Šťovík kyselý

Šťovík kyselý(Rumex acetosa) je hojně se vyskytující, středně vysokávytrvalá rostlina,druhrozsáhléhorodušťovík. Včeské přírodějepůvodním druhem, mimo dobu kvetení je rostlinou celkem nenápadnou a je považován zaplevel. Někdy býval pro svoudvoudomostzařazován do dnes již neuznávaného rodu kyseláč (Acetosa).
Vyskytuje se téměř na celémevropskémkontinentu, odBritských ostrovů,FrancieaŠpanělskana západě přesstředomořské ostrovya celéTureckoaž poUralaKavkazna východě. Ze severní strany je jeho evropský areál ohraničenSkandináviía na jihu sahá až na severozápadAfriky. VAsiije rozšířen přes celouSibiřaž naDálný východ, doStřední Asiea přes severní územíČinyaMongolskaaž naKorejský poloostrovaTchaj-wan. Zasahuje též do severních oblastíIndie,Pákistánua doTibetu. Udává se, že se v blízkostiHimálajevyskytuje až donadmořské výšky4000 m. Druhotně se dostal doSeverníaJižní AmerikyiAustrálie. VČeské republiceje hojný na celém území, od nížin do horských poloh.
Druh je typickou rostlinou vlhkých luk, pastvin, polí, říčních a potočních břehů, roste také v příkopech podél cest nebo někdy i na skládkách, většinou na dobře osluněném stanovišti. Nejlépe mu svědčí půdy vlhké až mokré, úživné, bohaté dusíkem, neutrální až kyselé, které jsou hluboké, hlinité nebo rašelinné. Výrazně převažuje jeho výskyt na přirozeném stanovišti, jen málo ovlivňovaném lidskou činností.
Nadzemní část tohotohemikryptofytuna podzim odumírá, ale brzy na jaře opět vyraší. Kvete od května do července.
Dvoudomá,vytrvalábylinavysoká 30 až 100 cm vyrůstající z trvalého, kůlovitéhokořene.Lodyhyjsou přímé, málo větvené, podélně rýhované, někdy ojíněné a vespod červenavě naběhlé.Listybývají mírně dužnaté a mají velice proměnlivý tvar. Přízemní jsou kopinatě podlouhlé, na bázi mají špičaté, střelovitě odstálé laloky a bývají asi třikrát delší než širší. Horní lodyžní listy jsou kopinaté, přisedlé a objímají lodyhu bazálními laloky. Blanitébotkyna bázích listů jsou dlouze třásnité.
V horní části se lodyhalatovitěrozvětvuje do několika větví a na nich vyrůstají na tenkých, načervenalých stopkách drobné,jednopohlavnékvětysdružené po 4 až 8 dopřeslenů. Květy mají šest zelených, více či méně načervenalýchokvětních lístků, tři vnější jsou menší a tři vnitřní větší. V samčím květu je šesttyčineks jemnýminitkamisprašníkya v samičím ze tříplodolistůvytvořený svrchní, jednovaječnýsemeníkse třemi načervenalými, štětičkovýmibliznami.Pylje na blizny přenášen větrem, již slabý vánek stačí k rozechvění prašníků. Jen řídce jsou květyopyloványhmyzem, který si přilétá pro pyl.
Po opylení se ze semeníku vyvine jednosemenná tříhrannánažkaa vnější okvětní lístky se ohnou nazpět. Vnitřní lístky povyrostou a těsně obalí nažku, jsou však větší a vytvoří na ní tři křidélka. Takto vzniklé útvary –krovky– bývají velké 3,5 až 5 mm, jsou narůžovělé, blanité, srdčitě okrouhlé a na bází mají malý výrůstek, zvanýmozolek. Nažky uvnitř jsou lesklé, hnědé až černé.
Rostlina se převážně rozmnožujesemeny(nažkami), která po dozrání odpadávají od stopek a jsou pomoci křidélek roznášena větrem i na větší vzdálenosti. Zakořeněná rostlina se na stanovišti rozrůstá novými lodyhami rašícími z větvené hlavy nehluboko sahajícího kořene.
Rostlina obsahuje množstvíkyseliny šťavelové,antrachinonya dalšíorganické kyseliny,vitamín A,vitamín C,vitamín B1a mnohéminerální látky(draslík,vápník,železo). Je využívána v léčitelství, v dubnu se sbírá její list, méně často kořen. Užívá se převážně zevně, například formou kašovitých obkladů při nemocech kůže nebo jako kloktadlo přiaftáchv ústech. Sušený kořen bývá součástiprojímavěpůsobících čajů. Z kořene lze připravit trvalé žluté a z lodyhy červené barvivo.
Pro osvěžující kyselou chuť se v teplých letních měsících listy někdy žvýkají, na jaře se z mladých lístků připravuje polévka nebo jsou součástí salátů. Pro velký obsahšťavelanůmůže konzumace v syrovém stavu způsobit zdravotní potíže, hlavně u  nemocnýchdnou,kojících žennebo osob náchylných na tvorbuledvinových kamenů;tepelnou úpravoutoto nebezpečí mizí.
Šťovík kyselý jeplevelnourostlinou bez valného ekonomického významu. Nejvíce škodí při růstu vevíceletých pícninách, kde snižuje jejich kvalitu. Je naopak důležitou rostlinou pro některé druhymotýlů, kteří na jeho listy kladouvajíčkaa pak slouží jako živná rostlina jejichhousenek; takto se rozmnožuje např.ohniváček celíkový(Lycaena virgaureae),ohniváček rdesnový(Lycaena helle),ohniváček modrolemý, (Lycaena hippothoe),ohniváček černokřídlý(Lycaena phlaeas). Jeho semena jsou potravou pro mnohéptákyi drobnésavce.