Ghana

Ghana, plným názvemGhanská republika, je stát v západníAfrice. Sousedí na severu sBurkina Faso, na východě sTogem, na západě sPobřežím slonoviny, jeho jižní pobřeží omývají vodyGuinejského zálivu.
Ghana se rozkládá na ploše 238 535 kilometrů čtverečních, tvořené různorodou krajinou, od pobřežníchsavanaž potropické deštné lesy. Ghana má jako řada jiných afrických zemí překotně rostoucí populaci. Zatímco v roce 1990 měla 14 milionů obyvatel, roku 2019 to bylo již více než dvakrát tolik. S více než 31 miliony obyvatel je dnes Ghana poNigériidruhou nejlidnatější zemízápadní Afriky. Hlavním a největším městem jeAkkra. Mezi další velká města patříKumasi,TamaleaSekondi-Takoradi.
Ghana je mnohonárodní stát, kde sídlí řada etnických, jazykových a náboženských skupin. Největší etnickou skupinou jsouAkanové. Většina Ghaňanů jsoukřesťané(povětšinouprotestanti), téměř šestina jsoumuslimovéa desetina vyznává tradiční víry nebo se nehlásí k žádnému náboženství. Oficiálním jazykem země jeangličtina, mluví se ale i řadou místních jazyků, jedenáct z nich má polooficiální status.
Prvním významným státem na území Ghany bylo královstvíBonov 11. století. V průběhu staletí vznikala další království jakokrálovství Dagbonna severu neboAšantská říšena jihu. Na začátku 15. století začal zemi ovlivňovat evropskýkolonialismus, zprvuportugalský. Na konci 19. století se prosadilbritskývliv. Dne 6. března 1957 Ghana vyhlásila nezávislost, a stala se tak první kolonií vsubsaharské Africe, která jí dosáhla. Následně se stala velkým podporovatelemdekolonizaceapanafrického hnutí.
Ghana jeunitární stát,prezidentská republikaa ústavnídemokracie. Od roku 1993 si udržuje jeden z nejsvobodnějších a nejstabilnějších režimů na kontinentu a relativně dobře si vede v hodnoceních zdravotní péče, ekonomického růstu a lidského rozvoje. Na africké poměry je to bohatý stát, podleMezinárodního měnového fonduse jehohrubý domácí produktvparitě kupní sílypohybuje zhruba na úrovniSlovenskačiBěloruska, okolo sedmdesátého místa na světě. V Africe jde o devátou největší národní ekonomiku. Polovinu exportu tvořízlato. Jeho těžba tvořila páteř místní ekonomiky po většinu historie.
Ghana je členemHnutí nezúčastněných zemí,Africké unie,Hospodářského společenství západoafrických států(ECOWAS) aCommonwealthu.
Archeologicképozůstatky nalezené na pobřeží naznačují, že tato oblast byla osídlena již oddoby bronzové(asi 2000 př. n. l.). Ovšem společnosti založené narybolovuv rozsáhlýchlagunácha řekách zanechaly jen málo stop. Archeologové také naznačují, že centrální Ghana byla osídlena zhruba okolo roku 1000 př. n. l.
Státní organizace má v oblasti hluboké kořeny.Berberskýhistorik a geografAl-Jakubípopsal v 9. století Ghanu jako „jeden ze tří nejvíce organizovaných států v regionu“, mínil tíž ovšem patrně oblast ležící spíše na území dnešníhoMali, byť se o tom vedou spory.Jiné doklady a záznamy o této státní organizaci se nedochovaly. Víme jen, že se již tehdy v této oblasti těžilo zlato a místní obchodovali s obchodníky zeSúdánuaStředomoří. Tento stát se podle Jakubího nazýval Ghana, což v překladu znamenalo „silný král-válečník“. Když v roce 1957 vznikl moderní ghanský stát, rozhodli se jeho zakladatelé pro zemi užívat právě tento prastarý název, navzdory sporům o lokalizaci staré Ghany, a to proto, aby byly zdůrazněny hluboké kořeny ghanské kultury a aby byl název také co nejobecnější a umožnil sjednocení velkého počtu různorodých etnických, jazykových a náboženských skupin.
