Krakov

Krakov(polskyKrakówvýslovnost['krakuf]IPA,německyKrakau,ukrajinskyКраків) je metropoleMalopolského vojvodstvív jižnímPolsku, v historické zemiMalopolsku. Leží na řeceVisle, v nejužším místě tzv. Krakovské brány, která spojuje Sandoměřskou kotlinu s kotlinouOsvětimskou. Žije zdepřibližně 804 tisícobyvatel a Krakov je tak druhé největší polské město podle počtu obyvatel. Rozloha činí 327 km² (čtvrté největší město podle rozlohy).
Krakov je historická rezidence polských králů s hrademWawela katedrálou, sídlo starobylé univerzity a arcibiskupství. Staré město, které přežilo druhou světovou válku s množstvím historických památek i parků je oblíbený cíl turistů a je zapsáno na seznamuSvětového dědictvíUNESCO.
Podle legend pochází jméno města od jména knížeteKraka,který je v Polsku považován zaSlovana. Velmi pravděpodobně však jméno pochází odKeltů, kteří tuto oblast obývali, což je známo z archeologických nálezů a z římských pramenů. Tehdy by název zněl Carragh nebo obdobně. Možná je však i souvislost se jménem legendárního iberského (keltiberského) krále Crocco. V českých legendách se také vyskytuje postava knížeteKroka.
Název města vlatinězníCracovia,litevskyKrokuva,maďarskyKrakkó,ruskyatatarskyКраков,anglickyCracowa vjidišקראקע, Krůke.
Nejstarší část města se nachází na opevněnémWawelskémnávrší. Bylo to jedno z nejdůležitějších opevnění v kmenovém knížectví Vislanů. To ovládla za vládyvelkomoravskéhoknížeteSvatopluka. První zmínka o Krakově (a to jako o důležitém obchodním hradišti) pochází z roku966, kdy bylo město pod vládou českého knížeteBoleslava I., podpřemyslovskouvládou zůstal i za vládyBoleslava II., ale pravděpodobně na jejím sklonku, v roce999, byl Krakov dobytBoleslavem Chrabrým, vnukem českého knížete Boleslava I., a připojen k jehopiastovskémupolskému státu. Od roku1000se v Krakově nacházelobiskupství. Roku1038, za vládyKazimíra I. Obnovitele, se Krakov stal polským hlavním městem.
V období rozpadu státu na jednotlivé úděly (polskyrozbicie dzielnicowe) byl sídlem hlavního knížete (książę senior) – principa. Zamongolského vpáduv roce1241bylo město takřka úplně zničeno. Začala obnova Krakova a knížeBoleslav V. Nesmělý, jeho matka Grzymisława a manželka bl. Kunhuta dali5. června1257městulokátorská právapodlemagdeburského práva. Úkol lokátorství byl svěřen třem fojtům: Gedkovi, Jakubovi z Nisy a Dytmarovi Wolkovi. Zakládací dokument hovořil o:
Tehdy také vzniklo charakteristické šachovnicové uspořádání města, kam byly zasazeny dochované dřívější prvky (ul. Grodzka, Mariánský kostel). Mezi Krakovem a Wawelem ještě existovala osada Okół, která byla nezávislou tvrzí do vzpoury fojta Alberta, kdy králVladislav Lokýtekzbořil její zdi a začlenil ji ke Krakovu. Proto má také staré město protáhlý severo-jižní tvar a táhne se až k Hradu.
V roce1320se ve wawelské katedrále konala korunovace Vladislava Lokietka na polského krále, čímž skončilo období rozpadu Polska na jednotlivé části. Až do roku1734byl Krakov místem korunovace polských králů.
Ve14. stoletívznikla na předměstí Krakova dvě další města: na jihuKazimierz(1335) a na severuKleparz(1366).
Krakov se jako hlavní město jednoho z významných evropských států v 15. a 16. století rozvíjel v každém směru – architektonickém, obchodním, řemeslnickém, kulturním, vědeckém. Hradní komplex na Wawelu byl přestavěn a rozšířen v renesančním slohu. V roce 1364, jako druhá univerzita ve Střední Evropě po Karlově univerzitě (1348), byla založena nováuniverzita. Dnes známá pod názvem Jagellonská univerzita. Také byl zbudovánBarbakan(obranná bašta, části se dodnes dochovaly). Novou tvář dostalKrakovský rynek. Za vládyZikmunda II. Augusta(polovina16. století) měl Krakov přibližně 30 000 obyvatel.
