Národní park Kurská kosa

Národní park Kurská kosaneboNárodní park Kuršská kosa(litevskyKuršių nerijos nacionalinis parkas) je jeden z pěti národních parků vLitvě. Nachází se vKlaipėdském kraji. Rozprostírá se na západě země na ploše 264,74 km² a zahrnujeKurskou kosu(37 % rozlohy parku),Kurský záliv(16 % rozlohy parku) na východě aBaltské moře(47 % rozlohy parku) na západě. Na jihu sousedí s ruskýmNárodním parkem Kurská kosa. Oblast byla vyhlášena národním parkem v roce 1991 po získání nezávislosti Litvy poté, co zde již od roku 1961 existovala chráněná krajinná oblast. Kurská kosa je od roku 2000 zařazena na listinuSvětového dědictvíUNESCO.
Park chrání: Velkou kurskou kosu, staré parabolické duny uJuodkrantė, mrtvé nebo šedé duny u bývalých, dnes opuštěných osad Agila a Nagliai, opuštěné dunyParnidžioaDidžioji, opuštěné půdy, ale i pobřeží a pobřežní záplavové oblasti, charakteristickou flóru a faunu a lesy. Cenné jsou ochranné pobřežní háje, charakteristická rostlinná a živočišná společenstva Kurské kosy, lesy s fragmenty hájů, lagunové a mořské ekosystémy.
Oblast je ptačí migrační trasou, kudy na jaře a na podzim prolétají miliony různých druhů ptáků. Ve vzdálenosti 30 km odKlaipédyse nachází kroužkovací stanice ptáků. Skvělé výhledy jsou z vyhlídek na Garnių kalno (Čapí vrch), v přírodní rezervaci Nagliai, na dunách Parnidžio aVecekrugoa na úpatí dun Karvaičiai, v zátocePervalka, na duně Meška Head.
Park je jedinečný, protože úzký poloostrov Kurská kosa mezi Kurským zálivem a Baltským mořem je tvořen pískem, který sem přinášejí vodní proudy. Větrné duny, vlhké nížiny, pláže - celá tato relativně mladá krajina se neustále mění. Rozsáhlé plochy dun byly zalesněny, aby zadržely pohybující se písek. Ve starém smrkovém lese, zejména blíže k moři, rostou stromy kvůli neustálým větrům nakloněny pod úhlem. Břehy laguny jsou zde písčité, s několika zátokami porostlými rákosím. Na mnoha místech se do laguny svažují písečné břehy dosud pohyblivých dun. Suchá a neúrodná půda, náhlé a časté změny počasí a silné větry bránily rozšiřování osídlení a podporovaly vznik charakteristické vegetace.
V národním parku roste 900 druhů rostlin, z nichž 13 taxomů je zapsáno v litevské červené knize.Dvacet procent (2922 ha) rozlohy parku pokrývá dunová a luční vegetace.Silné větry, pohyblivé písky, suchá půda, slaná voda a časté změny počasí způsobují, že přírodní podmínky pobřežní nížiny připomínají evropské stepi. Od západu na východ, od Baltského moře po Kurský záliv, střídá jedna přírodní zóna druhou:
Sedmdesát procent (6852 ha) území parku pokrývají lesy, převážně borové, z nichž polovina jsou nepůvodní: 53 % porostů tvoříborovice lesní(Pinus sylvestris) a 27 % borovice kleč (Pinus mungo), která bylaintrodukovánav roce 1850.Dále se zde vyskytujíborovice Banksova(Pinus banksiana),borovice černá(Pinus nigra),borovice vejmutovka(Pinus strobus),borovice ostnitá(Pinus muricata) a borovice krymská (Pinus nigra pallasiana). V národním parku se nachází 68 ha smrkových lesů, ve kterých rostesmrk ztepilý(Picea abies),smrk sivý(Picea glauca) asmrk pichlavý(Picea pungens). Dalšími jehličnany jsoujalovec obecný(Juniperus communis),jedle bělokorá(Abies alba),jedle ojíněná(Abies concolor),modřín opadavý(Larix decidua) a zámořskádouglaska tisolistá sivá(Pseudotsuga menziesiivar.glauca).
Z listnatých dřevin, které pokrývají dvacet procent půdy, je nejrozšířenějšíbříza(Betula) s malou příměsíborovice(1028 ha),olše(Alnus) 206 ha,dub(Quercus) ajasan(Fraxinus) několik hekarů.Na písečných dunách byly vysazenyjavor babyka(Acer campestre),javor tatarský(Acer tataricum), javor jasanolistý (Acer negundo),javor klen(Acer pseudoplatanus),buk lesní(Fagus sylvatica),jasan pensylvánský(Fraxinus pennsylvanica) aptačí zob obecný(Ligustrum vulgare).