Pozdější, již plně historické a doložené státy se ovšem nazývaly jinak a vytvořila je jiná etnika než starověkou Ghanu.Ta patrně přišla z oblasti dnešního Súdánu, nejspíše v souvislosti s výše uvedeným obchodem se zlatem. V 11. století na jihu dnešní Ghany (na území dnes zvaném Brong-Ahafo) utvořila stát zvaný Bono, nebo Bonoman.Kmen, který ho vytvořil, se nazýval Bonové, a byl to jeden z akanských kmenů. Ve 12. století začal těžit zlato, díky čemuž jeho stát zbohatl. Městskými centry státu bylyBono Manso,BeghoaBonduku. Úpadek nastal tehdy, když se velké skupiny obyvatel začaly stěhovat ze země, ve snaze osídlit jiné oblasti a nalézt tam nová ložiska zlata.
Rovněž v 11. století má mít kořeny ještě jeden stát, který se rozkládal na severu Ghany.Království DagbonvytvořiliDagombové, kteří mluviligurskými jazyky, z čehož se dá usuzovat, že přišli do oblasti zBurkiny Faso. Přestože vládci tohoto státu nebyli obvyklemuslimové, muslimy vítali ve své zemi jako zákoníky a lékaře. V důsledku toho ovlivnil islám sever dnešní Ghany. První vůdce dagombského státu se měl nazývat Naa Gbewaa.Hlavním městem bylaGambaga. Zemi rozvrátila občanská válka, v jejímž důsledku se rozpadla na řadu menších států: Dagbon, Mampruga, Mossi, Nanumba nebo Waly.
Akanové se tak nakonec ve svých státotvorných snahách ukázali jako úspěšnější. Bonoman sice padl, ale vznikla řada jiných akanských států: Ašanti, Denkyira, Mankessim, Akwamu. Na konci 15. století akansky mluvící lidé osídlili i oblast deštného pralesa, s příchodem plodin zjihovýchodní AsieaAmeriky, které bylo možné přizpůsobit tamním podmínkám – šlo očirok,banányamaniok. Na začátku 16. století evropské zdroje zaznamenaly existenci akanských států Akan a Twifu v údolí řekyOfin. Nakonec se ale ze všech akanských států ukázalo nejmocnějším Ašanti, z něhož vzniklaAšantská říše, jež ovládla většinu ostatních oblastí v dnešní Ghaně. K expanzi a pohlcení ostatních akanských států došlo především za vládyOti Akentenav letech 1630–1660. Vláda Ašantské říše fungovala nejprve jako volná síť, ale nakonec bylo vybudováno centralizované království s vyspělou, vysoce specializovanoubyrokraciísoustředěnou v hlavním městěKumasi.Na centralizačním procesu měl zásluhu především králOsei Tutu(zemřel asi 1717).Ekonomika byla založená na zlatu a zlatých slitcích. V 18. století Ašantská říše ovládla severní dagombské státy, především za vlády králeOpoku Ware I.(zemřel 1750).
K prvnímu kontaktu Akanů s Evropany došlo roku 1471.Byli toPortugalcia měli zájem o zlato. Zřídili své obchodní zastoupení v pobřežní osadě zvané Anomansah, kterou přejmenovali na São Jorge da Mina. Celé území nazývali Costa do Ouro, tedy Zlaté pobřeží, což byl název, který posléze přijali i jiní Evropané. V roce 1481 portugalský králJan II.pověřilDioga de Azambujupostavením hraduElmina, který byl dokončen za tři roky.V roce 1598 se do ghanského obchodu se zlatem zapojili iNizozemci. Založili Nizozemské zlaté pobřeží(Nederlandse Bezittingen ter Kuste van Guinea) a postavili pevnosti ve Fort Komenda a Kormantsi. V roce 1617 Nizozemci dobyli portugalské pevnosti a obchod ovládli.Do poloviny 17. století se do obchodování se zlatem zapojili další evropští obchodníci, zejménaŠvédové, kteří založili Švédské zlaté pobřeží (Svenska Guldkusten), a také královstvíDánsko-Norsko, které založilo Dánské zlaté pobřeží (Danske Guldkyst). Počínaje 17. stoletím se krom obchodu se zlatem začal rozvíjet téžobchod s otroky. Podíleli se na něm portugalští, holandští, angličtí a francouzští obchodníci. Brzy se začali zapojovat i Němci, což přimělo Brity oblast začít více ovládat. V roce 1874 Británie převzala přímou vládu nad některými částmi země.Mezi britskými kolonialisty a různými akanskými státy došlo k mnoha vojenským střetnutím. Největší válka vypukla s Ašantskou říší. Je nazývánaAnglo-ašantskou válkou(spíše jde o sérii konfliktů) a probíhala zhruba v letech 1824 až 1900.Ašantské království válku nakonec prohrálo.
