Belgie

Belgie(nizozemskyBelgië,francouzskyBelgique,německyBelgien), plným názvemBelgické království, jestátv severozápadníEvropě. Na severu sousedí sNizozemskem, na východě sNěmeckem, na jihovýchodě sLucemburskem, na jihozápadě sFranciía na severozápadě seSeverním mořem. Rozkládá se na ploše 30 689 kma žije v něm více než 11,5 milionu obyvatel,což z ní činí22. nejhustěji osídlenou zemi světaa 6. nejhustěji osídlenou zemi Evropy s hustotou 376 ob./ km². Belgie je součástí oblasti známé jakoNizozemí, což je historicky poněkud větší region než skupina státůBeneluxu, neboť zahrnoval i části severní Francie. Hlavním městem a největší metropolitní oblastí jeBrusel; dalšími velkými městy jsouAntverpy,Gent,Charleroi,Lutych,Bruggy,NamuraLovaň.
Belgie je suverénní stát afederativníkonstituční monarchiesparlamentním systémem. Její institucionální uspořádání je složité a je strukturováno na regionálním i jazykovém základě. Dělí se na tři značně autonomní regiony:Vlámský region(Flandry) na severu,Valonský region(Valonsko) na jihu aRegion hlavního města Bruselu.Brusel je nejmenším a nejhustěji osídleným regionem a zároveň nejbohatším regionem z hlediska hrubého domácí produktu na obyvatele. Belgie je také domovem dvou hlavních jazykových společenství:vlámského společenství, které tvoří asi 60 % obyvatelstva, afrancouzského společenství, které tvoří asi 40 % obyvatelstva. Ve východních kantonech existuje maléněmecky mluvící společenství, které tvoří přibližně jedno procento obyvatel. Region hlavního města Bruselu je oficiálně dvojjazyčný vfrancouzštiněanizozemštině,ačkoli většinovým jazykem alingua francajefrancouzština.Jazyková rozmanitost Belgie a s ní spojené politické konflikty se odrážejí ve složitém systému správy země, který tvoří šest různých vlád.
Centrální poloha Belgie odstředověkuznamenala, že tato oblast byla relativně prosperující a obchodně i politicky propojená se svými většími sousedy. Dnešní podoba země vznikla po belgické revoluci v roce 1830, kdy se oddělila odSpojeného království nizozemského, k němuž bylo poVídeňském kongresuv roce 1815 připojeno jižní Nizozemsko (zahrnující většinu dnešní Belgie). Název zvolený pro nový stát je odvozen od latinského slovaBelgium, které bylo použito v "galských válkách"Julia Caesarak popisu nedalekého regionu v období kolem roku 55 př. n. l.Belgie byla také dějištěm bojů evropských mocností a vysloužila si přezdívku "bojiště Evropy",přičemž tuto pověst posílily ve 20. století oběsvětové války.
Belgie se podílela naprůmyslové revolucia v průběhu 20. století vlastnilařadu koloniívAfrice.V letech 1885-1908 seSvobodný stát Kongo, který byl v soukromém vlastnictvíbelgického králeLeopolda II., potýkal s rozsáhlými krutostmi a nemocemi; po protestech veřejnosti v Evropě Belgie toto území anektovala jako kolonii.Belgická koloniální říše získala nezávislost v letech 1960-1962.Druhá polovina 20. století byla poznamenána rostoucím napětím mezi nizozemsky a francouzsky mluvícími občany, které bylo živeno jazykovými a kulturními rozdíly a nerovnoměrným hospodářským rozvojem Flander a Valonska. Tento přetrvávající antagonismus vedl k několika dalekosáhlým státním reformám, jejichž výsledkem byl přechod od unitárního k federálnímu uspořádání v letech 1970-1993. Navzdory reformám napětí přetrvává: zvláště výrazné separatistické nálady panují mezi Vlámy, jazykové zákony, jako například zákon o obcích s jazykovým vybavením, jsou zdrojem mnoha sporůa období sestavování vlády pofederálních volbách v roce 2010je světovým rekordem - 589 dní.Nezaměstnanost ve Valonsku je více než dvakrát vyšší než ve Vlámsku, které po druhé světové válce zažívalo rozmach.
Belgie jevyspělou zemís vyspělouvysokopříjmovou ekonomikou. Belgie je jedním ze šesti zakládajících členůEvropské uniea její hlavní městoBruselje takéde factohlavním městem samotnéEvropské unie, neboť se zde nachází oficiální sídlaEvropské komise,Rady Evropské unieaEvropské radya jedno ze dvou sídelEvropského parlamentu(druhým jeŠtrasburk). Belgie je také zakládajícím členemeurozóny,Severoatlantické aliance(NATO),OECDaSvětové obchodní organizace,Beneluxuaschengenského prostoru. V Bruselu také sídlí řada významných mezinárodních organizací, napříkladNATO.
NázevBelgievychází z římské provincieGallia Belgica. Tuto severovýchodní částGalieobývaly kmenykeltského(tj.Belgové) agermánského(tj.Germani cisrhēnani) původu. V 18. století bylo francouzské přídavné jménobelgenebobelgiquepovažováno za ekvivalentnizozemského„holandský“; například krátce existující nezávislý belgický stát z roku 1790 se ve francouzštině nazývalÉtatsbelgiquesunisa v nizozemštině se obvykle nazývalVerenigdeNederlandseStaten.Později se používáníbelgeabelgiquestále více omezovalo na jižní Nizozemsko, dnešní Belgii.
Na území Belgie, nedaleko městečkaEngis, byly v letech 1829–30 objeveny vůbec první pozůstatky lidského druhu, který pak získal jméno podle pozdějších objevů v údolíNeandertalv Německu –člověk neandrtálský. Neandrtálci žili na území Belgie již 100 000 let př. n. l.
Vneolituzasahovala na belgické územíkultura s lineární keramikou. Specifické na jejích projevech v Belgii bylo jinde nepříliš obvyklé opevňování vesnic zdmi. K nejcennějším pozůstatkům po této kultuře patřídoly ve Spiennes, kde neolitičtí obyvatelé těžilipazourky, a které byly roku 2000 zapsány naseznam světového kulturního dědictví UNESCO.Prvnízemědělskoukulturou na území Belgie bylamichelsberská kultura.
Na koncidoby bronzové, okolo roku 1750 př. n. l., území začaly osidlovatkeltské kmeny. V dobáchřímské říšebyly tyto kmeny, nacházející se v oblasti mezi Severním mořem,Rýnem,SeinouaMarnou(tj. na jihu dnešního Nizozemska, v Belgii, severní Francii a na západě Německa), označoványlatinskýmslovemBelgae, tedyBelgové.Odtud pochází název státu Belgie. Z genetického výzkumu však vyplývá, že dnešníBelgičanémají s dávnými Belgy pramálo společného. V letech 59 – 52 př. n. l. si Belgy podrobil římský vůdceJulius Caesara připojil jejich území kŘímské říši. Ve svých zápiscích přitom Belgy označil za „nejstatečnější zGalů”. V roce 27 př. n. l. byla z území Belgů vytvořena provincieGallia Belgicas hlavním městem vRemeši.Část dnešního belgického území spadala i do římské provincieGermania Inferior.
