Občanská válka v Somálsku

Občanská válkavSomálskuje stále trvajícíválečný konflikt. Boje započaly v roce1991, když ozbrojená klanová opozice svrhla režim diktátoraMuhammada Siada Barreho.
V nastalém mocenském vakuu začaly bojovat o moc různé frakce. Selhala i intervence ze stranyOrganizace spojených národů, mírové jednotky se v roce 1995 ze země po třech letech stáhly. Následovalo obdobídecentralizacecharakterizované v řadě oblastí návratem ke kmenovým a náboženským zákonům, stejně jako vznikem řady autonomních oblastních vlád především v severní části země. Počátkem 21. století se objevily první pokusy o vytvoření nové federální vlády, které vyvrcholily vytvořenímSomálské prozatímní vlády(Transitional Federal Government, TSG) v roce 2004. V roce 2006 zahájila TFG, za pomocietiopskéarmády, ofenzívu protiSvazu islámských soudů(Islamic Court Union, ICU), který kontroloval velká území na jihu země. ICU se následně rozpadl a zanechal po sobě několik menších, ale radikálnějších uskupení, předevšímAš-Šabáb. Od té doby pokračovaly boje mezi těmito uskupeními a somálskou vládou podporovanou spojenci z miseAfrické unieAMISOMo kontrolu jižních území. Spojená ofenzíva vládních jednotek a jejich afrických spojenců z roku 2011 vytlačila islámské milice z klíčových bašt a byla tak pravděpodobně rozhodujícím milníkem ve válce proti radikálním islamistům.
Po neúspěšnéválce s EtiopiíoOgadenv letech 1977–1978 socialistická vládaSomálské demokratické republikypod vedením generálmajoraMuhammada Siada Barrehozačala zatýkat vládní a armádní úředníky kvůli podezření z účasti na nezdařeném pokusu o převrat z roku 1978.Většina těchto osob byla popravena.Ti, kterým se podařilo před zatčením uprchnout, začali formovat prvnídisidentskéskupiny s cílem svrhnout Barreho s pomocí síly.
V květnu 1986 utrpěl Barre vážná zranění při automobilové nehodě nedalekoMogadiša, když v hustém dešti automobil, který jej převážel, narazil zezadu do autobusu.Se zraněním hlavy, zlomenými žebry a šokem strávil Barre více než měsíc v nemocnici vSaúdské Arábii.GenerálporučíkMuhammad Ali Samatar, tehdejší viceprezident, se tak na několik měsíců stalde factohlavou státu. Barre se sice zotavil natolik, aby se v prezidentských volbách 23. prosince 1986 jako jediný kandidát nechal zvolit hlavou státu na další sedmileté období, jeho chatrné zdraví však vedlo ke spekulacím nad případným následnictvím. Mezi možnými nástupci byli zmiňováni Barreho tchán generálAhmed Suleiman Abdille, který zastával úřad ministra vnitra, a již zmíněný viceprezident generálporučík Samatar.
V této době morální autorita Barreho režimu silně upadla. Mnoho Somálců bylo zklamáno životem pod vojenskoudiktaturou. Koncem 80. let navíc skončilastudená válkaa Somálsko ztratilo svůj strategický význam. Protivládní hnutí podporovaná etiopskou komunistickou vládou (Derg) rozšiřovala svůj vliv po celé zemi. V roce 1991 vypukla občanská válka, která vedla k rychlému pádu Barreho režimu a rozpuštěníSomálské národní armády(SNA). Nejvýznamnějšími ozbrojenými skupinami, které se podílely na pádu Barreho režimu, bylyDemokratická fronta pro záchranu Somálska(SSDF),Somálské národní hnutí(SNM),Somálské vlastenecké hnutí(SPM) aJednotný somálský kongres(USC).
Původně opoziční skupiny však po pádu režimu brzy začaly mezi sebou bojovat o moc. USC se rozštěpil na dvě části, jednu pod vedenímMohameda Farraha Aidida, druhou pod vedenímAliho Mahdiho Muhammada. Muhammad byl jmenován dočasným prezidentem, což ovšem Aidid odmítl uznat a obě frakce začaly bojovat o kontrolu nad Mogadišem.
