Parkour

Parkour(někdy téžparkoura také jako zkratkaPK) nebolil’art du déplacement(umění pohybu/umění přemístění) je druh sportu francouzského původu, jejímž základem je schopnost dostat se z bodu A do bodu B co nejefektivněji, s co nejmenší spotřebou energie, hezky a účinně za použití vlastního těla, a to prostřednictvím výšky, výskoků, přeskoků a lezení.. K pohybu je možné použít i akrobatických prvků, salt tzv. flipů.Pomáhá v překonávání libovolných překážek v okolním prostředí – od větví přes kameny a skály až po zábradlí a betonové zdi, taky však traceur může navštěvovat tělocvičny (gymy) ve kterých si může nebezpečnější triky vyzkoušet a naučit se je – a může být provozován jak ve městě, tak na venkově. Muž provozující parkour jetraceur, žena paktraceuse(někdy je možno se setkat s počeštěným výrazemtraceurka).Za zakladatele parkouru je považovánDavid Belle, parkour se zaměřuje na trénink účinných pohybů a rozvoj těla a mysli, aby se člověk ve všech situacích (a především kritických) uměl pohybovat klidně a sebejistě.
Parkour je fyzická aktivita, které lze jen těžko přiřadit kategorii. Není toextrémní sport,ale spíše umění nebo disciplína. PodleDavida Bellaje fyzická část parkouru založená na překonávání všech překážek, které se v cestě vyskytnou, jako kdyby šlo o stav ohrožení – chcete se pohybovat takovým způsobem, za použití jakéhokoliv pohybu, který vám pomůže dostat se od/k někomu/něčemu. Při střetu s protivníkem může člověk mluvit, bojovat, nebo utíkat. Bojová umění připravují na útok, parkour je formou tréninku pro útěk. Kvůli této složitosti určení a zařazení se často poznamenává, že parkour má svou vlastní kategorii –parkour je parkour.
Důležitou charakteristikou parkouru je efektivita (účinnost). Traceur se nesnaží pohybovat jen nejrychleji jak dokáže, ale také s co nejmenší spotřebou energie a nejpřímější možnou cestou. A protože neoficiálním parkourovým mottem jeêtre et durer,(být a zůstat, být a vydržet), efektivita zahrnuje předcházení zraněním krátko i dlouhodobým.
Je známo, že parkour ovlivňuje i traceurův proces myšlení. Traceuři a traceurky zaznamenávají změnu v myšlení, které jim pomáhá v běžném životě, ať už jde o překážky fyzické či psychické. Základem je mottoêtre et durer,případněêtre fort pour être utile,(českybýt silným, abych byl užitečnýmpodleHébertovyPřirozené metody) a snaha umět se dostat z bodu A do bodu B rychle a plynule. Zároveň s tréninkem traceur/ka začíná přemýšlet o svých pohnutkách, důvodech k tréninku, parkourové filosofii atd.
Parkour se inspiroval mnohými zdroji, předevšímPřirozenou metodouGeorgese Héberta, která vznikla na počátku dvacátého století. Francouzští vojáci ve Vietnamu se inspirovaliHébertovouprací a vytvořili to, co je dnes známo pod pojmemparcours du combattant.David Bellese k této překážkové trati a Hébertově Přirozené metodě dostal díky otci,Raymondu Bellovi, francouzskému hasiči, který se těmto disciplínám věnoval. David Belle trénoval mnohé disciplíny, například bojová umění či gymnastiku, a hledal možnost jejich využití v životě.
Po přestěhování do Lisses v roce1987(předměstíPaříže) David Belle pokračoval ve své cestě. Zde se k němu přidala skupina lidí (např.Sébastien Foucan), která s ním trénovala, rozvíjela schopnosti a definice.
V roce1997tak vznikla skupinaYamakasi(název pochází z jazyka Lingala a znamenásilné tělo, silná duše, silný člověk). Někdy v roce1998pak vznikl samotný název disciplíny –parkour.
Skupina Yamakasi se rozdělila v roce1998kvůli neshodám ohledně show Notre Dame de Paris. David Belle odchází ze skupiny a když Yamakasi v roce2001natočí film Yamakasi, David ho označuje zaprostituci umění.
