Oděv druhého rokoka

Oděv druhého rokokaje nazýván styl oblékání druhé poloviny 19. století a charakterizuje bohatou měšťanskou vrstvu. Nevytvářel se nový módní styl, ale rozvíjela se móda inspirovanáhistorismem. Vznikaly módní domy, např. Worth vPařížia s nimi i umění vysokéhokrejčovství–Haute Couture. Nový vynález,šicí strojovlivnil rozvojkonfekce. Začal se rozlišovatoděvpodle příležitosti, ke které byl určen. Pořizovaly se obleky pro cestování, do společnosti, později i na sport. Vedle velkolepýchkrinolíns mnoha zdobnými prvky, začínala být také vyžadována i jednoduchost a praktičnost oblečení.
Během 19. století se měnily styly odívání v návaznosti na změny společenské, ekonomické i politické. Do oblasti odívání se promítly pokroky v technologiích, např. vylepšovánítkalcovských stavů, strojová výrobatkaninakrajek,vynálezšicího strojenebo počátkykonfekční výroby. Začaly se vyrábět první syntetickéanilínovébarvy. Průmyslově vyráběné látky byly levnější a dostupnější většímu okruhu zákazníků.
V předchozích stoletích styl oblékání diktovala „vysoká“šlechta, v druhé polovině 19. století byla ovlivněna bohatýmměšťanstvem. Mužský oděv byl jednodušší a civilnější. Ženy naopak reprezentovaly rodinu, muže a jeho bohatství. Dalším důležitým prvkem proměny v oblasti ženské módy byl měnící se vztah společnosti ksexualitě. Žena chtěla mít úspěch u mužů, chtěla se líbit. Teprve v této době se začaly uzavírat sňatky na základěsympatií.
Začal se rozlišovat oděv podle příležitosti, ke které byl určen. Pořizovaly se obleky pro cestování, do společnosti, na návštěvu divadla nebo na ples či maškarní bál. V 70. a 80. letech 19. století se začínaly objevovat na stránkách časopisů oděvy na sport i pro ženy (bruslení, jízda na koni, plavání). Ženy začaly hráttenis,kriket,lakros, později se věnovalyhorské turistice, jízdě na kole. Rozvoj sportu souvisel s požadavky na účelné a praktické oblečení.Ve stylu oblékání se odráželo také společenské postavení žen. Jednoduchost a takéúčelnostbyla žádána u oděvu, který se začal uplatňovat se zapojením žen do pracovního procesu a s narůstáním ženskéemancipace.
Ideálem byla žena obklopená luxusem a přepychem. Její oděv vystihoval postavení ve společnosti. Vzorem bylyanglická královna Viktorie, rakouskácísařovna Alžbětanebo francouzskácísařovna Evženie. Typický pro ženskousiluetubyl úzký pas, kterého se docílilokorzetema širokou sukní. Tu podpírala kovová konstrukcekrinolíny, která se v historii módy v tomto období objevila již potřetí. Zpočátkukruhovitá, v šedesátých letech 19. stoletíoválná. Ocelovéobruče, které se začalyprůmyslově vyrábět, výrazně podpořily mohutnost sukní. Nechybělo ani několikspodniček. Vynález krinolíny je často připisován císařovně Eugenii, kterou měla nosit v dobětěhotenství. Za tvůrce a propagátora krinolíny je však považovánAngličanCharles Frederic Worth. Jeho šaty nosila císařovna Evženie nebo královna Viktorie. Byly zhotoveny většinouz mušelínu,hedvábí,saténunebotaftu.
Sukněbyla většinou ozdobenakanýrem, aby se vytvořil dojem další sukně. K objemné sukni se nosil upnutý kabátek s mohutnými, dlouhými rukávy a s oblou klesající linií v oblasti ramen.
Na konci šedesátých let 19. století byla krinolína, která se v té době šila dovlečky (oděv), vystřídána zúženou sukní doplněnou kratší tunikou. Změnu siluety ovlivnila turnýra. Ta zúžila sukni zepředu i ze stran a zůstala úzká konstrukce podpírající zadní část sukně. Postupně byla konstrukce odstraněna a nahrazena vycpávkou (česky se nazývala honzík). Zadní část sukně byla tvořena nařasenou vrstvou látky a splývala do vlečky.
