Vyprávění praporčíka Ståla

Vyprávění praporčíka Ståla(Fänrik Ståls sägner) je dvoudílný souborlyricko-epickýchromancíabaladtematicky se vztahujících krusko-švédské válcev letech 1808–1809, v důsledku které bylo Finsko odtrženo od Švédska a připojeno k Rusku jakoFinské velkoknížectví. První díl souboru vyšel roku 1848 a druhý roku 1860. Autorem souboru ješvédsko-finskýromantickýbásníkJohan Ludvig Runebergpovažovaný za finského národního básníka, ačkoliv psal pouze švédsky.
Dílo není považováno za umělecký vrchol Runebergovy tvorby, je však jeho dílem nejpopulárnějším a nejvlivnějším. Získalo postavení reprezentativního díla finského národního obrození a úvodní báseňVårt land, ve finském překladuMaamme(Má vlast) zhudebněnáněmeckýmskladatelemFredrikem Paciemse stalafinskou národní hymnou.
Vliv díla na finskou kulturu a finské národní sebeuvědomění byl veliký, protože v něm Runeberg opakovaně popisuje obyčejné Finy jako hrdiny navzdory těžkostem jejich života. Od svého vydání do poloviny dvacátého století bylo dílo základní četbou ve finských i švédských školách.
Runeberg  napsal  a vydal několik básní obsažených v prvním svazku souboru již dlouho předtím, než začal plánovat samotnou práci, a to v letech 1834–1836. Klíčovým bodem pro vznik díla byla žádost jeho nakladatele v roce 1845, aby napsal texty o významných postavách rusko-švédské války. Během zimy roku 1845 a jara roku 1846 napsal Runeberg několik ústředních básní budoucího díla. V té době vznikly mimo jiné básněMá vlast(Vårt land),Praporčík Stål(Fänrik StålneboSven Dufva. Zbytek básní do první části knihy napsal Runeberg v letech 1847 a 1848. Po určitých problémech s cenzurou, danýchneklidnou situací v Evropě, vyšla kniha vPorvoo12. prosince a obsahovala také noty k písniVårt landod Fredrika Pacia. Ve Švédsku kniha vyšla již roku 1849.
Po úspěchu prvního dílu (druhé vydání ve Finsku 1850, třetí 1852) veřejnost očekávala brzké pokračování, ale druhý díl vznikal ve velmi poklidném tempu. V letech 1850–1851 a 1853 vzniklo několik nových básní, práce pak pokračovaly v roce 1856 a druhý díl vyšel až 14. prosince roku 1860, a to současně ve Finsku a Švédsku. Poté se Runeberg rozhodl, že třetí díl již nenapíše, protože se domníval, že téma již vyčerpal.
Vyprávění praporčíka Stålabylo přeloženo do finštiny jakoVänrikki Stoolin tarinatskupinou vedenou profesoremJuliem Krohnemv roce 1867. Pozdější překlady provedliPaavo Cajanderv roce 1889 aOtto Manninenv roce 1909. Nový moderní překlad z roku 2007 odJuhaniho Lindholmas názvemVänrikki Stålin tarinatvyvolal určité kontroverze, zejména kvůli novému znění básněMaamme. Z roku 2008 je další překladVänrikki Stoolin tarinatodTeivase Oksaly.
Kromě toho bylo dílo bylo přeloženo doněmčiny,dánštiny,francouzštinyaruštiny. Včeštiněexistuje pouze překlad úvodní básněMá vlast(Vårt land).
Vyprávění praporčíka Stålase skládá ze dvou částí, z nichž každá měla v prvních vydáních sedmnáct básní. V 80. letech 19. století byla k dílu přidána ještě jedna báseňSveaborg(Viapori), kterou Runeberg napsal pro první část, ale v prvních vydáních ji vynechal. V současné podobě má tedy sbírka 35 básní.
Po úvodní básniVårt land(Maamme) oslavující vlast následuje báseňFänrik Stål(Vänrikki Stool), která obsahuje rámcový příběh celého souboru. Jejím vypravěčem je mladý student, který pracuje jako vychovatel na venkově. Zde poznává starého veterána rusko-švédské války praporčíka Ståla, který studentovi vypráví příběhy o válce a jejích hrdinech. V poslední sloce básně se uvádí, že všechny básně v souboru jsou založeny na praporčíkových vyprávěních.
Po těchto dvou básních následuje básnické zpracování skutečných i smyšlených událostí během rusko-švédské války. Škála postav objevujících se v díle sahá od prostých bojovníků přes vysoké důstojníky a vojevůdce až po krále. Společným vláknem těchto příběhů je smutek a hořkost nad tím, že Švédsko ztratilo ve válce východní polovinu země. Runeberg oslavuje skutečné hrdiny i fiktivní obyčejné vojáky, kteří statečně brání svou vlast. Vyzdvihuje také civilisty, které líčí jako hrdiny v soužení, které musí v rámci války všichni snášet. V kontrastu s tím kritizuje špatné vedení války jako příčinu švédské porážky, kterou podle Runeberga a dalších současníků spáchali přední vojenští velitelé a politici včetně králeGustava IV Adolfa. Na druhou stranu je oceněn i nepřítel, ruský generálJakov Petrovič Kulněvjako rytířský a statečný voják.
Mezi nejznámější básně souboru patří:
BáseňVårt land(1846,Má vlast) zhudebněnáněmeckýmskladatelemFredrikem Paciemve finském překladuMaammeodPaava Cajanderaz roku 1848 aJulia Krohnaz roku 1867 se stalafinskou národní hymnou.
PodleVyprávění praporčíka Stålavytvořil finský skladatelHenrik Otto Donnerroku 1976 na libretoBengta Ahlforsemuzikál(operetu), což vyvolalo skandál a bouřlivou debatu, protože Runebergova předloha byla považována za neslučitelnou s operetním žánrem.
Vyprávění praporčíka Stålailustrovala řada finských i švédských malířů a ilustrátorů a podle díla vznikly i samostatné obrazy. První ilustrace příběhů vytvořil švédský dvorní malířCarl Theodor Staaffpro švédské vydání z let 1862–1863. Staaffiho barevné litografie byly považovány za úspěšné, i když byly později charakterizovány jako „nefinské“.Další ilustrace vytvořil švédský historický malířAugust Malmströmpro švédské vydání z roku 1886.Ve Finsku je ale v současnoti dílo běžně spojováno s ilustracemí, které pro něj vytvořil finský malířAlbert Edelfeltv 90. letech 19. století. Spolu s knižními ilustracemi vytvořil Edelfelt také několik obrazů na toto téma.
Další samostatné obrazy podle díla vytvořili finský malířRobert Wilhelm Ekmana finská malířkaHelene Schjerfbecková.