Blackburn Rovers FC

Blackburn Rovers FC(celým názvem:Blackburn Rovers Football Club) jeanglickýfotbalovýklub, který sídlí ve městěBlackburnv nemetropolitním hrabstvíLancashire. Založen byl v roce1875. Od sezóny 2018/19 působí vEFL Championship(2. nejvyšší soutěž). Rovers ve své historii vyhráli třikrátnejvyšší anglickou ligu(1911/12, 1913/14 a 1994/95), šestkrátFA Cupa jednouEFL Cup. Klubové barvy jsou modrá a bílá.
Své domácí zápasy odehrává na stadionuEwood Parks kapacitou 31 367 diváků.
Klub byl založen 5. listopadu roku 1875 a první zápas ve své historii sehrál s klubemThe Wednesday, který skončil remízou 1:1. Blackburn se v roce 1882 již prodral do fináleFA Cupu, kde si ale jako provinční tým neporadil sOld Etonians. První vítězství tak slavil o dva roky později, když zvítězil nadskotskýmtýmemQueen's Park. Stejným úspěchem skončilo finále znovu proti Queen's Park o rok později a další rok, to porazilWest Bromwich Albion. Za tři vítězství v řadě získal speciálně objednaný stříbrný štít, který se pak objevil i na jeho vlajce.
Blackburn byl jeden ze zakládajících členůanglické fotbalové ligyv roce 1888.
Do finále FA Cupu se Blackburn opět probojoval v roce 1890 a díky třem gólůmWilliama Townleyho, jenž se tak stal prvním autorem hattricku v FA Cupu, rozdrtil Sheffield Wednesday 6:1. V tomto roce se Rovers přesunuli doEwood Parku, kde nastupují k zápasům dodnes. O rok později slavili znovu po vítězství nadNotts County3:1.
V roce 1898 se udrželi Rovers v Division One jen díky rozšíření počtu účastníků z 16 na 18.
Během prvních třiceti let 20. století se Blackburn řadil do horní poloviny v 1. divizi, tu dokázali dokonce v letech 1912 a 1914 vyhrát. Na dlouhou dobu poslední trofejí byl zisk FA Cupu v roce 1928. Blackburn se nadále držel v tabulkách v lepším středu, nakonec ale v roce 1936 z ligy sestoupil.
Vrátil se roku 1939, znovu ale sestoupil v roce 1948, to už v druhé divizi zůstal 10 let.
Po návratu patřil opět do lepšího průměru, ale blízko k trofejím se příliš nedostával, jen v roce 1960 se dostal do finále FA Cupu, odkud si odnesl porážku 0:3 odWolverhamptonu Wanderers. Naději k návrat na výsluní měli v roce 1964, když se dostali na čelo tabulky po pozoruhodné porážce 8:2West Hamu. Ligu ale nakonec opanovalLiverpoolstejně jako dvanáctkrát během příštích 26 let. Zatímco Blackburn nabral zcela jinou trasu, v roce 1966 sestoupil z první divize a nevrátil se následujících 26 let.
Během 70. let se pohybovali mezi 2. a 3. divizí. V roce 1980 postoupili ze třetí a už se tam nevrátili. V roce 1989 byl již blízko návratu do první divize, ale ve finále play off je vyřadiloCrystal Palace. 1990 byli znovu vyřazeni tentokrát v semifinále.
V následující sezóně klub převzal klub od majitele zdejších oceláren místní rodákJack Walker, ale přišel příliš pozdě na to, aby klub skončil na lepší než 19. pozici. Walker uvolnil několik miliónů liber na nové hráče a manažerem jmenovalKennyho Dalglishe. Rovers zaplnili titulní strany novin v roce 1992, když zaplatili rekordních 3,5 miliónu liber za dvaadvacetiletého útočníkaSouthamptonuAlana Shearera. Již v sezóně 1993/94 mohl Blackburn vyhrát anglický titul, ten mu ale ještě unikl a skončil 8 bodů zaManchesterem United. Tak slavili až v další sezóně, když byli tentokráte před United. Získali celkově 89 bodů a skončili předRudými ďáblyo bod. Blackburn si musel na tento úspěch počkat dlouhých 81 let od zisku druhého titulu v roce 1914. Blackburn nejvíce profitoval ze spolupráce útočné dvojice Alan Shearer -Chris Sutton. Shearer vsítil úctyhodných 34 branek a Suttonovými patnácti byli nejproduktivnější dvojicí vPremier League. Za Rovers se nejvíce podíleli kromě Shearera a Suttona na titulu následující hráči:Tim Flowers,Tony Gale,Tim Sherwood(kapitán),Colin Hendry,Graeme Le Saux,Stuart Ripley,Mike Newell,Jason Wilcox,Robbie Slater,Henning Berg,Mark Atkins,Paul WarhurstaIan Pearce.
Po mistrovském titulu se Kenny Dalglish posunul na pozici ředitele a místo manažera předal svému asistentoviRayi Halfordovi. Blackburnu v sezóně 1995/96 příliš nedařilo a po většinu první poloviny sezóny se ocital v dolní polovině. Rovers se jako mistři účastnili iLigy mistrů, v té ale vypadli již po základní skupině s pouhými čtyřmi body na kontě.
Ještě horší start sezóny následující, když nevyhráli jediný z prvních deseti zápasů, měl za následek listopadovou rezignaci Halforda. Dvě sezóny po mistrovském titulu vypadal reálně sestup. Klub začal okamžitě hledat jeho náhradu.
Roy Hodgsonpřišel do klubu zInteru Milánv létě roku 1997 a jeho vliv na klub se zdál být pozitivní. Blackburn si 6. místem v lize zajistil start vPoháru UEFA. Jenže sezóna 1998/99 opět začala bídně a Hodgson byl vyhozen necelou hodinu po domácí prohře se Southamptonem a díky tomu se Blackburn objevil v sestupovém pásmu. Hodgson byl nahrazenBrianem Kiddem, nicméně Kidd Blackburn vrátit na správnou cestu nedokázal a sestup byl potvrzen domácí bezgólovou remízou s Manchesterem United v předposledním kole ligy.
Rovers si přáli okamžitý návrat do Premier League, bohužel ale sezóna byla znovu zklamáním a Blackburn se potácel v druhé lize těsně nad pásmem sestupu. Brian Kidd byl v říjnu vyhozen. V březnu klub jmenoval novým manažeremGraema Sounesse. Klubem otřásla i zpráva o smrti Jack Walkera.
V sezóně 2000/01 Rovers bojovali i za Jacka Walkera a výsledky klubu se zlepšili. Finálně skončili druzí zaFulhamema slavili návrat do Premier League. V létě 2001 mohutně posilovali, když koupili útočníkaAndyho Coleaza rekordních 8 miliónů liber. Následující sezóna znamenala pro klub zisk další trofeje a to Ligového poháru. Ve finále zdolali naMilennium StadiumvCardiffuTottenham Hotspur2:1 po vítězném gólu Colea v 69. minutě. Tento úspěch znamenal i místo vPoháru UEFA 2002/03.
Další sezónu skončili Rovers na šestém místě v lize po impozantním vítězství 4:0 naWhite Hart Laneproti Spurs, v posledním kole se tak znovu kvalifikovali do Poháru UEFA.
Po této sezóně však Rovers prodali své oporyDamiena DuffaaDavida Dunna, náhradou byla pouze posila z druholigovéhoHuddersfielduJon Stead. Klubu se i kvůli tomu nedařilo a skončil celkově na 15. místě.
Na začátku sezóny 2004/05 odešel Graeme Souness a byl nahrazen trenéremreprezentace WalesuMarkem Hughesem. Ten jim zajistil pro tuto sezónu záchranu, ve které Rovers opět skončili patnáctí. Blackburn se ještě dostal do semifinále Ligového poháru. Po sezóně dokázal přivést na Ewood Park reprezentanta WalesuCraiga Bellamyho. To pomohlo Rovers k šestému místu v lize a kvalifikace do evropských pohárů, kde se objevili potřetí za 5 let a pošesté od roku 1994.
V FA Cupu 2007 poraziliEverton,Luton,ArsenalaManchester City, v semifinále však skončili naChelsea. V lize skončili desátí, kdyžMcCarthyvsítil 18 branek. Klub tak postoupil doIntertoto Cupu, kterým úspěšně prošel a kvalifikoval se do Poháru UEFA, kde skončil nařeckéLarisse. V FA Cupu brzy vypadli sCoventry City. V lize si zajistili sedmé místo a přihlásili se opět do Poháru Intertoto. Po sezóně je však opustil manažer Hughes, který se přesunul k Manchesteru City.
Náhradou bylPaul Ince, který podepsal s klubem tříletý kontrakt a jako asistenta si vybral zkušenéhoArchieho Knoxe, avšak po výhře nad Evertonem nastalo období neúspěchů a Ince byl v prosinci propuštěn. Nahradil hoSam Allardyce. V posledních dvou kolech sezóny 2009/10 Rovers porazili Arsenal aAston Villua skončili v lize desátí. V sezóně 2010/11 se zase nedařilo a Allardyce to odnesl také v prosinci, když ho propustili noví vlastníci klubu.
26. listopadu 2010 oznámilaindickáspolečnostVenky's, jež je součástí podnikatelské rodinyRao, dokončení koupě klubu. Za 23 miliónů liber si pořídila 99,9 % akcií.
Novým manažerem byl jmenován Skot Steve Kean.
Nejvíce klub bodově strádal ke konci sezóny a do posledního kola neměl jistou záchranu. Nakonec skončil na 15. pozici, když venku přehrál Wolverhampton Wanderers. Jak v FA Cupu tak v Ligovém poháru skončil Blackburn na Aston Ville po dvou odehraných kolech.
Utkání se zde hrála od roku 1881, to zde nastoupil Blackburn k prvnímu utkání 3. dubna 1881 proti Sheffieldu Wednesday. Stadion byl otevřen roku 1882. Během 80. let 19. století se zde konala fotbalová utkání, chrtí dostihy či atletické závody. V roce 1890 se přesunuli Rovers z Leamington Street na stadion Ewood Park a od té doby zde nepřetržitě nastupují k domácím utkáním. V současnosti pojme 31 154 sedících diváků. Rozměry hřiště jsou 105 na 69,5 metrů. V roce 1929 utkání protiBoltonu Wandererssledovalo 62 522 diváků a vytvořili tak rekord.
Zdroj:
Zdroj:
Legenda:Z - zápasy, V - výhry, R - remízy, P - porážky, VG - vstřelené góly, OG - obdržené góly, +/- - rozdíl skóre, B - body, červené podbarvení - sestup, zelené podbarvení - postup, fialové podbarvení - reorganizace, změna skupiny či soutěže