Scouse

Scouse(/skaʊs/) jepřízvukadialektangličtiny,který je spojován s anglickým městemLiverpoola jeho blízkým okolím. Oficiálně se nazýváLiverpool EnglishneboMerseyside Englisha výrazně se liší od ostatních anglických dialektůdíky vlivu, který na něj měliirštíavelšštípřistěhovalci askandinávštínámořníci.Mluvčí tohoto přízvuku si říkajíscousers; slovo odvodili odscouse, tradičního dušeného pokrmu, který mají v oblibě námořníci.
Přízvuk v centru Liverpoolu a severních čtvrtích je obvykle popisován jako rychlý, drsný a nosový,zatímco přízvuk z jižního předměstí, kterým mluvili iBeatles, je pomalejší a měkčí.Mnoho Britů sice scouse považuje za jeden z nejméně oblíbených přízvuků kvůli jeho obtížnosti, ale v anketách, které porovnávají přízvuky podle jejich přátelskosti a přívětivosti, se mu naopak obvykle daří.
Pojemscouseje zkrácenou formou slovalobscouse(česky labskaus), jehož původ není přesně znám.Slovo odkazuje na stejnojmenný dušený pokrm, který s oblibou jedí námořníci, a je příbuzné snorskýmlapskaus,švédskýmlapskojs,dánskýmlabskovs (skipperlabskovs)a sdolnoněmeckýmlabskaus. Chudší obyvatelé Liverpoolu v 19. století labskaus jedli často, protože se jednalo o levné jídlo, a podle toho pro ně vzniklo označeníscousers.Podle Alana Crosbyho se v Británii označení rozšířilo až díky popularitě sitcomuTill Death Us Do Part(1965 – 1975) z televizní staniceBBC, v němž se hádal scouser s mluvčím dalšího výrazného přízvuku –cockney.
Liverpool se z původní rybářské vesnice přeměnil na přístav, který obchodoval zejména s Irskem. V 18. století se z něj postupně stalo obchodní a průmyslové centrum mezinárodního významu, a ve městě se tak začaly míchat dialekty námořníků a obchodníků z různých koutů světa. Ke vzniku scouse přispěl především vliv skandinávských námořníků a přistěhovalců ze severního Walesu a z Irska (zejména zDublinu).První psaná zmínka o charakteristickém liverpoolském přízvuku pochází z roku 1890.
Vznik liverpoolského přízvuku byl však dlouhodobý proces – až do poloviny 19. století ve městě převažoval přízvuk typický pro celýLancashire. Například komik a herecRobb Wilton(1881 – 1957) mluvil slancashirským přízvukem, přestože pocházel z liverpoolské čtvrtiEverton.
Průzkum anglických dialektů v 50. letech 20. století zaznamenal ve městěHalewoodu Liverpoolu pouze tradiční lancashirský dialekt a neodhalil žádné známky vlivu scouse. FonetikJohn C. Wellspoté napsal v knize The Linguistic Atlas of England, která byla hlavním výstupem průzkumu, že „scouse prakticky ani neexistuje“.
Jazykovědec Gerald Knowles zuniverzity v Leedsuv rozsáhlé studii z roku 1973 identifikoval klíčový problém v tehdejším výzkumu scouse: tradiční výzkum dialektů se soustředil na vývoj z jednoho jazyka, ale scouse (stejně jako mnoho dalších městských dialektů) vznikl interakcí mezi větším počtem jazyků, což ho činí v mnoha ohledech unikátním.
Podle Knowlese začala liverpoolská angličtina nabývat podoby, v jaké ji známe dnes, někdy mezi lety 1830 a 1889. Toto období se shoduje s největším populačním růstem, kdy do města přicházeli ve značném počtu Irové. Ti se tehdy usadili převážně v centru města a odtud se šířil jejich vliv na tamní přízvuk.
Knowles také vyjádřil domněnku, že by nosový charakter přízvuku mohl být důsledkem špatného zdravotního stavu obyvatelstva v 19. století, kdy mnoho lidí dlouhodobě trpělo nachlazením, což vedlo k nosovému přízvuku, který se následně začaly učit děti a který začali napodobovat i přistěhovalci.Scousers mají tendenci mluvit ve vyšší tónině než většina ostatních anglicky mluvících lidí.
Přibližně v první polovině 20. století se liverpoolská angličtina začala uznávat jako přízvuk s charakteristickými rysy a povědomí o její existenci se rozšířilo po celé Británii.
Na konci 2. světové války se obyvatelé Liverpoolu proslavili svým humorem a v celostátním rádiu začalo vystupovat mnoho liverpoolských komiků. Někteří z nich se snažili svůj přízvuk maskovat, ale jiní se za něj nestyděli – napříkladTommy Handley.Později začali být s pohotovým liverpoolským humorem neodvratně spojováni iBeatles; právě oni v popularizaci scouse sehráli velkou roli.
V 50. letech 20. století město postihl hospodářský úpadek, který pokračoval až do 80. let. To se podepsalo na popularitě přízvuku, protože začal být spojován s chudým průmyslovým městem a dělnickou třídou. Od té doby Liverpool prochází pomalou ekonomickou i kulturní obnovou a podle zdrojů, které zkoumají současnou liverpoolskou angličtinu, se pověst scouse v posledních dekádách opět zlepšila. Jazykovědec Marten Juskan dokonce tvrdí, že „scouse koncem 90. let 20. století získal jakousi skrytou prestiž a rozšířil se nejen doBirkenheadu, ale i do venkovštějších oblastí Merseyside“.Termínskrytá prestižv souvislosti s dialekty zavedlWilliam Labovpro označení situace, kdy nestandardnímu dialektu (v tomto případě liverpoolské angličtině) dávají mluvčí přednost před výslovnostním standardem díky jeho skrytým hodnotám, jako je například možnost vyjádření solidarity s komunitou.Nyní se scouse stal pro mnohé mladé obyvatele Liverpoolu módním doplňkem, který mohou kultivovat, a způsobem, jak vyjádřit svou identitu.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuScousena anglické Wikipedii.