Fernandel

Fernandel, vlastním jménemFernand Joseph Désiré Contandin, (8. května1903Marseille–26. února1971Paříž) bylfrancouzskýherecazpěvák. Vyšel ze světa francouzskéoperetyavaudevillu, stal se však i známýmfilmovýmhercem, k jeho popularitě přispěla především role Dona Camilla, který v sérii filmů sváděl v malémitalskémměstečku souboj skomunistickýmstarostou Pepponem. Úspěch snímků o svérázném knězi ho katapultoval i doHollywoodu, kde jeho nejúspěšnějším počinem byl filmParis Holiday, kde stál po bokuBoba Hopea. Míru jeho popularity ve Francii ukázala anketaNejvětší Francouz(obdoba100 největších BritůčiNejvětšího Čecha), která se ve Francii konala roku 2005. Fernandel se zde umístil na 13. místě (předNapoleonem Bonapartem,Karlem VelikýmčiFrançoisem Mitterrandem, ale také před svými ve světě slavnějšími kolegyLouisem de FunèsčiJeanem Gabinem).
Oba rodiče hráli v divadle, a tak svého syna směrovali na hereckou dráhu. Fernand stál poprvé na divadelních prknech už jako dítě. V deseti získal třetí cenu v pěvecké soutěži vypsané deníkem Comoedia.Po skončení školní docházky vystřídal několik zaměstnání a nakonec byl povolán do armády. Ještě předtím se v roce 1925 se oženil s Henriette-Félicie Manseovou, sestrou svého přítele, textaře Jeana Manse. Po návratu z vojny se živil zpěvem akabaretnímivýstupy. Přijal umělecké jméno Fernandel. Putoval po různých městech a v prosinci roku 1928 měl první vystoupení v Paříži.Získal si značnou popularitu a všimli si ho také filmoví producenti. Dostal malou roli ve filmuBílý a černýa svým výkonem zaujal. Společně sJeanem Gabinem, který se stal jeho celoživotním přítelem, se zařadil mezi začínající hvězdy filmové společnosti. Hráli spolu ve filmuParis-Beguin(1931).První větší příležitost dostal ve filmuMládenec paní Hussonové(1932), kde uplatnil svůj typický herecký projev opírající se především o výraznou mimiku. Byl to režisérMarcel Pagnol, kdo objevil Fernandelův širší herecký potenciál a obsadil ho do svého filmuAngèle(1934).Fernandel v něm ukázal, že kromě komických rolí umí na diváky zapůsobit svým lidským a citlivým projevem. Pagnol mu dal ještě několik příležitostí ve filmech jako napříkladRegain(1937),Le Schpountz(1938),La fille du puisatier(1940),Naïs(1945). Posledním společným filmem, po kterém jejich přátelství skončilo roztržkou, bylTopaze(1951).
Do roku 1940 Fernandel hrál ve více než 50 filmech. Filmové úspěchy nezabránily Fernandelovi v kariéře zpěváka. Hrál v mnoha muzikálech, některé z nich byly zfilmovány a písně jako napříkladIgnace,Simplet, FélicieneboFrancinesi získaly širokou popularitu. Zájem projevil iHollywood, ale Fernandel odmítal hrát v Americe a nezdarem skončila i spolupráce s americkými filmaři ve Francii. V USA Fernandel vystoupil pouze jedenkrát: na koncertu vCarnegie Hallv roce 1968.
V roce 1937 publikoval své první paměti, které byly na pokračování zveřejňovány v komunistickém deníkuCe soir.V době druhé světové války zpíval v kabaretech, vystupoval v rozhlase a natáčel filmy včetně dvou ve vlastní režii (Simplet, 1942 aAdrien, 1943).
Fernandelova filmová kariéra vrcholila v padesátých letech, kdy vznikly i umělecky náročnější snímky, např.Červená hospoda(1951),Mamzelle Nitouche(1954),Kráva a vězeň(1959). V roce 1951 se poprvé objevil v roli Dona Camilla ve filmuMalý svět Dona CamillarežiséraJuliena Duvivera. Obrovský mezinárodní úspěch vedl k natočení dalších filmů se stejným obsazením hlavních hrdinů:Návrat Dona Camilla(1953),Velký boj Dona Camilla(1955),Don Camillo Monseigneur(1961),Don Camillo v Rusku(1965) a nakonecDon Camillo a jeho protestující, který se začal točit v roce 1970, ale kvůli Fernandelově onemocnění už nebyl dokončen.
Zemřel na rakovinu plic 26. února 1971 v Paříži. Je pohřben na hřbitověPassy.
Během svého života natočil více než 120 filmů. I když mnohé Fernandelovy filmy byly podprůměrné, několik jich patří ke zlatému fondu evropské kinematografie. Jeho hlas je zachován na mnoha gramofonových deskách jak s písněmi, tak s mluveným slovem. Ve Francii si velkou popularitu i uznání odborníků získaly Fernandelovy nahrávky povídekAlphonse DaudetaListy z mého mlýna. V letech 1953 a 1968 za ně získal Grand Prix de l'Académie du disque.
S manželkou Henriette měl dvě dcery a syna. Zůstali spolu až do Fernandelovy smrti. Své soukromí pečlivě tajil, nikdy nebyl zapleten do žádného skandálu.S rodinou bydlel v bytě naAvenue Fochv Paříži. Vlastnil také vilu v přímořském letoviskuCarry-le-Roueta velký dům Les Mille Roses v Marseille, ve čtvrti Trois-Lucs obklopenou pětihektarovým parkem. Koupil ji v roce 1935 k desátému výročí své svatby s Henriettou Mensovou.
V roce 1963 založil s přítelem Jeanem Gabinem filmovou produkční společnost Gafer.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuFernandelna francouzské Wikipedii.