Od začátku 20. století do roku1957tak byla Ghana državouVelké Britániepod názvemZlatonosné pobřeží. V roce 1949 nacionalistický politikKwame Nkrumahzaložil Smluvní lidovou stranu s mottem „Samostatnost nyní“. Zahájila kampaň „pozitivní akce“, která zahrnovala nenásilné protesty, stávky a nespolupráci s britskými úřady. Nkrumah byl Brity zatčen, ale již v roce 1952 se stal předsedou vlády. Dne 6. března 1957 vyhlásil nezávislost země, a Ghana se tak stala první kolonií vsubsaharské Africe, které se to podařilo.Po ústavnímreferendubyla 1. července 1960 vyhlášena republika a Ghana tak odvrhla i britského monarchu ve svém čele (6. březen je dnes v Ghaně Dnem nezávislosti, zatímco 1. červenec se slaví jako Den republiky). Prvním prezidentem se stal Nkrumah. Byl poté vůdčí osobnostípanafrikanismua jedním ze zakladatelů mezivládníOrganizace africké jednoty, kterou v roce 2002 vystřídalaAfrická unie. Panafrické myšlenky si Nkrumah osvojil během svých studií veSpojených státech, kde ho ovlivniljamajskýaktivistaMarcus Garveya černošskýsocialistaWilliam Edward Burghardt Du Bois.Toho po zisku moci Nkrumah pozval do Ghany, kde dožil - ostatně hlásal, že by se všichniameričtí černošiměli vrátit do Afriky, což je idea, která je v Ghaně stále aktuální.I Nkrumah převzal socialistické myšlenky a stále více se sbližoval svýchodním blokem.Budoval sikult osobnosti, v rámci nějž byl nazýván Spasitel.Stále více si osvojoval též diktátorské metody. Kvůli tomu všemu byl svržen vojenským převratem vedeným plukovníkemEmmanuel Kwasi Kotokouv roce1966(tzv. operace Cold Chop).K puči došlo během Nkrumahovy cesty doČínyaVietnamu, kde chtěl dojednat mír. Prezident pak žil v exilu vGuineji, která ho prohlásila „čestným spoluprezidentem země“. Zemřel vBukurešti.
Do čela země se postavil generálJoseph Arthur Ankrah, který vládl až do roku 1969.Vláda vzešlá z demokratických voleb v roce 1969 však nebyla schopná čelit narůstajícím hospodářským obtížím. PrezidentEdward Akufo-Addo, jakož i vládaKofiho Busii, byli svrhnuti nenásilným převratem v roce1972. V následujících letech proběhlo ještě několik pučů a v roce1981začala vláda diktátoraJerryho Rawlingse, který pozastavil platnost ústavy a zakázal politické strany. V důsledku hospodářského úpadku stovky tisíc obyvatel odešlo hledat obživu do sousedních států.
Začátkem 90. let 20. století přistoupil Rawlings k liberalizaci poměrů a byla vyhlášena nová ústava. V roce1992byl pak Rawlings ve svobodných volbách zvolen prezidentem a byl zvolen i podruhé v roce1996. Ústava nedovolovala třetí funkční období, a proto Rawlingsova strana Národní demokratický kongres zvolila v roce 2001 jako kandidáta dosavadního viceprezidentaJohna Atta Millse.Volby vyhrál jeho protikandidátJohn Kufuorz opoziční Nové vlastenecké strany. Ve volbách roku2004se opakovalo jeho volební vítězství.Z voleb v roce2009vyšel vítězně J. A. Mills.Ten pak roku 2012 zemřel ve funkci.Nahradil ho viceprezidentJohn Dramani Mahama, jenž byl záhy zvolen prezidentem i v řádných volbách.V roce 2016 triumfovala znovu opozice a do úřadu byl zvolenNana Akufo-Addo.V roce 2020 byl znovuzvolen.Od demokratizace v roce 1992 tak došlo třikrát k předání moci mezi dvěma opozičními stranami, což svědčí o stabilitě demokracie v Ghaně.
