Svatý rok 1725

JubilejníSvatý rok 1725(16. řádné univerzální jubileum), který navázal na předchozí řaduSvatých roků, byl vyhlášenbulouRedemptor et Dominus Nosterz 26. června 1724.Papež Benedikt XIII.pravidelně osobně navštěvoval římské baziliky, cestoval ve skromných kočárech a účastnil se různých úkonů potřebných k získáníodpustků.Dne 15. dubna 1725 zahájil vbazilice sv. Jana v Lateráněřímskou synodu,jejíž jednání čítalo 32 svazků. Během tohoto roku byly otevřeny schody naPiazza di Spagna(Španělské schody), které spojovaly náměstí s kostelemSantissima Trinità dei Monti(Nejsvětější Trojicena horách).
Svatý rok, konaný v roce 1725, slavil pětasedmdesátiletý, právě zvolený papež Benedikt XIII.,dominikán, který byl dlouhá létakardinálem. K přijetí výsledku volby byl téměř donucen 29. května 1724. V knize komořího kleriků papežské komory se k vyhlášení Svatého roku poznamenává:„Poněvadž nebylo možno, jak to bylo zvykem, zveřejnit buluSvatého rokuvesvátek Nanebevstoupení Páně, poněvadž papežský stolec nebyl v onen den obsazen, zmíněné vyhlášení se přeložilo na ránosvátku svatých apoštolů Petra a Pavla, 29. června.“ Po slavnostním troubení přečetl bulu v předsíniSvatopetrské bazilikyarcibiskupBattelliv přítomnosti papeže a jeho doprovodu, a když skončil, k novému troubení a bubnování se přidal radostný potlesk Římanů a poutníků, kteří se všude kolem tlačili. Pak se zvláštní poslové rozjeli s trubači a bubeníky do tří jubilejních bazilik, aby i tam byla bula přečtena s obvyklou slavnostností. Bylo však zcela mylné očekávat, žeSvatý rokbude probíhat stejně okázale.
Papež Benedikt XIII. byl totiž ještě přísnější než v roce1700jeho předchůdceInocenc XII.Sám si vykonal během roku předepsanou pouť, na kterou se připravil v dominikánském klášteře přibazilice Panny Marie, sopra Minerva v Římě, duchovními cvičeními a v Lateránské bazilice se slavil římský provinční církevní sněm, závazný pro všechny biskupy římské provincie, který se zabýval hlavně zpřísněním života duchovenstva a metodou výukykatechismu.
Papež sám se obrátil zvláštní výzvou během roku i k odpadlým kněžím a řeholníkům a vyzval je k návratu do církevního společenství. Jejich představené zase zval, aby je přijali s láskou a odpuštěním.
Toho roku se opět nekonal žádný veřejnýkarneval, byly zakázány maškary, ba iloterie. Zato papež odvolalexkomunikaci, jíž pohrozil papežInocenc XI.kněžím, kteří by v chóru během modliteb plivali na zem žvýkací tabák, ale od zákazu, aby si kanovníci během modliteb předávali tabatěrku se šňupavým tabákem, neustoupil. Duchovním zakázal nosit paruky. Bratrstvům zakázal okázale konatlampiónováa pochodňová procesí, takžeSvatý rokprobíhal skutečně v duchu kajícnosti. Během něho bylasvatořečenařadablahoslavených, mezi nimiJan od Křížea dva mladíjezuitštíklericiAlois GonzagaaStanislav Kostka.
Nechyběli ani vysoce společensky postavení poutníci, jako např. vdova potoskánském velkovévodovi, vévoda bavorský a knížeDiethochsteinzKorutan, který byl předtím luteránem, ale v Římě byl přijat do církve a papežembiřmován. Větší pozornost vzbudilo 370 vestanských otroků právě osvobozených ztuniskéhozajetí.Byli vykoupeni členyřádu trinitářůa dopraveni do Říma, aby si mohli vykonat pouť, než se rozejeli do svých domovů v různých evropských zemích. Byli hoštěni spolu s 382 000 poutníky toho rokubratrstvem Nejsvětější Trojice, jemuž finančně značně vypomohl papež.
Je zde použita šablona{{Refend}}označená jako k „pouze dočasnému použití“.