Guinea

Guinea, plným názvemGuinejská republika, jerepublika, nacházející se na západním pobřeží Afriky při pobřežíAtlantského oceánu. Kromě úředního názvu République de Guinée se běžně užívá název Guinée Conakry. Sousedí se státyPobřeží slonoviny,Guinea-Bissau,Libérie,Mali,SenegalaSierra Leone.
Území dnešní Guiney bylo součástí řady říší, počínajeGhanskou říšíkolem roku900. Pak následovalokrálovství Sossv12.a13. století.Říše Malipřevzala nad regionem kontrolu poBitvě u Kirinyv roce1235, ale časem byla oslabena vnitřními konflikty, které vedly k jejímu rozkladu. Nejsilnějším následníkem byl státSonghaj. Ten převyšoval své předchůdce co do rozlohy i bohatství, ale také byl ničen vnitřními spory a občanskou válkou a nakonec se zhroutil poBitvě u Tondibiv roce1591.
Následovalo období chaosu až do založení islámského státu v18. století. Na počátku 18. století měl zásadní význam příjezdmuslimskýchFulbůdo horského regionuFuta Džalon.
Evropané na toto území dorazili poprvé při portugalskýchzámořských objevechv15. století, čímž započalo období obchodu s otroky.
Guinea byla založena v roce1890jako francouzskákoloniev čele s prvním guvernéremNoëlem Balleym. Hlavní městoKonakrybylo založeno také v roce 1890 naostrověTombo. V roce1895byla země včleněna doFrancouzské západní Afriky.
Dne28. září1958vyhlásila centrální Francie pod vedenímCharlese de Gaullareferendumk nové ústavě a k vytvořeníPáté francouzské republiky. Kolonie kroměAlžírska, které bylo de iure součástí Francie, se mohly rozhodnout mezi okamžitou nezávislostí nebo podržením koloniálního statutu. Všechny kolonie kromě Guiney zvolily druhou možnost, a tak se Guinea stala první francouzskou kolonií, která získala nezávislost, ale za cenu okamžitého zastavení veškeré francouzské pomoci.
Po získání nezávislosti byla Guinea vedena diktátoremAhmedem Sékouem Tourém. Touré uplatňoval úplnou socialistickou ekonomickou politiku, potlačoval opozici a nebral ohledy nalidská práva. Pod jeho vedením se Guinea zapojila do Hnutí nezúčastněných zemí a udržovala těsné vztahy se státy východního bloku. Po jeho smrti v roce1984převzal mocLansana Contéa okamžitě změnil ekonomickou politiku svého předchůdce, ale vláda zůstala autoritativní. První volby od získání nezávislosti byly uspořádány v roce1993a vyhrál je dosavadníprezident, ale výsledky byly sporné. Conté čelí domácí kritice za výkonnost domácí ekonomiky a za tvrdý postup vůči politické opozici.
Během návštěvyFranciev roce2005předseda vládyFrancois Fallrezignoval a požádal o azyl spolu s rodinou z důvodu korupce a zesilování zásahů ze strany prezidenta do jeho kompetencí, což z jeho pohledu zeslabovalo jeho efektivitu jako předsedy vlády. Jeho nástupceCellou Dalein Diallobyl odvolán v dubnu2006a Contému se nepodařilo zajistit náhradu až do ledna2007. Během roku2006se konaly dvě generální stávky vládních zaměstnanců, během kterých bylo armádou zastřeleno 10 studentů. Stávky byly ukončeny poté, co Conté souhlasil s vyšší mzdou pro občanské zaměstnance a se snížením ceny některých základních potravin (rýže,olej).
Od začátku roku2007odbory svolávají nové stávky, protestují proti zvyšujícím se životním nákladům, vládní korupci a špatnému hospodaření. Po dvou týdnech trvání vyvolaly tyto stávky jedny z největších demonstrací od začátku Contého funkčního období a zavinily cca 60 mrtvých. Mimo jiné odbory požadovaly, aby stárnoucí a nemocný prezident jmenoval konsensuálního (pro odbory přijatelného) premiéra, který zaujme místo prázdné již od Diallova odvolání a Conté se zbaví v jeho prospěch některých prezidentských pravomocí. Conté neochotně souhlasil se jmenováním nového předsedy vlády a snížil ceny pohonných hmot a rýže; stávky byly dočasně přerušeny.
