Vratislav Preclík

Vratislav Preclík(*26. července1946,Praha) je český strojní inženýr, odborník vlogisticea technologickém projektování, amatérskýhistorik,publicistaaspisovatel,vysokoškolský pedagog. Jako znalec odkazuT. G. Masarykaje místopředsedou a zakladatelem spolkuMasarykovo demokratické hnutía dalších občanských sdružení. Založil časopisStrojař, obnovilČas, kde je předsedou redakční rady, a napsal čtrnáct vysokoškolských textů, včetněmonografií.
Narodil se v Praze. Jeho otec, Vratislav Jan František Preclík zNuslí, pracoval od doby první republiky jako knihkupec v tiskárně F. B. Batovce na Národní třídě v Praze a byl redaktorem časopisu Mladá generace, maminka Marie narozena veSkutčiroku 1913, lidová malířka, pocházela ze starého rodu Becků zHorní Lužice.Studoval na Vyšší průmyslové škole strojnické Josefa Božka v Praze 1 (maturita a obhajoba kvalifikační práce s vyznamenáním v květnu 1964) a inženýrské studium naČVUT v Praze,fakultě strojníu profesora Josefa Pešáka, v letech 1964 až 1969, a získal diplom s vyznamenáním. V roce 1968 se pokusil obnovit Masarykovu akademii práce (založenou po roce 1918a rozpuštěnou v roce 1952)v roce 1952 částečně začleněnou do nově vzniklé ČSAV (Československé akademie věd).
Od roku 1969 pracoval v oblasti vědy, výzkumu a vývoje (z politických důvodů nebyl přijat mezi řádné pedagogické pracovníky, přestože úspěšně přednášel),absolvoval pedagogické studium na Ústavu pro doškolování pracovníků ČVUT v Praze, pracoval na technických úkolech státního plánu,externě vyučoval a studoval aspiranturu. V roce 1977 získal vědeckou hodnost kandidáta technických věda po vědeckých atestacích byl samostatným vědeckým pracovníkemČVUT v Praze.Podílel se na realizaci pružného výrobního systému vOlomouci.Spolupracoval rovněž s výzkumnými ústavy a praxí na výzkumu využití moderní výpočetní techniky v oblasti technické přípravy výrobya montáže.i materiálového inženýrství.
K výročí fakulty strojní ČVUT obdržel 28. září 1989 medaili za práci v celostátní odborné skupině automatizace inženýrských pracíČSVTS(Československé vědeckotechnické společnosti). V té době vypracoval autorsky také objektivní historii Fakulty strojní ČVUT (1945–1989) do publikace Stopami průkopníků,v jejíž tiráži, po vypuštění zpracované části o srpnu 1968, včetně tehdy zvoleného, ale stranou neschváleného děkana Prof. Dr. Františka Krupky, nebyl autorsky uveden. Oficiálním pedagogem na fakultě se stal až po roce 1989, kdy se řádně habilitoval před vědeckou radou, byl jmenován a ustanoven docentem na fakultě strojní.Vedl oddělení projektování. V roce 1990 se stal též členem výboru celostátní odborné skupiny historie techniky při ČSVTS a členem redakční rady časopisu Strojnický obzor.Jako předseda stipendijní komise fakulty a stipendijní komise při rektorátu ČVUT v Praze organizoval konference studentské tvůrčí činnosti a spolupracoval s Nadací Preciosa vedenouprof. Věnkem Šilhánem. Za práci byl dvakrát oceněn udělením a veřejným předáním „kubické zirkonie“.
V roce 1993 byl ustanoven školitelem doktorského studia na ČVUT v Praze a vyučoval také doktorské předměty v češtině a angličtině. Krom vedení a řešení grantových projektů (GA ČR: „Návrh databáze obrobitelnosti“,Návrh expertního systému technologičnosti konstrukce z hlediska montáže,MŠMT: Nové materiály INFRA 2,Výzkumný záměr „Integrované inženýrství“aj.), přednáškové činnosti, rozsáhlé spolupráce s praxí a publikační činnosti na fakultě strojní i externě, připravil a zavedl výuku předmětů projektování na magisterském (inženýrském) i bakalářském studiu také v angličtině.
Od roku 1975 vedl přes 300 úspěšně obhájených diplomových a bakalářských prací a byl místopředsedou nebo členem komise pro obhajoby a státní závěrečné zkoušky na čtyřech ústavech (katedrách) ČVUT v Praze. Byl také ustanoven předsedou komisí pro státní závěrečné zkoušky a obhajoby bakalářských, diplomových a doktorských prací na TU v Liberci a ZČU v Plzni. Pro tyto univerzity a VUT Brno i VŠB TU Ostrava vypracoval řadu recenzních, oponentních i lektorských posudků kvalifikačních prací, učebních textů a publikací. V letech 2009 a 2010 působil rovněž jako středoškolský profesor.
