Cikáni

Cikáni(též zastaralejicigáni) jsou český výraz (exoetnonymum) pro příslušníkyromskéhonebosintskéhoetnika.Antropologická skupinase označuje slovem cikáni s malým „c“, cikánskýnárodslovem Cikáni s velkým „C“. V přeneseném významu jsou výrazem cikáni označováni lidé naplňující svými vzhledovými nebo povahovými vlastnostmistereotypní, často negativní představu Cikánů, například je-li někdo opálený a snědý, tulák a dobrodruh, lhář, podvodník či zloděj.
Od Mezinárodního romského sjezdu v roce1971se objevuje požadavek Romů, aby nebyli označováni jako Cikáni, ale jako Romové, sdružení Sintů naopak proti tomuto požadavku protestovalo.
České slovo cikán (jako označení antropologické skupiny psáno tradičně s malým písmenem, nověse častěji používá jako označení národa, tedy s velkým písmenem – Cikán) má stejně jako výrazy v řadě dalších jazyků prapůvod v řeckémAtsinganoi(Atzinganoi), kterým toto etnikum nazývali v byzantské říši.Toto pojmenování se datuje do roku 1100. Zmínka se zachovala v klášteře Na poloostrověAthos.Výraz zřejmě souvisí se záměnou Romů sesektouathinganů(athinganoi) (v8. stoletíveFrýgii),jejíž příslušníci se později přistěhovali mj. naBalkán.
Pojem cikán je velice podobný v mnohaevropskýchjazycích:
Další označení jsou odvozena od domnělé země jejich původu: PodleEgyptav řečtině (alternativní název γύφτος),angličtině(gypsy),španělštině(gitano), vypůjčené do francouzštiny (Gitan) pro skupiny přicházející ze Španělska. Další zemí jsouČechy(la Bohème) a od ní odvozený třetí francouzský výraz (bohémien).
Zřejmě nejstarší dochovaný český záznam tohoto slova pochází z roku 1416, ačkoliv nelze vyloučit (a fakt, že soudobý kronikář necítil potřebu význam slova vysvětlit, to potvrzuje), že se používalo dlouho předtím:
Slovník česko-cikánský a cikánsko-českývydal již v roce 1889 knězJosef Ješina.
SlovaCikán, Cikánka, cikánskýapod. byla běžně užívána v české literatuře 19. a 20. století (např.Karel Hynek Mácha: Cikáni,Bohumil Hrabal: povídka Romanceapod.)
VýrazRomovéapod. se začíná v češtině objevovat v 70. letech 20. století buď samostatně (např. Milena Hübschmannová: Romské pohádky, 1973)nebo ve spojeníCikáni–Romové(např. Vlastislav Häufler: Národnostní poměry České socialistické republiky, 1976).Ve výjimečné souvislosti užil už ve 40. letech 20. století slovorómovéEduard BassvLidech z maringotek:
V roce1971proběhl historicky první Mezinárodní romský sjezd (World Romani Congress), kde se Romové ze 14 zemí (včetně ČSSR) dohodli na používání slova Romové.Od té doby se datuje romský požadavek, aby byl tento název majoritou respektován.
I toto řešení je však zčásti nejednotné. Kritizována je hlavně skutečnost, že pojem Romové, pokud je užíván souhrnně, nerespektuje existenci jiných skupin cikánského národa. VNěmeckusvazSinti Allianz Deutschland(jeden ze dvou německých cikánských svazů) podporuje názor, že název Romové je ve skutečnosti diskriminační, zatímco označení Cikán považuje za neutrální a za správné, protože zahrnuje všechny cikánské národnostní skupiny.Na webových stránkách Aliance se mj. píše: „Zasazujeme se o to, aby ústřední památník evropským Cikánům, kteří byli pronásledováni nacionálně socialistickým režimem, byl zbudován pro všechny Cikány a ne jen pro Romy a Sinty.“
Ačkoliv ne všechny skupiny Romů označují sami sebe „Rom“, ke společnému původu se hlásí všichni, hlavně jde-li o dichotomii Rom-gádžo(nerom).
K jiným používaným endonymům patří:
Výše uvedené skupiny se dělí do ještě menších podskupin a rodů; napříkladOlašští Romovépředstavují asi 10 % romské populace v České republice a nadále se dělí naLováry(původně konští handlíři) aKalderaše(původně výrobci kotlů).
Všechny uvedené skupiny si ale v rámci základní dichotomie vůči neromům (gádžům) říkají Romové.
Národní skupinaJenišů, často mylně zařazovaná do skupiny Romů, má s cikánským obyvatelstvem mnoho společných historických a sociologických stránek, jedná se však o samostatnou národní skupinu - která je ovšem jako taková úředně uznána jen ve Švýcarsku.
Jako „cikáni“ bývají označováni takéirštíPavee, ačkoliv jde oetnickéIry.