Volha

Volha(ruskyВолга(Volga),tatarskyİdel,İdilneboİtil,mordvinskyРав) jeveletok, největší řekaEvropy. Protéká zhruba od severozápadu na jihovýchod evropskou částíRuskaa ústí doKaspického moře. S délkou 3 534 km a průměrným průtokem 8000 m³/s je tonejdelšíanejvodnatějšířekaEvropy, a vůbec největší řeka nasvětě, kteránemá odtokdosvětového oceánu.
Na Volze bylo vybudováno několik velkýchpřehrada plavební kanály ji spojují sBaltským,Bílým,AzovskýmiČerným mořem. Před stavbou přehrad činila její délka 3690 km. Plochapovodíje 1 380 000km². Volha má velmi malýspád, v průměru jen 0,07promile. Celkové převýšení od pramene k ústí činí pouze 256 metrů. Řeka má symbolický význam v ruské kultuře a Rusy je označována jakoMatka Volha.
Tok Volhy lze rozčlenit několika způsoby. Tradičně sePovolžíz historicko-geografického hlediska obvykle dělí na
Z geografického hlediska je účelnější rozdělit horní tok ještě na úseky nad a podRybinskou nádrží. Z hlediskahydrologickéhotvoříhorní tokna Volze pouze nepatrný úsek ve Valdajské vrchovině nad jezeremStěrž.
Volha pramení severozápadně odMoskvyveValdajské vrchoviněu vesniceVolgo-VerchovjevTverské oblastivnadmořské výšce228m. Na horním toku protéká přes několik nevelkýchjezer(Verchit,Stěrž,Vselug,Peno,Volgo). Při odtoku z posledního z nich byla vybudovánaHornovolžská přehrada. Poté řeka ze severu obtékáMoskvua teče zhruba na východ, protéká historickým městemTver, městemDubnase známýmÚstavem jaderných výzkumů, kde začínáMoskevský průplav, spojující řeku sMoskvou. MeziTveremaRybinskembyly vybudovány tři přehrady. Jsou toVolžskáshrázíavodní elektrárnou u Ivankova,Ugličskás hrází aUgličskou vodní elektrárnouuUgličeaRybinskás hrází aRybinskou vodní elektrárnouuRybinsku. Do ní ústíVolžsko-baltský kanál, který ji spojuje sBaltským mořem.
Mezi městyRybinskaJaroslavla podKostromouprotéká v úzkédoliněmezi vysokýmibřehy, přičemž protínáUgličsko-danplovskouaGaličsko-čuchlomskou vrchovinu. Dále pak pokračuje přesUnženskouaBalachninskou nížinu. UGorodcenadNižním Novgorodembyla vybudována hráz aNižněnovgorodská vodní elektrárnaGorkovské přehrady.
PodsoutokemsOkouje řeka ještě mnohem vodnější. Protéká podél severního okrajePovolžské vrchoviny. Pravý břeh je v těchto místech vysoký, zatímco levý je nízký. UČeboksarbyla vybudována hráz avodní elektrárna Čeboksarské přehrady. Největšími přítoky tohoto úseku jsou zpravaSuraa zlevaVetluga.