Po polsko-litevské unii a vznikuPolsko-litevské unie(Rzeczpospolita Obojga Narodów) se Krakov ocitl na okraji velkého státu, Sejmy a volby monarchů se konaly veVaršavě, která ležela víceméně v polovině cesty mezi hlavními městy Koruny polské a Litvy. Definitivně králZikmund III. Vasav roce1609přenesl hlavní město Polska (bez formálního právního aktu) doVaršavy. Avšak katedrála na Wawelu zůstala i nadále korunovačním místem polských králů.
Zároveň s úpadkem Rzeczpospolity začal také úpadek samotného města. Válečné ztráty silně poškodily jeho pozici a zbrzdily i rozvoj. Podruhé byl Krakov zničen cizími vojsky v roce1655během švédské „potopy“. V18. stoletíbyl dobýván vojsky pruskými, švédskými, rakouskými a ruskými.
Po třetímdělení Polskaobsadili Krakov Rakušané. V letech1809–1815náležel do Varšavského knížectví jako hlavní město departamentu. V letech1815–1846byl hlavním městem maličké, formálně nezávisléKrakovské republiky. Tehdy začala celková modernizace města. Byla zbourána většina městských hradeb, byl zasypán příkop a na jeho místě byly vybudovány rozsáhlé městské sady - zvané Planty, obepínající staré jádro. Po „krakovské revoluci“ v roce1846byl Krakov opět začleněn do Rakouska jakovelkovévodství Krakovské(jako součástHaliče) jehož součástí zůstal až do roku1918. V roce1850zničil velký požár 10 % města. Díky tomu, že vyhořelo pouze 10 % budov, byly rychle obnoveny a postaveno mnoho dalších krásných památek a staveb.
ZatímcoVaršavaovládanáRuskembyla rusifikována a další části jakoPoznaňovládané Němci se germanizovaly, Krakov aLvov, ležící v rakouské Haliči, se staly nejvýznamnějšími centry polství ve druhé polovině 19. století a na počátku 20. století, a to díky udělení autonomie Haliči.
Po roce 1918 a rozpadu Rakouska-Uherska byl Krakov přičleněn k nově vzniklému Polsku. V letech1939–1945byl hlavním městem tzv. německého Generálního gouvernementu. Velitelem zde byl Hans Frank.
V roce1942byl nedaleko Krakova zřízenpracovní táborpro židovské vězně, který byl v roce1944proměněn na koncentrační tábor. Táborem "prošlo" na 150 000 vězňů. Tábor byl osvobozen pod velením maršála IvanaKoněvaRudou armádou dne 15. ledna 1945. Rychlá vojenská operace pokračovala osvobozením celého Krakova RA dne 18. ledna 1945. Krakov nebyl vyhlášen Pevností, nebyl intenzivně bombardován. Podařilo se tím zachránit hodně památek; inventář kostelů, zámku apod. byl částečně odvezen na západ i na východ. Díky tomu, že se přímo přes Krakov nepřehnaly hlavní osvobozovací boje, zůstalo zachováno mnoho historicky cenných krakovských památek .
V roce1951bylo ke Krakovu připojeno nově založené město Nová Huť (Nowa Huta, založena v roce1949na území vesnic Mogiła, Płaszów a Krzesławice).
V roce2016se v Krakově konalySvětové dny mládeže 2016.
Krakov bývá považován za hlavní město polské kultury.Žila v něm mj. nositelkaNobelovy ceny za literaturuWisława Szymborskaa žil zde i držitel stejné cenyCzesław Miłosznebo známý autorStanisław Lem. Je jedním z nejdůležitějších turistických, kulturních a historických center v Evropě. V porovnání s metropolí Varšavou Krakov navštěvuje mnohem více turistů (3–4 milióny). Kompaktní oblast starého města spolu s historickou zástavbou byla v roce1978zařazena na seznam světového kulturního dědictví UNESCO.
V Krakově se nachází mnoho kulturních institucí významných pro polský kulturní život.
Divadla:
V Krakově je 28 muzeí v čele sNárodním muzeem, kde jsou početné sbírky polského i světového malířství. Je zde takéMuzeum polského letectví.
Od27. března1991je Krakov rozdělen na 18 městských částí, označených římskými číslicemi a názvem čtvrti.
Seznam krakovských městských částí včetně rozlohy a počtu obyvatel (stav k 31. prosinci 2007):
Krakov je jedním z nejdůležitějších polských turistických center s cennými památkami z různých epoch. Více než 6 000 historických objektů je většinou soustředěno do současné čtvrtiStare miasto, která zahrnuje i historické části Staré město,WawelaKazimierz, z nichž každá měla vlastní hradby.
Kazimierz je jižní část Starého města mezi Wawelem a Vislou, tradiční židovská čtvrť. Ve starších dobách měl vlastní hradby a byl oddělen od města ramenem řeky, dnes zasypaným.
Ve městě sídlí fotbalové klubyWislaaCracoviaa hokejový klubComarch Cracovia.