Milan Perič (malíř)

Milan Perič(*22. února1957Praha) je českýmalíř,sochařahudebník, organizátor undergroundových výstav a výtvarných akcí veSvárověu Kladna.
VystudovalVysokou školu ekonomickoua poté složil přijímací zkoušky naAkademii výtvarných umění v Praze, kde studoval nadvakrát. Poprvé v krajinářské škole zanormalizacena konci osmdesátých let v letech 1986–1987 u profesoraJiřího Karmazína, poté ateliér opustil a na AVU nastoupil znovu až na začátku 90. let a v letech 1990–1993 studoval v ateliéru intermediální tvorby u profesoraMilana Knížáka. Od roku 1995 v tomto ateliéru pracoval jako odborný asistent ve spolupráci s Janem Machem, členem hudební a umělecké skupinyAktual. Na konci osmdesátých let uspořádal V. konfrontaci výtvarného umění na statku u Kladna (Svárov). Určitou dobustrávil vemigraci.
Během 80. let se Perič věnoval zejména malbě obrazů (cyklusAndělé posledního soudu), od 90. let i vytváření instalací, objektů a performancí (Transmutace, instalaceHavraniaj.). Zabýval se studiem megalitických staveb a malbou krajiny.Jeho nejvýznamnějším počinem byly tzv. „svárovské konfrontace“ (první byla uspořádána v roce 1986).Konají se od té doby pravidelně, vždy na statku Peričovy rodiny.Výtvarné konfrontace se svým složením a bohatou účastí nezávislých umělců v osmdesátých letech staly jednou z výrazných akcí tehdejšíhoundergroundu, působícího v socialistickém Československu. Jak se uvádí: underground v ČSSR byl skutečným sestoupením do „podzemí“ společnosti.Od té doby Milan Perič v tradici Svárovských konfrontací pokračuje a založil umělecké seskupeníSdružení Svárov.
Od roku 1984 do roku 1987 se konala výstavní řada nazvaná „Konfrontace“, první organizovalJiří David. Účastnili se jí tehdejší nastupující umělci jako byliPetr Nikl, skupinaTvrdohlaví, Otto Placht, Vladimír Skrepl,Martin Mainera další. Konfrontací bylo celkem šest a jen jedna se konala mimo Prahu.Byla to Konfrontace číslo 5, psána římsky V., a probíhala od 10. až 12. října 1986 na zahradě a v rozvalených hospodářských budovách statku rodiny Milana Periče veSvárověu Kladna. Místa všech konfrontací:
1. Konfrontace – v Praze Smíchově, Grafická 31, v ateliéru Jiřího Davida, v červnu 1984.
2. Konfrontace – ve starém činžovním domě v Praze Vršovicích, Krymská č. Dům měl v pronájmu student Akademie výtvarných umění v Praze.
3. Konfrontace – 31. 5. 1985 v domě Magdaleny Rainišové na Kladně.
4. Konfrontace – v Praze Smíchově, Mozartova 7, 22. až 24. dubna 1986.
5. Konfrontace – 10. až 12. října1986na zahradě a v rozvalených hospodářských budovách statku Milana Periče veSvárověu Kladna. Někdy se tato výstava označuje jako "Na Kladně".
6. Konfrontace – uskutečněna na rozlehlém dvoře bloku ve Špitálské ulici ve Vysočanech 30. 5. a 31. 5. 1987.
Seznam vystavujících na Svárově 10. – 12. října 1986:
Někdy se uvádí iMartin Mainer, ten konfrontaci označuje jako "Na Kladně".Marcela Lysáčková připravila pro vernisáž módní přehlídku ze svých návrhů. APetr Niklzahrál loutkové divadlo.Bylo to poprvé, kdy vystoupil se svými loutkami veřejně.O výstavě byly publikovány recenze v samizdatové publikaciNěkdo něcoč.5 a č.6.
Někdo něco č.5 –s. 6 a 7, cit.: "Poslední konfrontace v dubnu letošního roku nevybočila svým celkovým pojetím z řady předchozích akcí: i zde byl příchozí vtažen do anti-galerijních prostorů (tentokrát do sklepů a účinně pojednaného dvora) a obklopen hustě navěšeným uměním. Avšak výraz této akce, její působení byly jiné: částečně se změnil okruh vystavujících a instalace byla rozvážnější. Radostný výbuch provázející Vršovice(a potlačený už na výstavě v Kladně) se vytratil. Divák byl provázen dojmem, že radikální reakce a důvěřivé přijímání nové vlny jsou vystřídány promyšleným zacházením estetiky new-artu, jsou zasaženy problematičtějším viděním situace i otázkou, co bude dál. Hltavci novot, očekávající stále nové, byli zklamáni, když se setkali s tím, co už snad jednou viděli. Jenže nová vlna nemůže být nová věčně .."
Někdo něco č.6– s.31–36, autor: Pépé, Vzpomínka na Svárov, cit.: "Každopádně patronát, který přísluší současným Konfrontacím, je mimořádně příznivý a šťastný, protože umožňuje dnešním mladým daleko spontánnější projev než bezprostředně minulým generacím, vyzývá k tvořivému uvolnění, nechává uplatnit maximum fantazie a obraznosti a dává alespoň iluzi svobody...!".Konfrontace byly probouzením národa. Nebyly nabity tak silnou duchovní atmosférou jako na příklad výstavy v Hostinném, nebo ještě i v Malechově, ani neměly sílu odhodlaného překročení hranice strachu jako koncerty DG 307 či Plastiků, ale měly v sobě pozitivní ráz civilní aktivity s funkční mírou odvahy, rozumu i emocí.
Od roku 1995 působí na Akademii výtvarných umění v Praze jako odborný asistent v Intermediální škole profesora Milana Knížáka. S akademikemJiřím T. Kotalíkempřipravil výstavu Diplomanti AVU 2008.
Od roku 1988 člen skupiny „Svárov“.