Bolero (tanec)

Boleroješpanělskýtanecve¾-taktu, který „v poslední třetině 18. století vytvořili taneční mistři z různých španělských tanců.“Kroměseguidillasmanchegasto bylo takéfandango,poloachacona. Podle prvků baletních a dvorních tanců bylo také upraveno názvosloví pohybu nohou a chodidel .
Obvykle ho tančí dva lidé skastanětya tradičně s doprovodemkytary,cistrya dalších lidových nástrojů, jako jsoududy,bubenatamburína. Bolero dosáhlo světové slávy prostřednictvímstejnojmenného orchestrálního dílaMaurice Ravela. .
Kubánské boleronemá se španělským nic společného, protože je ve⁄4- nebo⁄4metru.
Bolero dalo jméno celému žánru tanečních forem.
Taneční škola bolera (Escuela bolera) je ve Španělsku známá také pod názvemEscuela de palillos, škola kastanětů. Zahrnuje kroky a pohyby jak španělského scénického tance, tak i lidových tanců, které se vyvinuly v tance umělecké. Kromě bolera v užším smyslu sem patří iseguidillas bolerasamanchegas,fandango,jaleozJerezu,cachucha,panadero,macarena,malagueña,soleázArcasua další.
Inscenace této školy se nazývají španělské tance. Vyznačují se kastaněty, extrovertními pohyby s důrazem na použití paží a opakovanými pohyby mimo rytmus (Contratiempos). Jejich techniky jsou součástí základního repertoáru profesionálních španělských baletních aflamencovýchtanečníků a tanečnic.
Na konci 18. století se někteří španělští taneční mistři zabývali lidovými tanci nejprve bez předsudků. Rozvinul se tak zvyk provádět tyto tance i na divadelní scéně. To však nebylo přijímáno s obecnou přízní. V roce 1790Caspar Melchor de Jovellanosnapsal:
Tance byly přizpůsobeny potřebám scénického představení a vytvářely také jejich nové formy. Tak vzniklo bolero.Jedním z prvních zdrojů, který je zmiňuje, jetonadillaz roku 1791 odBlase de Laserna:
Možná ho vytvořil kolem roku 1780 Sebastián Cerezo, v té době uznávaný tanečník.Jiní autoři však zmiňují Antona Bolicha zeSevilly. Bolicho byl také známý pod jménem Bolero, odtud je tedy název tance.V roce 1820 považoval Antonio Cairón bolero za shodné s tancem seguidilla manchegas.
Na začátku 19. století byly v rychlém sledu vytvořeny taneční figury:taconeo,paso marcial,puntas,vuelta perdida,trenzados,skokyakapriolya mnoho dalších. Obtížné a riskantní figury a skoky někdy vyvrcholily absurdním přeháněním, takže představení bylo spíše gymnastikou než tancem.
Pevná pravidla bolera vytvořil kolem roku 1800 Requejo zMurcie. V roce 1820 se prosadilo umírněnější pojetí a bolero na jevištích mělo méně akrobacie a přiměřenější tempo.Důraz se kladl na technickou dokonalost, vyrovnanost a eleganci. Příkladem toho bylo takzvanéBien parado: elegantní póza, ve které se tanečník s tanečnicí na konci každé části nehybně zastavili. Bolero se tak vyvinulo z lidového tance do tance pro profesionální představení. Jako takové se těšilo velké úctě a popularitě po celé 19. století.
Bez ohledu na virtuozitu, kterou bolero vyžadovalo od profesionálních tanečníků a tanečnic, si ho také přisvojili obyvateléAndalusiea dalších částí Španělska. Přizpůsobili si figury a pohyby svým vlastním potřebám. O jeho popularitě svědčíšvanky(krátká žertovná povídka nebo scénka) tehdy populárních dramatikůJuana Ignacia Gonzáleze del CastillaaRamóna de la Cruz, stejně jako četné cestovní zprávy.V roce 1830 popsalWashington Irvingvenkovský festival hudby a tance, kde se tančilo fandango a bolero.O deset let později informoval ruský publicistaVasilij Botkino podobném festivalu v Madridu.V roce 1860 napsal francouzský spisovatelJean-Charles Davillier:Andalusané jsou pro „Seguidillas boleras" tak vášniví, že je tančí všude. O deset let později se však zdá, že tato vášeň ustoupila, protože v roce 1876 politikJulián Zugasti y Sáenznapsal, že bolero již není tak populární jako v předchozích letech, kdy se téměř nic jiného netančilo.
Existuje celá řada regionálních provedení, například:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBolero (Tanz)na německé Wikipedii.