Křišťálová noc

Křišťálová noc(německyKristallnacht), někdy též označovaná jakoListopadový pogromčiŘíšský pogrom, byl protižidovskýpogrom, který se odehrál v noci z9.na10. listopadu1938vnacistickém Německu, k němu připojenémRakousku, vSudetecha vGdaňsku. Podílely se na něm paramilitantní jednotkySA(Sturmabteilung) a běžní Němci, zatímco německé úřady nečinně přihlížely.Označení pogromu jako „křišťálová noc“ je odvozeno od střepů rozbitého skla z oken a výloh židovských obchodů, domů a synagog a je některými kruhy považováno za cynické a nevhodné.
Během Křišťálové noci bylo zabito podle nejčastěji zmiňovaného údaje 91 Židů, ale některé prameny uvádějí odlišná čísla. Zhruba 30 000 Židů bylo zatčeno a internováno v koncentračních táborech. Židovské domovy, nemocnice a školy byly ničeny a rabovány. Více než 100 synagog bylo vypáleno a zničeno bylo přes 7000 židovských obchodů.
Záminkou pro pogrom byl atentát na sekretáře německého velvyslanectví v Paříži,Ernsta vom Ratha, který spáchal židovský mladíkHerschel Grynszpan. Pogrom následovala další ekonomická, politická a společenská perzekuce Židů, která vyvrcholila v  tzv.konečné řešení židovské otázkyaholokaust.
Bezprostřední záminkou pogromu bylatentátžidovskéhomladíkaHerschela Grynszpanana sekretářeněmeckého velvyslanectvívPařížiErnsta vom Ratha, ke kterému došlo 7. listopadu 1938. Na následky zranění Ernst vom Rath 9. listopadu zemřel.
Shodou okolností se právě 9. listopadu konala vMnichověoslava výročíPivního puče. Goebbels přednesl zprávu o úmrtí Ernsta vom Ratha a připojil nenávistný protižidovský projev vyzývající k pomstě. Účastníci si jeho vystoupení vyložili jako povel k zahájení pogromu.
Během pogromu bylo zabito podle nejčastějšího zmiňovaného údaje 91 Židů. Podle francouzského historika P. Milzy bylo zabito více než sto Židů, zničeno 7 500 židovských obchodů, vypáleno 171 domů a 119 synagog. Následně odvlekli příslušníciSS20 až 30 tisíc Židů dokoncentračních táborů.
Následujícího dne se v mnoha městech konaly demonstrace na podporuNSDAPa jejího vůdce. Například vNorimberkuse této demonstrace účastnilo asi 100 000 lidí.
Pogrom způsobil zvýšení exodu židovského obyvatelstva znacistického Německa, který získal prakticky charakter útěku, a ještě více vyhrotila německo-židovské vztahy. Dodnes se vedou spory a dohady o tom, do jaké míry byl protižidovský pogrom spontánní a do jaké míry připravovanou akcí.
Zvláštní předpis později stanovil, že pojistné za škody utrpěné během Křišťálové noci připadne státu.Za židovský majetek poškozený jednotkamiSA, na který měl z pohleduGöringanárok německý lid, byli naopak Židé ve Třetí říši donuceni zaplatit finanční částku ve výši 1 miliardy říšských marek. To představovalo přibližně 10 % příjmů státní pokladny za rok 1938; vražedná akce a následující administrativní zásahy (především 1. zákon o vyloučení Židů z hospodářského života) tak Třetí říši pravděpodobně zachránily před státním bankrotem, jenž roku 1938 akutně hrozil, a tím také umožnilyHitleroviudržet se u moci a rozpoutatdruhou světovou válku.
Název získala Křišťálová noc podle rozbitýchvýlohžidovských obchodů. Vypálena byla více než stovkasynagog, včetně asi padesáti v českém pohraničí na územích, která byla několik týdnů před tímMnichovskou dohodoupřipojena kŘíši, například vLiberci,Jablonci,Opavě,Chebu,Františkových Lázních,Mariánských LázníchčiKarlových Varech.
Reakce nežidovského obyvatelstva Německa na pogrom se různily. V místech, kde k násilnostem a ničení docházelo, se shromažďovalo množství lidí, kteří většinou v tichosti přihlíželi. Místní hasičské sbory se omezily na zabraňování rozšíření plamenů ze synagog na okolní budovy. V Berlíně policejní důstojník Wilhelm Krützfeld zakázal příslušníkům SA zapálitNovou synagogua později obdržel pouze výtku. Britský historikMartin Gilbertse domnívá, že „mnoho nežidovských obyvatel pociťovalo k těmto událostem odpor.“Jeho názor podpořil očitý svědek dr. Arthur Flehinger, který popsal, že viděl „brečící lidi, koukající zpoza záclon.“Rozsah zkázy byl tak velký, že s ním podle melbournského listu Argus mnoho Němců vyjádřilo nesouhlas a označilo jej za bezcitný.
Biskup evangelicko-luterské církve v Durynsku a vůdčí představitel německého křesťanského hnutí, Martin Sasse, vydal krátce po pogromu soubor spisůMartina Luthera. Aplaudoval přitom pálení synagog a shodě okolností, že se tak stalo 10. listopadu, v den výročí Lutherova narození. Na Němce naléhal, aby dbali na slova „největšího antisemity své doby a člověka varujícího svůj lid před Židy.“Diarmaid MacCullochtvrdí, že Lutherův pamfletVon den Jüden und ihren Lügen(O Židech a jejich lžích) z roku 1543 byl „plánem“ pro Křišťálovou noc.
V článku publikovaném večer 11. listopadu Goebbels připsal události Křišťálové noci „zdravým instinktům“ německého lidu. To dále rozvedl slovy: „Němci jsou antisemité. Nemají zájem, aby byla v budoucnu jejich práva omezována, či aby byli provokováni parazity židovské rasy.“
Pogrom vyvolal mezinárodní pobouření. Zdiskreditoval pro-nacistická hnutí v Evropě a Severní Americe a způsobil pokles jejich podpory. Mnoho deníků pogrom odsoudilo a některé jej přirovnaly k vražedným pogromům v carském Rusku v 80. letech 19. století.
Britská vláda odsouhlasila během listopadu 1938 program pro 10 000 dětí uprchlíků (Kindertransport) a umožnila zjednodušený vstup do Velké Británie dětem od kojenců do věku 17 let bez doprovodu. Očekávalo se, že děti zůstanou v zemi pouze dočasně. Naproti tomu byly 17. května 1939 stanoveny podmínky přistěhovalectví doBritského mandátu PalestinyvypracovánímMacDonaldovy bílé knihy(MacDonald White Paper).
Spojené státy americké odvolaly svého velvyslance v Německu (diplomatické styky však nepřerušily), zatímco další státy zpřísnily na protest své diplomatické vztahy s Německem. Ve Spojených státech byl 9. února 1939 v Kongresu podán návrh zákona (Wagner-Rogers Child Refugee Bill) na zvýšení kvóty přistěhovalců o celkem 20 000 židovských dětí do 14 let, k hlasování však nikdy nedošlo, protože bylo zablokováno.
Křišťálová noc byla zlomovým bodem ve vztazích mezi nacistickým Německem a zbytkem světa. Brutalita pogromu a politika německé vlády podporující násilí po jeho vypuknutí obnažila represivní povahu a rozšířený antisemitismus zakořeněný v Německu a obrátila světovou veřejnost proti nacistickému režimu.
Pogrom povahu perzekuce Židů z ekonomické, politické a sociální na fyzickou, spojenou s mlácením, vězněním a vražděním. Tato událost je též často uváděna jako počátek holocaustu. Historik Max Rein v roce 1988 v této souvislosti napsal: „Křišťálová noc přišla (…) a všechno se změnilo.“
Zatímco události listopadu 1938 předběhly formulacikonečného řešení židovské otázky(Endlösung der Judenfrage), předznamenaly blížící segenocidu. V období kolem tzv. Křišťálové noci vyzval deník SSDas Schwarze Korpsk „ničení mečem a plameny“. Hermann Göring prohlásil na konferenci konané den po pogromu: „Židovský problém dosáhne vyřešení, pokud kdykoli v blízké budoucnosti budeme vtažení do války za našimi hranicemi – pak je zřejmé, že budeme muset s Židy provést konečné zúčtování.“
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuKristallnachtna anglické Wikipedii.
Monografie
Periodika