davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Mataas na Paaralang Pang-agham ng Pilipinas - Kampus ng Rehiyong Iloko

AngMataas na Paaralan ng Pilipinas sa Agham - Kampus ng Rehiyong Iloko(Philippine Science High School - Ilocos Region Campussa wikang Ingles) ay itinatag sa bisa ng Batas Republika 9036 na inakda ng dating kinatawan ng unang distrito ng Ilocos Sur na si Ginoong Salacnib Baterina. Ang Mataas na Paaralan ng Pilipinas sa Agham - Kampus ng Rehiyong Iloko ay isa sa siyam na kampus ngPhilippine Science High School System.
Matatagpuan ang nasabing paaralan sa Barangay Poblacion East, Bayan ngSan Ildefonso, Ilocos Sur. Ang paaralan ay nakatayo sa limang-ektaryang lupa na libreng ibinigay ng lokal na pamahalaan ng San Ildefonso.
Ang paaralan ay kasalukuyang nagsisilbing paaralan ng mga estudyanteng galing pa sa mga lalawigan ng Ilocos Norte, Ilocos Sur, Abra, La Union, Bulacan, Tarlac, at Pangasinan at ng mga lungsod ng Baguio, Manila, Quezon, at Marikina. Ayon sa Registrar ng paaralang ito, may 183 estudyante ang nag-aaral sa nasabing paaralan sa kasalukuyan, mula Unang Taon hanggang Ikaapat na Taon. Si G. Larry Cabatic ang kasalukuyang Campus Director ng paaralan.
Nagbukas ang Taong Akademiko 2008-2009 noong 10 Hunyo 2008. Isang Programang Oryentasyon ang isinagawa para sa bagong "batch" ng mga mag-aaral na mula pa sa iba't ibang sulok ng Luzon.
Ang pagtatatag ng paaralan ay unang pinasinayaan ng namumunong kinatawan ng unang distrito ng Ilocos Sur noong mga panahong yaon na si Salacnib Baterina noong taong 1999. Ang batas na siyang inakda niya ay ang Batas Republika 9036.
Kalaunan, inaprubahan din ng Board of Trustees ng PSHS System ang panukalang magtatag ng kampus ng PSHS sa Rehiyong Ilokos noong 4 Pebrero 2002. Sa awa ng Diyos, may malugod na bayan sa Ilocos Sur ang libreng nagbigay ng limang ektaryang lupa upang itayo ang kampus na inaasam ni G. Baterina. Opisyal na nagbukas ang paaralan noong 14 Hulyo 2003 nang may 33 mag-aaral at 6 guro.
Heto ang mga naging kaganapan sa kasaysayan ng paaralang ito.
Unang Taon
Tagapayo: Jefferson Tapucol
Tagapayo: Narcisa Veracion
Ikalawang Taon
Tagapayo: Sheryl Salvador
Tagapayo: Jenahlyn Villegas
Ikatlong Taon
Tagapayo: Maria Gracia Cullado
Tagapayo: AnnelleneMadrid
Ikaapat na Taon
Tagapayo: Michelle Ducusin
Tagapayo: Pablo Viloria
Turon River

Turon River, aperennial streamthat is part of theMacquariecatchment within theMurray–Darling basin, is located in thecentral westerndistrict ofNew South Wales,Australia. Partly situated in theTuron National Park,the river is host to numerous recreational and tourist activities such as horse riding,gold panning, canoeing, camping, and seasonal fishing.
The Turon River rises on the western slopes of theGreat Dividing Rangein theCapertee Valley, west ofBen Bullen, and flows generally to the north west and then west, joined by theCrudine River, and then forms itsconfluencewith theMacquarie Riversouth west ofHill End; dropping 372 metres (1,220 ft) over thecourseof its 117 kilometres (73 mi) length.
The upper reaches of the Turon River are partly bound byTuron National Park, established in 2002, while the lower reaches open onto private grazing property.
The river is crossed by theWallaby Rocks Bridgethat carries the Hill End Road, located at Wallaby Rocks.
The Turon River is well renowned because it was the site of one of Australia's firstalluvialgold rushes.During the gold rush Chinese migrant workers built a waterraceto bring water to mining operations along sections of the Turon River. Many parts of the race can still be seen today, such as at Turon Gates.
Río Turón

Elrío Turón, también llamadorío Ardalesyrío del Burgoen diferentes tramos, es unríodel sur de lapenínsula ibéricaperteneciente a lacuenca mediterránea de Andalucía, que discurre en su totalidad por el territorio del centro de laprovincia de Málaga(España).
El Turón es un afluente delGuadalhorceque nace con el nombre de río de El Burgo en el paraje de La Fuensanta en laSierra de las Nieves, dentro deltérmino municipaldeEl Burgo. Discurre durante unos 40kmentre las sierras de El Burgo yOrtegícar, en su margen izquierda, y sierrasPrieta,CabrillayAlcaparaín, en su margen derecha, desembocando en elembalse del conde de Guadalhorce, cerca de la localidad deArdales.
Sus afluentes más importantes son los arroyos de la Fuensanta, Sopalmito, Requena, Botera, Corralero, Mediocampo, de los Membrillos, del Acebuche, de la cañada del Bujerillo, del barranco del Macho, de la cañada de los Horcajos, de los Lobos, Blanquilla, Cantarrana y de la Doncella. Los arroyos de Palmito y de Higuera drenan respectivamente parte de la sierrasHidalgayBlanquilla, y rodeando la zona deLifa, donde una serie desurgenciaskársticasacrecientan su caudal. El arroyo de la Fuensanta drena por su parte la zona norte de la Sierra de las Nieves.​
El Turón es uno de los pocos ríos casi vírgenes de la provincia de Málaga. Los aportes de la sierra de las Nieves son regulares durante todo el año, por lo que esta rodeado por una espesavegetación de riberay lo habita una variada fauna entre la que destacan lascarpas,barbos,bogas,patos,garzas,cangrejosautóctonos e inclusonutrias.
En la proximidades de la localidad de El Burgo se construyeron una serie derepresaspara retener las fuertes crecidas decaudalen periodos delluviastorrenciales como la ocurrida en 1906 que se llevó por delante varias casas, un molino, huertas y la vida de seis personas. Estos diques se denominan del Molino Caído, del Nacimiento y de la Hierbabuena. Hay además un par deazudes.
Club Deportivo Turón

ElClub Deportivo Turónes un equipo defútbolde la parroquia deTurónenMieres, (Asturias). Fundado en 1925,​ el equipo juega actualmente en laPrimera Asturfútbol. Su estadio esLa Bárzana,​ con una capacidad aproximada de 2000 espectadores.
El club fue creado en 1925 por el Hermano Gabriel, del colegio de La Salle. Su primer partido se jugó en La Bárzana en junio de 1925 contra el Príncipe de Mieres, venciendo por 2-0 los turoneses. Oficialmente el club se constituyó el 18 de octubre de 1925 siendo su presidente honorario Don Rafael del Riego y el presidente efectivo de la junta de gobierno, el Hermano Gabriel.​ Desde entonces ha disputado 47 temporadas en laTercera División, lo que le sitúa en cuarta posición por temporadas jugadas dentro de los equipos asturianos justo detrás delClub Siero(con 49). Su última temporada en la categoría fue la2002-03, cuando el C. D. Turón acabó en la última posición del Grupo II, con tan sólo 10 puntos y 111 goles en contra.​
Los Valles (Turón)

