Olivový olej

Olivový olejjerostlinný olejzískaný zoliv(Olea europaea)lisovánímči jinými mechanickými postupy. Je používán především při výrobě pokrmů, vkosmetickémafarmaceutickémprůmyslu. Olivový olej je typickou součástístředomořské kuchyně. Konzumace olivového oleje je považována za zdraví prospěšnou, protože obsahujemononenasycenémastné kyselinyavitamin E.
Pro lisování olivového oleje se sklízí olivy tradičním způsobem, tj. tlučením dlouhou palicí do větví stromů.Sklizeň oliv probíhá již více než 2 000 let stejným způsobem.Při výrobě kvalitního extra panenského olivového oleje se olivy nijak nečešou, ale plody se nechají spadnout ze stromu do připravené plachty, odkud se ručně sbírají.Sklizeň trvá odříjnadolednav závislosti na odrůdě a stupni zralosti.
Poté se olivy očistí a rozemelou, takto zpracované se dostanou do lisů, kde z nich vzniká olej, který se po přefiltrování plní do lahví. Olej musí být vylisován do čtyř dnů od sklizně, aby byla zachována jeho kvalita a především všechny látky v olivách obsažené. Čím dříve po sklizni se olivy vylisují, tím lépe. Pouze časné vylisování zajistí uchování vysokých obsahů všechvitamínůa dalších zdraví prospěšných chemických substancí. Extra panenský olivový olej musí být získaný pouze mechanickýmlisovánímza studena.Jedná se o přírodní šťávu, bez jakýchkoliv úprav, kterou lze s trochou nadsázky přirovnat k čerstvému džusu.
Zhruba 43,8 % světové produkce olivového oleje pochází zeŠpanělska. 75 % oleje vyráběného ve Španělsku pochází zAndalusie, zejména z provincieJaén, ale vynikající olej se vyrábí i v dalších regionech včetněKatalánska.Itálie, přestože je čistým dovozcem olivového oleje, odpovídá za 21,5 % světové produkce. Hlavní italští výrobci jsou známi jako „Città dell'Olio“ neboli „města oleje“ a patří mezi něLucca,FlorencieaSienavToskánsku. Nejvíce oleje se však vyrábí vApulii. 12,5 % světové produkce pochází zŘeckaa 6,1 % zeSýrie, čímž se tyto země řadí na třetí a čtvrté místo žebříčku největších světových výrobců.Portugalskovyrábí 5 % a jeho hlavním vývozním trhem jeBrazílie.
VSeverní Americejsou nejznámější italské a španělské olivové oleje a velmi kvalitníextra panenské olejez Itálie, Španělska, Portugalska a Řecka se zde prodávají za vysoké ceny, často v „luxusních“ baleních. Velká částSpojených státůdováží olivový olej z Itálie, Španělska aTurecka. V roce1998dovezly Spojené státy 47 800 000 americkýchgalonů(tj. 181 000 m) olivového oleje, z čehož 34 600 000 galonů (131 000 m) pocházelo z Itálie.
Legendárníolivovníkaolejzískaný z jehoplodůdoprovázílidstvoběhem celé jeho historie. Již před 8 000 lety byly olivy pěstovány naStředním východěa první plantáže se objevily pravděpodobně vSýriinebo naKrétě.Féničanépoté rozšířili pěstování oliv do celého středomoří, severní Afriky a jižní Evropy. Antičtí Řekové považovali olivovník, posvátný strom starobylého města Atén, za symbol moudrosti a míru a používali olivy jako svůj hlavní zdroj tuku.Řekovése postarali o znásobení kultivaru olivovníku na svých územích, ale až Římané vyzkoušeli pěstování olivovníku ve všech oblastech, které dobyli. První nástroje a nové technologie na lisování oleje pochází taktéž odŘímanů, kteří zdokonalili také jeho skladování a prodloužili tak jeho trvanlivost.
Již od prvopočátku byl olivovník i jeho plody používány jak v běžném životě, tak i vnáboženství. Olivový olej nebyl používán pouze na ochucení pokrmů, ale také kmasážíma vkosmetice. Homérské eposy popisují užívání olivového oleje výlučně pro potřebu úklidu a hygieny.
Staří Římané měli pětiúrovňovou stupnici kvality:
Olivové oleje se obecně dělí na panenské, rafinované a směsi obou skupin (dle vyhlášky č. 77/2003 Sb.).
Nejdůležitějším měřítkem v určování kvality je především obsah kyselin.   Ten se zjišťuje několika způsoby, buď chemickou nebo mikrobiologickou cestou nebo metodou senzorickou.
Čich– degustace čichem se provádí takto: ve sklenici se olej ohřeje na asi 25°Cdlaní ruky. Poté si dvakrát maximálně třikrát přičichnete. Pokud je to nutné celý postup se opakuje asi po jedné minutě,
Barvaolivového oleje nemá žádný vliv na jeho kvalitu a chuť, závisí pouze na odrůdě a zralosti plodů,
Chuť– pro olivové oleje je typická chuť hořká a mírná palčivá. Degustace chuti se provádí takto: na jazyk se kápne 8 až 10 kapek oleje, 2-3 sekundy se na jazyku zahřívá v pootevřené puse. Poté se nechá pomalu sklouznout po jazyku k zadním zubům a nakonec se polkne. Pokud je nutné pokus opakovat, musí se ústa neutralizovat minerální vodou.
Olivový olej má pomáhat snižovat riziko vzniku závažnýchkardiovaskulárních chorob, tedy onemocněnísrdce. Obsahujeantioxidantyavitamíny(např. skupiny A, D, E a K). Má pomáhat snižovat hladinu tzv.špatného cholesterolu, podporovattrávení, absorpcivápníkua zpomalovat stárnutí. Má prospívatpletiivlasům.
PanelEFSAvšak v jistých ohledech nenachází příčinnou souvislost.FDAtaké upozorňuje na nejednoznačné vědecké závěry.Navíc u kojenců zevní použití oleje snižujeobranyschopnostkůže a může stát za rozmachemdermatitidy.
Přírodní léčitelstvíjej považuje za velmi dobrélaxativum.
Léčivé účinky olivového oleje uznával jižStarý zákon, který radil mimo jiné jím očišťovat malomocné.TakéHippokratésjej doporučoval na léčení vředů.Pragmatičtí Angličané také znali jeho léčivou sílu a vždy prodávaliolivový olejv lékárnách.
Olivový olejpatří mezi pět zdraví nejprospěšnějších surovin na světě.Má celou řadu blahodárných a léčivých účinků na lidský organismus. Od účinné prevence proti rakovině, přes podporu metabolismu cukrů a tuků, až po ošetření popraskané kůže a jizev.Olivový olej je také mimo jiné součástí redukčních diet a jednou z jeho nejznámějších předností je snižování hladiny cholesterolu v krvi.