Ghanská vlajka je list o poměru stran 2:3 a skládá se ze tří vodorovných pruhů: červeného, zlatého a zeleného. Uprostřed zlatého pruhu je černá pěticípá hvězda, dotýkající se cípy krajních pruhů.
Ghanský státní znak je tvořen modrým, zlatě lemovaným štítem, který je rozdělen na čtyři pole zeleným, taktéž zlatě lemovaným křížem se zlatým, kráčejícímbritským lvemuprostřed. První pole obsahuje zlatou, písařskou hůl, zkříženou se zlatým, obřadním mečem. Ve druhém poli je stříbrný hrad na zlatém kopci, vystupujícím z moře. Ve třetím poli jekakaovníka ve čtvrtém je důl na těžbu zlata. Nad štítem jetočenicev národních barvách (červeno-zeleno-žlutá) a na ni v klenotu černá, zlatě lemovaná, pěticípá hvězda. Štít stojí na půdě se zeleným trávníkem, kolem níž je zlatá stuha s červeným nápisem FREEDOM AND JUSTICE (českySvoboda a spravedlnost). Štítonoši jsou dvě zlatéorlices roztaženými křídly, červenou zbrojí a dekorované hvězdou, zavěšenou na krku na stuze v národních barvách.
Ghanská hymna je píseňGod Bless Our Homeland Ghana(českyBůh žehnej naší vlasti Ghaně). Hudbu a původní text napsal Filip Gbeho, text byl však po převratu v roce 1966 upraven.
Jedná se o převážně nížinnou oblast, jejích hlavní osu tvoří řekaVolta. Nejvyšší bod s nadmořskou výškou 883 m se nachází v Tožské vrchovině na hranicích sTogem. Sever země se vyznačuje tropickým vnitrozemským klimatem, jih vlhkým rovníkovým klimatem. Většině území státu vévodí savany, jižní části pak deštné lesy.
Na jihu se v průběhu roku vyskytují dvě období dešťů (květen–červen a srpen–září); na severu je pouze jedno období dešťů vrcholící v polovině kalendářního roku. V lednu a únoru přichází horké vzdušné proudění zeSaharyzvanéharmatán. Průměrný roční úhrn srážek v pobřežních oblastech je 83 cm.
Na území Ghany se nachází jedna z největších přehradních nádrží světa –Jezero Volta. Od přehradní zdi u obceAkosombose táhne 520 km severně k Yapei.
Ghanská republika má 16 oblastí (v závorkách jsou uvedena hlavní města):
Ghana má 31 072 940 obyvatel (odhad z roku 2020). Hovoří se zde, kromě úřední angličtiny, více než 50 jazyky a nářečími. Nejrozšířenějším jazykem jeČi(Twi), jímž hovoříAšantovésoustředění v centrální a severní části země. Jedná se o jazyk z akanské skupiny stejně jakoFantiužívané na pobřeží. Střediskem ašantské kultury je městoKumasi. Vedle akanských kmenů (44 % obyvatel) tvoří významnou část kmenyMoshi-Dagombana severu země (16 % obyvatel),Ewe(13 % obyvatel) aGa(8 % obyvatel), oba soustředěné na jihovýchodě země. Běloši tvoří asi 0,2 % obyvatel. Domorodá náboženství vyznává 38 % obyvatel, dále následují křesťané (34 %) a muslimové (30 %). Muslimské obyvatelstvo má své kořeny na severu, ale díky značné vnitřní migraci se řada muslimských obyvatel přesunula na jih – například za prací do zlatých dolů v okolíObuasi.
Na západoafrické poměry má Ghana bohaté a různorodé zdroje. Přesto je Ghana převážně zemědělská země s většinou pracujících obyvatel zaměstnaných v zemědělství. Mezi tržní plodiny patříkakao, které společně s kakaovými polotovary a tovary vytváří ⅔ vývozních příjmů. Dalšími produkty jsoudřevo,kokosové ořechya další palmové produkty, ořechymáslovníku, z nichž se vyrábí jedlý tuk, akáva. Ghana také úspěšně vyváží méně tradiční zemědělské výrobky –ananas,ledvinovníkyapepř.Maniok jedlý,sladké brambory,banány,kukuřice,rýže,arašídy,proso, ačirokpatří mezi základní potraviny.
V Ghaně se také těží (a vyváží se) hlavnězlato,diamanty,manganová ruda, abauxit.
