Řím

Řím(italskyalatinskyRoma, přezdívaný téžVěčné město) je hlavní městoItálie, oblastiLazioaprovincie Roma. Leží na řeceTibeřeasi 27 km od pobřežíStředozemního moře. Žije zdepřibližně 2,75 milionuobyvatel. Řím je největším italským a třetím nejlidnatějším městem v EU, politickým, hospodářským a kulturním centrem mimořádně bohatým na umělecké a historické památky. Jeho rozsáhlé historické centrum je součástíSvětového dědictvíUNESCO.
Vzhledem k založení před více než 2 700 lety (podle římské tradice roku753 př. n. l.) patří k nejstarším městům v Evropě. Po staletí byl Řím hlavním městemŘímské říše, největší evropské velmocistarověku, a kolem roku 100 počet jeho obyvatel přesáhl 1,6 milionu. Město se stalo centrem křesťanství a dodnes je poutním místem. Původně římský jazyklatinaje základem mnoha evropských jazyků,římské právovzorem pro mnoho právních a politických systémů a původně římské písmo se jakolatinkastalo nejrozšířenějším písmem na světě.
Ve městě sídlí čtyři státní, šestnáct soukromých a sedm papežských univerzit, italská Akademie věd, hlavní italská média a řada mezinárodních organizací. Na území města leží samostatný státVatikán, sídlopapeže, hlavykatolické církve.
Město leží ve vzdálenosti 27 kilometrů odTyrhénského mořev krajině nazývanéCampagna di Roma.
Historické město se rozkládalo na „sedmi pahorcích“ na levém břehu řekyTibery(Tevere):
Mezi pahorky protékalo ve starověku několik říček tvořících bažiny. Nejznámější bažinou bylaCaprea palusu ústí říčky Petronia do Tibery. Nejvyšším bodem italské metropole jeMonte Mario(139 m n. m.). Nepatří však kSedmi římským pahorkům(lat.Septimontium), protože leží na pravém břehuTibery, za hranicemi starověkého města. Východně od města začíná hornatý krajAbruzzi, na severovýchoděSabinské horya na jihuAlbanské hory.
S dějinami se návštěvník Říma setkává na každém kroku a dochované památky pokrývají víc než dvě tisíciletí. Řím vznikl spojením několika osad, podle legendy roku753 př. n. l., a od počátku7. století př. n. l.mu vládlietruštíkrálové; názevRomaje snad podle etruského roduRuma. Po roce509 př. n. l., kdy byli králové vyhnáni, vzniklařímská republika. Ve 4. století př. n. l. dostalo město první kamennouhradbu, do roku270 př. n. l.republika postupně zabrala většinu územíApeninského poloostrovaa pak obrátila pozornost k zámořským državám. Do1. stoletín. l. se zmocnila velké částiŠpanělska, severníAfrikyaŘecka. Rozpínající se říše nabízela příležitosti mocichtivým jednotlivcům a konflikty mezi silnými osobnostmi vedly nakonec k opuštění republikánského zřízení. Nějakou dobu říši vládl diktátorskyJulius Caesar, jehož synovecOctavianusjako první římský císař přijal titul Augustus (Vznešený). Za Augusta se z města, budovaného dosud převážně z cihel, stal reprezentativní střed říše. Vznikaly veřejné budovy, fóra,lázně, cirky,palácea hlavním stavebním materiálem se stalmramor. Roku 275 n. l. bylo město v rozloze 13,7 kmobehnánoAurelianovou hradbou.
Za vládyAugustovyse narodilJežíš Kristus, a přestožekřesťanébyli až do 4. stoletípronásledováni, nové náboženství se prosadilo a Řím se stal jeho centrem. V průběhu 3. a 4. století ovšem poklesl význam Říma jako politického centra, císařové upřednostňovali jako svá sídla jiná města. S konečnou platností přenesl své sídlo na východ do nově vznikajícího městaKonstantinopolecísařKonstantin I. Veliký. Řím sice nadále zůstával sídlem senátu a legislativním hlavním městem Římské říše, ale s jeho upadajícím vlivem upadalo i město. Roku410město dobyli a po dobu několika dní pleniliAlarichoviVizigóti, v roce455pakVandalovépod vedenímGeisericha. Počet obyvatel klesl z 1,6 milionu až na 100 tisíc.
Po pádu západořímské říše město obnovilipapežové, zejménaLev I. Veliký(†461) aŘehoř I. Veliký(†604) a po vpádu Vandalů, kteří pobořili mnoho starověkých staveb, byly roku852rozšířeny městské hradby. Od 9. století se opravovaly a stavěly nové kostely, hlavně kvůli poutníkům, ve městě však žilo jen asi 30 tisíc obyvatel. Město zůstalo papežským sídlem s výjimkou let 1309–1377, kdy papežové sídlili vefrancouzskémAvignonu(tzv.Avignonské zajetí). S nimi odešel i jejich dvůr a velká část vyšších vrstev, takže v roce1378, kdy se sem papežové vrátili, žilo v ruinách Říma sotva 20 000 obyvatel.
Své postavení centra západního křesťanství si Řím znovu získal v polovině 15. století, kdy za papežeMikuláše V.začala nákladná přestavba města vrenesančnímduchu. Roku 1506 začala stavba novébaziliky svatého PetrapodleBramantehoplánů, na níž se pak podíleli napříkladRaffael Santi,Michelangelo BuonarrotineboGian Lorenzo Bernini. Roku 1527 město vyplenili císařští vojáci, ale brzy začala jeho obnova vbaroknímduchu. Roku1629byla bazilika vysvěcena, většina starších staveb byla postupně obnovena a přestavěna a vzniklo množství nových.
Běhemsjednocování Itáliev 19. století dobyla italská armáda většinupapežského státua v roce1870i Řím, který se1871stal hlavním městem sjednocené Itálie. Tím začal prudký nárůst počtu obyvatel, rozšiřování a modernizace města. Roku1923, po tzv.Pochodu na Řím, se premiérem stalBenito Mussolini, který od roku1925vládl jako diktátor. Roku1929vzniklLateránskou smlouvoujako samostatný státVatikána podruhé světové válceroku1946se Itálie stala republikou.Římskými smlouvamiz roku1957vznikloEvropské hospodářské společenství(EHS) aEuratoma Itálie se stala jejich členem. Roku1960se v Římě konalyletní olympijské hrya v letech 1962–1965druhý vatikánský koncil. Od roku1980je staré město a Vatikán na seznamuSvětového dědictví UNESCO.
Původním jazykem Římanů bylalatina, která se později vyvinula vitalštinua další modernírománské jazykya výrazně ovlivnila i další jazyky. Vývoj jazyka ovlivnily různé regionální dialekty, přičemž římské nářečí se jmenuje Romanesco neboliřímština. Ve středověku byla spíše jihoitalským nářečím, blízkýmneapolštině. Vlivflorentské kulturyběhemrenesancezpůsobil změnu v nářečí, které se začalo více podobattoskánštině. Až do 19. století se tyto změny omezily na hranice Říma, ale později se rozšířily do dalších částíLazia. Dnešní římštinou se mluví i za hranicemi města a je velmi podobná standardní italštině, ačkoli zůstává odlišná od ostatních nářečí Lazia. Literatura psaná římským nářečím zahrnuje díla takových autorů jakoGiuseppe Gioachino Belli,TrilussaaCesare Pascarella. Soudobou římštinu představují populární herci jakoAldo Fabrizi,Alberto Sordi,Nino Manfredi,Anna Magnani,Grigi Proietti,Enrico MontesanoaCarlo Verdone.
V čele Říma stojí starosta(Sindaco), jenž je volen vpřímé volběna pětileté funkční období. Od října 2021 tuto funkci zastáváRoberto GualtierizaDemokratickou stranu.
Legislativním sborem je Městské zastupitelstvo(Assemblea Capitolina), které má 49 členů a je volenopoměrným systémem. Volby probíhají společně s volbou guvernéra jednou za pět let. Jedno křeslo v zastupitelstvu je rezervováno pro starostu.
Od roku 2013 se Řím dělí na 15 čtvrtí (municipio,M.), číslovaných jako Řím I až Řím XV (M. I až M. XV). Každá má vlastní volené zastupitelstvo a starostu. Čtvrť Řím I odpovídá starověkému a středověkému městu, jak je vymezilaAurelianova hradbaze 3. století n. l., a tradičně se dělí na 22rioni.
Za králeServia Tulliase Řím dělil na čtyřiregiones, které odpovídaly městskýmtribus. Za vlády císařeAugustase mezi léty 12 a 7 př. n. l. město rozdělilo na 14regiones, původně pouze číslovaných. Teprve později dostaly jména a toto dělení vydrželo až do středověku.
Od 14. století se město začalo dělit na zprvu 12rioni, kterých dělením postupně přibývalo, až roku 1921 dosáhl jejich počet 22. S výjimkourioneXXII Prati (na pravém břehu Tibery severně odVatikánu) leží všechna uvnitř Aureliovy hradby, označují se zkráceněR.a tvoří dnesmunicipioŘím I.
Už koncem 19. století město staré hradby přesáhlo a nové čtvrti vně hradeb se od roku 1921 začaly označovat jakoquartiere(Q.) I až XXXV, další sídla jakosuburbia, zkráceněS., a ještě vzdálenější pás jakozone(Z.) I až LIX. Jiné, často spontánně vzniklé sídelní jednotky, se označují jakofrazioni,zone Oatd.
Teprve roku 1972 radikální reforma celé území velkého Říma rozdělila na 20 administrativních čtvrtí (circonscrizione, od roku 2001municipio) a roku 2013 byl jejich počet snížen na 15.
Řím má třiletiště, nejvýznamnější jeletiště Řím-Fiumicinojihozápadně od města, které v roce 2018 odbavilo téměř 43 milionů cestujících. Starší a menšíCiampinojihovýchodně od města užívají hlavně nízkonákladové společnosti aletiště Řím-Urbeseverně od města slouží hlavně pro soukromé lety.
Město je významnýželezničníuzel s hlavnímnádražím Terminiblízko středu města; se 400 tisíci cestujícími denně patří k nejrušnějším nádražím v Evropě. Pro dálkové rychlíky, které Římem projíždějí, slouží od roku 2011 rekonstruované nádražíRoma-Tiburtinana severovýchodě města. Vedle toho má Řím ještě 6 nádraží pro lokální dopravu.
Silničnídoprava je v Římě velký problém. Město má sice dálniční obchvat (GRA) zhruba ve vzdálenosti 10 km od centra, vlastní město však má stále starověkou hvězdicovou strukturu hlavních ulic. Všichni tak musí jezdit přes centrum města, které je velmi často zablokované. V řadě oblastí proto platí režim omezeného provozu (ZTL), kdy sem auta smějí zajíždět jen v nočních hodinách a mezi 6 a 18 hodinou jen na zvláštní povolení. Naopak v jiných oblastech (Trastevere,San Lorenzo,Testaccio) platí zákaz vjezdu v nočních hodinách. Radnice bohužel vydávají příliš mnoho výjimek, takže opatření nejsou účinná. Autobusy platí při vjezdu do města velmi vysoké mýtné (až 210 EUR) a nesmějí tu vůbec parkovat.
Veřejná dopravaje v Římě často přetížena. Jsou zde v provozu tři linkymetra, A, B a C o celkové délce asi 60 km (2018), které však obcházejí historické jádro, kde by výstavba tunelů mohla způsobit velké škody. Vedou poměrně daleko za město, kde se také rozvětvují, nárokům však nemohou stačit.
Tramvajovádoprava byla ve městě zahájena už roku 1877, v roce 2014 provozovala městská dopravní společnostATACšest linek o celkové délce 51,3 km a se 192 zastávkami. Od roku 2005 je po dlouhé přestávce opět v provozu jedna trolejbusová linka o délce 11,3 km. Autobusovou síť tvoří asi 350 linek s více než 8 000 zastávkami.
Mezi nejznámější pamětihodnosti patříKoloseum,Forum Romanum,Pantheon,Andělský hrad,bazilika Panny Marie Sněžné(S. Maria Maggiore),Lateránská bazilika,bazilika svatého PetraaSixtinská kapleveVatikánu, náměstíPiazza Navona,Španělské schodyafontána di Trevi.
Tradiční poutnický okruh tvořily čtyři papežské baziliky (svatého Petra,svatého Jana v Lateránu,Panny Marie Sněžné,svatého Pavla za hradbamia dálesvatého Vavřince za hradbami, svatého Kříže v Jeruzalémě asvatého Šebestiána v katakombách.
