskému idolu Stefanu Edbergovi za ochotu připojit se k mému týmu. Byl to splněný sen.“ Hlavním koučem zůstal Lüthi a Švédovu roli převzal od sezóny 2016 bývalý třetí hráč světaIvan Ljubičićz Chorvatska.V rolifyzioterapeutapůsobí Daniel Troxler (před ním tuto pozici zastával od roku 2009 Stephane Vivie) a kondiční přípravu vede Pierre Paganini.
K roku 2013 hrál Roger Federer s uzpůsobenouraketouznačkyWilson– Pro Staff 6.1 90 BLX,která je charakterizována menší úderovou plochouhlavyo povrchu 581 cm(velikost „midsize“), váží 364 gramů (kategorie „heavy“ nad 320 gramů) a šířka rámu činí 17,5 milimetrů. Velikostdržadladosahuje obvodu 111 milimetrů, což znamená typ L3.Podélné struny jsou vypleteny s použitím závaží o váze 21,5 kg a příčné pak s použitím závaží 20 kg s přednapnutým vláknem 20 %. Podélné struny jsou z přírodního střeva Wilson typu 16 a příčné pak umělé zpolyesteruLuxilon Big Banger ALU Power Rough 16L.K míře napnutí strun Federer prohlásil: „To závisí na tom, jaká je denní teplota, jakým druhemmíčůhraji a proti komu hraji. Takže vidíte – záleží na několika okolnostech, nikoli pouze na povrchu; velmi důležitý je také můj vlastní pocit“.
Tenista má uzavřenou obchodní smlouvu s firmouNikena oblečení a obuv, jejíž značku prezentuje.Vsezóně 2013nastupoval v triku Nike Fall Premier RF Polo a tenisové obuvi Nike Zoom Vapor 9 Tour.
ProWimbledon 2006mu společnost Nike navrhla speciálně střižené bílé sako s erbem tří tenisových raket, jež symbolizovaly tři wimbledonské tituly získané v předchozích letech. V saku pak přicházel na dvorec. V následujícím ročníku 2007 mu s další trofejí přibyla do znaku čtvrtá raketa.V trendu používání elegantního oděvu pokračoval ve Wimbledonu 2008 a 2009, když mu Nike připravilavestušitou na míru.Federer má také vlastní logo vzniklé propojením jehoinicál„R“ a „F“. Poprvé je měl zlatě vyšité na sportovním saku ve vítězném Wimbledonu 2006. Firma Nike výsadu iniciál na oblečení umožnila pouze dvěma sportovcům, a to Federerovi a golfistovi Tigeru Woodsovi.
Federer je jedním z nejlépe vydělávajících sportovců světa. ČasopisForbesjej k roku 2015 řadil na pátém místě žebříčku nejvýdělečnějších sportovců.K sezóně 2016 mu patřila druhá příčka v historickémžebříčku tenistů, kteří na turnajích získali nejvíce finančních odměn. Z čela jej v dubnu 2016 sesadilNovak Djoković. Vyjma prémií z profesionálního okruhu měl k roku 2013 uzavřeno několiksponzorskýchsmluv, které mu zajišťovaly celkový roční příjem 40 až 50 miliónůeur. K smluvním partnerům na prezentaci výrobků se řadí švýcarské firmyCredit Suisse,Rolex,LindtaJura Elektroapparate. V roce 2010 automobilkaMercedes-Benzrozšířila regionální kontrakt mezi tenistou a filiálkou Mercedes-Benz China na celý svět.Další sponzorské smlouvy Federer uzavřel se společnostmiNationale Suisse,Gillette,WilsonaMoët & Chandon.V roce 2018 ukončil Federer spolupráci s americkou společnostíNikea následně v červenci téhož roku podepsal sponzorskou smlouvu s japonskou společnostíUniqlove výši 300 milionů amerických dolarů na období deset let.
V minulosti také propagoval produkty firemNetJetsaMaurice Lacroix.
Roger Federer na okruhuATP Tourvyhrál sto tři turnajů ve dvouhře a třiapadestkrát odešel jako poražený finalista. Ve čtyřhře si připsal osm trofejí a zaznamenal šest finálových proher. S počtemdvaceti singlových titulů na Grand Slamupředstavuje společně s Nadalem a Djokovićem nejúspěšnějšího mužského tenistu historie.
Roger Federer obdržel během své tenisové kariéry sportovní i další ocenění.
Přehledy uvádějí vybranéherní rekordy Rogera Federeradosažené a primárně vztažené kotevřené éře světového tenisu. Přesto řada z nich představuje historický rekord, nepřekonaný ani v championships éře před rokem 1968.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuRoger Federerna anglické Wikipedii.