Los Valles(enasturianoy oficialmenteLos Vaḷḷes) es un pueblo de la parroquia deTurón, perteneciente al concejo deMieres(Asturias). Se encuentra en el Valle de Turón, está situado a una altitud de 450 metros sobre el nivel del mar y alberga una población de unas 10 personas.
Tiene orientación sur, rodeado de bosques o matas de castaño y unas vistas preciosas tanto al Valle en el que está, el de Turón, como al macizo de las ubiñas,Peña Rueday laSierra del Aramo.
Su población tradicionalmente minera en los últimos 150 años ha vuelto a las labores del campo que realmente nunca se habían perdido con la industrialización del sigloXX, se cultiva o se sema lapatata,faba,cebolla,tomatey toda clase de verduras aprovechando el clima templado del que disfruta prácticamente todo el año y las abundantes lluvias.
También la ganadería ocupa a parte de sus habitantes, estas actividades son realizadas de una forma no profesional ya que nadie directamente vive de ello sino de la industria o sus pensiones. Llegado a este punto decir que la población es de edad elevada.
Tiene dos conexiones por carretera una por el Valle de Turón desde la Cuadriella y otra desde Mieres en el barrio de Bazuelo, como gran característica señalar que la calzada de la carretera se encuentra asentada sobre una antigua trinchera minera por la que circulaban hasta 1958 trenes cargados de hulla procedentes de la mina La llama, con lo que su trazado es totalmente llano. Además de la carretera existe un Camino Real, el Camino real de Vegalafonte, en uso permanente como vía de comunicación hasta los años setenta fecha de apertura de la carretera, este camino se bifurca en Los Valles para dar servicio a los pueblos de Vegalafonte y el Riquixiu ambos ladera arriba a una altititud de unos 500 metros.
Vicente José Turón Gil

Vicente José Turón Gil, es un médico psiquiatra español, y aunque practica la psiquiatría general, se ha especializado entrastornos de la conducta alimentaria. Fue presidente de laAsociación Española para el Estudio de los Trastornos de la Conducta Alimentaria(AEETCA), asesor del Departamento de Salud de Cataluña y es facultativo emérito delInstituto Catalán de la Saluddesde 2006.​
Nació en la localidadZaragozanadeVera de Moncayo, en 1941.
Se licenció enmedicinapor laUniversidad de Barcelonaen 1966, y se especializó en Medicina Interna en 1969 y enPsiquiatríaen 1972.
Fue Médico de la Clínica Médica “A” de la Facultad de Medicina entre 1967 y 1970 y desde 1972 hasta 1992, fue médico adjunto en elHospital Universitario de Bellvitgeen la rama de Psiquiatría, donde fue profesor de psicología entre 1973 y 1978 de la Escuela de Enfermería del mismo hospital.
Desde su creación en 1982 hasta 2004, fue responsable de la Unidad de Tratamiento de los Trastornos de la Conducta Alimentaria del Hospital Universitario de Bellvitge, y desde1990 fue profesor asociado de Psicopatología y Psiquiatría de la Facultad de Medicina, Unidad Docente del hospital de Bellvitge, y Tutor de Residentes desde 1992 hasta 2000. Desde 1992 Jefe Clínico de Psiquiatría en el mismo hospital, y desde 2006 Facultativo Emérito del Instituto Catalán de la Salud.
Desde 2004, es Coordinador del plan de reordenación de la atención a los Trastornos de la Conducta Alimentaria, y miembro de la comisión permanente y del consejo asesor del Plan Director de Salud Mental y Adicciones, del Departamento de Salud de laGeneralidad de Cataluña. Coordinador clínico de la "Guía de Práctica Clínica sobre trastornos de la Conducta Alimentaria del Servicio Nacional de Salud del Ministerio de Sanidad y Consumo" (2006).De 2004 a 2006 patrón de la Fundación “Imagen y Autoestima” y desde 2005 patrón de la Fundación “Fundación Instituto Trastornos de la Alimentación” (FITA), y ha sido Vicepresidente y Presidente de la “Asociación Española para el Estudio de los Trastornos de la Conducta Alimentaria”.​
Es autor de 7 libros , 39 capítulos de libros , además de numerosos artículos y conferencias.​​
Castillo de Turón

Elcastillo de Turónes uncastilloen ruinas cerca de la localidadmalagueñadeArdales,España. Cuenta con la protección de la Declaración genérica del Decreto de 22 de abril de 1949, y la Ley 16/1985 sobre el Patrimonio Histórico Español.​
Se conservan parte de las murallas y de las torres,​ de lo que fue una fortalezamedieval. Está situado en un cerro de unos 580m s. n. m.junto alrío Turón, en una zona de transición entre ladepresión de Antequeray laSerranía de Ronda. El recinto contaba conalcázar, más de diez torreones y una murallabarbacana.
Fue construido por losnazaríespara defender esta zona delReino de Granadade los ataques que loscastellanosdirigían desde elcastillo de la Estrellaen la vecina localidad deTebaen el marco de las guerras fronterizas que mantenían ambos reinos, siendo parte de una línea defensivanazaríformada por los castillos dela Peña,El BurgoyBobastro. El castillo sirvió como base granadina para diversas incursiones y batallas como la que acabó con la vida deSir James Douglas, hasta que en 1433 fue tomado por tropas castellanas al mando deGómez de Ribera.
(33334) Turon

(33334) Turonest unastéroïdede laceinture principale.
(33334) Turon est unastéroïdede laceinture principale. Il fut découvert le11 novembre 1998àCaussolspar le programmeODAS. Il présente une orbite caractérisée par undemi-grand axede 3,00 UA, uneexcentricitéde 0,03 et uneinclinaisonde 12,0° par rapport à l'écliptique.
Catherine Turon

