Malcolm III.

Malcolm III.,skotskou gaelštinouMaol Callum á chinn mhoir, v poangličtěné podoběMalcolm Canmore, českyMalcolm Velkohlavý(1033–13. listopad1093,Alnwick) bylkrál Skotska(Alby) v letech1058–1093.
Malcolm byl synem skotského králeDuncana I.Roku1042, dva roky pobitvě u Burgheadu, ve které padl jeho otec, odešel devítiletý Malcolm v doprovodu své matky doexiluvAnglii. Zde žil na královském dvoře králeHardiknutaa poté dospěl u dvora králeEduarda. Dostalo se mu patřičného vzdělání a výchovy. Z jazyků ovládal rodnouskotskou gaelštinu, dáleanglosaštinu,normanskou francouzštinualatinu. S největší pravděpodobností uměl hovořit idánsky, jelikož jeho matka byladánskoušlechtičnou.
V roce1045se veSkotskupostavil Malcolmův dědCrínán z Dunkeldudo čela spiknutí proti vládnoucímu králiMacbethovi. Crínán byl ale poražen a zabit a jeho vnuk Malcolm musel i nadále zůstat v exilu.
Malcolm vyrůstal v zemi, jejíž zvyky a zákony se od těch skotských značně lišily. VAngliitak například v otázce následnictví platil systémprimogenitury, zatímco v Malcolmově rodném Skotsku volební systémtanistry.
Pod vlivem své anglické výchovy a vzdělání, ale Malcolm došel k závěru, že jako nejstarší syn zabitého Duncana I. má nezpochybnitelné právo zdědit jeho titul. Z pohledu skotského (keltského) práva byl však jeho požadavek neoprávněný. Malcolm se ale nehodlal svého údajného práva vzdát a podporu našel u anglického krále Eduarda. Ten mu poskytl vojsko a velením invazní armády pověřilHraběteSiwarda z Northumbrie. Za svou pomoc si vymínil slib, že poté, co se stane skotským králem, uzná svrchovanost anglického krále nad Skotskem.
Po dvanácti letech v exilu pronikl roku1054Malcolm a jeho armáda do Skotska. Invazní vojsko tvořiliAnglosasovéaDánové. Tažení nebylo příliš úspěšné, jelikož Malcolm byl nakonec ustanovenkrálempouze v nejjižnější provincii SkotskaCumbrii. Následujícího roku navíc zemřel Siward z Northumbrie a Malcolm ztratil svého největšího zastánce.
Novýmnorthumbrijskýmhrabětem se stalTostig Godwinson, Malcolmův přítel z let dospívání, který se rozhodl další plány na invazi do Skotska podpořit. Válečné úsilí tak mohlo nerušeně pokračovat. Po třech letech od započetí bojů byla konečně15. srpna1057svedena rozhodujícíbitva u Lumphananu, v níž padl dosavadní skotský král Macbeth.
Malcolmův mocenský plán ale nevyšel, protože novým králem byl zvolen Macbethův nevlastní synLulach. Tato volba, stejně jako předcházející tři roky zuřivé skotské obrany, jsou důkazem toho, že Malcolm byl v zemi vnímán jakouzurpátora nepřítel, zatímco oblíbený a respektovaný Macbeth byl považován za právoplatného vládce. Po dalších sedmi měsících se situace změnila.17. března1058byl Lulach zabit uEssiev dnešnímAberdeenshire.25. dubna1058byl po třech letech krvavých bojů korunován Malcolm veSconebiskupemTuthaldemjako král Malcolm III.
Za vlády Malcolma III. došlo v institucích království, ve zvycích, v zákonech, v majetkových vztazích a v keltskékřesťanské církvik zásadním změnám. Starý keltský společenský řád byl postupně vytlačován a nahrazovánfeudálnímsystémem. Na všech změnách, které Malcolm prosazoval, se projevil vliv jeho anglické výchovy. Keltský systém byl již dříve ovlivňován působením křesťanské církve, ale třeba princip primogenitury a soukromého vlastnictví se ujal až za jeho vlády.
Nové myšlenky nalezly své obhájce především v řadách velitelů a vojáků, kteří pomohli získat pro Malcolma skotský trůn. Těm byly za odměnu propůjčeny pozemky, úřady a šlechtické tituly. Titoangličtí, dánští anormanštížoldnéřizaváděli na svých nově získaných územích feudální zvyklosti, na které byli zvyklí z Anglie. Za vlády Malcolma III. bylo také hlavní město Skotska přeneseno ze Scone doEdinburghu.
Po smrti své první ženyIngebjorgse oženil sMarkétou, dcerouEduarda Vyhnancea sestrou jednoho z uchazečů o anglický trůnEdgara Æthelinga. Ta se v následujících letech postarala o to, aby se skotská církev podřídila církvi římské a přijala její podobu křesťanství. Měla na svého manžela značný vliv a ten jí nechal naprostou volnost v reorganizaci skotské církve a královského dvora. Na její popud také podporoval nároky jejího bratra na anglický trůn.
Celkem čtyřikrát vpadl doAnglie, ale roku1072bylVilémem Dobyvatelemdonucen se podrobit a uznat ho za svého pána. Za sedm let zaútočil na anglická území znovu, především na Northumbrii, nebyl úspěšný a následně přišel o jižní skotskou provincii Cumbrii, kterou anektoval syn Viléma DobyvateleVilém II.Malcolm s ním chtěl uzavřít mírovou dohodu, ale ten setkání odmítl. Ponížený Malcolm se stáhl zpět do Skotska a zanedlouho vtrhl ještě jednou do Northumbrie.16. listopadu1093byl Malcolm zabit vbitvě u Alnwicku. Pohřben byl vTynemouth, ale později nechal jeho synAlexandrtěloexhumovata pohřbít vbenediktinskémopatstvíDunfermline.
Malcolm se stal prvním skotským králem, jehož ostatky nespočinuly na posvátném ostrověIona. V bitvě u Alnwicku byl smrtelně zraněn i Malcolmův nejstarší syn Eduard, který nedlouho po bitvě zemřel vJedburghu. Královna Markéta zemřela tři dny poté, co se k ní tyto zprávy donesly. Je pohřbena po manželově boku v Dunfermline.
Po Malcolmově smrti byli ze Skotska vyhnáni jemu oddaní angličtí, dánští a normanští oblíbenci. Tradičním keltským volebním systémemtanistrybyl ve Scone zvolen králem Malcolmův bratrDonald. Ten nechal ze země vyhnat děti Malcolma a Markéty, což se ale nelíbilo anglickému králi Vilému. Ten si nepřál nezávislé a samostatné Skotsko a rozhodl se dosadit na skotský trůn někoho, kdo uzná anglickou svrchovanost. Obrátil se tedy na Malcolmova syna z prvního manželstvíDuncana, který byl již léta vychováván na anglickém královském dvoře.
Poskytl mu armádu a Duncan roku1094dosáhlEdinburghu. Duncan se prohlásil dědičným králem Skotska jako Duncan II.12. listopadu1094byl Duncan II. zabit a k moci se vrátil jeho strýc Donald, který vládl ve Skotsku další tři roky, během nichž se snažil obnovit v zemi původní keltské zvyky, zákony a systém držení půdy.