V roce 1989, kdy se stal členem sdružení pedagogických pracovníků postižených z politických důvodů,pomáhal založitMasarykovo demokratické hnutía byl zvolen jeho místopředsedou. V letech 1990 až 1995 vystupoval také v doprovodných programech na výstavách (Český malíř Herbert Masaryk, T. G. Masaryk – člověk a umění), které Masarykovo demokratické hnutí uspořádalo a zahajoval je prezidentVáclav Havel. Stal se rovněž předsedou přípravného výboru pro obnovu MAP (Masarykovy akademie práce). V letech 1992–93 založil dva časopisy,StrojařaČas.V roce 1995 obnovil (s písemným souhlasem předsedy AV ČR – Akademie věd České republiky – prof. Rudolfa Zahradníka) Masarykovu akademii práce jako sdružení MAP, strojní společnost na ČVUT v Praze, kde je statutárním zástupcem.Obě organizace zastupuje ve výkonném výboru a předsednictvu Evropského hnutí v České republice.K životnímu jubileu obdržel 6. července 1996 od předsedy Masarykova demokratického hnutídr. Emila Ludvíkapamětní dvojetuji se stříbrnými mincemi T. G. Masaryka, jako uznání za dosavadní dobrovolnou práci v občanském sdružení pro rozvoj demokracie.V letech 1990 až 1998 se jako člen předsednictva MDH (Masarykova demokratického hnutí) účastnil svými příspěvky čtyř celostátních konferencí spolupořádaných Evropským hnutím v ČR, Univerzitou Karlovou (1990–1998) a Masarykovou univerzitou (1995) Evropské hodnoty demokracie a výchovy po zkušenostech s totalitou.Každoročně také připravoval jako představitel Masarykovy akademie práce “besedy s válečnými letci RAF„ (František Fajtl,František Peřina,Stanislav Hlučka,Petr Uruba,Emil Boček,Jan Horala další) pro studenty ČVUT v Praze i veřejnost. V roce 1999 spoluorganizoval rovněž konferenci k stému výročí Hilsnerova Polenského procesu.
Za dobrovolnou práci v Masarykově demokratickém hnutí byl 7. března 1998 vMíčovně Pražského hraduoceněn Čestnou medailí T. G. Masaryka za věrnost jeho odkazu.Příspěvkem „T. G. Masaryk aAugust Comte“ se od 4. března 2000 zúčastnil čtyřdenní mezinárodní konference ke 150. výročí narození T. G. Masaryka naPražském hraděa veValdštejnském paláci, včetně odhalení pomníku TGM naHradčanském náměstíprezidentem Václavem Havlem, na jehož přípravě a zbudování se podílel. Tehdy byl rovněž oceněn bronzovou medailí s reliéfem T. G. Masaryka.
Je autorem několika odborných publikacía mnoha článků (Acta Polytechnica,Strojař,Strojnický obzor, Technik,Technický týdeník, Strojírenská technologie,Strojírenská výroba,Čas,Lidová demokracie, Lidové novinya další) s technickou,ekonomickou,Masarykovskoui legionářskoutematikou. Zúčastnil se mnoha mezinárodních konferencí s technickoui legionářskou tematikou. Mezi roky 1968 a 1987 patřil, spolu s bratrem, benešovským primářem MUDr. Zdeňkem Preclíkem a jeho spolužákem, později profesorem,MUDr. Janem Pirkem, mezi dobrovolné svatovítské zvoníky kardinálaFrantiška Tomáška, zaměřující se na historii a kampanologickou literaturu. Vpražské katedráleměl v roce 1973 rovněž církevní sňatek.Syn Vratislav, pozdější absolvent stavební fakulty ČVUT v Praze, se narodil 18. ledna 1975.Byl členem České genealogické společnosti, přispíval do Zpravodaje a ročenky, a poté (po ukončení činnosti ČGS v době normalizace) Klubu pro českou heraldiku a genealogii.Jako člen výboru pracoval a publikoval také v celostátní odborné skupině historie techniky ČSVTS.Autorsky se podílel na knižním vydání encyklopedického slovníku a následně ilustrovaných encyklopedií.V letech 2006 až 2011 byl předsedou redakčního kruhu časopisuČas, od roku 2011 je předsedou jeho nově ustavené redakční rady.Přispívá pravidelně nejen do časopisu Čas (rovněž do jeho někdejší „Hospodářské rubriky ČASu“)i jeho knihovničky, ale také publikuje knižně v rámci edice Masarykovy knižnice „Hlas“. Zavedl rovněž rubriku „Hledání mostů přes řeku času, právě před sto lety,“ zahrnující také období První československé republiky.Sleduje také historii období masarykovských časopisů Athenaeum, Čas i Naše doba ve vztahu k současnosti.Zpracoval také řadu příspěvků o prvním českém prezidentovi.
Ve vědeckotechnickém recenzovaném časopise Strojař, vydávaném Masarykovou akademií práce, strojní společností na ČVUT v Praze, z.s. je od roku 1992 členem redakční rady a vedoucím redaktorem. Jeho vědeckotechnické příspěvky jsou zaměřeny nejen na oblast projektování, racionalizace, průmyslové logistikya logistiky jako vědy,ale i na vědecké základy strategiePrůmyslu 4.0.
Významné výstavy, na nichž se podílel přípravou, organizací, přednáškami, doprovodnými programy, moderováním, besedami, průvodcovskou službou i autorsky: