Pavel Mahrer

Pavel Mahrer, německyPaul Mahrer, přezdíván „Aule“ (22. května1900Teplice–18. prosince1985Los Angeles), bylfotbalista, záložníkžidovskéhopůvodu hrající vněmeckýchklubech v meziválečnémČeskoslovensku,československý reprezentantaolympionik.
Pavel Mahrer se narodil 22. května 1900 v Teplicích jako druhý syn židovského obchodníka Sigmunda Mahrera a jeho ženy Berthy (rozené Taussigové). Jeho rodiče tehdy bydleli v Andrassy strasse (dnes Sovova). Většinu dětství ale Mahrer bydlel v domě č. 1 na Hohenlohe strasse (dnes Jiřího Wolkera, č. p. 2463/38)[1]. Mahrer měl dva bratry: staršího Kurta a mladšího Otu.
V roce 1918 narukoval Mahrer doRakousko-uherské armádya byl poslán naitalskou frontu. Zde se zúčastnil bitvy uVittorio Venetoa, během níž byl 27. října zajatBrity. Následně byl internován v britském zajateckém táboře, kde se stal součástí fotbalového týmu vězňů. Dle rodinné legendy zde měl dokonce podávat tak dobré výkony, že ho velitel tábora odměnil kožený kopačkami.
Po svém návratu z války vstoupil Pavel Mahrer roku1919do německého fotbalového klubuTeplitzer FK 1903. Hřiště tohoto klubu se jmenovalo Na Drožďárně a nacházelo se v Teplicích v Dubské ulici. Během svého působení v tomto klubu získal Mahrer přezdívku "Aule", což je zřejmě zdrobnělina z Paul.
Roku 1922 vyjela osmnáctičlenná výprava teplických fotbalistů doJižní Amerikyna fotbalové turné. Jedním z účastníků této akce byl i Mahrer. Výprava vyplula na parníku Zeelandia5. červencezRotterdamua po třítýdenní plavbě dorazila douruguayskéhoMontevidea. Odtud pak tepličtí pokračovali doBuenos Aires, kde sehráli tři zápasy. Nejprve remizovali s místním městským výběrem 1:1 a pak sehráli dvě remízy i sargentinskou reprezentací(1:1 a 3:3). Po tomto přesvědčivém výkonu se hráči Teplitzeru odebrali zpět do Montevidea, kde podlehli uruguayského reprezentaci 0:2. Přesto zanechali velmi dobrý dojem a vedoucí výpravy Dr. Stein byl dokonce pozván na hodinovou audienci k uruguayskému prezidentovi. Po sehrání posledního zápasu vBrazílii(4:5) se výprava v říjnu vrátila domů.
Po návratu z Jižní Ameriky přestoupil Pavel Mahrer dopražskéhofotbalového klubuDFC Praga přestěhoval se natrvalo do Prahy. Pavel Mahrer se během svého angažmá stal jednou z hlavních tváří tohoto klubu, což dokládají i časté zmínky v novinách pražských NěmcůPrager Tagblatt.
V době svého pražského působení byl Mahrer také povolán dočeskoslovenské reprezentace. Celkem odehrál mezi lety1923-1926šest zápasů. Vrcholem jeho reprezentační kariéry se stalyOlympijské hry roku 1924, konané vPaříži. Československá reprezentace zde dokázala porazit výběrTurecka(5:2), v dalším zápasu už ale podlehlaŠvýcarům0:1 a byla vyřazena. Jedním z Mahrerových spoluhráčů byl tehdy iFrantišek Plánička, se kterým navázal celoživotní přátelství.
V roce1926byl Mahrer osloven manažeremnewyorkskéhotýmuBrooklyn WanderersAdgarem, který mu nabídl půlroční kontrakt za 500 USD. Mahrer tuto nabídku přijel a od1. ledna1927do léta téhož roku hrál za tento klub. Jedním z jeho spoluhráčů byl i slavný maďarský fotbalistaBéla Guttmann.Brookly Wanderes skončili po sezóně sedmý.
Po ukončení kontraktu se Mahrer vrátil do Prahy a další sezónu odehrál za DFC. Vprosinci1929se ale opět přesunul do New Yorku a další tři sezóny pak hrál za židovský klubHakoah All-Stars. S tímto klubem Mahrer sehrál několik zápasů i mimo územíSpojených států amerických, například v roce1931vKostarice. Kvůlivelké hospodářské krizi, která vypukla vříjnu1929se ale americké kluby postupně dostávaly do finančních problémů, takže se Mahrer musil v roce1932vrátit zpět do Československa.
Po svém návratu do vlasti hrál Mahrer chvíli za Teplitzer FK, ale již1. čerevnce1933opět přestoupil do DFC Prag. Za tento klub pak odehrál další tři sezóny. Po sezóně1935/36se ale Mahrer nakonec rozhodl ukončit svou úctyhodnou sedmnáctiletou sportovní kariéru.
V roce 1922 se Mahrer v Praze oženil s Betty Guttmannovu, dcerourabínaa kantoraPinkasovy synagogyBarucha Guttmanna.22. října1926se manželům Mahrerovým narodil prvorozený syn Peter. Během Pavlova amerického angažmá s ním do USA odjela i manželka se synem. Druhý syn Jerome se narodil v New Yorku19. června1929a automaticky tak získal americké občanství.
Po ukončení fotbalové kariéry založil Mahrer obchodní společnost věnující se prodeji košil. Obchod se spolu s bytem Mahrrerových nacházel v Praze ve Vězeňské ulici 6. V domě s nimi bydlela ještě rodina Mahrerova švagra Simona Guttmanna.
Po odstoupeníSudetutekli do Prahy Mahrerovy tepličtí příbuzní, které u sebe Mahrer ubytoval. Během druhé světové války byly členové domácnosti postupně zařazováni do transportů dokoncentračního tábora Terezín.Pouze Mahrerova užší rodina byla nějakou dobu chráněna díky Jeromeho americkému občanství. V roce 1942 ale byl Mahrer zatčen kvůli svým aktivitám načerném trhu, kde sháněl jídlo pro rodinu. Následující rok strávil ve vězení a 9. června 1943 byl poslán do Terezína. Zde mu bylo díky jeho předválečné slávě přiděleno protekční místo pomocníka v kuchyni,. V letech 1943-44 se pak Mahrer také podílel na tzv.terezínské lize,kde působil jako hrající trenér týmu Fleisher (Řeznící). Dalšími významnými hráči této ligy byli napříkladFritz Taussig,Jiří Taussig (Tesař)čiIgnác (Naci) Fischer. V mládežnické lize pak vynikal jako brankářArnošt Lustig, se kterým se Mahrer spřátelil. Mahrerovi se nakonec podařilo vyhnout transportu do vyhlazovacího tábora a v květnu 1945 se dočkal osvobozeníRudou armádou.
Betty Mahrerová byla i se svými dětmi zatčena roku 1943. Jerome a Peter byli internování v zajateckém táboře v Tittmoningu, jejich matka pak v podobném zařízení v Biberachu. V únoru 1945 se všichni tři stali součástí výměny vězňů a byli poslání doŠvýcarska, odkud je americká armáda eskortovala doMarseille. Zde nastoupili na loď a odpluli do New Yorku.
V roce 1946 emigroval do USA i Mahrer a znovu se shledal se svou rodinou Později žil v New Yorku a pracoval pro firmu vyrábějící papírová přání. Minimálně dvakrát (v letech1966a1968) také navštívil Prahu, kde se setkal s Pláničkou a Lustigem. Po odchodu do důchodu se i se svou ženou Betty přestěhoval doKalifornieza synem Peterem. Pavel Mahrer zemřel po krátké nemoci18. prosince1985. Jeho žena zemřela2. ledna1990a oba byli pohřbeni vSanta Monice.