Masopust

Masopust(lidověostatky,fašank,morav.voračky, voráčí, končinyči obecněkarneval) je třítýdenní svátek,jakož i slavnostní období meziVánocemiapostní dobou. Zatímco jeho počátek, který nastává po svátkuTří králů(6. ledna), má pevné datum, tak jeho konec naPopeleční středuje závislý na datuVelikonoca končí tak v rozmezí od polovinyúnorado počátkubřezna. Masopustní zvyky mají zřejmě původ v předkřesťanských slovanských oslavách konce zimy. Podobně se slaví i v jiných slovanských zemích, třeba v Rusku se tento svátek nazývámaslenicaa figurují v něm i některé podobné postavy jako v českém masopustu, například kobyla nebo medvěd. Jiný výklad původu masopustu vychází zřímského náboženství, které s předjařím spojovalo vegetační a plodnostní božstva, jako jeBakchus.
V původním smyslu jde o „opuštění masa“ (slovo karneval pochází nejspíš z italskéhocarne levare, „dát pryč maso“). Masopust pak představoval období hodování a veselí mezi dvěma postními dobami. Během něj probíhaly taneční zábavy,zabijačkya takésvatby. Vrcholí posledním čtvrtkem tohoto období, zvanýmTučný čtvrtek, spojeným se zabijačkou a hostinou. Označení dne souviselo s pověrou, že lidé by v tento den měli hodně jíst a pít, aby měli sílu na následující rok.
Masopustní neděle se obvykle nesla ve znamení tance a hudby, v některých oblastech si ženy pořádaly své vlastní slavnosti označované jako jalové hody. Masopustní pondělí bylo ve znamení tzv. mužovských bálů (nesměli na ně svobodní mládenci ani děvčata, pouze ženatí a vdané).Jedním ze zvyků, které se na nich dodržovaly, bylo skákání do výšky. Čím výše selka vyskočila do výšky, tím vyšší mělo být obilí na poli.
Poslední tři dny, tedy o masopustní neděli, v pondělí a úterý, které jsou zvány ostatky,končiny, fašank či přímo masopust, se konají různé rituální úkony, průvod masek, scénické výstupy a končí taneční zábavou.
V současném slova smyslu je však význam karnevalu obecný a nevázaný na určité období. Jde o taneční zábavy, hýření, lidové zábavy v maskách, maškarní bály. Nejznámějším tanečním karnevalem ve světě je karneval vRio de Janeiru, dalším známým je vSanta Cruz de Tenerife.
Slovomasopustje doloženo již z dobycyrilometodějské misiev druhé polovině 9. století. Původně označovalo jen poslední dny před započetímpostní doby, později se tak začal nazývat období začínají jižtřemi králi. Sestává ze slovamasoa jeho druhá část-pustje odvozena od slovesapustit, znamená tedy „opustit maso“ nebo „odložit maso“. Je tak doslovným překlademitalskéhocarneleva„zanechat maso“, případněcarnem levare(„maso pryč“).Slovo masopust tak nijak nesouvisí se slovempůsta je z něj odvozováno jen skrzelidovou etymologii.
Slovafašank,fašanga obdobná jsou původem německá a sestává ze slov propůstavýčep, dalo by se tak přeložit jako „výčep nápojů před započetím půstu“.
Masopust, a zvláště několik posledních dní tohoto období (fašank, fašanky, končiny, bláznivé dny, konec masopustu), byl pro lidi v minulosti oficiálním svátkem hodování, během kterého bylo třeba se dosyta najíst. Pak následoval dlouhý čtyřicetidennípůst. V době masopustu se na královském dvoře konaly hostiny, ve městech tancovačky, na vesnici vepřové hody. Těm, kdo se slávy nezúčastnil, se posílala bohatá výslužka, kdysi naMoravězvaná „šperky“ a vČechách„zabijačka“. Výslužka většinou obsahovala ostatky, huspeninu, klobásy, jelítka, jitrnice, ovar, škvarky.
Masopust končil v noci předPopeleční středou, kdy ponocný zatroubil na roh arychtářvšechny vyzval k rozchodu. Druhý den (na Popeleční středu) naposledy se konzumovaly mastné rohlíky s kávou nebo mlékem, dopoledne ještě byla povolenakořalka. Oběd však už byl přísněpostní, což většinou bývalačočkas vajíčkem, sýr, chléb, vařená krupice, pečené brambory.
Karneval (uŘímanůpůvodněCarnival) nebyl ani tak maso-pust, neboť pro masopust měli Římané výrazcarniprivium, ale spíš označení onoho konkrétního zahájení masopustních svátků. Tedy dne, kdy se všichni dosyta najedí, aby byli silní na následující postní období. Carni-val ve významu nabytí síly (valere) z masa (caro, genitivcarnis). Carnival tedy označoval spíše jeden konkrétní den spojený s hodováním a maškarami, než celý masopust.
V některých regionech (Chodsko,Doudlebsko,Hlinecko,Stráníaj.) je součástí oslav obřadní průvod masek, který obchází s muzikou vesnice. Tento akt konají zvlášť vypravené skupiny lidí ve specifickém ustrojení a se specifickým chováním, mající dlouhou tradici. Mnohde se vybírá do košíku kořalka, vejce, slanina, koblihynebo Boží milosti. Ty jsou později společně konzumovány v hospodě během večerní zábavy.
V některých obchůzkách se dostává do ústřední role tanec, především obřadní tance mladíků, zvaných ve Strání „pod šable“. Podobně tančí u každého domu na Uherskobrodsku „bobkovníci“, na Hlinecku „Turci“. Při večerní zábavě se konají další obřadní tance, například „na len“, „na konopě“, „žabská“ apod. V mnoha dalších lokalitách se koná obchůzka bez těchto obřadních prvků, a je tak již jen prezentací masek a formou venkovské (eventuálně i městské) lidové zábavy, která se váže k určitému datu.
Mezi masky patří medvěd, kůň, bába s nůší, žid, turek či cikánka.
Masopustní průvod se začal stávat tradicí i v Praze, na Hradčanech.
Zachoval se kronikářský záznam, že český králVladislav II.k sobě pozval měšťany a slavil s nimi po tři dny masopust. Součástí programu bylpochodňový zpěv.V roce 2010 bylyMasopustní průvody s maskami na Hlineckuzapsány naListinu světového přírodního a kulturního dědictví UNESCO.