Korzety a krinolíny, tvarující postavu, se oblékaly na bílé prádlo. Začaly se vyrábětkalhotkys dlouhými nohavičkami. Korzety se šily z hedvábí,bavlnyi saténu. Bývalyvyšívané, bílé, ale také barevné. Horní okraj se často zdobil krajkou.Šněrovačkunapř. háčkovanou nosívaly již dívky od šesti let.
Ženské účesy byly poměrně složité, tvořeny velkými loknami, které se nosily vyčesané vzhůru. Populární byly nakadeřené ofiny. Vplétaly se do nich stuhy i květiny. Často se používaly ipříčesky. Na ně si ženy pokládaly malé kloboučky s peřím.
Dámy se zdobily množstvímšperků, nosilynáhrdelníky,náramky,prstenyanáušnice. Většinou se nosilyperly,zlatoajantar.Kloboukybyly velkolepé, zdobily se ptačími pery, mašlemi, perličkami i květinami. V letním období se nosily slaměné klobouky, světlejších barev a zdobené květinami. Zimní klobouky se šily ve tmavších odstínech z kožešin, sametu a zdobily jepštrosípera. K účesu se připevňovaly jehlicemi, aby dobře držely. Někdy se používaly takémašlena uvázání.
Dámy nosily krajkové závoje,šálys drobnými výšivkami, kožené nebo pletenérukavice, v létě nesměl chybětslunečník, někdy ivějířa rukavičky.Botyse nosily úzké a do špičky, většinou s tzv. francouzskými či „špulkovými“ kramflíčky.
Pánský oděv reagoval na zrychlující se způsob života a stával se pohodlnějším a praktickým. Linie byly  jednoduché a rovné. Barvy převládaly tlumené. Pánskou ozdobou se stal pouze řetízek k hodinkám amanžetové knoflíky. Základní typy oděvu se nezměnily, pouze detaily a materiály. Muž stále nosilfrak, doplněnýcylindremahůlkou.Obleky pro pány se šily podle příležitosti a denní doby, pro niž byly určeny, např. domácí oděv, vycházkový, sportovní, formálnížaketpro denní nošení, slavnostní frak na večer nebo od roku 1888smoking. Jako v předchozích desetiletích se stále nosil lehce vypasovaný dlouhý kabát přes oblek (redington), ale i další např. rovně střižený chesterfield nebo volný havelok.
Začínal se nosit oblek (kalhoty,sako,vesta). Aby byla vidět vestička a košile, bylo sako vykrojené. Klopy u saka byly saténové nebo sametové. Již na počátku 19. století se vyráběly oddělitelné límečky amanžety.Kravatase vázala na dlouhý „four-in-hand“ uzel. Tuhé a vysoké límečky měly někdy růžky přehnuté dolů. Časté byly takéšle.
K večernímu oděvu patřila bílá vázanka. Během dne se nosila i černá a od 70. let 19. století se začaly šít i barevné kravaty a motýlky. Chudší vrstvy nahrazovaly kravatu barevným šátkem.
Pánské boty byly úzké podobně jako dámské a měly podpatky. Pro ochranu sloužilypsí dečky, které prošly řadou zjednodušení (např. se šily boty, které vypadaly, že jsou překryté psími dečkami, ale knoflíčky byly pevnou součástí bot).
Pokrývka hlavy byla u muže součástí oděvu. Nosily sebuřinkya měkké plstěné nebo v létě slaměné klobouky.Rukavicenosily muži také, i když ne vždy.
Muži z nižších vrstev nosili také třídílný oblek, ale běžně měli pouze obleky dva, na běžné nošení a sváteční. Často nakupovali uvetešníka, protože kvalita ušití i látky šatů umožňovala nosit oděvy z druhé ruky. Klobouk byl většinou nahrazen nejrůznějšíčapky s kšiltem.
Košile se šily rozepínací do půli těla a oblékaly se přes hlavu. Rozepínací košile po celé délce přicházely do módy koncem 19. století. Pánskéspodní prádlopodobně jako dámské pokrývalo celé tělo, muži nosili dlouhéspodkynebopodvlíkačky.
Muži z vyšších vrstev měli vlasy krátce sestřižené, rozdělené pěšinkou uprostřed a kníry, byli vždy velmi pečlivě upraveni.