V letech 406–407 pak území dnešní Belgie osídlilgermánský kmenFranků. Severní část dnešního území se velmi germanizovala, zatímco na jihu zůstalilatinskyhovořícíGalořímané- to byl prapočátek současného jazykového rozštěpení země. V roce 450 Frankové expandovali doGalie, kde založiliFranskou říši, jejíž součástí byla i Belgie. Během 7. století byla Belgiechristianizována, přičemž klíčovou úlohu sehrálServác z Tongeren.
Po rozpaduFranské říšeKarla Velikéhodošlo k rozdělení belgického území mezi západofranskou říšiKarla Holéhoa říšiLothara I.Hranici mezi oběma říšemi tvořil tok řekyŠeldy. Později se většina Belgie, včetně východníchFlander, stala součástíSvaté říše římské, zatímco většina Flander byla lénemfrancouzského krále.
V průběhu středověku se oblast postupně rozdrobila na množství drobnýchfeudálníchstátů (Brabantské vévodství,Flanderské hrabství,Dolní Lotrinskoad.). Nicméně ve14.a15. stoletířadu z nich sjednotiliburgundští vévodové. V roce1477Karel Smělýzahynul vbitvě u Nancy, čímž burgundští vévodové vymřeli. Belgii a vůbec celé Nizozemí zdědiliHabsburkové. VznikloHabsburské Nizozemí, v 16. století nazývanéSedmnáct provincií, to poté, co řada z jeho součástí získala jistou autonomii, na území dnešní Belgie zejménaLutyšské knížecí biskupství.
Ke klíčovému zlomu došlo zaOsmdesátileté války(1568–1648), která se v posledních třiceti letech kryla i střicetiletou válkou(1618–1648). Zatímco severní Nizozemí si dokázalo uchovat nezávislost, jeho jižní část, dnešní Belgie, byla dobytaŠpanělya připadlašpanělské, pozdějirakouskévětviHabsburků. Na konci18. stoletíse běhemnapoleonských válekBelgie nakrátko zmocnili Francouzi. Roku1815, poNapoleonověporážce uWaterloona současném belgickém území, se Belgie stala součástíSpojeného království nizozemského. Po 15 letech, v roce1830, však vypukla vbruselskémoperním doměLa Monnaierevoluce, která vedla ke vzniku samostatného Belgického království, které se stalo nezávislou a neutrálníkonstituční monarchií.Jako první belgický král usedl na trůn o rok pozdějiLeopold I.Nizozemci a velmoci uznali Belgiilondýnskou smlouvou z roku 1839.
Berlínská konferencez roku 1885 darovalaafrickéúzemí nazvanéSvobodný stát Kongobelgickému králiLeopoldovi II.jakožto jeho osobní državu. Tím začala jedna z nejkontroverznějších kapitol belgických dějin. V Kongu byla zavedenanucená prácedomorodců a Leopold II. žádal po Konžanech plnění tvrdých kvót na výrobuslonovinyakaučuku. Jejich plnění bylo vymáháno brutálními metodami, které ve svém souhrnu připomínalygenocidu. Odhaduje se, že během Leopoldovy tyranie zemřelo téměř 10 milionů Afričanů, mnozí z nich podlehli nemocem jakoneštovicenebospavá nemoc, které se vKonžské pánvízačaly šířit v důsledku kolonizace.Statisíce lidí byly vystaveny trestu useknutí ruky.Mezinárodní kritika přiměla krále Leopolda II. roku 1908 svou osobní državu předat belgickému státu se statusem „klasické“kolonie. Od té doby byla nazývánaBelgické Kongo. Belgická vyšetřovací komise z roku 1919 odhadla, že počet obyvatel Konga se za belgické vlády snížil na polovinu počátečního stavu.Běhemprvní světové válkyBelgičané z území Konga obsadili také územíRuanda-Urundi(dnešníRwanduaBurundi), které tehdy bylo koloniíNěmeckého císařství. V roce 1924 jimSpolečnost národůtoto území svěřila do koloniální správy.
Běhemprvní světové válkybyla Belgie přes svoji deklarovanou neutralitu napadena Německem, v rámciSchlieffenova plánuútoku na Francii obchvatem. Velká část bojů nazápadní frontěse odehrála v západních částech Belgie. Počáteční měsíce války jsou někdy nazývány „znásilnění Belgie“ kvůli řadě německých excesů. Belgie během okupace též čelila potravinové krizi. Mezinárodní pomoc zorganizoval budoucí americký prezidentHerbert Hoover. Jeho organizace nakonec sytila až 10 milionů lidí denně. Často je to označováno za jeden z nejpozoruhodnějších humanitárních výkonů v dějinách.V závěru války se na území Belgie odehrála i neblaze proslulábitva u Yper, kde byl prvně užit bojový plynyperit.
Po válce, v níž Němci nakonec prohráli, získala Belgie krom některých německých kolonií v Africe i dvapruskéokresyEupenaMalmédy, a tedy iněmeckymluvící menšinu, již má na svém území dosud. V roce1921byla založenaBelgicko-lucemburská ekonomická unie(v účinnost vešla v roce 1922). Spolupráce mezi těmito státy se projevovala např. vytvořenímměnové unie, kdy bylo možno používat až do zavedení eurabelgický frankna lucemburském území a naopak.
Německé sílyvtrhly do zeměznovu v květnu 1940.Přes 40 000 Belgičanů (více než polovina byliŽidé) bylo během následné okupace zabito. Neblaze proslulabývalá pevnost v Breendonku, nedalekoMechelenu, kterou nacisté použili k věznění Židů, politických vězňů a odbojářů.Belgický odboj mj. zorganizoval evakuaci asi 14 000 spojeneckých letců naGibraltar. Navíc, belgické Kongo sehrálo také značnou roli jako zásobárna surovin, včetněuranu- uran použitý vprojektu Manhattana vatomových bombáchvypuštěných Američany naHirošimu a Nagasakipocházel právě odtud.Po válce přinutila generální stávka králeLeopolda III., aby abdikoval, neboť mnoho Belgičanů se domnívalo, že během války spolupracoval s Němci.Nahradil ho jeho synBaudouin I.
Již roku 1944 byla vytvořenaBeneluxskácelní unie, v roce 1960 byla nahrazena Beneluxskou ekonomickou unií. V roce 1949 byla Belgie zakládajícím členemNATO. Stala se rovněž zakládajícím členemEvropského společenství uhlí a oceli(ESUO) v roce 1951,Evropského společenství pro atomovou energii(Euratomu) aEvropského hospodářského společenství(EHS) v roce 1957, které daly základ budoucíEvropské unii. Klíčovou osobností počátku integračního procesu, jak beneluxského, tak západoevropského, byl mnohonásobný belgický ministr zahraničí a premiérPaul-Henri Spaak. Belgičtí politici se posléze díky belgické angažovanosti v evropském integračním procesu, a ovšem také díky vytrénovanosti v umění komplikovaného kompromisu (vzhledem k vícenásobnému rozštěpu belgické politické scény od 60. let) stali velmi úspěšní v získávání vysokých postů v evropských institucích:Jean Reybyl předsedouEvropské komise(1967-1970),Herman Van Rompuyprvním stálým prezidentem Evropské unie (2009–2014),Jean DuvieusartaVictor LeemanspředsedyEvropského parlamentu.
Od konce druhé světové války postupoval rychle procesdekolonizace.Belgické Kongozískalo nezávislost v roce 1960 aRuanda-Urundio dva roky později. Kongo v roce 1960 opustilo téměř 100 000 Evropanů včetně většiny státních úředníků.Belgičtí důstojníci podporovali separatisty zKatangya podíleli se na zavraždění prvního konžského premiéraPatrice Lumumby.
Poválečné belgické ekonomice silně pomohl americkýMarshallův plán. Třicet poválečných let pak bylo ve znamení mimořádného ekonomického růstu, jednoho z nejvyšších v západní Evropě. Začalo se hovořit o belgickém hospodářském zázraku. Růst však nebyl rovnoměrný, týkal se zejména Flander, které rychle předčily kdysi blahobytnější Valonsko.
To zesílilo národnostní spor mezi Vlámy a Valony, který se od 60. let stal klíčovým tématem belgické politiky. Prvním signálem vážného problému byl rozpad univerzity vLovanina vlámskou a francouzskou univerzitu v roce1968. Řešením měla být důsledná federalizace. Ta proběhla v pěti etapách v období od roku 1970 do roku 2001. Roku1970byl do ústavy zanesen princip tří „kulturních společenství“ (vlámské, frankofonní a germanofonní) a tři územní „regiony“. V roce1980z názvů společenství odpadlo slovo „kulturní“, všechna tři společenství a rovněžvlámskýivalonskýregion zřídila své „rady“ (parlamenty) a „exekutivu“ (vlády). Rada i vláda vlámského společenství se však sloučila s radou a vládou vlámského regionu. V letech1988–1989zřídil vlastní parlament a vládu iRegion Brusel – hlavní město, současně byla regionům předána pravomoc nad veřejnými pracemi a dopravou a společenstvím působnost v oblasti vzdělávání. V roce1993se do ústavy dostala formulace, že „Belgie je federální stát, který se skládá ze společenství a regionů“, čímž se stala Belgie federacíde iure, a společenství a regiony získaly další kompetence. Pátou etapou federalizace byly v roce2001Lambermontská a Lombardská dohoda, kterou do kompetence regionů přešlo i zemědělství, mořský rybolov, zahraniční obchod, otázky volebních výdajů, financování politických stran a regionální rozvoj. Lombardská dohoda rozdělila parlament Bruselského regionu na frankofonní a vlámskou část se zákazem majorizace.
V 90. letech 20. století otřásla Belgií série souběžných afér, které ukázaly malou funkčnost státního aparátu, vysokoukorupci, ba prorostlost justice se zločinem. Největší otřes způsobila aférapedofilníhovrahaMarca Dutrouxe.Podezřelá neschopnost justice vraha dopadnout přivedla v roce 1996 do ulic 300 000 Belgičanů (tzv. Bílý pochod).Podobné rozhořčení vyvolala tzv. dioxinová aféra roku 1999, kdy se ukázalo, že vláda začala měřit množstvípolychlorovaných bifenylův potravinách až několik měsíců poté, co byla informována o jejich nadměrném množství v belgických vejcích a drůbeži, a že bez otevření věci médii by se patrně snažila vše ututlat.Skandál Agusta ve stejné době ukázal, že dvě nadnárodní společnosti získaly belgické vojenské zakázky díky korupci.Roku 1995 rozbouřila emoce další aféra, vražda vládního inspektora Karla Van Noppena. Ten vyšetřoval zneužívánírůstových hormonůfarmáři a obchodníky s masem.Posléze byla odhalena celá „hormonová mafie“.
Po roce 2000 zesílily na vlámské straněsnahy o úplné rozdělení Belgie. Nacionalistická stranaVlámský zájem(Vlaams Belang) požadovala „sametový rozvod“, za jehož vzor považujerozdělení Československav roce 1993, rovněžvlámští křesťanští demokratépodporují další prohlubování autonomie. Hlavní překážkou rozdělení je dvojjazyčné hlavní město Brusel.Dne13. listopadu2006belgická televize odvysílalafiktivní vyhlášení vlámské nezávislosti, za tento žert bylo vedení televize kritizováno. V roce 2014 vznikla vládní koalice, jejíž součástí byla poprvé v historii separatistickáNová vlámská aliance,která usiluje o rozdělení Belgie.
Belgie má od 90. let 20. století velmi liberální politiku, v roce 2002 povolila jako druhá země na světě (po Nizozemsku)eutanazii, v roce 2003 pak jako druhá na světě (opět po Nizozemsku) umožnila sňatky osob stejného pohlaví a roku 2005 adopci dětí homosexuály.
Problémem 21. století se stalo přistěhovalectví, zejména zmuslimskýchzemí. To bylo dlouho podporováno, mj. i kvůli tomu, že přistěhovalci „ředili“ národnostní problém a politici dlouho věřili, že právě oni budou tmelem rozdělené společnosti. Velká část muslimských přistěhovalců však belgickou identitu nepřijala. S nástupem vlnysunnitskéhofundamentalismuse řada belgických muslimů radikalizovala - poteroristických útocích v Paříži roku 2015, při nichž bylo zavražděno 130 lidí, se ukázalo, že teroristická síť má zázemí právě v Belgii, a že státní aparát není schopen tomuto problému čelit.
Belgická vlajka je tvořena listem o poměru stran 13:15 se třemi svislými pruhy: černým, žlutým a červeným. Poměr stran námořních vlajek je 2:3, užívá se ale běžně i na souši.
Belgický státní znak má tři verze, znak malý, střední a velký.Malýstátní znak je tvořen černýmštítemse zlatým lvem s červenou zbrojí, převýšený korunou, z níž splývají stuhy. Pod štítem je zavěšen řetězřádu Leopolda II., za ním jsou zkřížena dvě žezla – s „Rukou Spravedlnosti“ a se lvem. Pod znakem je heslo buď ve francouzské verzi „L´Union fait la Force” nebo ve vlámské verzi „Eendracht maakt macht (českyV jednotě je síla).Středníznak, který se v současnosti téměř nepoužívá, je doplněn oštítonoše– dva vpřed hledící lvy.Velkýznak (královský) je navíc převýšenýhermelínovýmpláštěm s korunou. Na štítu je otevřená burgundská přílba s královskou korunou a černo-zlatýmipřikryvadly. Nad štítem je korouhev ve státních barvách s brabantským štítem, za stanem jsou zkříženy zlaté korouhve se znaky tradičních provincií.
Belgická hymna je píseňBrabançonne(českyPíseňBrabantska). Autorem textu je divadelní herec a revolucionář Louis-Alexandre Dechet, později slova upravil belgický premiérCharles Rogier, hudbu napsal François Van Campenhout.
Belgie sdílí hranice s Francií (620 km), Německem (167 km), Lucemburskem (148 km) a Nizozemskem (450 km). Její celková rozloha, včetně vodní plochy, je 30 689 km. Zajímavostí je, že před rokem 2018 byla celková plocha uváděna 30 528 km. V roce 2018 však byly použity nové metody měření a výpočtu. Na rozdíl od předchozích výpočtů tento zahrnoval oblast od pobřeží k liniiodlivu, což ukázalo, že země je o 160 kmvětší, než se dříve předpokládalo.
Geomorfologickyse Belgie dá rozdělit na 3 oblasti: pobřežní nížiny, rovinu (plató) v centrální části Belgie, a na hornatéArdenyna jihovýchodě země. Nížiny při pobřeží sestávají převážně z písečných dun a tzv.polderů. Centrální rovina zabírá většinu Belgie. Je to jemně zvlněná oblast s úrodnou půdou, protkaná sítí mnoha vodních toků – mezi nejvýznamnější patříMáza(niz.Maas, fr.Meuse) aŠelda(niz.Schelde, fr.Escaut). Třetí oblast, Ardeny, je hornatá a zalesněná, s nepříliš úrodnou půdou a nevhodná pro zemědělství. Částečně zasahuje i do severní Francie. Nachází se zde nejvyšší bod Belgie,Signal de Botrange, o výšce 694 metrů.
Historicky se Belgie člení na 10 provincií.
Vlámsko na severu zahrnuje (od západu k východu):
Valonsko na jihu zahrnuje:
Belgické klima je přímořské, spadá domírného podnebného pásu. Srážky jsou časté ve všech ročních obdobích. Průměrná teplota v lednu je 3 °C, v červenci 18 °C. Průměrné srážky činí 65 milimetrů v lednu, v červenci 73 milimetrů.
Vzhledem k vysoké hustotě zalidnění (jedné z nejvyšších na světě) a ke svému umístění, musí Belgie čelit vážným ekologickým problémům. Například zpráva z roku2003tvrdí, že kvalita říční vody v Belgii je nejhorší vEvropěa jednou z nejhorších ve 122 zkoumaných zemích světa. Belgie nicméně vychází velmi dobře z hodnocení kvality ochrany životního prostředí, podleEnvironmental Performance Index, který vypracováváYaleova univerzita, má 15. nejlepší ochranu přírody na světě (k roku 2018).Belgie má vysokou míru recyklace odpadů, třetí nejvyšší v Evropě, přičemž samotný Vlámský region vůbec nejvyšší – 65% (evropský průměr je 35 %).
Belgie jekonstituční monarchiísfederálníparlamentní demokracií. Hlavou státu jekrála v čele vlády stojípremiér. Počet vlámsky a francouzsky mluvících ministrů ve federální vládě musí být shodný.
Federální parlament je dvoukomorový, skládá se z Komory zástupců a Senátu. Senát je v současnosti složen z 50 senátorů jmenovaných parlamenty komunit a regionů a z 10 kooptovaných senátorů. Před rokem 2014 byla většina členů Senátu volena přímo. 150 poslanců dolní komory je volenopoměrným volebním systémem, v 11 volebních obvodech. Belgie má ze zákonapovinnou volební účast, takže má dlouhodobě jednu z nejvyšších volebních účastí na světě. Neúčast u hlasování je sankcionována - pokutou 25-50 euro za jednorázovou neúčast a při opakovaném ignorování voleb může být občanu i odebráno aktivní a pasivní volební právo (právo volit i právo být zvolen).
Dějiny parlamentarismu začínají v Belgii již roku 1831, kdy volební právo získali muži starší 25 let, pokud byli plátci pozemkové daně. Všeobecné volební právo (pro muže) bylo zavedeno v roce 1893, po generální stávce, jež ho požadovala. Nebylo ovšem zcela rovné - vzdělaní a vlastníci půdy měli více hlasů. Rovné všeobecné volební právo bylo zavedeno roku 1919, a tehdy také byla zavedena povinnost hlasovat. Smysl tohoto opatření byl, aby bohatí zaměstnavatelé nemohli vyvíjet tlak na své zaměstnance, aby nešli volit. Ženám bylo volební právo uděleno až roku 1948.
Podle principu územního je Belgie rozdělena na tři regiony:Vlámsko(Flandry),Valonskoaregion Brusel. Každý region a každé společenství má vlastní vládu i parlament, jen Vlámsko a Vlámské společenství má orgán jediný. Pro všechny pak v zemi působí orgány federální.
Vzhledem ke komplikovaným národnostním vztahům a množství stran (neexistují strany federální), je skládání federální vlády často mimořádně komplikované. Unikátní situace nastala po volbách v roce 2010, kdy se vládu podařilo sestavit až 541 dní od voleb, což je světový rekord (přičemž dosavadní rekord byl víc než zdvojnásoben).
V roce 2002 Belgie jako druhá země na světě uzákonilaeutanazii.Usmrcení je povoleno za přesně vymezených podmíneka jako v jediné zemi světa není věkově omezeno. Od roku 2014 mohou o zákrok zažádat i děti mladší dvanácti let; první dětská eutanazie byla provedena v roce 2016.Počet vykonaných eutanazií každoročně stoupá, v roce 2019 dosáhl 2655 případů.
V roce 2003 byla uzákoněna možnost uzavřít manželství osobám stejného pohlaví (jako v druhé zemi na světě, opět po Nizozemsku). Zákonem bylo později homosexuálním manželským párům dovoleno i osvojování dětí.
V 19. a 20. století některé belgické zoologické zahrady vystavovaly jako „exponáty“ černochy především zBelgického Konga. Naposledy došlo k výstavě lidí roku 1958.
10 provincií tvoří 2 regiony a Brusel je 3. regionem:
Belgické ozbrojené síly měly v roce 2023 23 200 aktivních pracovníků, včetně 8 500 v pozemní složce, 1 400 vnámořnictvu, 4 900 vletectvu, 1 450 ve zdravotnické složce a 6 950 ve společné službě. Toto číslo nezahrnuje 5 900 záložních pracovníků. V roce 2019 činil rozpočet na obranu Belgie 4,303 miliardy eur, což představuje 0,93 % jejího HDP.Operační velení těchto čtyř složek jsou podřízena Štábnímu odboru pro operace a výcvikMinisterstva obrany, který vede asistent náčelníka štábu pro operace a výcvik, anáčelníku obrany. Belgická armáda se skládá z dobrovolníků (branná povinnost byla zrušena v roce 1995) a mohou se připojit i občané dalších států EU, Islandu, Norska, Švýcarska nebo Lichtenštejnska. Belgie má své jednotky rozmístěné v několika afrických zemích jako součást misí OSN nebo EU, v Iráku kvůliválce proti Islámskému státua ve východní Evropě kvůli přítomnosti NATO.
Důsledkydruhé světové válkyučinily zkolektivní bezpečnostiprioritubelgické zahraniční politiky. V březnu 1948 Belgie podepsalabruselský pakta poté v roce 1948 vstoupila doNATO. Integrace ozbrojených sil do NATO však začala až pokorejské válce. V současné době belgické námořnictvo úzce spolupracuje snizozemským námořnictvempod velenímadmirála Beneluxu.
Belgie je vysoce rozvinutý průmyslový stát s velkou koncentrací výroby a intenzivním zemědělstvím. Hlavní průmyslová odvětví jsouhutnictví, strojírenství,chemieatextil. Hlavními průmyslovými oblastmi jsouBrusel,Antverpy,LutychaGent. Těžbauhlíse již téměř zastavila. Zemědělství je vysoce produktivní, živočišná produkce převažuje nad rostlinnou. Využití půdy:orná půda27 %,loukyapastviny20 %, lesy 21 % a voda 6 %. Důležitý je chovprasat,skotu,drůbežeaovcí, význam má irybolov. Pěstuje sepšenice,ječmen,brambory,cukrová řepa,chmelajablka. Typické jsou menší farmy s vysokýmihektarovýmivýnosy. Dopravně nejvýznamnější jsou přístavy Antverpy aOostendese spojením doVelké BritániearopnýterminálZeebrügge. Nejatraktivnějšími turistickými středisky jsou Brusel, Antverpy,Bruggy, Oostende,Waterloo,SpaavrchovinaArdeny.
Ke známým belgickým firmám patří pivovarnický koncernAnheuser-Busch InBev, největší pivní firma světa (její tradiční belgickou značkou je třebaStella Artois) či výrobce elektronikyAgfa.
Belgie se dlouhodobě potýká s vysokýmzadlužením, které v roce 2019 činilo 105,1 % HDP.Nejhorší situace veřejných financí byla však na konci 80. let 20. století, kdy se zadlužení vyšplhalo na 120% HDP.
V letech 1832 až 2002 byl belgickou měnoubelgický frank. V roce 2002 však Belgie převzala jednotnou evropskou měnueuro.Belgické euromincezobrazují portrét panovníka.
V Belgii je velmi rozvinutá síťželeznic,dálnic,silnica vodních cest. V Antverpách, Gentu aZeebrüggese nachází jedny z největších evropských přístavů. Dříve v Belgii bývala velmi rozvinutá síť tzv.vicinálních drah– kombinace železnice a tramvajových tratí. Její pozůstatky jsou stále patrné v některých městských a příměstských tramvajových tratích. V Bruselu se taktéž nacházímetroa významné mezinárodníletiště.
Dne 1. ledna 2006 žilo v Belgii 10 511 382 lidí, z toho 6 078 600 ve Vlámsku, 3 413 978 ve Valonsku a 1 018 804 v Bruselském regionu.
Belgie má vysokouhustotu zalidnění(365 obyv. na km²), v Evropě má vyšší pouze Nizozemsko a několik malých států, jako např.Monako. Nejvyšší hustotu zalidnění má oblast známá jako„vlámský diamant“, kterou vymezují aglomeraceBruselu,Antverp,GentuaLovaně. Další velká města jsouLutych,Charleroi,Mons,Kortrijk,Bruggy,HasseltaNamur. Nejnižší hustotu zalidnění majíArdenny. Belgie má velmi vysokou míruurbanizace– ve městech žije 98,2 % obyvatel (2021).
Asi 98 % dospělé populace jegramotných.Školní docházka je povinná od šesti do osmnácti let, ale mnoho Belgičanů studuje až do 23 let. V rámci zemíOECDmá Belgie 3. nejvyšší procento lidí ve věku 18–21 let zapsaných na vyšší školu nebo univerzitu. Podíl lidí sfunkční negramotnostíje však znepokojivý – v letech 1994–1998 činil 18,4 %.
Belgické páry vykazují největší rozvodovost na světě– neobstojí zhruba 64 ze 100 manželství.
Zvláštním rysem belgické společnosti je vysokásebevražednost(v to se nepočítáeutanazie). Ta je nejvyšší v západní Evropě a jedna z nejvyšších ve vyspělém světě (vyšší je jen v Pobaltí a Jižní Koreji).Podle odhadů z roku 2012 je průměrná délka života 79,65 let. Plodnost v roce 2017 činila 1,64 dítěte na jednu ženu.Průměrný věk v roce 2021 byl 41,6 roku.
Značnou část belgické populace tvoříVlámovéaValoni.Zbývajících 25 % představují přistěhovalci zeseverní Afriky(zejména zMarokaaAlžírska), zesubsaharské Afriky(zejména zKonga) a zTurecka, ale také příslušníci dalšíchevropskýchnárodů (zvláštěItalové,FrancouziaPortugalci).Největší skupinu přistěhovalců v Belgii tvoří Maročané se 400 000 lidmi. Druzí jsou tradiční evropští přistěhovalci – Italové. TřetíTurci.Statbel zveřejnil v roce 2021 údaje, z nichž vyplývá, že 67,3 % belgického obyvatelstva je belgického etnického původu a 32,7 % cizího původu. Studie také zjistila, že 74,5 % obyvatel regionu Brusel bylo nebelgického původu.
Po jazykové stránce je Belgie nejednotná. Nizozemsky mluví přibližně 60 % obyvatel, francouzsky 40 % a německy necelé 1 %.Francouzsky se hovoří převážně na jihu země, vlámsky zase na severu. Němčina se užívá na malé části území na východě Belgie.
Brusel, ve kterém žije 8 % obyvatel, je oficiálněbilingvní(francouzsko-nizozemský). Původně se v Bruselu mluvilo převážně nizozemsky, avšak poté, co Belgie získala roku 1830 nezávislost, převládla v hlavním městě francouzština, která byla jediným oficiálním jazykem.
Jakvlámština(belgická varianta nizozemštiny), takbelgická francouzštinavykazují drobné rozdíly ve slovní zásobě a sémantice oproti variantám užívaným v Nizozemsku a ve Francii.
Nejrozšířenějším náboženstvím jekatolicismus, ve Vlámsku se k němu hlásí 76 % obyvatel, ve Valonsku 66 %. Role katolické víry je historicky významná: vznik Belgie lze chápat jako oddělení katolické části původního Nizozemska od jeho částiprotestantské. Protestantů je dodnes v Belgii minimum, asi 1 procento.Roste ale početmuslimů. Už v roce 2008, ještě před velkoumigrační krizí roku 2015, byl jejich počet určen na 6 % (v hlavním městě Bruselu 23,6 %), tedy 628 751 osob. Již tehdy šlo o největší poměr muslimů v populaci v Evropě.Židovskákomunita čítá okolo 40 000 osob a její největší část tradičně sídlí v Antverpách (asi 18 000 osob). Je to poslední evropská židovská komunita, kde se ještě udržel jazykjidiš. V zemi existuje 45 aktivníchsynagog(30 z nich je v Antverpách). Podle výzkumuEurobarometruz roku 2015 tvoří lidé bez vyznání 32 % populace, ve Valonsku je to 45 % obyvatel.
Kulturní život Belgie se rozvíjí hlavně uvnitř všech tří národnostních společenství. Kromě Královské vojenské akademie totiž nemá Belgie žádné dvojjazyčné univerzity ani jednotná média, společné kulturní či vědecké instituce.
SpisovatelMaurice MaeterlinckzískalNobelovu cenu za literaturu.Charles de Costerobnovil slávu postavičkyEnšpígla.Průkopníkem vlámštiny v druhdy převážně frankofonní Belgii bylHendrik Conscience.Guido Gezellepsal západním vlámským dialektem.Hugo Clausproslul vlámsky psaným románemSmutek Belgie.Francouzsky psali symbolistický básníkEmile Verhaeren,Marguerite YourcenarčiHenri Michaux. Dnes třebaJan TheuninckčiAmélie Nothomb.
Jedním z neslavnějším detektivkářů světa bylGeorges Simenon, jenž stvořil postavukomisaře Maigreta.Ten proslul mj. mimořádnou autorskou plodností, stal se autorem 500 knih.Maigret je hrdinou 75 jeho románů. Učinil ze Simenona sedmnáctého nejpřekládanějšího spisovatele všech dob a zdaleka nejpřekládanějšího spisovatele belgického.
Velkou tradici má belgickýkomiks. Tvůrcem slavnéhoTintinabylHergé, dalšími významnými komiksovými autory byliAndré Franquin(tvůrceGastona),Morris(tvůrceLucky Luka) čiPeyo(tvůrceŠmoulů). V Belgii ročně vyjde zhruba 800 komiksových titulů. Komiksy tvoří zhruba 60 % produkce místních nakladatelství. Komiksová scéna uživí okolo 650 kreslířů.
V 15. století byla Belgie epicentrem rozvoje evropské vážné hudby, jak dosvědčuje díloGuillauma DufayečiGillese Binchoise, klíčových skladatelů první generace (někdy zvané burgundská) tzv.franko-vlámské školy, jež vytvořila evropskou renesančnípolyfonii.V generaci druhé byli klíčovými osobnostmi znovu Belgičané:Johannes OckeghemaAlexander Agricola. Ve třetí pakJacob Obrecht, rodák z Gentu, čiPierre de La Rue, který se narodil vTournai. Také ve čtvrté generaci nalezneme významné belgické rodáky:Adriana Willaerta, jenž spatřil světlo světa nejspíše vRoeselare,Cipriana de RorezRonsečiJacoba ArcadeltazNamuru. Pozdní franko-vlámskou školu reprezentují předevšímOrlando di Lasso, rodák zMonsu, amechelenskýskladatelPhilippe de Monte.
Poté se těžiště vývoje evropské hudby přesunulo mimo území Belgie, ale vLutychuse kupříkladu narodilCésar Franck, významný hudební skladatel19. století, jenž většinu života prožil vPaříži. Pracoval jako varhaník a vyučoval skladbu. Jako skladatel se však prosadil až v pozdějším věku, zejména svouSymfonií d mollaSonátou pro housle a klavír A dur. Z interpretů vážné hudby vynikli houslistéEugène YsaÿeaHenri Vieuxtemps.
FrancouzskýšansonobohatilJacques Brel. V oblastijazzuse stal legendouToots Thielemans, proslulý svou hrou nafoukací harmoniku. V pop-music 20. století se mezinárodního věhlasu dočkal francouzsky zpívajícíSalvatore Adamo. Belgičané se začali poměrně hodně prosazovat v globálním popu v nedávné době. Celosvětové hity mělirapers rwandskými kořenyStromae(zejm.Alors en dance),Kate Ryan,Lara FabiančiGotye. Ve skupiněTransglobal Undergroundse proslavila zpěvačkaNatacha Atlas.
Velmi populární je v Belgii elektronická hudba – elektronický festivalTomorrowlandje největší na světě.
Nejslavnějšími belgickými filmovými tvůrci jsoubratři Dardennové, již prosluli sociálními dramaty. Společně dvakrát získaliZlatou palmuvCannes(1999, 2005).Gérard Corbiauzískal roku 1994Zlatý glóbus za nejlepší cizojazyčný film, v roce 1997 ho napodobilAlain Berliner. RežisérkaChantal Akermanovábyla představitelkoufeministickéhoavantgardního filmu.
Jean-Claude van Dammese stal hvězdouakčních snímků. V Belgii se narodila (v rodině nizozemské šlechty) i hollywoodská hvězdaAudrey HepburnováneboJohnny Galecki, známý rolíLeonarda Hofstadterav komediálním seriáluTeorie velkého třesku.
Ke známým belgickým hercům, kteří se prosadili spíše v Evropě a na domácí scéně, patříMarie Gillainová,Jan Decleir,Benoît Poelvoorde,Matthias Schoenaerts,Jérémie Renier,Déborah FrançoisováneboÉmilie Dequenneová, která za svůj výkon ve filmuRosettazískala cenu pro nejlepší herečku nafilmovém festivalu v Cannes.Stejnou cenu získala iNatacha Régnierová, jež je zároveň i první belgickou herečkou, jež získala francouzskou filmovou cenuCésara stejně tak první Belgičankou oceněnouEvropskou filmovou cenoupro nejlepší herečku. Césara, za vedlejší roli, získala v roce 2006 iCécile de France.
ServerCulture Tripvyhlásil v roce 2016 deset nejlepších belgických filmů, zvítězilo dramaPřerušený kruhz roku 2012. Následovaly snímkyBýčí šíje(2011),Daens(1992),Kluk na kole(2011),C'est arrivé près de chez vous(1992),Terč: Zabiják(2003),Slib(1996),Rosetta(1999),Toto hrdina(1991) aDva dny, jedna noc(2014). Výběr naznačuje stoupající úroveň belgické kinematografie od 90. let 20. století.O vzestupu mluví i prostá statistika produkce, zatímco například v roce 1985 belgická kinematografie vyprodukovala pouhých sedm filmů, o dvacet let později to bylo již 28 snímků za rok.
Belgie je známá vyspělým výtvarným uměním a architekturou. Na jejím území se vyvíjely všechny významné evropské umělecké slohy, od románských, gotických, barokních a renesančních architektur, přes vlámské renesanční a barokní stavby a obrazy, až k renesanční vokální hudbě v jižní části nížin.
Řada osobností tohoto regionu ovlivnila světové umění. V Belgii se narodili významní malíři 15. stoletíRogier van der Weyden, nejvýznamnější představitel rané nizozemské školy, aHugo van der Goes. Pracoval zde iPieter Brueghel starší, známý malíř16. stoletía zakladatel malířské dynastie, i jeho slavný synJan Brueghel starší. V17. stoletíformoval evropské malířstvíPeter Paul Rubens. Dalšími významnými malíři různých epoch na dnešním belgickém území byli mj. tzv. „vlámští primitivisté“Jan van EyckaHans Memling, pozdějiQuinten Matsijs,Jacob Jordaensa zvláštěAnthony van Dyck. Nejvýraznějšími osobnostmi 19. století byli romantikAntoine Wiertz, realistaConstantin Meunier, symbolistaFernand Khnopffči impresionistkaAnna Bochová. Představitelemsecesebyl malířHenry van de Velde. Z20. stoletíje nutno zmínit jménaConstant Permeke,René Magritte,Paul DelvauxaJames Ensor.Symbolistoubyl litografFélicien Rops. Ktachismuaabstraktnímu expresionismunáleželPierre Alechinsky.V počínajícím21. stoletíjsou mezinárodně známí malířiLuc TuymansaMichael Borremans.
Nejvýznamnější sbírky výtvarného umění v Belgii schraňuje státníMusées royaux des Beaux-Arts de Belgiquev Bruselu. Instituce je tvořena šesti samostatnými muzei umění, jedno vystavuje umění starých mistrů, druhé díla moderní a tři jsou věnována konkrétním malířům. Nejvýznamnějším z nich jeMusée Magritte, věnované dílu proslulého surrealisty. Mimo hlavní město patří k nejdůležitějším sbírkovým institucímMuzeum výtvarných uměnív Gentu neboMuzeum Groeningev Bruggách.
Victor Hortabyl jedním z nejdůležitějších představitelůsecesev architektuře, čtyři jeho bruselské městské domy z konce 19. století byly zapsány na seznam světového dědictví UNESCO.Na seznam Světového dědictví UNESCO byla zapsána i románsko-gotickáKatedrála Notre Damev Tournai, celé náměstíGrande-Place v Bruselus proslulými cechovními domy a monumentálníBruselskou radnicí. Secesní je i další památka UNESCOPalác Stocletv obci Woluwe-Saint-Pierre, z dílny českého rodákaJosefa Hoffmanna, s vnitřní výzdobouGustava Klimta. V Belgii se nachází i jedna ze sedmnáctiLe Corbusierovýchstaveb zapsaných na seznam Světového dědictví, a to Vila Guiette v Antverpách. Na seznam bylo zapsáno i celé historické centrumBrugg.
Krom těchto památek patří k turisty nejvyhledávanějším prosluléAtomiumv Bruselu postavené u příležitosti mezinárodní výstavyExpo 58. Stavba je vlastně modelem krystalové mřížky železa zvětšená v poměru 155 miliard k jedné. Žádný z turistů většinou nemine ani fontánkuČurající chlapeček, vyhledávané jsou i vrcholně gotické skvostyKatedrála svatého Michaela archanděla a svaté Gudulyv Bruselu,Katedrála Panny Mariev Antverpách neboKatedrála svatého Bavonav Gentu. Jednou z největších secesních staveb Evropy jeBazilika Sacré-Cœurv Bruselu.
Belgie má nejvíce středověkých hradů na metr čtvereční v Evropě (např.Gravensteenv Gentu). Oficiálním sídlem krále jeKrálovský palác v Bruselu, ačkoli reálně král s rodinou žijí nazámku Laeken. Královský palác je vystavěn v historistním stylu, stejně jako monumentálníJustiční palácv Bruselu. Brusel je také sídlem řady institucí Evropské unie, která zde nechala vystavět pro tyto instituce i řadu budov jako na např. palácBerlaymont, hlavní sídlo Evropské komise, abudova Justus Lipsius, kde zasedá Evropská rada.
V Antverpách byl roku 1928 postaven také první mrakodrap v Evropě –Torengebouw.
Obrovskou tradici má výrobačokolády. První byla v Belgii vyrobena již roku 1635. Dnes se jí vyrobí okolo 170 000 tun ročně. Belgie každý rok vyváží čokoládu v hodnotě 2,8 miliard eur. V letech 2000–2018 se čokoládový export zdvojnásobil, z 300 000 tun na 600 000 tun.K nejznámějším značkám belgické čokolády patří Leonidas, Godiva, Côte d'Or či Neuhaus, ale typickými jsou i malovýrobci čokolády, jichž je v Belgii přes 400.Neoblíbenější formou čokoládového výrobku v Belgii však není čokoláda tabulková jako třeba v ČR, alepralinka– belgické pralinky jsou celosvětově známým pojmem.
Podobnou tradici majívafle, belgický vynález a národní jídlo. V Belgii se prodávají v mnoha formách, často jakorychlé občerstvenína ulicích. Existují dva hlavní druhy belgických vaflí, bruselské a lutyšské. Bruselské jsou pravidelného obdélníkového tvaru, lehké, nadýchané, křupavé, s velkými kapsami. Lutyšské (gaufres liégeoise) jsou zaoblené, menší, obsahují vepřové sádlo a jsou o dost sladší než bruselské. Na jejich kvalitu dohlíží Bratrstvo lutyšských vaflí.
Za národní jídlo jsou rovněž považoványhranolky. Pravé belgické hranolky jsou dvakrát osmažené, a to nikoli v oleji, ale zásadně v sádle. Jsou silně osolené a jsou často podávány jako samostatné jídlo (s mnoha verzemi omáček), nikoli jako příloha, nejčastěji v pouličních stáncích, jichž je v Belgii přes 5000. Belgičan sní průměrně 75 kilogramů hranolků ročně (to je o třetinu víc než v USA, kde jsou hranolky jinak také velmi populární). Hranolky se jedly v Belgii zřejmě již v 16. století, ale první pouliční stánek byl otevřen roku 1838.Belgičané jsou citliví na teorii o tom, že hranolky mají francouzský původ a uvádějí řadu důkazů o jejich původu belgickém.Spor o dvojí smažení hranolek v roce 2017 vedl ke střetu s Evropskou komisí.
K hranolkům se obvykle nabízí tradiční belgickámajonéza. Její složení je dokonce od roku 1955 upraveno zákonem: minimální podíl tuku musí být 80 procent a vaječného žloutku 7,5 procenta. Proti tomuto diktátu se však dnes bouří někteří výrobci, kteří argumentují, že trh si žádá již méně tučné výrobky.
Ke specialitám belgické kuchyně patří též gratinovanéčekankovépuky, vařenéslávkyčitomatte-crevette– chuťovka z garnátů s majonézou vložených do vydlabaného rajčete.
Velkou tradici má rovněž výrobapiva, která se dostala i na seznam kulturního světového dědictví UNESCO.V Belgii existuje rekordních 1500 různých piv, proslulá jsou trapistická, tedy silně fermentovaná klášterní piva. Pivovarnický koncernAnheuser-Busch InBevje největším na světě.
Pivo je pro Belgičany něco jako víno pro Francouze a to co sladová whisky pro Skoty. Většina spotřebovaného vína se dováží z Francie, Německa a Lucemburska, ale obvykle naleznete v nabídce i jeden nebo dva druhy z Itálie, Spojených států, Chile a jiných zemí. Káva je dost silná a obvykle podávána s malou sušenkou nebo čokoládou. Čaj se většinou podává ve skle s plátkem citrónu a bez mléka. Výběr bylinkových čajů je bohatý.
NositelemNobelovy ceny za fyzikujeFrançois Englert,za chemiiIlja Prigogine,za fyziologiiChristian de Duve,Corneille Heymans,Jules BordetaAlbert Claude.Georges Lemaîtrenastolil slavnou hypotézu o vzniku vesmíruVelkým třeskem.Andreas Vesaliusposunul poznání v oblasti anatomie, chemikJean-Baptiste van Helmontzaložil studium plynů,Abraham Orteliusbyl tvůrcem prvníhoatlasu, kartografii ovlivnil i matematikGerhard Mercator, jehoMercatorovo zobrazeníse užívá dodnes.Leo Baekelandvynalezlbakelitafotografický papír,Étienne Lenoirprvní úspěšný stacionární plynový spalovací motor,Zénobe Grammeprvní prakticky využitelný motor na stejnosměrný proud.Solvayův procesobjevil chemikErnest Solvay. FyzikJoseph Plateaujako první představil iluzi pohybujícího se obrazu. VynálezcemsaxofonubylAdolphe Sax.Významnými matematiky byliEugène Charles Catalan,Jean Bourgain,Pierre Deligne,Simon StevinčiJacques Tits.Robert Cailliaupomáhal vynalézt systémWWW.
KronikaJeana Froissartapatří k nejvýznamnějším historiografickým dílům středověku.Henri Pirennebyl významným historikem-medievalistou. HumanistaJustus Lipsiusse pokoušel vytvořit křesťanskou verzistoicismu.Do humanistického okruhu patřil i nakladatel a tiskařChristophe Plantin.Descartovodílo rozvíjel filozofArnold Geulincx. Průkopníkem užití statistických metod v sociologii bylAdolphe Quetelet, jinak též astronom.Victor D'Hondtje tvůrcemmetody rozdílení volebních mandátů. Jako literární teoretik proslulPaul de Man.Paul Otletbyl průkopníkem informační vědy. Marxistickým teoretikem bylErnest Mandel,Chantal Mouffeováje politoložkoupoststrukturalistickéapostmarxistickéorientace.
Základním stavebním kamenem nizozemské vědy jsou univerzity. VŠanghajském žebříčku, který tradičně hierarchizuje nejlepší vysoké školy na světě, má Belgie (k roku 2021) dvě univerzity v první stovce. Nejvyšší prestiž máGentská univerzita, která je žebříčkem vyhodnocena jako 71. nejlepší na světě. Kdysi šlo o první vysokou školu v Belgii, která začala vyučovat vlámsky. Druhou nejkvalitnější školou v Nizozemsku má býtKatholieke Universiteit Leuven(87. na světě), známá svým dramatickým rozdělením roku 1968.
TenistkyKim ClijstersováaJustine Heninovábyly světovými jedničkami.Eddy Merckxbyl legendárním cyklistou, stejně jako jeho velký soupeřFreddy Maertens. Belgičtí cyklisté mají na kontě nejvíce vítězství naTour de France, pomineme-li domácí Francouze. V Belgii se jezdí i známé cyklistické závodyKolem FlanderaLutych–Bastogne–Lutych.
Legendou motorového sportu, zejména závodu24 hodin Le Mans, jeJacky Ickx. Šest zlatých olympijských medailí vybojoval lukostřelecHubert Van Innis.K nejúspěšnějším atletům patří skokanka do výškyTia Hellebautová, běžci na dlouhých tratíchGaston ReiffaGaston Roelantsči sedmibojařkaNafissatou Thiamová. K dalším úspěšným sportovcům pak plavecFrédérik Deburghgraeve, nebo judistéRobert Van de WalleaUlla Werbroucková.Arthur van Dorenbyl dvakrát vyhlášen nejlepším pozemním hokejistou světa.
Belgická fotbalová reprezentace, přezdívaná „Rudí ďáblové“, dosáhla největšího úspěchu namistrovství světa roku 2018, kde vybojovala bronzovou medaili.Jádrem tohoto mužstva byliThibaut Courtois,Romelu Lukaku,Eden HazardčiKevin De Bruyne. Z fotbalistů starších generací jsou známí především brankářiJean-Marie PfaffaMichel Preud'homm, záložníciJan CeulemansaEnzo Scifoči útočníciPaul Van HimstaRaymond Braine, který mezi světovými válkami oblékal dres pražskéSparty.Belgičané mají i zlato zolympijských her roku 1920, kde ho získali v proslulém skandálním finále, z něhož na protest odešlo mužstvoČeskoslovenska.Nejúspěšnějším belgickým klubem jeAndrelecht Brusel, který dvakrát vyhrálPohár vítězů pohárů(1976,1978) aEvropskou ligu(1983). Vítězem Poháru vítězů pohárů je iKV Mechelen(1988). VLize mistrů(dříve Poháru mistrů evropských zemí) došly ovšem nejdále z belgických klubůBruggy, které v sezóně1977/78podlehly až ve fináleLiverpoolu. Belgie v roce1972pořádalamistrovství Evropy, roku2000ho spolupořádala s Nizozemskem.
Belgie pořádalaletní olympijské hry roku 1920, vAntverpách. NaCircuit de Spa-Francorchamps, nedaleko městaSpa, se každoročně koná závodFormule 1Grand Prix Belgie.Van Dammeho memoriál, konaný naStadionu krále Baudouinav Bruselu, patří k nejprestižnějším atletickým závodům a je součástí seriáluDiamantová liga.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBelgiumna anglické Wikipedii.