Nejstarší (100–150 let staré) přirozené lesy borovice, smrku a dubu rostou v okolíJuodkranténa starých parabolických dunách aNidy. V podrostu lesů je hojnábrusinkaaborůvka(Vaccinium vitis–idaea, V. myrtillus) apstroček dvoulistý(Maianthemum bifolium).V okolí Juodkranté se vyskytujezimozel severní(Linnaea borealis), který je nejen v Litvě vzácný. Na vlhkých místech v blízkosti šedých dun v březových hájích se vyskytuje hmyzožravá rostlinarosnatka okrouhlolistá(Drosera rotundifolia).
V národním parku žije 40 druhů savců.Největším z nich jelos(Alces alces), symbol Kurské kosy. Běhemdruhé světové válkybyli losi vyhubeni, ale v roce 1948 se znovu objevili. Protože losi aktivně žerou mladé borovice, jsou na ně každoročně vydávány kvóty lovu. V roce 2014 žilo v parku 30 zvířat.Divočáci(Sus scrofa) jsou menší než kontinentální divočáci, kteří se v období nouze přibližují k domům a hledají potravu. Poměrně časté:srnec obecný(Capreolus capreolus),zajíc polní(Lepus europaeus),liška obecná(Vulpes vulpes),jezevec lesní(Meles meles),psík mývalovitý(Nyctereutes procyonoides),kuna lesní(Martes martes),lasice hranostaj(Mustela erminea),lasice kolčava(Mustela nivalis),ondatra pižmová(Ondatra zibethica),norek americký(Mustela vison),vydra říční(Lutra lutra), někdy se na pobřeží objevujetuleň kuželozubý(Halichoerus grypus).  Stále málo prozkoumaná je fauna netopýrů a hlodavců. V opadaném listí na zemi lze naléztmyšici lesní(Apodemus flavicollis) arejsek obecný(Sorex).
Na rozdíl od kontinentu ptáci na podzim a v zimě Kurskou kosu neopouštějí. Na území parku žije více než 300 druhů ptáků. Přes kosu prochází migrační trasa ptáků z Bílého moře (10–11 tisíc ročně).V Juodkranté byla vybudována pozorovací stanice pro stěhovavé ptáky. Na jaře a na podzim se v parku vyskytuje řada ptáků včetně:pěnkavy(Fringilla),sýkory(Parus),krahujec obecný(Accipiter nisus),káně(Buteo),orlovec říční(Pandion haliaätus),motáci(Circus),kachny(Anatidae),potápky(Podiceps),labutě malé(Cygnus columbianus) alabutě zpěvné(Cygnus Cygnus) na březích lagun, na plážíchjespák obecný(Calidris alpina),koliha velká(Numenius arquata),břehouš(Limosa),ústřičník velký(Haematopus ostralegus),rybák černý(Chlidonias niger) arybák obecný(Sterna hirundo),rackovití(Larus). V letní sezóně na ní hnízdí více než 100 druhů ptáků:skřivan polní(Alauda arvensis),pěnkava obecná(Fringilla coelebs),budníček(Phylloscopus),červenka obecná(Erithacus rubecula),Turdus,sýkora(Parus),rákosníkovití(Acrocephalus),potápka roháč(Podiceps cristatus),kachna divoká(Anas platyrhynchos) alabuť velká(Cygnus olor). Mezi vzácné ptáky patříorel mořský(Haliaëtus albicilla),luňák hnědý(Milvus migrans),ostříž lesní(Falco subbuteo),kuklík písečný(Charadrius hiaticula),holub doupňák(Columba oenas) alinduška úhorní(Anthus campestris).
V oblasti zimují tisíce vodních ptáků:turpan černý(Melanitta nigra) aturpan hnědý(Melanitta fusca),hoholka lední(Clangula hyemalis),potáplice(Gavia),morčák velký(Mergus merganser) ahohol severní(Bucephala clangula). V Juodkranté se nachází největší a nejstarší smíšená koloniekormoránů velkých(Phalacrocorax carbo) avolavek popelavých(Ardea cinerea) v Litvě, ve které roce 2000 vyvedli 582 a 1360 mláďat.
V laguně žije na 50 druhů ryb. Na Kurské kose se vyskytuje na 470 druhů motýlů a 300 druhů brouků.
V národním parku se nacházejí čtyři rybářské vesnice:Juodkranté,Pervalka,PreilaaNida, které byly v roce 1961 spojeny do jedné osadyNeringa. Pohyblivé písky dun zaplavují starobylé osady a hřbitovy. V letech 1675–1854 takto zaniklo čtrnáct vesnic.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůKuršių nerijos nacionalinis parkasna litevské Wikipedii aКуршская коса (национальный парк, Литва)na ruské Wikipedii.