V září2003byl ve Velké Británii odvysílán pořad Jump London se Sébastienem Foucanem, který odstartoval rychlé šíření parkouru po celé zemi. Zároveň však vzniká nový proud a posléze oddělující se disciplína zvanáFree running.
21. července2004založil Jerome Lebret se souhlasem Davida Bella portál Parkour.net (známý mezi traceury jako.NET), jehož fórum se brzy stalo virtuálním domovem nejzkušenějších a nejrespektovanějších traceurů a traceurek světa.
V roce2005založil David Belle asociaciPAWA(PArkour Worldwide Association–Světová parkourová asociace), která mu měla pomoci šířit správnou myšlenku parkouru dále. Organizace brzy přestala plnit svoji funkci a David ji v roce2006opustil s tímto vyjádřením:Aby se vyhnul dalšímu komerčnímu a filosofickému zneužití parkouru, David Belle oznamuje, že neručí za žádnou stránku, asociaci nebo společnost, která předstírá, že je oficiální tam, kde je oficiální jen název, který si dala.
Následoval vznik skupinyTeam Parkour by D. Bellea Bellových osobních stránek.
Většinou se příliš neví, že toto je jedna z důležitých částí parkouru. Podle Yamakasi jde o nedílnou součást umění. Slovy Williamse Bella:
Dalším aspektem filosofie je svoboda. Často je opakováno, že parkouru se může věnovat kdokoliv, kdykoliv, kdekoliv na světě. Svoboda je chápána jako možnost dostat se tam, kam jiní nemohou, způsobem vyjádřenýmvýše(bezpečně, rychle, plynule). Châu Belle-Dinh uvádí víc než jen pouhou jednoduchou definici:
Je to stejně tak učení se fyzickému umění a ovládnutí pohybu, jako schopnost překonat obavy a bolesti a aplikovat to v životě, protože k zvládnutí parkouru je třeba i ovládání mysli.
Andreas Kalteis, rakouský traceur, řekl v dokumentu Parkour Journeys:
Akce odstartovala 1. května 2007 na portále Parkour.neta jejím cílem bylo zachovat filosofii parkouru – proti soutěžím a rivalitě.
V parkouru je méně předtvořených technik, než například v gymnastice, navíc parkour není složen jen ze seznamu přesně daných pohybů. Každá překážka, se kterou se traceur setká, představuje unikátní výzvu k překonání efektivním způsobem, v závislosti na stavbě těla, rychlosti, úhlu náběhu, tvaru překážky apod. Parkour se zabývá tréninkem těla a mysli za účelem zlepšení schopnosti reagovat na překážku technikou, která funguje; mnohdy technikou nepopsanou, která ani popsat nepotřebuje. V mnoha případech závisí efektivita na rychlém přesouvání těžiště a využití pohybové energie k rychlému provedení „nemožných“ nebo velmi náročných tělesných pohybů. Absorpce a přesouvání energie je důležitým faktorem – provedení parakotoulu snižuje náraz na nohy a páteř a dovoluje traceurovi skoky z výšek, které jsou například gymnastikou či akrobacií považovány za příliš velké. PodleDavida Bellajde o pohyb, který vám pomůže dosáhnout nejlepšího výsledku při útěku či běhu od/k někomu/něčemu. Když se traceur někam dostane, musí být schopen dostat se zpět, když se pohybuje z A do B, pak musí být schopen dostat se z B do A, ovšem ne nutně za použití stejných technik.
Navzdory tomu existuje několik základních technik, které jsou oblíbené pro jejich všestrannost a účinnost.
Nejdůležitější je ovládnout skok a dopad. Parakotoul, používaný pro zmírnění dopadu a přenos pohybové energie vpřed, je často zdůrazňován jako naprosto nejdůležitější technika. Především nezkušení traceuři se potýkají s kloubními problémy kvůli skokům z velkých výšek a špatným dopadům a parakotoulům.
Parkour užívá francouzského názvosloví (včetně anglicky mluvících zemí), pro jednodušší používání v Británii byly zavedeny i anglické názvy. České názvosloví neexistuje (snad s výjimkou výrazůdopadnamístolandingaparakotoulnamístorouladečiroll)
Základní techniky známé v parkouru:
Lidé věnující se parkouru obvykle utratí za parkour jen málo peněz a obvykle trénují v jednoduchém, lehkém, sportovním oblečení.