Nejznámější starověkou památkou jeKoloseumz roku80, největší antické divadlo, dále téměř úplně zachovanýPantheon(v současné podobě z let 118–128), zbytky antického fóra naForum Romanum, mohutnéCaracallovy lázně(kolem217), triumfální oblouky aAndělský hrad. Kromě toho vodovody, zbytkyServiovya dobře zachovanáAurelianova hradba, množství menších staveb a základy později přestavěných budov.
Dále:
Řím se už od starověku honosí proslulým systémem svých 11 veřejných vodovodů, z nichž 9 dodnes funguje. NejstaršíAqua Appiaz roku 312 př. n. l. a měří 16,5 km, nejdelšíAqua Marciaz roku 140 př. n. l. měří 91,5 km. Na ně navazuje soustavafontánakašen, které jsou často nejen umělecky cenné, ale také turisticky atraktivní i jako místa pro relaxaci a odpočinek. Nejznámější římskou fontánou je bezesporuFontána di Trevi.
Podle statistiky Claudia Rendiny je v Římě 2573 křesťanských kostelů. Více než polovina je mimo provoz a často není ani přístupná. Pro turisty či poutníky jsou zajímavé tři stovky. Počínaje podzemnímikatakombami, kam se pohřbívalo a kde se také scházeli první křesťané, přes menší i větší středověké kostelíky až po velkolepé středověké, renesanční a barokníbaziliky.
Nejstarší kostely vznikly z antických římských chrámů. Jeden z nich,Pantheon, zůstal téměř nezměněn od 2. století, kdy byl postaven. Ostatní antické chrámy se v různých dobách začlenily do křesťanských kostelů:Romulův chrám(Santi Cosma e Damiano),Chrám Antonina a Faustiny(San Lorenzo in Miranda),Santa Constanza. Nejvýznamnější je čtveřice papežskýchbazilik(basilica maior):bazilika sv. Petra,Lateránská bazilika,bazilika Panny Marie Sněžnéabazilika svatého Pavla za hradbami. Dále je to řada ostatních bazilik (basilica minor), napříkladbazilika svatého Vavřince za hradbami,bazilika svatého Šebestiána za hradbami,bazilika Svatého Kříže v Jeruzalémě,bazilika svatého Vavřince in Damaso,bazilika svatého Petra v řetězech,Santa Maria in Cosmedin,bazilika Panny Marie v Trastevere,bazilika Panny Marie in Montesanto.
Další významné kostely a chrámy:
V Římě fungují některá z nejvýznamnějších světových muzeí a římská šlechta zde zanechala řadu vynikajících paláců. K nejpozoruhodnějším patří:
V Římě se nachází také studiaCinecittà, největší zázemí televizní afilmovéprodukce naevropském kontinentěa také centrumItalské kinematografie, kde se natáčí velké množství současných kasovních trháků. Čtyřicetihektarový komplex studií je od Říma vzdálen 9 kilometrů a je součástí jedné z největších produkčních komunit na světě, druhý poHollywoodu. Komplex zaměstnává přes 5000 profesionálů – od specialistů na šití dobových kostýmů po experty přes vizuální efekty. Na tomto místě bylo realizováno více než 3000 projektů, od nedávných filmů jakoUmučení Krista,Gangy New Yorku,Řím (seriál HBO),Vodní životaDekameronDina De Laurentiisepo filmové klasiky jakoBen-Hur,Kleopatraa filmyFederika Felliniho.
Studia Cinecittá byla založena roku 1937Benitem Mussolinima běhemdruhé světové válkybyla bombardovánaSpojenci. V padesátých letech se pak stala hlavním místem natáčení některých velkých amerických filmových společností a následně nejvíce spjatá právě sFederikem Fellinim. Dnes je komplexCinecittájediným studiem na světě s plně před-produkčním, produkčním a po-produkčním vybavením na jednom místě, které umožňuje režisérům a producentům vkročit se scénářem a odejít s hotovým filmem.
V Římě se konala v roce1960 letní olympiáda.
V Římě sídlí fotbalové klubyAS ŘímaSS Lazio. Oba hrají svoje zápasy naolympijském stadionu. V letech 1934 a 1990 se v Římě hrála finálemistrovství světa ve fotbale.
V květnu se v Římě hraje na antucetenisový turnajmužů patřící do kategorieATP Tour Masters 1000a žen patřící do kategoriePremier 5.
Řím mohl mít v antice milion obyvatel, přestože to odpovídá velké hustotě populace.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuRomana italské Wikipedii.