Ahmed Burek

Ahmed-efendija Burek(1876Batuša, okresGornji Vakuf,osmanská říše–13. června1948Sarajevo,Federativní lidová republika Jugoslávie) byl bosenskohercegovský islámský duchovní a pedagogbosňáckéhopůvodu.
Mekteb, nižší islámskou školu, navštěvoval v rodné obci. VSarajevuabsolvovalGazi Husrev-begovu medresu(zde navštěvoval přednášky proslulého učitele, mudarrise,Mehmeda Refik-efendiji Muftiće) a muslimskou učitelskou přípravkuDaru-l-muallimin. Po dokončení těchto škol odešel za vzděláním doIstanbulu.
Po návratu do vlasti vyučoval vDaru-l-mualliminu, Merhemićově a Atmejdanské medrese v Sarajevu. Roku1910byl jmenován učitelem náboženství ve Vyšším gymnáziu v Sarajevu, kde zůstal do začátku školního roku 1921/1922. Pak byl umístěn doŠarí‘atské soudní školy(22. září 1921–2. listopadu 1925), již dříve honorárně vyučoval v Učitelské škole a Šarí‘atské soudní škole (11. září–25. října 1915, 2. prosince 1918–22. září 1921). Roku1915vykonal profesorskou zkoušku před komisí Ulema-medžlisu, nejvyšší rady duchovníchIslámského společenství v Bosně a Hercegovině. Kvůli svým sympatiím s opozičně naladěnouJugoslávskou muslimskou organizacíbyl roku1925poslán do předčasné penze.
Ulema-medžlis jej 4. září1924jmenoval za prvního mudarrise, učitele, vGazi Husrev-begově medrese, vyučovat zde ale začal až roku1926. V letech1930–1932v této škole vedl vyšší kurz (Alijja), který měl časem přerůst ve vyššímedresu, nakonec ale od tohoto záměru bylo upuštěno (v tomto kurzu přednášeli významní pedagogovéSalim-efendija Muftić,Šakir-efendija Mesihović,Muhammed Emin-efendija DizdaraHamdija Kreševljaković). Poté, co seMuhammed Emin-efendija Dizdarstal rektorem Vyšší šarí‘atsko-teologické školy v Sarajevu, roku1938převzal jeho místo ředitele (upravitelj)Gazi Husrev-begovy medresy. NaVyšší šarí‘atsko-teologické školepak mezi lety1935a1945honorárně vedl předměty'aqida(dogmatika a apologetika) ahadís(islámská tradice). Na postu prvního učitele a ředitele vmedresezůstal až do 1. listopadu1947, kdy byl definitivně penzionován.
Roku1910se stal členem první volební komise, která vybíralareisu-l-ulemuIslámského společenství v Bosně a Hercegovině. Roku1914byl kandidátem namuftíhovBanja Luce, místo však nakonec získalMuhamed Ševket-efendija Kurt, mudarris travnické medresy. Roku1938při volbě novéhoreisu-l-ulemyskončil na druhé místě zaFehim-efendijou Spahem.
Od začátku 20. století se zapojil do mnoha společenských aktivit. Roku1914byl vybrán do výboru Sdružení bosensko-hercegovské ‘ilmijje (Udruženje bosansko-hercegovačke ilmijje), stavovské organizace muslimských duchovních na čele sreisu-l-ulemou. Několik let byl členem redakčního výboru časopisuEl-Hidaje. Působil také v muslimském abstinenčním spolkuTrezvenost(Střízlivost) v Sarajevu. Podílel se na činnosti islámských školských anket (1911–1912) a (1921–1922), které měly za cíl reformovat stávající muslimský školský systém vBosně a Hercegovině. Sám byl člen skupiny pro vypracování plánu a programu náboženství ve středních a středních odborných školách. Nadto recenzoval učebnice, mj. mluvniciarabštinypro nižší ročníkymedresa středních škol, kterou roku1936uveřejnili dr.Šaćir Sikirić,Muhammed-efendija PašićaMehmed-efendija Handžić. Vedle toho byl členem komise, před kterou byla skládána profesorská zkouška budoucími učiteli náboženství ve středních školách.
Ahmed zemřel13. června1948vSarajevu. Pohřben byl na hřbitově Pod trešnjom nedaleko sarajevské mešity Vinograd.