Na dolním toku pod ústím největšího přítokuKamyse již stává mohutnou řekou. Protéká postupněPovolžskou vrchovinoua u hlavního městaTatarstánuKazaněse řeka stáčí na jih. UTogliattise známou automobilkou nadSamarskou lukou, kterou vytváří, když obtékáŽiguljovské horybyla vybudována hráz aŽiguljovská vodní elektrárnaKujbyševské přehrady, jejíž vzdutí dosahuje délky 550 km. Jenejvětší v Evropěa zasahuje i tokKamy. Na břehu leží i městoUljanovsk. U městaBalakovopak následuje hráz a vodní elektrárnaSaratovské přehrady. Zde při ústí stejnojmenné řeky leží městoSamaraa při dalším toku Volhy v okolí městMarxaEngelssídlili němečtí kolonisté – tzv.povolžští Němci, za2. světové válkypřesídlení naSibiř. Přítoky na tomto úseku jsou již mnohem méně vodné. Na západním břehu naproti městuEngelsležíSaratov, kam dosahuje vzdutí 600 km dlouhéVolgogradská přehradní nádrže. Nádrž vznikla zadržením vody na přehraděVolžské vodní elektrárny, která byla v době uvedení do provozu v roce 1960 nejvýkonnější vodní elektrárna na světě a je nejvýkonnější na Volze. Pod přehradou leží městoVolgograd, kde se odehrála jedna z rozhodujících bitev2. světové války,bitva u Stalingradu. Ve vzdálenosti 21 km nad městem se odděluje první východníramenoAchtuba, která po 537 km ústí doKaspického moře. O něco níže ústí 100 km dlouhýVolžsko-donský průplav, který spojuje Volhu se západnějšímDonema tak i sAzovským mořem; na volžské straně překonává výškový rozdíl 88 m, na donské straně 44 m.
Vlastnídelta Volhyzačíná ve vzdálenosti 46 km severně odAstrachaně, asi 100 km od ústí řeky, kde se odděluje ramenoBuzan. Celkem je v deltě téměř 500 ramen, průtoků a mělkých říček. Deltou se vlévá doKaspického moře, přičemž ústí leží 28 m pod úrovnísvětového oceánu, takže celkovýspádčiní 256 m. Obrovské území delty, která je jednou z největších v Rusku, je významným hnízdištěm stěhovavých ptáků a přírodní rezervací. Astrachaň je také střediskem výrobykaviáru.
Celkem má asi 200 přítoků. Levých je mnohem více a jsou vodnější než pravé. Na dolním toku podKamyšinemjiž žádné přítoky nepřijímá.
Základními zdroji vody jsousněhovésrážky(60 %),podzemní vody(30 %) adešťovésrážky (10 %). Přirozený režim je charakterizovaný jarním vzestupem hladiny (dubenažčerven), malou vodnost vlétěa vziměa dešti způsobujícípovodněnapodzim(říjen). Roční kolísání úrovně hladiny před postavenímkaskády přehraddosahovalo uTveru11 m, pod ústímKamy15 až 17 m a uAstrachaně3 m. Po zregulování toku se kolísání prudce snížilo. Nárůst průtoku až kVolgograduzachycuje tabulka:
Pod Volgogradem ztrácí přibližně 2 % v důsledkuvypařování. Maximální průtoky vody pod ústímKamyv minulosti dosahovaly 67 000m³/sa uVolgograduv důsledku rozlití doúvalunepřevyšovaly 52 000 m³/s. Po regulaci toku se nejvyšší hodnoty průtoků snížily a nejnižší hodnoty se naopak zvýšily. Vodní bilance řeky nad Volgogradem za dlouhé období zachycuje tabulka:
Před postavením přehrad řeka k ústí přinesla za rok přibližně 25Mtnánosůa 40 až 50 Mt rozpuštěnýchminerálních látek. Teplota vody uprostřed léta včervencidosahuje 20 až 25°С. Rozmrzá uAstrachaněv poloviněbřezna, na horním toku a podKamyšinemv první polovinědubnaa uprostřed dubna na zbývajícím toku. Zamrzá na horním a středním toku na koncilistopadua na dolním toku na začátkuprosince. Bezledutak zůstává přibližně 200 dní a uAstrachaně260 dní. Po postavení přehrad se změnil teplotní režim řeky, na horním toku se prodloužila doba, kdy je řeka zamrzlá a na dolním toku se naopak tato doba zkrátila.
Od 30. let 20. století je řeka využívána pro potřebyenergetiky. Tento význam vzrostl s výstavboupřehradavodních elektrárenv rámciVolžsko-kamské kaskády.
Přehrady a hydroelektrárny na Volze:
Celková plocha zatopená volžskými přehradami přesahuje 20 000 km².
Řeka je spojena s okolnímiříčními systémyprostřednictvímvodních kanálů.
Plánované spojení s řekouUral(Volžsko-uralský kanál) nebylo realizováno.
Volha se svými přítoky a průplavy byla a je důležitou dopravní tepnou, která protéká následujícími městy (po proudu):
Koupání u Volhy je v létě příjemné, písek je rozpálený, voda chladivá (okolo 25 °C). Koupání „na Adama“ je poměrně běžné. Na rozdíl od západních letovisek není nutné používat oplocenýchnudistickýchpláží.
V řece žije přibližně 70 druhůryb, z nichž 40 máprůmyslovývýznam. Nejdůležitější jsouplotice obecná kaspická,sledi,cejn velký,candáti,kapr obecný,sumec velký,štiky,jeseteři(jeseter malý).
Úrodná oblast podél dolního toku Volhy byla zřejmě osídlena už od pravěku. Někteří badatelé pokládají dolní Povolží za pravěkou kolébkuindoevropskýchnárodů.
Od8. stoletísloužila i se svými přítoky jako součást tržní cesty meziVýchodemaZápadem. ZeStřední Asiese dováželytkaniny,kovya opačným směremkožešiny,voskamed. Na Volze ležela i hlavní sídla říšeChazarůa později významná obchodní a politická centra, napříkladVelikij golgat(dnesBolgaryvtatarštinu), od8.do15. stoletísídloVolžských Bulharů, dáleSaraj, hlavní městoZlaté hordy(nedalekoVolgogradu) neboItil/Astrachaň. Další významná centra bylaNovgorod,Rostov,Sundal,Murom. Od11. stoletívýznamtrhůslábnul a ve13. stoletímongolsko-tatarské nájezdynarušilyhospodářské vztahykromě povodí horního toku řeky, kde hrály významnou roliNovgorod,Tvera městaVladimiro-Suzdalské Rusi. Od14. stoletívýznam trhů opět rostl. Šlo o centraKazaň,Nižnij Novgorod,Astrachaň.
Území bylo dobytoIvanem Hroznýmv polovině16. století, kdy Rusko postupně ovládlo i dolní tok Volhy a odtud zahájilo expanzi doSibiře. Jednu z epizod této expanze v17. stoletílíčí i příběhy okozáckémnáčelníkoviStěnkovi Razinovia zejména populární píseň "Volga, Volga, mať rodnaja". Celývodní systém Volhyse tak po dobytíKazaňskéhoaAstrachaňského chanátudostal pod kontroluRuska. Trh vzkvétá a vznikají nová města (Samara,Saratov,Caricyn) a roste význam stávajících (Jaroslavl,Kostroma,Nižnij Novgorod). Po řece v té době pluly dlouhé karavanylodíčítající až 500 plavidel.
V19. stoletídoznal trh na řecevelkého rozvojena což mělo vliv dokončeníMariinské vodní cesty, jež spojila povodí Volhy aNěvyv roce1808, vznik velké říčníflotily, prvníparník(1820) a práce 300000burlakůna řece. Převáželo seobilí,sůl,rybya později takéropaabavlna. Velký význam mělyjarmarky v Nižním Novgoroděa obilní burza vRybinsku.
Běhemruské občanské válkyna řece došlo k několika bitvám, v nichž řeka měla velký strategický význam. V roce1918to byly bitvyRudé armádysčeskoslovenskými legionáři(bitva u Lipjag) a sbělogvardějcia v roce1919sKolčakemaDěnikinem. Během2. světové válkyproběhla na pravém břehu řeky v letech1942–1943bitva u Stalingradu.
V roce2018byl vědecky popsán nový druhsauropodního dinosaurajménemVolgatitansimbirskiensis, jehož zkamenělé obratle byly objeveny na březích řeky nedaleko městaUljanovsk. V doslovném překladu znamená rodové jméno dinosaura "titán od (řeky) Volhy", druhové pak odkazuje ke staršímu názvu Uljanovsku, tedy jménu Simbirsk.