Vybavení se v podstatě skládá jen z:
Protože je parkour spřízněn sPřirozenou metodou, traceuři někdy trénují bosí, aby se uměli pohybovat efektivně nezávisle na vybavení. David Belle k tomu dodal: „holé nohy jsou nejlepšími botami!“
Parkour se do Česka dostal snad ještě před britským vysíláním Jump London, přesto se začal výrazněji projevovat až v letech poté. Zhruba v roce2003vznikly tři skupiny, brněnské eTo parkour team, pražská Lezz Kref a zlínská Streaks. Především kvůli své osamocenosti a neexistenci dostatečné základny ve světě tyto skupiny postupně zanikly.
Mezi léty2004a2005přišla velká vlna zájmu o parkour, největší podíl na tom měla videa Davida Bella, šířící se po internetu. V té době vznikly dnes známé skupiny Real Motion či 1Bcrew, většina skupin ovšem brzy zanikla. Přesto právě lidé, kteří začali parkour praktikovat v této době, dnes tvoří základnu českého parkouru.
V roce2005se konal 1. český parkourový jam, vlastně šlo o setkání českých traceurů a freerunnerů (tehdy se v Česku ještě příliš neoddělovaly pojmyfree runninga parkour). Dohromady se sešlo asi 30 lidí z celé republiky.
Vkvětnu2006se české komunitě představuje portálParkour.cz, který od zanikajících Streaks přebírá Toshiro. Portál se postupně snaží sdružovat a informovat parkourovou komunitu v Česku a zároveň ji rozvíjet.
Davida Bella měla komunita přivítat včervnu2007vOstravě, na prvním velkém, českém, vedeném tréninku Parkour Meeting Ostrava ale i přesto, že z osobních důvodů na poslední chvíli nakonec nepřijel, předznamenalo ostravské setkání pod vedením parkouristy s přezdívkou God3D(Jan Rušaj) mnoho velkých a pozitivních změn v dalším vývoji české parkourové scény.
Vlednu2015proběhla ustanovující schůzeČeské asociace parkouru- asociace zastřešující příznivce a parkourové kluby. Členové ČAPk spolupracují na tvorbě licencí pro instruktory parkouru.
Včervnu2019bylo zvoleno nové vedeníČeské asociace parkouru- pod tlakem světových událostí v parkouru přidává do činnosti asociace organizování vlastních parkourových soutěží, včetně celosvětově známého turnaje World Chase Tag.
Od svého znovuzaložení a oficiálního představení 24. května 2006 se snažil portálParkour.czinformovat českou parkourovou komunitu o myšlenkách, tréninku a filosofii parkouru a také o celosvětovém dění. V současnosti slouží ale portál pro komerční subjekt.
Jeho roli převzal portál Parkourblog.cz, kde lze nalézt techniky a užitečné tipy. Na tvorbě obsahu se podílí zkušení čeští traceuři. Další z komunitních stránek je #projectfreemove.
Výrazyparkourafree running(freerun) měly původně identický význam, ale později se od sebe oddělily, a rozdíl je často opomíjen. Poté, co seDavid BelleaSébastien Foucanrozdělili,free runningse rozvinul v umění, které se zaměřuje mnohem víc na estetičnost pohybu než na efektivitu.Foucandefinujefree runningjako disciplínu seberozvíjení a následování své vlastní cesty. Zatímco traceuři a traceurky trénují, aby uměli překonávat překážky rychleji a efektivněji,freerunneři(runneři,anglickyfreerunners,resp.runners) trénují a aplikují pohyby, které jsou estetické a někdy nemají s překonáním překážky ani nic společného. Dva odlišné filosofické přístupy jsou shrnuty následujícími citáty: zkušený free runner Jerome Bon Aoues vysvětluje v dokumentu Jump London:
David Belle, PAWA team, případně společně, se vyjádřili k rozdělení parkouru a free runningu oznámením:
Parkour se objevil v různých televizních reklamách, novinových zprávách a různých zábavných pořadech, často v kombinaci s různými formamiakrobacie,free runningem, street stunts či trickingem.
Objevil se ve filmech:
Ve videoklipech:
Ve videohrách:
V reklamách:
Známými parkourovými (free runningovými) dokumenty jsou: