Mlhovina

Mlhovinajemezihvězdné mračnoprachových částic aplynů.  Původně bylo slovomlhovinaobecným označením pro jakýkoliv rozměrnýastronomický objektvčetněgalaxiímimoMléčnou dráhua některá užívání staršího významu stále přežívají, napříkladgalaxie v Andromeděje občas označována jakomlhovina Andromedanebomlhovina v Andromedě. Stejně jako v případě galaxií ahvězdokupse jedná o objekthlubokého vesmíru. Mívají velikost obvykle od jednoho do zhruba tisíce světelných let v závislosti na typu mlhoviny, avšak existují menší (NGC 7027) či větší (Mlhovina Tarantule). Název český i latinský vychází zmlhy,atmosférickéhojevu naZemi.
Mlhoviny lze roztřídit podle způsobu jejich osvětlení:
Na rozdíl od temných mlhovin se v difuzních mlhovinách rozptyluje světlo.
V emisní mlhovině dochází k ozáření ionizovaného plynu hvězdami typů O a B v mlhovině či v její blízkosti a rekombinaciatomů. Plyn následně září světlem vlastníhospektrálníhoosvětlení. Emisní mlhoviny fungují jako rodiště hvězd, nachází se v nich proto horké mladé hvězdy, které dokážou mlhovinu rozsvítit nejvíce. Její barva závisí na jejím složení a na množství energie z okolních hvězd. Emisní mlhoviny s nejnižší energií září v červeném spektru, s vyšší v modrém či zeleném. Mezi nejčastější typy patříoblasti HII, které se skládají převážně z ionizovaného vodíku. Nejznámějšími oblastmi HII jsouOrlí mlhovina, mlhovinaRozetači mlhovinaTrifid. Planetární mlhoviny vznikají poposledních stádiích hvězd, které měly hmotnost 0,5 až 8Sluncí; proto i Slunce za více než 6 miliard let vytvoří planetární mlhovinu. Hvězda odhodí svůj plynný obal, ze kterého vznikne planetární mlhovina a v jejím středu zůstanebílý trpaslíkčili pozůstatek po původní hvězdě. Jejich životnost je přibližně 1 000 let. Jsou to oblaky plynů ve tvaru koule, pro zdánlivou podobnost s plynnými obry byly pojmenovány planetární. K planetárním mlhovinám patří kupříkladu mlhovinaČinkaaplanetární mlhovina Helix. Dalším druhem je mlhovina vzniklá po tzv. výbuchu supernovy či jednoduše po supernově. Tímto způsobem vzniklaKrabí mlhovina.
Záření z hvězd v mlhovině nedostačuje na to, aby došlo kionizaci plynu. Je však natolik silné, aby se paprsky odrazily o prachová zrna obsažená v mlhovině. Mlhovina září ve spektru hvězdy, kterou odráží. Protože absorpce vlnové délky viditelného světla je λ^-4, jeví se nám obraz modřejší, než je skutečné spektrum hvězdy. Pakliže se v reflexní mlhovině nachází proměnné hvězdy, reflexní mlhovina také září nerovnoměrně. K reflexním mlhovinám patřímlhovina v Orionu,NGC 1555,mlhovina Vajíčkočimlhovina Tobyho Juga.
Temné mlhoviny nejsou osvětlené, lze je tudíž pozorovat pouze před hvězdami či před difúzní mlhovinou jako temná oblast. Nachází daleko od hvězd či veškeré dostupné světlo absorbují. Složením se však od jiných typů neliší, pouze mlhovina má mnohem větší množství prachu v sobě obsažené, což brání světlu mrakem prostoupit. Mezi nejznámější temné mlhoviny patříMlhovina Koňská hlavaaUhelný pytel.
Mlhoviny se skládají převážně z prachu a plynu v poměru 100:1. Prach jest nejčastěji složen zuhlíkuakřemičitanůs příměsí ledu atd. Plyn se nejčastěji skládá zvodíku,helia,dusíku,neonučiželeza. Jelikož v mlhovinách z těchto plynů vznikají hvězdy, mají podobné složení. Hustota jest mezi 10^2 až 10^3 na centimetr krychlový.
Např. uMléčné dráhytvoří mlhoviny přibližně 10 % její hmoty.
Některé mlhoviny se tvoří na konciživota hvězd. Hvězda, která projde změnou vbílého trpaslíka, odfoukne své vnější vrstvy, které vytvoříplanetární mlhovinu.Novyasupernovymohou také vytvořit mlhoviny známé jako zbytkynovya zbytkysupernovy.
Mlhoviny jsourodištěm hvězd. Podle tzv.mlhovinové hypotézyvznikají nové hvězdy z velmi zředěnýchmolekulárních oblaků, které se začnou smršťovat svou vlastní gravitací, často kvůli vlivu blízké explozesupernovy, přechodem přes rameno galaxie, či elektromagnetické síle.Oblak se smršťuje a trhá, čímž vytváří globule, prvky obsažené v mlhovině ve volném pádu ke směru středu globule. Roste v nich tlak a teplota, zvětšuje se jejich velikost, až vznikne kulovitý útvar s potřebným tlakem a gravitací. Při zážehu termojaderné reakce se z protohvězdy stane hvězda. Některé objekty nenabydou dostatečné velikosti, aby v jejich středu mohla být zažehnuta termojaderná reakce, takové objekty se nazývajíhnědí trpaslíci. Mnohé hvězdy vznikají v natolik blízké vzdálenosti, aby se vzájemně gravitačně přitahovaly a obíhaly okolo společného těžiště. Nazývají se dle počtu hvězd, napříkladdvojhvězdyčitrojhvězdy. Vícehvězdné systémy tvoří asi 80 % všech hvězd,kupříkladuPolárkaAa, Ab a B;SiriusA a B čiCastorA, B, C, YY Geminorum.
Nově vytvořené hvězdyionizujíokolníplyna vytvářejí tak emisní mlhovinu. V emisních mlhovinách se nacházejí otevřenéhvězdokupy. Otevřená hvězdokupa nedokáže hvězdy gravitačně udržet při sobě, postupem času hvězdy unikají z jejího gravitačního vlivu. Slunce kdysi patřilo také do mlhoviny, ale vlivem rotace galaxie se původní hvězdokupa z mlhoviny rozložila.