Anglická kuchyně

Anglická kuchynězahrnuje kuchařské postupy, tradice a recepty zAnglie. Vyznačuje se typickými rysy, ale také má mnoho společného s britskou kuchyní v širším smyslu, zejména díky importu surovin a nápadů ze vzdálených míst, jako jeSeverní Amerika,ČínaaIndieza dobybritského impériaa díky poválečné imigraci do země.
Na počátkunovověkubylo jídlo v Anglii charakteristické jednoduchostí a používáním velmi kvalitních přírodních plodin, na což měli značný vlivpuritáni. Díky tomu vznikla strava, která se vyhýbala silným chutím, jakými se vyznačuje například česnek, a složitým omáčkám, které byly spojovány s kontinentálními katolickými vlivy. Důsledky tohoto vývoje mohou být na tradiční anglické kuchyni do jisté míry patrné dodnes.
Tradiční pokrmy mají původ již vestarověku, patří mezi něchléb,sýr, pečené a dušenémaso, masové a zvěřinové koláče, vařená zelenina a vývary, sladkovodní a mořské ryby. Recepty na takovéto pokrmy obsahuje kuchařská kniha jménemForme of Curyze 14. století. V druhé polovině18. stoletíupozornil reverend Gilbert White v publikaciThe Natural History of Selbornena zvýšenou konzumaci zeleniny obyčejným lidem na jihu Anglie, k níž byly přidány brambory teprve za vládyJiřího III.
Další jídla, napříkladfish and chips, která byla dříve rychlým občerstvením, masové koláče a klobásky se šťouchanými brambory, smaženou cibulkou a masovou omáčkou, dnes v oblíbenosti dohánějí indická abangladéšskákaria vewokupřipravované pokrmy inspirované čínskou athajskou kuchyní. Velké oblibě se těší rovněžitalskáafrancouzská kuchyně. Británie také velmi rychle přijala za svou americkou novinku v podoběfast foodůa i nadále čerpá a zpracovává gastronomické nápady z celého světa, zatímco současně znovu objevuje vlastní kořeny prostřednictvím trvale udržitelnéhozemědělství.
Je rozšířenou pověrou, žeAngličanév polovině odpoledne „všeho zanechají“, aby si mohli vychutnat čaj o páté. To ovšem již není pravda na pracovištích a i doma se jedná o tradici, která je oproti minulosti spíše vzácná. Formální čaj o páté je dnes spíše turistickou záležitostí, zejména vDevonua přilehlých hrabstvích. Tam jsou v hojném počtu zastoupeny tzv.tearooms(obdoba cukráren), kde se k čaji podávají vdolečky (angl.scones) sdžemema hustou smetanou (jeden z hlavních produktů Devonu aCornwallu), případně rozličné dortíky. V dřívějších dobách existovala profese s názvemtea lady, což byla žena, jejímž úkolem bylo přinášet do kanceláří a dalších pracovišť čaj a lehké občerstvení, nicméně tento zvyk de facto vymřel v 80. letech 20. století.
Vlastní čaj se obvykle podává s mlékem a pije se během celého dne, často i s obědem či večeří. V poslední době získávají na popularitě též čaje bylinkové a speciální. Káva je méně tradiční než v kontinentální Evropě, nicméně v posledních letech došlo vlivem řetězců typuStarbucks,Costa Coffeeapod. k velkém rozkvětu pití kávy. Zejména ve velkých městech je dnes běžné, že se pracovníci před příchodem na pracoviště zastaví pro kávu s sebou.
Po většinu 20. století fungoval v Británii systém, kdy bylo mléko po ránu přiváženo mlékaři na zápraží domu ve skleněných lahvích, ale tato tradice již víceméně zanikla s výjimkou rurálních oblastí.
Anglie je po světě známá jídlemfish and chipsa pyšní se velkým množstvím hospod a provozoven rychlého občerstvení, které tuto specialitu nabízejí.
Příchodprůmyslové revolucevedl ke vzniku jídel jako je fish and chips,hrachová kašea masový koláč sbramborovou kaší. Tato jídla tvořila základ nabídky rychlého občerstvení i stravování Angličanů, ale stejně jako v případě mnoha národních jídel se kvalita jednotlivých nabídek od komerčně produkovaných po autentické či domácí může výrazně lišit.
Nicméně vlivem etnických menšin, zejména Indů a Číňanů, došlo také k rozkvětu a velké dostupnosti etnických rychlých občerstvení. Zejména indické restaurace jsou v anglických městech zastoupeny v hojném počtu a některé pokrmy natolik zdomácněly, že je průměrní Angličané považují za „britskou kuchyni“. Mezi další běžná jídla rychlého občerstvení patřígyros,pizzaa smažené kuře po americku.
Anglické klobásky jsou typické tím, že se vyrábějí z čerstvého masa a nejsou uzené, sušené ani silně kořeněné. Po2. světové válcebyly klobásky často vyráběny z podřadného masa,tukua pečiva. V posledních desetiletích, kdy v Británii došlo ke gastronomické revoluci, se ovšem ve většině řeznictví a supermarketů začaly prodávat velmi kvalitní klobásky z nejlepšího masa.
Klobásky se většinou vyrábějí zhovězíhočivepřového masa, ačkoliv jsou dostupné i speciální verze, např. zezvěřiny. Mezi nejznámější typy patříLincolnshires bylinkami čiCumberland. Odhaduje se, že ve Velké Británii existuje zhruba 400 druhů klobásek.