Catherine Turon, née en 1944, est une chercheuse etastronomeéméritefrançaise, pionnière de l'astrométriespatiale. Ses travaux ont été récompensés par lamédaille d'argent du CNRS.
À la fin de sondoctorat de troisième cycleà lafaculté des sciences de Parisen 1968, Catherine Turon soutient sa thèse qui porte sur des recherches sur la densité et loi de force dans la galaxie au voisinage du soleil. Le jury de sa thèse inclut notamment l'astronomeJean Rösch.
C'est une pionnière de l'astrométriespatiale, l'étude de la position desétoiles, de leurs distances et de leursmagnitudes. Elle mène ses recherches au département GEPI (Galaxies, Etoiles, Physique et Instrumentation) de l'Observatoire de Pariset fait partie de l'équipe qui travaille sur le satelliteHipparcos, de l'Agence spatiale européenne. Le satellite, lancé en 1989 parAriane 4, a pour but de cartographier les étoiles de lavoie lactée. Plus tard, elle participe au développement de son successeur, lesatellite Gaiaqui poursuit le même but avec une cartographie en 3D. Ce satellite dévoile sa troisième carte en 2020.
Elle est membre de l'Union astronomique internationale.
Ses domaines de recherche portent sur l'astrométrie, lamécanique célesteainsi que la structure et la dynamique de laVoie lactée.
Catherine Turon est impliquée dans lamission Gaïadès ses débuts.
Elle a également contribué au Catalogue d'entréeHipparcos. Elle est à la tête de l'Input Catalogue Consortium (INCA), chargé de choisir les étoiles cibles qu'Hipparcos allait étudier. Ce consortium a aussi pour objectif de définir et de préparer tous les aspects du programme d'observations d'Hipparcos.
Catherine Turon obtient en1991lamédaille d'argent du CNRS.
En 1999, elle reçoit la première médaille du directeur scientifique de l'Agence spatiale européenne(ESA), avec les membres de son équipeJean Kovalevsky,Lennart LindegrenetErik Høg, pour leurs travaux surHipparcos.
L'astéroïde(33334) Turonporte son nom.
Diego López (football, 2002)

Diego López, né le13 mai2002àTurón(en)enEspagne, est unfootballeurespagnolqui évolue au poste d'attaquantauValence CF.
Né àTurón(en)enEspagne, Diego López commence le football au Figaredo et le Xeitosa. Il rejoint ensuite leSporting de Gijónoù il est formé, jusqu'en 2017 où il quitte le club pour leReal Madridoù il joue en équipe de jeunes pendant une saison et d'ensuite de prendre la direction du rival, leFC Barcelone. Après trois en avecLa Masíail rejoint en juillet 2021 leValence CF, où il poursuit sa formation.
Diego López joue son premier match en professionnel lors d'une rencontre deLigale29 août 2022, contre l'Atlético Madrid. Il entre en jeu et son équipe s'incline par un but à zéro. Il inscrit son premier but en professionnel le21 mai 2023, lors d'une rencontre de championnat face auReal Madrid. Titulaire, il donne la victoire à son équipe en étant l'unique buteur de la partie.
Diego López joue son premier match avec l'équipe d'Espagne espoirsle 8 septembre 2023 contreMalte. Il est titularisé et se fait remarquer en marquant également son premier but, permettant à son équipe l'emporter par six buts à zéro.
Turon de Néouvielle

LeTuron du Néouvielleest un sommet desPyrénéesfrançaisessitué dans lemassif du Néouvielle, à la limite est duparc national des Pyrénées.
Avec ses 3 035m, il est célèbre pour êtrele premier sommet pyrénéen de plus de 3 000mgravi dans l'histoire.
Le2 août 1797, il est gravi par l'astronome Vidal et le chimisteReboulqui entreprennent le nivellement général desPyrénées. Ils donnent leur nom à un éperon rocheux qui prolonge la crête du Turon vers lelac de Cap de Long.
Il est assez facilement accessible depuisBarèges, en passant par le refuge de la Glère.
Maurizio Turone

Maurizio Turone(Varazze,27 ottobre1948) è un excalciatoreitaliano, di ruolodifensore.
È soprannominatoRamón. Ha due figli, Cristian e Alessandro, il secondo dei quali è stato a sua volta calciatoreintraprendendo in seguito la carriera di allenatore.
Esordì a livello professionistico nel 1968 con la maglia delGenoae, dopo quattro stagioni in rossoblu (tre inSerie Be una inSerie C), nel 1972 venne ceduto alMilan, in cui giocò fino al1977-1978vincendo due Coppe Italia e unaCoppa delle Coppe.
Dopo una stagione trascorsa nelCatanzarovenne ceduto allaRoma, in cui giocò dal 1979 al 1982 vincendo dueCoppe Italianel1979-1980e nel1980-1981. Durante i tre anni in giallorosso verrà ricordato, più che altro, per un suo gol annullato nella sfida-scudetto del 10 maggio 1981 sul campo dellaJuventus. Con i giallorossi che avevano l'obbligo di vincere per recuperare il punto di ritardo in classifica sui bianconeri, al 75' Turone mise la palla in rete dopo una sponda diRoberto Pruzzo: l'arbitroPaolo Bergamo, tuttavia, aveva annullato l'azione per unfuorigiocosegnalato dal guardalinee Giuliano Sancini. Lo 0-0 fu sufficiente ai torinesi, due settimane più tardi, per laurearsi campioni d'Italia con due punti di vantaggio sulla Roma..
Leimmagini televisivemai chiarirono, in maniera definitiva, se la posizione del giocatore fosse o meno regolare; negli anni seguenti continuarono a susseguirsi pareri contrastanti, fra proiezioni con le nuove tecnologie e accuse di manipolazione dellamoviola. In ogni caso, da lì in avanti il cosiddetto «gol di Turone» rimase un argomento caldo e mai sopito delcalcio italianoper i decenni a venire: l'episodio rinfocolò bruscamente la rivalità tra bianconeri e giallorossi, un dualismo che da qui in avanti diverrà unaclassicadel campionato.
Nel novembre 1982 Turone andò a giocare nelBologna, appena retrocesso in Serie B; al termine della stagione la squadra emiliana retrocesse, per la prima volta nella sua storia, inSerie C1. A quel punto tornò inLiguriaper chiudere la carriera con tre stagioni inSerie C2: le prime due colSavona, la terza con laCairese. In carriera ha totalizzato complessivamente 227 presenze e 4 reti inSerie Ae 85 presenze e 3 reti in Serie B.
Dopo aver lasciato il calcio giocato tornò alGenoaprima come osservatore, ruolo che ricoprì per un breve periodo anche nellaLazio, e poi come team manager, sul finire deglianni novanta.
Giuliano Turone