Země má nedostatečně rozvinutou dopravní síť. Železnice vybudovaná britskou koloniální správou je značně zastaralá, v provozu je jediná linka spojující městoKumasia významný přístavTakoradi. Největší přístav v zemi se nachází vTemě. Silniční síť je rozvinutá zejména na jihu. Jediná dálnice spojuje Akru a Temu, pracuje se na dalším úseku ve směru z Akkry do Kumasi. Kotokovo mezinárodní letiště v Akkře slouží jako významná spojnice s jinými městy v Africe, Evropě, Americe a na Blízkém východě. Jsou provozovány i vnitrostátní letecké spoje doKumasiaTamale.
Z oblasti západní Afriky pochází 70 % světové produkce kakaa. Více než 1,5 miliónu rodinných hospodářství ve státech Ghana,Pobřeží slonoviny,KamerunaNigérieje životně závislých na pěstování kakaovníků. Pěstování kakaa ale není lukrativní, rolníci žijí v bídě a najímají si nejlevnější pracovní sílu, často děti. Některé jsou k nim unášeny z okolních států,dle vyšetřování Interpolu z roku 2009především z Mali aBurkiny Faso. Děti jsou nuceny pracovat dlouhé hodiny, přichází do kontaktu s pesticidy, denně zachází s mačetami, nosí těžké náklady.
Dle výzkumu Payson Centra při Tulane University z roku 2009bylo za poslední rok nuceno pracovat 15 % dětí, polovina pracovníků na plantážích byly děti a za poslední rok se jich polovina při práci zranila. DleAmerického ministerstva prácev Ghaně pracuje téměř 44 % dětí ve věku 5–14 let.
V Evropě a USA se šíří kampaně mířící na velké zpracovatele kakaa (Nestlé, Kraft Foods, Hershey), aby pro své výrobky nevyužívaly kakao, na kterém se podíleladětská prácea vyžadovaly výrobkyfair trade.
Ghana je parlamentní demokracií. V čele státu stojí prezident vzešlý ze všeobecných voleb. Prezident zároveň řídí moc výkonnou spolu se Státní radou.
Zákonodárnou moc má v rukou jednokomorový parlament o 201 členech, z čehož jeden je předsedou sněmovny. Poslanci jsou voleni na čtyři roky. Hlavními politickými uskupeními jsou Nová vlastenecká strana (NPP) a Národní demokratický kongres (NDC).
Nynějším prezidentem je John Dramani MAHAMA (od 24. července 2012 do 7. ledna 2017, podruhé od 7. ledna 2025), poprvé se jím stal po smrtiJohna Attu Millse. Kromě úlohy hlavy státu a vlády je prezident rovněž nejvyšším velitelem ozbrojených sil a jmenuje viceprezidenta. Viceprezidentem v letech 2001–2009 bylAlhaji Aliu Mahama, nyní je viceprezidentkou Jane Naana Opoku-Agyemang.
Dne 9. prosince 2016 byl John Dramani Mahama v prezidentských volbách poražen vůdcem opoziceNana Akufo-Addo. Dosavadní prezident Mahama porážku přijal.
Dne 9. prosince 2024 byl znovu zvolen prezidentem John Dramani Mahama, když v prezidentských volbách porazil úřadujícího viceprezidenta Mahamudu Bawumia. Mahama se tak stal prvním prezidentem v historii Ghany, který byl demokraticky zvolen na dvě na sebe nenavazující volební období.
Ghana je součástíCommonwealthu. V řadě ohledů je ghanský politický systém odrazem modelů zVelké BritánieaSpojených států amerických.
K nejznámějším ghanským spisovatelům patříAyi Kwei Armah. Proslul románemThe Beautyful Ones Are Not Yet Born(1968). Je rovněž znám jako panafrikanista a návrhem, aby se společným jazykem všech Afričanů stalasvahilština.
Na seznamsvětového kulturního dědictvíUNESCObyly zatím zapsány dvě ghanské položky.Ta první obsahuje celou soustavu koloniálních staveb, které v letech 1482 až 1786 vybudovali evropští obchodníci. Součástí této položky jsou tři hrady (Cape Coast, Elmina a Christiansborg) a patnáct pevností. Elmina byla postavena roku 1482 a patří k prvním evropským stavbám mimo Evropu. Druhou položkou jsou tradičníašantskéstavby nedalekoKumasi, s typickými masivnímibasreliéfy. Ghana usiluje i o další zápisy, například katedrály v Navrongu nebo některých domorodých památek, jako jsou třeba chatrče ve vsi Nzulezo na jezeře Tadane.