Klobásky jsou základem párků v těstíčku (angl.toad in the hole, doslova žabák v díře), kde se kladou na těsto podobné těstu používanému na yorkšírský pudink, v němž se v troubě zapečou a podávají s cibulovou omáčkou.
Typ klobásky jménemblack pudding'je typický pro hrabstvíLancashire, a dále pakSkotskoaIrsko, a chuťově je velmi podobný českémujelitu.White puddingje anglická obdobajitrnice.
Tradice vyrábění masových koláčů pochází zestředověku, kdy se nádoba z těsta používala pro přenášení jídel a měla též těstové „víčko“. Od té doby je masový koláč jedním z nejtypičtějších anglických jídel. Mezi klasické náplně patří kuřecí s houbami a hovězí s ledvinkami. Vepřové koláče se téměř výlučně jedí studené.
Cornwallská taštička(Cornish pasty) je většípiroh, který vznikl pro potřeby horníků vCornwallu. Ti tento pokrm pojídali v dole, kde nebyla možnost umýt si ruce a často pracovali se zdraví škodlivým materiálem. Proto má taštička tlustý okraj z těsta, za nějž horníci svačinu drželi a po jídle ho vyhodili. Tradiční náplň tvoří hovězí, brambory,tuřínacibule.
Další druh koláče se místo těsta zakrývá bramborovou kaší – sem patří například pastýřský koláč (shepherd’s pie) sjehněčím, jeho obdoba s hovězím známá pod názvemcottage pienebo rybářský koláč (fisherman’s pie) s treskou a hráškem.
V severních zemích Evropy je tradiční uchovávání potravin pomocí nasolování,uzenía nakládání. Uzenáče,šunkaaslaninajsou nejtypičtějšími anglickými produkty těchto technik.
Anglie dala světu slovosendvič, ačkoliv John Montagu, 4. hrabě hrabství Sandwich, po němž je pochutina pojmenovaná, nebyl první, kdo s tímto vynálezem přišel. Jde o chleba plněný např. šunkou a zeleninou.
Veviktoriánském období, kdy Británie Indii vládla, došlo k prvnímu propojeníindických pokrmůs anglickými. Takto vzniklo napříkladkedgeree– směsice vařené bílé ryby, rýže,petržele, vajec natvrdo,kariprášku, másla či smetany a někdyhrozinek– oblíbená v19. stoletíjako snídaně.
Existuje i mnoho pozdějších směsicí, zejménachicken tikka masala, která je dnes považována za jedno z nejoblíbenějších jídel v Británii.
Nejrůznější zavařeniny značně ovlivnily exotické kuchyně britského impéria. Proto mezi populární volby patříčatní, původem z Indie,piccalilli, nakládané cibulky a okurčičky. Klasickými příklady přísad do jídel je rajčatová omáčka,Worcestrová omáčkaa „hnědá“omáčka HP. Do mnoha jídel se používá také sladovýocet.Anglická hořčicemá výraznou chuť a jasně žlutou barvu, prodává se též ve formě prášku.
Typické anglické sýry jsou tvrdé a vyrábí se z kravského mléka. Nejrozšířenějším druhem ječedar, který je známý po celém světě. Společně s ním je tzv. králem mezi anglickými sýryStilton, což je sýr s modrou plísní podobnýroquefortu. Vyrábí se ovšem velké množství dalších charakteristických sýrů a jejich výroba zažívá v poslední době díky zájmu o lokální produkty jistou renesanci.
Mezi oblíbené moučníky patříbread and butter pudding(podobnýzemlbábě), drobenkový koláč s rebarborou atrifle(moučník s želatinou, šlehačkou a ovocem). Ke koláčům se většinou podává vanilkový krém. Tradiční pochutinou naVánocejevánoční pudinkse sušeným ovocem.
Likér zbezinekči bezových květů je osvěžující a aromatický nealkoholický nápoj, který je v Británii velmi oblíbený. Zdžusůje nejpopulárnější jablečný, který je k dostání v nejrůznějších variantách a v zimě se pije teplý a okořeněný.
VlivemŘímanůje rozšířené pití vína k jídlu, nicméně mezi obyčejnými lidmi se vždy těšila oblibě místnípiva,aleacider. Cider byl z historického hlediska vždy oblíbenější v jihozápadní Anglii. Cider je vyráběn nejen z jablek, ale též z hrušek, této variantě se pak říkáperry.
Anglická kuchyně se v porovnání například sitalskoučifrancouzskou kuchynínetěší příliš dobré pověsti. Velká část Angličanů ovšem tento postoj považuje za zastaralý, protože bídná kvalita průmyslově vyráběných potravin ve20. stoletíneodpovídala kvalitě domácí kuchyně.
Běhemstředověkuaosvícenstvíměla anglická kuchyně vynikající pověst, její úpadek nastal v okamžiku, kdy během průmyslové revoluce začal lid opouštět venkov a hromadně se stěhovat do měst. Britská kuchyně také velmi trpěla nucenými příděly v obou světových válkách (výdej na potravinové lístky byl v Británii ukončen teprve v roce 1954), na což plynule navázal rozkvět masově vyráběných potravin nevalné úrovně.
Dnešní Británie je ovšem z tohoto pohledu diametrálně odlišná, díky slavným televizním šéfkuchařům se zvýšilo uvědomění lidí o jídle, rozdílných kuchyních světa a kvalitních ingrediencích. Suroviny ze všech koutů světa jsou běžně dostupné v síti supermarketů a k větší diverzitě v městech přispívají i početné etnické komunity, díky nimž může běžný Angličan sehnat i takové přísady, které byly ještě před 30 lety nedostupné.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuEnglish cuisinena anglické Wikipedii.