Giuliano Turone(Santa Margherita Ligure,10 dicembre1940) è unoscrittoreed exmagistratoitaliano.
Giudice istruttore aMilanodal1970al1987, nel1974guidò, assieme a Giovanni Caizzi, le indagini che portarono all'arresto dell'allora capo diCosa NostraLuciano Liggio.
Nel luglio1984rinviò a giudizioMichele Sindonanel corso dell'inchiesta sull'omicidio diGiorgio Ambrosoli, commesso aMilanol'11 luglio1979. Per quell'omicidio, e per altri reati, Sindona fu condannato all'ergastolo con la sentenza del 18 marzo1986della Corte d'assise del capoluogo lombardo. Due giorni dopo Sindona morì in carcere per avere assunto una dose di cianuro. L'intera vicenda giudiziaria, comprensiva dell'indagine sulla morte di Sindona, che risultò essere dovuta a suicidio, fu poi raccolta nel libroIl caffè di Sindonascritto con il collega Gianni Simoni, che su quella morte aveva indagato.
Nell'ambito della stessa inchiesta sull'omicidio Ambrosoli, in particolare nel corso delle indagini sul falso rapimento Sindona, Giuliano Turone, assieme al suo collegaGherardo Colombo, dispose la perquisizione domiciliare di tutti i recapiti noti diLicio Gelli, "maestro venerabile" della loggia massonicaP2. L'operazione si svolse il 17 marzo1981sia nella villa Wanda adArezzo, di proprietà di Gelli, sia in un suo recapito occulto, annotato in un'agendina sequestrata a Sindona poco tempo prima: un ufficio messo a sua disposizione aCastiglion Fibocchi, provincia diArezzo, dalla ditta Giole del gruppo Lebole. La perquisizione ebbe un risultato clamoroso solo in quest'ultimo ufficio, dove portò alla scoperta della lista di quasi mille iscritti alla loggiaP2, nonché di 33 buste sigillate contenenti la documentazione inerente a operazioni di enorme rilievo nazionale gestite dalla loggia segreta attraverso percorsi non trasparenti ed eludendo ogni controllo istituzionale e di opinione pubblica.
Negli anni Novanta Giuliano Turone ha fatto parte del primo staff di magistrati della Procura nazionale antimafia e ha collaborato con il Consiglio d’Europa, per la redazione della convenzione diStrasburgodel1990sul riciclaggio. Ha poi collaborato con le Nazioni Unite svolgendo attività di pubblico ministero presso il Tribunale penale internazionale dell’Aja per l’ex Jugoslavia.
Negli anni Duemila, lavorò nuovamente aMilanocome procuratore della Repubblica aggiunto. In tale occasione, si occupò della querela per diffamazione sporta daMediasetcontro il programmaRaiOtdiSabina Guzzanti, di cui chiese l'archiviazione (poi accolta dal Gip), il 30 gennaio2004, motivando in quanto le cose dette dalla Guzzanti erano «obiettivamente vere nei loro elementi essenziali». Successivamente divenne consigliere della Corte di cassazione, dimettendosi nel2007per dedicarsi allo studio, alla pubblicazione di libri e all'insegnamento presso l'Università Cattolica del Sacro Cuore diMilano(2007-2014).
Nel2018lavora come consulente storico per lo spettacolo teatrale Propagandascritto daChiara BoscaroeMarco Di Stefanodella compagniaLa Confraternita del Chianti, prodotto dalTeatro della CooperativadiMilano.
Turoni

ITuronierano unpopolo gallico. Occupavano la regione dellaTurennae diedero il loro nome alla città diTours.
La città dei Turoni beneficiò di uno statuto di città libera, come attestato sull'iscrizione visibile sulle fondazioni della cinta muraria del basso impero nel sottosuolo del Museo di belle arti:CIVITAS TURONORUM LIBERA.
Turone

Turone di Maxio(XIV secolo) è stato unpittoreitalianodi origini lombarde, attivo nell'area veronese nella seconda metà delXIV secolo.
Nella pittura di Turone si vede un esempio di rielaborazione veneto-padana della lezione giottesca, che inVenetosoprattutto - ma solo marginalmente aVenezia- ebbe forte impatto grazie alle straordinarie opere patavine delMaestro toscano(lacappella degli Scrovegnie quelle andate perdute nellaBasilica del Santoe nelPalazzo della Ragione). Rielaborazione che alla prospetticità e al volume giotteschi aggiunge una maggiore concitazione e drammatizzazione delle azioni e un uso più deciso del colore. ÈAltichiero da Zevio, probabilmente allievo di Turone, a raggiungere l'apice di questo approccio pittorico.
Tra le opere più significative attribuite a Turone vi è l'affresco di una crocifissione sulla controfacciata dellachiesa di San Fermo MaggioreaVerona. Altro sito in cui è osservabile l'opera di Turone è lachiesa di Santa Anastasiasempre in Verona. Le rare opere su tavola pervenuteci attribuibili a Turone si trovano presso il museo veronese diCastelvecchio.
Di Turone va menzionata anche l'attività diminiatoreche ancora una volta a Verona ha i suoi lasciti maggiori.
Martiri di Turón

IMartiri di Turónsono ottoFratelli delle Scuole Cristiane(Lasalliani) e un padrePassionista, uccisi il 9 ottobre1934aTurónpressoMieres, durante laRivoluzione delle Asturiedalla milizia social-comunista a seguito della proclamazione adOviedodella "Repubblica Socialista Asturiana". ConsideratimartiridallaChiesa cattolica, sono staticanonizzatinel1999.
Ilmartiriodi Turón, nella regione mineraria delleAsturie, si colloca in un momento politicamente difficile per laSpagna, caratterizzato da una campagna di odio contro la Chiesa, di matricecomunista, spesso degenerato in atti di violenza contro i religiosi.
Il 5 ottobre1934un gruppo di miliziani fece irruzione nelcollegiodeiLasalliani, durante la celebrazione dellaMessa, prelevando otto confratelli e padreInnocenzo dell'Immacolata, che si trovava sul posto per leconfessioni, e rinchiudendoli per quattro giorni in unaCasa del popolo, dove un comitato rivoluzionario li condannò a morte per la loro attività religiosa.
L'esecuzione fu affidata a un plotone fatto venire da lontano, perché nessuno del posto voleva partecipare al delitto. Il9 ottobrei prigionieri furono portati al localecimitero, davanti alla fossa già preparata, e vennerofucilati, impressionando i carnefici per la serenità con cui affrontarono lamorte.
Sono statibeatificatiil 19 aprile1990e canonizzati il 21 novembre1999, insieme aSan Giacomo Ilario (Emanuele) Barbal Cosàn, daGiovanni Paolo II. La Chiesa cattolica li ricorda il 9 ottobre.
Турон (футбольный клуб)

«Турон»(узб.«Turon» Futbol Klubi; также известен как «Туран») —узбекистанскийфутбольный клубиз городаЯйпан.
Основан 15 мая 2017 года. В 2017—2018 годах выступал в соревнованияхФерганской области. С 2019 года — участник профессиональных лиг. Всезоне 2019 годастал победителем Про Б лиги. В2020 году, обыграв со счётом 1:0 в матче заключительного тура команду«Нефтчи» (Фергана), являвшуюся конкурентом за прямой выход вСуперлигу, опередил «Нефтчи» на 1 очко и стал победителемПро-лиги, получив право дебютировать в Суперлиге, где занял последнее 14-е место всезоне 2021 года, вернувшись таким образом обратно в Про-лигу. Всезоне 2022 годакоманда заняла 3-е место, а в стыковом матче за выход в Суперлигу выиграла у ташкентского «Локомотива» (2:1). В своём второмсезонев Суперлиге команда заняла 13-е место и вновь покинула высший дивизион, по ходу сезона в команде сменилось три главных тренера (Бахтиёр Ашурматов, Денис Бушуев иЁркин Назаров).
С 2020 года домашней ареной команды является стадион «Узбекистан».
Турон (станция метро)

Турон(узб.Turon) — станцияТашкентского метрополитена.
Открыта для пассажиров 11 марта 2024 годав составе третьего участкаЛинии Тридцатилетия независимости Узбекистана: «Курувчилар» — «Кипчак».
Расположена между станциями «Курувчилар» и «Кипчак».
До утверждения официального название станция носила техническое название — Станция 13 (узб.13-bekat). 10 августа 2023 присвоено название — «Турон».
Станция: надземного типа с островной платформой. 
С восточной стороны оборудована лифтом для маломобильных пассажиров. 
С западной стороны в основном вестибюле установлен 3-ленточный эскалатор.
Арал (футбольный клуб)

«Ара́л Самалы́»(узб.«Orol Samali» Nukus futbol klubi/«Орол Самали» Нукус футбол клуби;каракалп.«Aral Samali» No'kis futbol klubı/«Арал Самали» Нөкис футбол клубы) —узбекистанскийфутбольный клубиз городаНукус— столицыРеспублики Каракалпакстан— суверенной республики в составеУзбекистана.
Является старейшим и наиболее известным клубом Каракалпакстана. Назван в честьАральского моря(Арал — укороченное название).
Основан в1976 годупод названием «Амударья». Домашним для клуба является стадион «Туран» в Нукусе, вмещающий 9300 зрителей.
В настоящее время выступает вПро-лиге Узбекистана— 2-м по уровню и значимости футбольном дивизионе страны. В сезоне-2018 занял последнее, 9-е место в группе A этой лиги, выбыв на 2 года в третий по уровню дивизион.
Первый футбольный клуб в Нукусе был создан в 1976 году под названием «Амударья» (в честьреки, протекающей по территории города и республики), которое носил до 1989 года.
В 1976-1984 годах участвовал воВторой лиге СССР, однако особых успехов не добивался. Лучшее достижение во Второй лиге СССР — 14-е место в своей зоне (1978). В 1985-1989 годах выступал вчемпионатахиКубкеУзбекской ССР.
В сезонах-1990 и 1991 участвовал воВторой низшей лиге СССР, заняв по их итогам 10-е и 11-е места соответственно. В 1990 году клуб носил название «Аралводстроевец», а с 1991 по 1999 год — «Арал».
Послераспада СССРи обретенияУзбекистаномнезависимости (во второй половине 1991 года) с 1992 года стал проводиться национальный чемпионат Узбекистана.
В дебютном сезонечемпионата Узбекистана«Арал» наряду с ещё 16 командами страны был включен в Высшую лигу. В итоге втом турниреон занял 14-е место.
Нукусский клуб участвовал в Высшей лиге до сезона 1994 года включительно, после которого он вылетел вПервую лигу Узбекистана, где играл до 1999 года. В сезонах-2000 и 2001 снова был включён в Высшую лигу, заняв 15-е и 17-е места соответственно.
В 2000-2005 годах носил название «Туран» (в честь древнего исторического регионаТуран), в 2006 году — НОЗК, в 2007-2011 годах — «Джайхун» (древнее название рекиАмударья), а с 2012 года — вновь «Арал».
В 2006 году нукусский клуб участвовал в финальном этапеВторой лиги Узбекистана, а с 2007 выступала в Первой лиге, которая с сезона-2018 стала называтьсяПро-лига Узбекистана. С 2021 года команда вновь участвует вПро-лиге Узбекистана.
Основной состав команды на сезон 2021 года.
Кипчак (станция метро)

«Кипчак»(узб.Qipchok) — станцияТашкентского метрополитена.
Открыта для пассажиров 11 марта 2024 годав составе третьего участкаЛинии Тридцатилетия независимости Узбекистана: «Курувчилар» — «Кипчак».
Конечная, расположена за станцией «Турон».
10 августа 2023 присвоено название — «Кипчак».
Станция: наземного типа с островной платформой. 
С восточной стороны оборудована лифтом для маломобильных пассажиров. 
С западной стороны в основном вестибюле установлен 3-ленточный эскалатор.
Платная пересадка на станцию Чинор Чиланзарской линии осуществляется через надземный переход над улицей Кипчак.
Turoň

Turoň, čituroń, jeslovenská, respektivepolská,maskav podoběbýkači tura, která se účastnímasopustníhokoledování. Jméno je odvozenopratura, který vestřední Evropěvyhynul běhemraného novověku.
Na Slovensku jeturoň,turôňčichriapamasopustní maskou, občas se objevuje i při jiných příležitostech. Má podobu tuří hlavy na tyči s otevíratelnou tlamou (chriapou) a zvony na rozích. Muž, který má masku nasazenou, je oblečen do pytloviny či obráceného kožichu, někdy masku nesou dva muži společně. V každém domě se má turoň vyválet vhnojia být na okoobětován, tím má hnůj nabít kouzelných vlastností. VČičmanechnaŽilinskuse tradovalo, že turoň sloužil k zastrašeníTurkůa jiných nepřátel. Na počátku 21. se maskování za turoňa zachovalo na severozápadním Slovensku. Jako turôni může být označena celá skupina masopustních koledníků bez ohledu na jejich masku.EtnografAntonín Václavíkse domníval, že se jménem této masopustní maškary souvisí i výraz turíce, který označujeletniční svátky, přičemž oboje podle jeho názoru odkazuje na předkřesťanské jarní oslavy novoročí a svátku zemřelých.
V Polsku jeturońtaké především masopustní maskou, ale v menší míře se objevuje v celém období mezi Vánocemi a postní dobou. S koledníky vstupuje do domů, honí jeho obyvatele, obzvláště děti a pak zběsile tančí. Poté padá jako mrtvý na podlahu a je oživen douškemvodky. Během 20. století tradice převlékání se turońa téměř zanikla, ale na počátku 21. století je opět oživováno, mimo jiné vyznavačirodnověří. Slavistka Ewa Masłowska se domnívá, že turoń svojí chlupatostí reprezentuje ideální mužství a jeho aktivita má přinášet plodnost, včetně bohaté úrody. taktéž ho spojuje spředkřesťanským náboženstvíma jeho rohy chápe jako symbol srpků měsíce.
Jana Turoňová

Jana Turoňová(*1. října1983Brno) ječeskáprávnička, mediátorka apolitička. V roce 2024 byla zvolena zastupitelkouJihočeského krajejako nestranička zaČSNS.
Pochází z Brna. AbsolvovalaPrávnickou fakultu Masarykovy univerzity v Brně. Ve své právnické praxi je zapsánaministerstvem spravedlnostijako odbornice se specializací v oborumediacev rámci soudních sporů. Působí na katedře právní teorie na Právnické fakultě Masarykovy univerzity.V roce 2019 vstoupila doČSSDa v rámci strany působila v ústřední odborné právní komisi. V prosinci 2021 kandidovala napředsedkyni ČSSD, avšak na sjezdu strany nakonec svou kandidaturu stáhla. Předsedou se stalMichal Šmarda.
Po roce 2021 působila v rámci frakce strany, která usilovala o vytvoření široké koalice různých stran včetněKSČM. Spolu sPetrem Drulákempůsobí v rámci spolkuSvatopluk. Vyslovila se proti kontaktům vedení ČSSD s podnikatelemJanem Bartou. V dubnu 2023 byla Jana Turoňová několika krajskými a okresními organizacemi ČSSD nominována na předsedkyni strany, stranickým vedením ČSSD však byla navržena na vyloučení ze strany z důvodů údajného podkopávání politiky strany a setkávání se s členy vedeníKSČM, včetněKateřiny Konečné,Josefa SkályčiMichalem Semínemze spolkuSvatopluk. V rámci projednávání jejího vyloučení v pražskémLidovém doměji mimo jiné podpořili sociální demokraté jakoJan KavanaKarel Šplíchal. Proti vyloučení se vyslovila i ekonomkaIlona Švihlíková. Na 45. sjezduSociální demokracievPlzniodehrávající se 10. června 2023 bylo potvrzeno její vyloučení ze strany.
Vevolbách do Evropského parlamentu v červnu 2024kandidovala jako nestranička zaSD-SNna 3. místě kandidátky uskupení „STAČILO!, koaliceKSČM,SD-SNaČSNS“. Získala 3 418 preferenčních hlasů a stala se tak první náhradnicí.
Vkrajských volbách v roce 2024byla zvolena jako nestraník zaČSNSzastupitelkouJihočeského kraje, a to na kandidátce subjektu „STAČILO!, koaliceKSČM,ČSSD,ČSNS,SD-SN“.
Má tři děti.
Ze slov pravdy a lásky

Ze slov pravdy a láskybylprotestantskýčasopis, který vycházel v letech1912–1948(s přestávkami během světových válek). Sehrál významnou roli pro rozšíření bratrského hnutí v českých zemích; z tohoto hnutí vzešlyKřesťanské sbory.
Vydavatelem časopisu bylFrantišek Jan Křesina. Časopis vycházel v Žižkově, Plzni a v Praze.
Většinu doby své existence časopis vycházel jako měsíčník. Nesl několik podtitulů:Měsíčník ku vzdělání dítek Božích,Měsíčník pro dítky BožíaList k budování sborů církve Páně a k pěstování duchovního života.
MSK Orlová

MSK Orlová(celým názvem:Městský sportovní klub Orlová) bylčeskýklub ledního hokeje, který sídlí ve městěOrlovávMoravskoslezském kraji. Založen byl v roce 2016, působí vMoravskoslezské krajské lize, čtvrté české nejvyšší soutěži ledního hokeje. Klub slouží pouze v mládežnických kategoriích, které převzalo od tamního klubuHC Orli Orlová 1930. MSK Orlová v roce 2021 přihlásilo juniorský celek do 21 let doMoravskoslezské krajské ligy, čtvrté české nejvyšší soutěži ledního hokeje. Za juniorský výběr kvůli nedostatku hráčů nastoupili i hráči převyšující věk 21 let, například hlavní trenér a bývalíextraligovýhráčFilip ŠtefankaneboDavid Turoň, který má zkušenosti ze zámořských soutěžíAHLneboECHL. V průběhu sezony 2021/22 nastoupil za klub bývalý extraligový hráč a reprezentantZbyněk Irgl, nastoupil do útočné řady se svým synem Patrikem Irglem.11. června 2022 proběhlo sloučení s orlovským klubem a vytvoření nového názvu naMHK Slovan Orlová.
Zdroj:
Zdroj:
Legenda:ZČ - základní část, červené podbarvení - sestup, zelené podbarvení - postup, fialové podbarvení - reorganizace, změna skupiny či soutěže
Július Pántik

Július Pántik(15. ledna1922,Stredné Plachtince–25. srpna2002,Bratislava) bylslovenskýherec, divadelnírežiséra divadelnípedagog.
Začínal jako ochotnický herec v době svýchgymnaziálníchstudiívBanské Štiavnici, v letech1940-1944studovalherectvína Bratislavské státní konzervatoři. V letech1947-1951působil jako pedagog na Státním konzervatoři a v letech1951-1965jako pedagog na bratislavskéVŠMU(1959, kde se habilitoval jakodocent). Už jako student začal vystupovat na scéně činohrySlovenského národního divadla(1942) a za padesát let zde ztvárnil vice jako 150 významných divadelních postav, až do odchodu dodůchodu. Profilmjej objevil režisérMartin Fričpro svůj první slovenský poválečnýhranýdlouhometrážní filmVarúj..!. Kromě své herecké a pedagogické činnosti také režíroval v divadle, hrál vtelevizia ztvárnil významné postavy i v televizních arozhlasovýchinscenacích, televizních filmech aseriálech.
V roce1966obdržel titulzasloužilý uměleca v roce1979titulnárodní umělec.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuJúlius Pántikna slovenské Wikipedii.
Socha Krista Spasitele (Česko)

Socha Krista Spasiteleje socha vResortu SvětvÚžicíchnedalekoKralup nad Vltavou. Je vysoká 6,15 metru a od května 2023 je vpelhřimovskémMuzeu rekordů a kuriozitzapsána doČeské knihy rekordůjako největší sochaJežíše Kristav České republice. Je symbolemkřesťanstvía turistickou atrakcí.
Iniciátorem jejího vytvoření je slovenský podnikatel Pavol Turoň, který si kvůli nemocicovid-19sáhl v nemocnici na dno svých sil. Jako poděkování Nejvyššímu za své uzdravení se rozhodl vystavět tuto přes šest metrů vysokou sochu Ježíše Krista. Předlohou pro autora, kterým je malíř a sochař Martin Lepka, byla slavná obřísocha Krista SpasitelevRiu de Janeiru. Socha má doširoka rozpřažené ruce a tímto gestem objímá a chrání svět. Vznikla v září roku 2022. Za přítomnosti veřejnosti ji vysvětil kardinálDominik Duka.
Socha je vysoká 6,15 metru, samotný Ježíš bez podstavce má na výšku 4,5 metru a rozpětí jeho rozpažených rukou jsou 4 metry. Je z bílého betonu se skelnými vlákny a plastifikátory, vyplněná ocelovou výztuží. Váží kolem 13 tun. Oproti té brazilské je menší, ale má několik originálních prvků, Je to výraz tváře nebo korunka. Autor se snažil udělat obličej vlídnější. V Riu je Ježíš přísnější, Korunka funguje i jako hromosvod. U této sochy se také lze dotknout i chodidel, To není u jiných obvyklé, jelikož podstavec bývá velmi vysoký.
Maska

Maska(zfranc.masque, snad zarab.maskara, šašek) je kulturní předmět, jímž si člověk maskuje či zakrýváobličejnebo jeho část. Maska tak zakrývá totožnost svého nositele a zpravidla předstírá nebo propůjčuje nějakou jinou. Vyskytuje se prakticky ve všech známých kulturách a slouží k velmi rozmanitým účelům. Patrně nejstarší jsou masky rituální a pohřební, později divadelní, plesové a karnevalové (maškara). Masky jsou důležité témaetnologieakulturní antropologie.
Nejstarší zachované masky sloužily k zakrytí obličeje mrtvého člověka. O smyslu tohoto obyčeje, který zachovávali ještě staří Egypťané, existují různéhypotézy. Podle jedněch měla maska zakrýt rozklad těla a zachovat zemřelému slavnostní vzhled. Podle jiných ho měla chránit předdémony, připodobnit jeho předkům a podobně. Ve starém Římě se voskové masky předků (persona) zavěšovaly v domě jako ochrana před démony. Stopou pohřebních masek jeposmrtná maska.
Jádremrituáluje přesné opakování osvědčených jednání vůči přírodním silám, božstvům a duchům, a to většinou jménem celého společenství. Patrně proto v mnoha kulturách nosí aktivní účastníci rituálů tradiční masky, aby dali najevo, že nevystupují jako soukromé a smrtelné osoby, nýbrž že představují tradiční role a postavy. Maska mohla zároveň chránit svého nositele, pokud se pouští do nebezpečného styku s božstvy. Snad proto mají rituální masky často výrazný až odstrašující vzhled.Tuto rituální funkci masek odmítl jakjudaismus, tak takékřesťanství, protože trvaly na tom, že i celebrant vystupuje jako individuální a odpovědná osoba. Naopak ve 20. století se umělci významně inspirovali domorodými maskami, zejména z Afriky a z Tichomoří. Pozoruhodnou sbírku masek máNáprstkovo muzeumvPraze.
Divadelní masky, v řeckém a později i římskémdivadlesamozřejmé, jednak skrývaly hercovu totožnost, vyjadřovaly však zároveň, že herec vykonává veřejnou funkci a nemluví sám za sebe. Masky také umožňovaly, aby jeden herec vystupoval v několika rolích, což bylo v antice běžné. Po úpadku starověkých kultur se masky dále vyskytují v lidových slavnostech a zvycích, od raného novověku opět v divadle, na maškarních plesech a zábavách. V lidové italskéComedia dell´artevystupoval omezený počet tradičních postav, k čemuž se masky dobře hodily a diváci je okamžitě rozpoznali. Užívání plesových masek se vEvropěrozšířilo ve dvorské a zámecké kultuře 18. století.V téže době se rozmohlo i užívání škrabošek, které sloužily výhradně k zakrytí osobní identity.
Také groteskní čikarnevalovámaska, kterou si účastníci připevňují na hlavu nebo drží před obličejem, sice zakrývá totožnost nositele, jejím hlavním účelem je ale překvapivý, žertovný nebo obludný zjev. Člověk v masce vstupuje do určité role, takže není zcela vázán běžnými konvencemi a může si více dovolit. Karnevalová maska může mít i podobu zvířete, pohádkové bytosti nebo příšery.
Masky se často objevují v evropskélidové kultuře, často jako součástobchůzekaprocesíběhem různých svátků. V české lidové kultuře se maskování objevuje například při následujících příležitostech
V jiných evropských zemích se jedná například o:
Střípky Šalamouna

Střípky Šalamounaje umělecky a historicky zaměřenánaučná stezkav částiMoravská Ostravavměstském obvoduMoravská Ostrava a PřívozměstaOstravavMoravskoslezském krajiamezoregionuOstravská pánev. Autory jsouOndřej Turoň,Jan LörinczaMartina Mlčochová.
Střípky Šalamouna, jako netradiční naučná stezka, projekt a umělecká intervence, mají za cíl upozornit na zajímavé a často nevnímané či přehlédnuté hodnoty veřejného prostoru a umožňují tak pasivní vzdělávání. Stezka vznikla v roce 2019 a má 9 zastavení u drobností („střípků“). Na místo informačních panelů jsou každým „střípkem“ umělecky ztvárněné betonové desky/památníky/stély, které svým výtvarným, prostorovým i popisným ztvárněním ukazují nagenius locimísta. Při výrobě „střípků“ se pracovalo s takzvaným vymývaným betonem, který zdálky vypadá jako zkamenělý linoryt a zblízka překvapí hrubší štěrkový povrch. Samotné obrazce odkazují na zajímavosti jednotlivých míst. Soustředí se na ostravské území nazývané Šalamoun, které je z východu ohraničeno silnicí/ulicí Vítkovickou, ze severu jižní Železárenskou, ze západu Výstavní a ze severu 28. října. Území Šalamoun bylo nejprve charakterizováno polnostmi bez zástavby a po nálezučerného uhlía rozvoji průmyslu, nastala doba migrace za prací a vzniklo zde zázemí dolu Šalamoun (nazývaný také Šalomoun) a stejnojmenná obytné kolonie. Drobná zástavba domků se postupně přeměňovala až do podoby cihlové a panelové výstavby socialistického realismu. Nicméně, lze zde vidět také modernistický kostel, prvorepublikové vily, postmodernu i současnost. Střípky Šalamouna tedy ukazují minulou i novodobou stopu historie místa. Na ulici Na jízdárně je umístěná stylizovaná mapa odkazující na jednotlivé „střípky“ a celý projekt.
Naučná stezka je celoročně volně přístupná.
Nebory

Nebory(v místním nářečí apolskyNiebory,německyNiebory) jsoukatastrálním územíma městskou částíměstaTřinec, k němuž byly Nebory přičleněny roku1980. Záležitosti městské části Nebory zajišťujeosadní výbor, který je nejstarším osadním výborem na území města Třince.
V písemných dokladech z 15. století je vesnice jmenována jakoNeborovice. Základem bylo osobní jménoNebor(v jeho druhé části byl obsažen základ starého slovesabráti- "bojovat"), výchozí tvarNeborovicibyl pojmenováním obyvatel vsi a znamenal "Neborovi lidé". PodobaNeboryje doložena od 17. století.
Nebory (Neborowicz) jsou poprvé v listinných pramenech doloženy roku1425v listině knížeteBoleslava I. Těšínského. Nebory drželi Neborovští z Neborů, následně Tamfaldové z Tamfaldu,Skrbenští z HříštěaBeesové z Chrostiny. Stával zdemlýn. V roce1645se v Neborech připomíná farní kostel. Roku1832zde byla vystavěnaluterskáškola; v roce1845ji navštěvovalo 204 žáků. Podle rakouského sčítání lidu z roku 1910 měly Nebory  963 obyvatel, z toho 962 trvale registrovaných, 960 (99,8%) polsky a 2 (0,2%) německy mluvících, 231 (24%) katolíků, 730 (75,8%) %) evangelíků a 2 (0,2%) byli Židé[V roce 1939 měla obec Nebory 1454 obyvatel, k slezské národnosti se tehdy přihlásilo 1152, k polské národnosti 217, k české 28 a k německé 50 obyvatel.
Počet obyvatel
V Neborech je činné místní sdruženíPolského kulturně-osvětového svazu(PZKO), které bylo založeno 7. prosince1947. Od roku 1954 pořádá festival „Oszeldówka“, připomínající postavuPawła Oszeldy. Roku1985byl otevřen nově postavený Dům PZKO.
V Neborech stojí modlitebnaSlezské církve evangelické a. v.(posvěcena r.2001), při níž existujefarní sbor, aevangelický hřbitov(založený r.1859) se zvonicí, který provozuje město Třinec.Slezská diakonieprovozuje na hospodářské usedlosti (ranči)resocializačnízařízení vyššího typu.
V letech1919–1952se v obci scházel sborCírkve adventistů s. d.; ve 20. století zde existoval rovněžletničnísbor (v letech1951–1963byl přechodně součástíCírkve bratrské).
V Neborech vyvíjí svou činnost TJ Drutex Nebory (zal.1963). Nejúspěšnějším sportovním oddílem jsouHockey Club Nebory. Oficiálně byl klub založen roku 2003.
Roku1906byl v Neborech založenSbor dobrovolných hasičů, který dosud vyvíjí svou činnost.
V Neborech se vyskytuje vzácný neroststroncianit.
Na území Nebor se nacházejí třipamátné stromy: dvadubya jedenjírovec.
Мавка

Ма́вка(укр.ма́вка, на́вка, лоскотуха,майка, нявка, нейка, лісова русалка;серб.нав, некрштенак;макед.свирац;болг.леусниче, шумница, еврейче;навяка, нава;словен.navje, mavje, movje, morje) — персонаж южнославянскойдемонологии,злой дух,русалка. По ряду признаков близкарусалке,карпатской«лесной паночке» илигорному женскому духу.
По народным поверьям, мавками становятся малолетние дети, умершие безкрещенияили задушенные матерями. Также мавкой может стать ребёнок, умерший наРусальной неделе. Реже встречаются поверья, что в мавок превращаются дети,проклятыеродителями или похищенныенечистой силой.
ЯвляютсяэпонимомдляравниныНавки наВенере.
Словомавка(навка) образовано отобщеславянского*navь/*navьjь/*navьja/*navьe(«навь»), означавшего «умерший», «злые духи,вилы».
По единичным украинским поверьям мавки появлялись на земле в то время, «когда земля покрывалась весенней зеленью».
В украинском языке названиемавкаявляется синонимом словарусалка. Украинцы называли четверг на русальной (зелёной) неделе, когда русалки празднуют свою Пасху,мавской или навской Пасхой(укр.мавський, нявський великдень), что подтверждает синонимичности понятий «мавка» и «русалка».
У южных славян также считается, что мавками становятся души умерших некрещёных детей. На западе Болгарии и востоке Сербии верили, что они появляются в облике птицы (в стае) и опасны для человека, особенно для роженицы и её ребёнка. Представление об умерших некрещёных детях, как о птицах, восходит к праславянскому представлению о том, что покойники навещают мир живых людей в образе птиц. В южной Сербии и в Македониинави, наве, навоиявляются в облике женщин (самовил) — они появляются в вихре, и если вихрь налетит на роженицу, она сразу заболеет.
Turónští mučedníci

Turónští mučednícije skupina devítiřímskokatolickýchřeholníků(osmiškolských bratřía jednohopassionistickéhokněze), zabitých9. října1934vTurónuuMieresvAsturiiběhemrevoluce v Asturii.Katolická církevje uctívá jakosvatémučedníky.
Rostoucí sociální konflikty veŠpanělskuna počátku30. let20. století vedly k vlně perzekuce katolické církve. Toto napětí konečně vyústilo v rozpoutáníšpanělské občanské války(1936–1939).
I přes hrozbu revolučních nepokojů vAsturiiškolští bratři, působící v Turónu neopustili jimi zřizovanou školu Nuestra Señora de Covadonga a5. října1934 přežili útok na tuto instituci, po kterém byli uvězněni v „lidovém domě“. Byli zatčeni marxistickými revolucionáři běhemmše svaté, které se účastnili všichni řeholní bratři. Na základě verdiktu revolučního výboru byli po půlnoci 9. října 1934 zastřeleni na hřbitově v Turónu. Spolu osmi školskými bratry byl zabit i jejich zpovědník, členSpolečenství utrpení Ježíše Krista, který zůstal ve škole, aby studenti mohli před prvním pátkem v měsíci přijmoutsvátost pokání. Stali se tak jedněmi z prvních obětí protikatolického pronásledování ve Španělsku, které v následujících letech během španělské občanské války značně zesílilo.
Mezi zabitými v Turónu bylo i několik dalších laiků (pracovníků přilehlých dolů), kteří však nebyli svatořečeni.
Dne7. září1989podepsalpapežsv. Jan Pavel II.dekret o jejich mučednictví.Blahořečenipak byli dne29. dubna1990naSvatopetrském náměstípapežem sv. Janem Pavlem II. Dne21. prosince1998byl uznán zázrak na jejich přímluvu, potřebný pro jejichsvatořečení.Svatořečeni pak byli dne21. listopadu1999vbazilice sv. Petrapapežem sv. Janem Pavlem II. Spolu s nimi bylo svatořečeno několik dalších osob, včetně dalšího španělského školského bratraJaima Hilaria Barbala, FSC, zabitého během španělské občanské války roku1937.
Jejich památka je připomínána9. října.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuCyryl Bertram i siedmiu towarzyszyna polské Wikipedii.
Benjamín Julián Andrés

SvatýBenjamín Julián Andrésrodným jménemVicente Alonso(7. října1908,Jaramillo de la Fuente–9. října1934,Turón) bylšpanělskýřímskokatolickýřeholníkKongregace školských bratříamučedník.
Narodil se 7. října 1908 v Jaramillo de la Fuente. Když mu bylo 12 let vstoupil do juniorátu Kongregace školských bratří v Bujedu. Své prvníslibysložil 15. května 1926 a věčné sliby 30. srpna 1933. Ve výuce měl problémy ale jeho pevná vůle vše vyřešila.
Ze Svatého Jakuba v Compostelle byl převeden do Turónu. Během léta 1934 se s ostatními bratry kongregace patřící do Severní části Španělska zúčastnil ústupu na Valladolid a to mu přineslo mučednictví. Dne 9. října 1934 byl se svými 8 spolubratry zavražděn.
Dne 5. října 1944 byl vdiecézi Oviedozahájen jejich proces svatořečení jeho a dalších osmiturónských mučedníků.
Dne 7. září 1989 uznal papežsv. Jan Pavel II.jejich mučednictví. Blahořečeni byli 29. dubna 1990.
Dne 21. prosince 1998 uznal papež sv. Jan Pavel II. zázrak uzdravení na jejich přímluvu. Svatořečeni byli 21. listopadu 1999.