Dne13. února2007po nominaciEugene Camary, vnímaného jako blízkého spojence Contého, na post předsedy vlády okamžitě vypukly násilné demonstrace po celé zemi. Stávky pokračovaly, odvolávajíce se na prezidentovu neschopnost jmenovat „konsensuálního“ premiéra, jak bylo dohodnuto27. ledna2007. Po ozbrojených střetech s demonstranty byl vyhlášen výjimečný stav, který přinesl více než 100 mrtvých a objevilo se množství případů drancování a znásilňování prováděných muži v uniformách. Vládní budovy a nemovitosti vlastněné vládními činiteli byly vyloupeny a zničeny rozhněvanými davy. Guinea se ocitla na pokraji občanské války po tom, co se protestující po celé Guineje dožadovali Contého jednoznačné rezignace.
Po diplomatické intervenci ze stranyECOWAS(Hospodářské společenství západoafrických zemí), hlav sousedních států,Evropské unie,OSNatd. Conté souhlasil s výběrem nového premiéra ze seznamu pěti osobností navržených odbory a občanskými předáky. Dne26. února2007byl jmenován na tento postLansana Kouyaté, dřívější velvyslanec Guiney při OSN. Stávky byly odvolány a nominace byla stávkujícími oslavována.
Po smrti autoritářského prezidenta Contého (22. prosince2008) došlo v zemi k pokusu o vojenský převrat. Kapitán armádyMoussa Dadis Camaravyhlásil „rozpuštění vlády a všech státních institucí a pozastavení ústavy“.Informaci o převratu však dementoval premiérAhmed Tidiane Souaré. Dne24. prosincebyla utvořena prozatímní vláda z armádních rebelů, tzv. Národní rada pro demokracii a rozvoj (32 členů), v jejímž čele stojí kapitán Moussa Dadis Camara. Cílem je připravit a vyhlásit regulérní prezidentské volby.Z titulu své funkce je prozatímním prezidentem Guineje Moussa D. Camara.
V zemi byla od konce roku2008nastolena vláda vojenskéjunty. PrezidentMoussa Dadis Camara30. prosinceodvolal premiéraAhmed Tidiane Souaréhoa jmenoval do této funkce dosavadního ředitele African Export-Import Bank vKáhiřeKabiné Komaru.
Guinejská vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 se třemi svislými pruhy: červeným, žlutým a zeleným.
Guinejské pobřeží je značně členité a porostlémangrovníkovýmiporosty. Při pobřeží je pás nížin. Nejrozsáhlejší oblastí je vysočina ve středu země s masivemFuta Džalonvysokým 1538 m n. m. Na severovýchodě je jednotvárná náhorní rovina, kterou odděluje údolíNigeruod jihovýchodní vysočiny s nejvyšší horouNimba(1752 m n. m.). Většina území je zalesněna (58 %), obdělávají se asi jen 4 % rozlohy země. Východní část náleží povodí Nigeru, ve Fouta Djalonu pramení řekySénegalaGambia.
V zemi jsou dva typyklimatu– tropický (horko a sucho) a rovníkový (horko a vlhko). Nejteplejším měsícem je duben, kdyteplotadosahuje kolem 27 °C, nejchladnějším naopak srpen s 20 °C. Průměrný roční úhrnsrážekse pohybuje od 1500 mm na severu a severovýchodě až po 4500 mm při pobřeží.
V guinejských horách nepřesahujících výšku 1000 m n. m. na hranicích seSierrou Leonepoblíž vesniceFarakoroprameníNiger, třetí nejdelší řeka Afriky (poNiluaKongu).
Ná území Guinejské republiky žije 24 etnických skupin. Největší skupinu obyvatel (40 %) tvoříFulbové(Fulani, etnikum Peul čili Fula aj.) ve střední části země, kteří žijí na suché centrální náhorní plošině. Početná (30 %) je etnická skupinaMandinkové(Malinkové, Malinké) na severovýchodě, která obývá savanu Horní GuinejeaSúsové(Soussou; 20 %) na severozápadě, kteří žijí na bažinatém pobřeží. Dalšími (celkem 10 %) jsou na jihovýchodě etnika Bagaforé, Bagatai, Kpellé (francouzsky Guerzé; česky Kepellové), Kissi (Kissiové), Landuma, Toma, Zialo aj. Početně zanedbatelná, ale ekonomicky aktivní je libanonská a francouzská menšina; rozrůstá se čínská menšina.
V Guineji je oficiálním jazykemfrancouzština, kterou však ovládá necelých 40 % obyvatelstva. Guinejci ovládají neoficiální jazyky, kterých je v Guineji přibližně 40. Patří mezi ně např. peul čili fula (40 %), malinké (30 %) nebo sousou (20 %). Dalšími jsou zejména kpellé čili guerzé (3,8 %), kissi (3,5
%), toma (1,8 %), bassari, coniagui, kono, koniaka, lissi (celkem 0,9 %) a další.