Zcela zvláštním fenoménem ghanské kultury je soustava symbolů zvanáadinkra.Řada těchto symbolů je spojena s nějakou pověstí, příběhem, příslovím, lidovou moudrostí nebo s nějakou ideou či konceptem. Symboly se objevují v architektuře, na keramice, na tradičních tkaninách či v bytovém designu. Nově také na turistických suvenýrech, tričkách, ve formě šperků apod. Symboly vytvořili Bonové, jeden z akanských kmenů, ovšem staly se symbolem celé Ghany. Legendárním tvůrcem je král Nana Kwadwo Agyemang Adinkra, po němž se také jmenují.
Velkým symbolem Ghany jsou také tradiční tkaniny zvanékente.Tkaniny jsou typické svou pestrobarevností a geometrickými vzory. Původně byly vyhrazeny jen králům. Každá z barev na látce má svou symboliku, černá odkazuje k duchům předků, modrá je barvou míru a harmonie, hnědá značí Matku Zemi, červená smrt, růžová ženství, žlutá bohatství a plodnost apod. Někteří američtí Demokraté užili v roce 2020 látky kente jako výraz svého odporu vůči rasismu, což však vzápětí vyvolalo kritiku černošských aktivistů.Motivy Kente si také oblíbili evropští návrháři.Když je užil ve své kolekciLouis Vuitton, vyvolalo to debaty o tom, jestli Evropané mají právo využívat toto kulturní dědictví. Ty však utnul autor kolekce,Virgil Abloh, jenž je sám ghanského původů, když vlastnická práva na kulturní dědictví označil za nesmysl a odmítl nechat jimi spoutávat svou inspiraci.
Nejvýznamnější ghanskou vzdělávací institucí jeGhanská univerzita. Jde o nejstarší a největší ze třinácti veřejných vysokých škol v zemi.Založena byla roku1948, tedy v době, kdy byla Ghana ještě britskou kolonií, takže škola byla původně pobočkouLondýnské univerzity. Status univerzity má od roku 1961. Prestiž školy v rámci ghanské společnosti dokládá, že jejími kancléři jsou často prezidenti, v jejím čele stál například zakladatel státuKwame Nkrumah(1961–1965), vojenský vůdceJoseph Arthur Ankrah(1966–1968), druhý prezident zeměEdward Akufo-Addo(1970–1971) aJerry Rawlings(1982–1991). V letech 2008–2018 byl kancléřem univerzity bývalý generální tajemník OSNKofi Annan.
Významnou institucí je téžNárodní muzeum Ghany. Vzniklo roku 1957.Je nejstarším a největším muzeem ze šesti muzeí spravovaných Ghanskou radou pro muzea a památky. Muzeum máarcheologickou,etnografickoua uměleckou sbírku. Mezi stálé expozice v etnografické galerii patří náčelnickéregálie, domorodé ghanské hudební nástroje, zlatá závaží, tradiční textilie a keramika.
V Ghaně jsou velmi rozšířené malé restaurace zvanéchop bars, v nichž se podává tradiční ghanská kuchyně.Typické jídlo z ghanské kuchyně se skládá zeškrobovépřílohy aomáčkynebopolévky. K typickým jídlům patří napříkladjollof rice,smažený rýžový pokrmpodobný španělsképaelle, rozšířený po celézápadní Africe. Oblíbené jsou téžkelewele, tedysmažené plantainy. Plantain je někdy též nazýván zeleninový banán, neboť sebanánuskutečně podobá, ale obsahuje víceškrobu, a proto se také častěji tepelně upravuje.Z plantainů je vyroben i další pokrm zvanýetor, do něhož se přidávajíarašídy. Častá jsou též jídla na bázifazolí, napříkladred red, tedy směs fazolí a rýže, nebotubaani, což je cosi jako fazolový pudink. Exoticky na Evropany působí pokrm zvanýwaakye, do něhož se přidává kravská kůže. Základem přílohy je velmi častomaniok, nejoblíbenější verze maniokové přílohy se nazývajíakple,banku,attiékéafufu. Alternativou k manioku jekukuřice, z níž se vyrábí příloha zvanákenkey. Typickým ghanským dezertem jekuli-kuli, sladkost vyráběná z arašídů. Řada nápojů obsahujekokosové mléko. Pije se téžjáhlovépivo apalmové víno.
