Karbanátek

Karbanátek, téžfrikadel, jesmaženýbochánek zrozemletého masa, typicky doplněného o další ingredience jako jekoření,sůla v mléce rozmáčenépečivo.Může také obsahovat určitý podílzeleniny, jako například kapustový karbanátek, nebo kouskysýra. Kromě smažení se karbanátky mohou taképéctnebo mohou býtobalovanévestrouhance. Existují takéveganskévarianty, například zluštěnin, zeleniny,hub,obilnin,vločeknebo napříkladtempehu.Karbanátky a frikadely mohou být chápány jako jedna z podobmasových koulí, mezi které bývají řazeny například britskéfaggots, balkánskéčevabčičiačufty, ruské nebo ukrajinské kotlety, perskékufteh, čínskéwanzinebo japonskécukune. Zároveň mohou být oba pojmy zaměňovány – například o švédskýchköttbullarse hovoří v češtině jako o masových kuličkách.
České slovo karbanátek vychází z německého nárečníhoKarbenatla to zase přes francouzštinu z italskéhocarbonata„maso pečené na uhlí“Slovofrikadelvychází z německéhofrikadelle, který je v němčině doložen od 17. století a vychází z italskéhofrittatella„maláomeleta“ a francouzskéhofricandeau, které označuje typ telecíhořízku.
V české kuchyni je karbanátek doložen již v kuchařceMagdaleny Dobromily Rettigovév první polovině 19. století. V tomto díle je označován také jako kotletka a je připravován ze sekaného telecího masa, z části zvané karbanátl, okořeněn solí, obalen ve strouhance a osmažen napřepuštěném másle.UMarie Janků-Sandtnerovév první polovině 20. století se karbanátky připravovaly ze směsi sekaného masa: hovězího, vepřového a telecího, z namočené housky, vejce,slaniny, cibule,majoránky,citronové kůry, pepře, soli a byly smaženy na sádle. Jako příloha se servírovalabramborová kaše, dušená mrkev, špenát či čočka. Kuchařka Juliany Anny Fialové aReceptury teplých pokrmůz druhé poloviny 20. století uvádí recept ze směsi mletého hovězího a vepřového masa, pečiva, cibule a vejce. V prvním receptu jsou kořeněny pouze solí a pepřem, v druhém navíc česnekem a majoránkou. Podle všech tří receptů jsou karbanátky obalované.
Karbanátky jsou považovány za základní kámen skandinávské kuchyně a souvisí s obecnou oblibou pokrmů z mletého masa, která nastala díky rozšíření mlýnků na maso v 19. století. Dánsky jsou nazýványfrikadeller, norskykjøttkaker„masové bochánky“ a švédskyköttbullar„masové bochánky“. Často jsou připravovány podle specifických rodinných receptů, které jsou zdrojem identity a pýchy, ale v zásadě jsou si karbanátky v celé Skandinávii velmi podobné. Typicky se připravují z vepřového (především vDánsku), hovězího (především na severuSkandinávie), telecího nebo směsi těchto mas. K dalším ingrediencím patří jemně nakrájená cibule, trocha mléka či vody, vejce, sůl, pepř a případně trochamuškátového oříšku. Existují určité rozdíly ve tvaru a velikosti: veŠvédskumají velikost golfového míčku, vNorskuslepičího vejce a v Dánsku bývají zploštělé aby se jimi mohli plnit sendviče.
Původ švédských köttbullar, které jsou někdy považovány zanárodní jídlo, je občas hledán vturecké kuchyni. Například podleSvenska institutet, švédské vládní agentury, jsou založeny na receptu který přivezl králKarel XII.z Turecka na začátku 18. století.Köttbullar s bramborovou kaší s bramborovou kaší, brusinkovým džemem a smetanovou omáčkou podávají také v restauracích řetězceIKEA. Ty jsou připraveny napůl z hovězího a vepřového masa, doplněného o cibuli, česnek, strouhanku, vejce, mléko, sůl a pepř. V roce 2013 v Česku kontrolaStátní veterinární správyodhalila že kuličky obsahují deset procentkoňského masa, což firma označila za chybu na straně dodavatele. Od roku 2020 jsou v Česku kuličky nabízeny také v bezmasé verzi.