Většina obyvatelstva (84,2 %) vyznáváislám. Z hlediska víry jsou zastoupeni:
Oblasti vládne islám ve specifické subsaharské tváři (Black Islam), velmi často synkreticky propojený s tzv.tradičními africkými náboženstvími, jimiž je zde povětšinou západoafrickývodunv rozličných podobách, důrazech a názvech. Na odlehlejším venkově přežívá vodun často v nepřátelském postoji k rozpínajícímu se islámu.V roce 2013 proběhly ve městěNzerekorenábožensko-etnicky motivované boje mezi muslimy na jedné straně a vyznavači vodunu spolu s vyznavačisynkretismu vodunu a křesťanstvína straně druhé. Výsledkem bylo více než pět desítek mrtvých, zabitých mačetami nebo zaživa upálených.Menší náboženské potyčky jsou zde časté. Vedle tradičních náboženství a kultu předků je v zemi praktikováno rovněž západoafrickéčarodějnictví.
Díky podpořeMMFaSvětové Bankyse vyvážejísuroviny, které jsou hlavním zdrojem deviz, zejménabauxitováruda k výroběhliníku. V 90. letech byly omezeny výdaje státu, byli podporováni soukromníci a stavěly seželeznice(Trasa Conakry – Kankan).
Guinea je chudý zemědělský stát, i když velké zásobynerostů, jako jsoubauxitadiamanty, slibují budoucí bohatství. Guinea je na druhém místě na světě v těžbě bauxitu. Dále se zde těžízlato,manganasůl. Vyrábí sehliník. Sklízí serýže,kukuřice,maniok,banány,podzemnice olejnáapalma olejná. Chová seskot,ovceadrůbeža důležitý je takérybolov.
Obchodní vztahy:
2. 10. 1958 až 26. 3. 1984 – Ahmed Sékou Touré – prezident; PDG27. 3. 1984 až 3. 4. 1984 – Louis Lansana Beavogui – prozatímní prezident; PDG3. 4. 1984 až 5. 4. 1984 – Lansana Conté – předseda Vojenského výboru národní obnovy; voj.5. 4. 1984 až 22. 12. 2008 – Lansana Conté – prezident; voj., PUP22. 12. 2008 až 23. 12. 2008 – Aboubacar Somparé – prozatímní prezident; PUP23. 12. 2008 až 21. 12. 2010 – Moussa Dadis Camara – prezident; 24. 12. 2008 předseda Národní rady pro demokracii a rozvoj; voj.; opustil Guineu 4. 12. 2009 (?)5. 12. 2009 až 21. 12. 2010 – Sékouba Konaté – úřadující prezident pro M. D. Camaru; voj.21. 12. 2010 až 5. 9. 2021 – Alpha Condé – prezident; RPG
od 5.9. 2021 – Mamady Doumbouya - prezident vzešlý z vojenského převratu
Guinejská republika je členemOSN,WTO,MMF,Africké unie,ECOWASaj.
V Guineji je doporučena celková obezřetnost. Bezpečnostní podmínky se zhoršují zejména vKonakry. V noci je třeba vyhýbat se neosvětleným a vylidněným místům. Na celém území se nedoporučují noční jízdy autem, protože může dojít k ozbrojenému přepadení a krádeži vozu; není doporučeno klást odpor. Kvůli kapesním krádežím je třeba být ostražitý na trzích atp.
Před cestou do Guineje je na místě uzavřít kvalitní cestovní pojištění včetně repatriace. Při ošetření v místních nemocnicích a klinikách (které lze doporučit jen v naprosto naléhavých případech), je nutné mít u sebe finanční hotovost. Ve všech vážných případech (traumatologie, koronární onemocnění) se doporučuje odlet do ČR. S sebou je třeba vézt běžné léky a v dostatečném množství repelenty, sluneční a protiplísňové krémy a dezinfekci (ovoce a zeleninu se doporučuje konzumovat pouze oloupané nebo je dezinfikovat).
Ke vstupu do země je nezbytné očkování proti žluté zimnici. Doporučuje se vakcinace protihepatitidě AiB,meningitidě,obrně,tetanu, vhodné je aktualizovat očkování protityfu. Guinea je silněmalarickáoblast. Opakovaně jsou evidovány případycholery. Vysoká jeincidenceAIDS/HIV. Od roku 2016 se v Guineji vyskytuje opětebola, naposledy byly zaznamenány lokalizované případy v jihovýchodním regionu Guinée forestière v únoru 2021.
V Guinejské republice jsou trestnédrogyahomosexualita. (Trestněprávní postihy jsou přísné a podmínky v místních kázeňských zařízeních odstrašující, předběžné zadržení může trvat i několik měsíců a soudnictví je zatíženo korupcí.) Nezbytná je i mimořádná opatrnost v souvisejících diskuzích a v chování na veřejnosti. Komunikačním tabu jsoupráva LGBTa vhodné je vyhnout se kritice armády, prezidenta a vlády.