Ghanská fotbalová reprezentace, přezdívaná Black Stars, čtyřikrát vyhrálaAfrický pohár národů(1963, 1965, 1978, 1982).Mistrovství světase zúčastnila třikrát, nejúspěšnější byla našampionátu v Jihoafrické republice roku 2010, kde se probojovala až do čtvrtfinále, jakožto třetí africká reprezentace v historii (poKamerunuaSenegalu).Fotbalisté Ghany také získali bronz naolympijském turnaji roku 1992a jako jediní Afričané vyhrálimistrovství světa ve fotbale hráčů do 20 let, v roce2009.Ghanské klubyAsante Kotoko SCaAccra Hearts of Oak SCvyhráliLigu mistrů AFC, nejprestižnější africkou klubovou soutěž. K nejznámějším ghanským fotbalistům patříAsamoah Gyan, který je rekordmanem v počtu reprezentačních startů i vstřelených branek v národním týmu. V roce 2010 byl vyhlášen vanketě BBCafrickým fotbalistou roku.Stejného úspěchu dosáhlAbédi Pelév roce 1992,Samuel Kuffourv roce 2001,Michael Essienroku 2006aAndré Ayewv roce 2011.Vkonkurenční anketěAfrické fotbalové konfederace si titul nejlepšího fotbalisty afrického kontinentu vysloužili GhaňanéIbrahim Sunday(1971),Karim Abdul Razak(1978) a Abédi Pelé, který triumfoval dokonce třikrát (1991, 1992, 1993). V Evropě se z uvedených nejvíce prosadili Pele, který sOlympiquem MarseillevyhrálLigu mistrů(1992/93), Samuel Kuffour, který stejnou soutěž vyhrál sBayernem Mnichov(2000/01) a Michael Essien, který to samé dokázal sChelsea(2011/12).
Poměrně úspěšní jsou ghanštíkriketisté, národní tým vyhrál roku 1974 Africký pohár národů, ženy byly na stejné akci čtyřikrát druhé.
Ghana se prvně zúčastnilaolympijských herv roce1952, první medaili získala vŘímě roku 1960a byla to dosud nejcennější medaile, kterou Ghaňané získali – šlo o stříbro, které vybojoval boxerClement Quartey. Od té doby Ghana získala čtyři bronzy a krom výše uvedených fotbalistů byli všichni medailisté boxeři. V roce 2010 se Ghana prvně zúčastnila izimních her.
Ghana je nábožensky rozmanitá země. Podle sčítání lidu z roku 2021 je náboženská příslušnost následující:křesťané71,3 % (letniční/charismatici 31,6 %, protestanti 17,4 %, katolíci 10 %, ostatní 12,3 %),muslimové19,9 % (většinasunnité, dále hnutíAhmadíjaa malá množinašíitů),tradiční africká náboženství3,2 %, ostatní 4,5 % (např.bahaismus,hinduismusa další),bez vyznání 1,1 %.Podle afrikanistyO. Havelkymnoho lidí v Ghaně praktikuje křesťanství nebo islám spolu s některým z tradičních náboženství (vícečetná náboženská identita), ve střední Ghaně typicky s náboženstvímthronnebovodun, případně jejichsynkretismus.V Ghaně je také rozšířenéčarodějnictví. Jsou zde známé tábory pro rehabilitované čarodějnice, např. Gambaga Witch Camp v severní Ghaně založený v 18. století a stále fungující. Pokud je – obvykle stará žena, která vyčnívá z průměru – identifikována jako čarodějnice, může se v Ghaně podrobit očistným rituálům – musí ale chtít a být v tom aktivní –, které ji magických schopností a náklonnosti k ubližování lidem mohou zbavit. Léčitel po absolvovaném uzdravovacím rituálu specifickými tahy hladí čarodějnici živou slepicí, poté slepici smrtelně pořeže na hrdle a nechá ji odkráčet. Podle toho, na jakou stranu a jak specificky slepice padne, pozná léčitel, zda byla žena zbavena zlého ducha. Pokud se rituál nezdaří, bývá čarodějnice zavražděna. Jestliže se rituál podaří, smí žena žít, ale musí do smrti zůstat v táboře pro rehabilitované čarodějnice.