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 733aRezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 746vedly k vytvoření miseUNOSOM I(United Nations Operation in Somalia I). Cílem bylahumanitární pomoca nastolení pořádku po rozpadu centrální vlády.
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 794, jednomyslně přijatá 3. prosince 1992, schválila vytvoření mezinárodních mírových sil pod vedenímSpojených států. Tyto síly, pojmenovanéUNITAF(Unified Task Force), měly za úkol zajistit v regionu bezpečnost, aby bylo možné zajistit dodávky humanitární pomoci. Příchod mezinárodních jednotek v roce 1993 odstartoval dvouletou misiUNOSOM II(United Nations Operation in Somalia II). Jednotky operovaly převážně v jižní části země.Původním cílem UNITAF bylo zajistit doručení humanitární pomoci k cíli (v souladu s kapitolou VIICharty OSN) za použití "všech nezbytných prostředků".V tomto ohledu je mise považována za úspěšnou.
Některé z frakcí bojujících o moc však přítomnost mezinárodních jednotek považovaly za ohrožení jejich hegemonie. Mezi místními milicemi a mírovými jednotkami tak docházelo v Mogadišu k přestřelkám. Jedním z těchto bojů byla i známábitva v Mogadišu, později vykreslená ve filmuČerný jestřáb sestřelen. Americké jednotky se tehdy voperaci Gothic Serpentneúspěšně pokusily zadržetMohameda Farraha Aidida, vůdce jedné z mocenských frakcí.
Mezinárodní jednotky se nakonec pod vlivem narůstajících ztrát na životech ze Somálska stáhly. Odchod mírových sil byl dokončen k 3. březnu 1995.
Vzhledem k neexistenci centrální vlády, která by uplatňovala svou pravomoc, si některé oblasti vytvořily vlastní samosprávu. Již krátce po pádu Barreho režimu v roce 1991 vyhlásil nezávislostSomaliland, oblast na severu, zahrnující převážnou část bývaléhoBritského Somálska. Další velká oblast na severovýchodě,Puntland, vyhlásila nezávislost v roce 1998. Ani jeden z těchto států nebyl dodnes mezinárodně uznán. Zatímco Somaliland usiluje o úplné odtržení, Puntland je ochoten podřídit se autoritě centrální vlády, pokud se podaří situaci v zemi stabilizovat. Oba zmíněné státy vedou mezi sebou pohraniční spory o regionySanaagaSool.
Občanská válka s sebou přinesla i rozpad soudního systému. Somálcům tedy v řadě oblastí nezbylo, než se vrátit k místním formám řešení konfliktů: různým formám světského,zvykovéhoneboislámskéhopráva.V Puntlandu a Somalilandu byly vybudovány nové soudní systémy pod dohledem místních vlád, v případěSomálské prozatímní vlády(TSG) byly základy nového soudního systému dojednávány většinou na různých mezinárodních konferencích. Přes různé politické rozdíly mají zmíněné soudní systémy některé základní prvky společné: a)ústavu, která potvrzuje precedenci islámského práva (šaríi), přestože v praxi je šaría uplatňována především ve věcech osobního statusu jako manželství, rozvod, dědictví atd., b) třístupňový soudní systém zahrnujícínejvyšší soud, odvolací soudy a soudy první instance, c) civilní zákony, které byly v platnosti před pučem, kterým se dostal k moci Barre.
Na počátku 21. století se objevily nové pokusy o vytvoření centrální vlády. V roce 2000 byla ustanovena Somálská prozatímní národní vláda (Transitional National Government, TNG), v roce 2004 se pak jejím následovníkem stalaSomálská prozatímní vláda(Transitional Federal Government, TFG).
Jako opozice se zformovalSvaz islámských soudů(Islamic Court Union, ICU). Tato organizace položila své základy již před rokem 2000, kdy se spojilo několik místních soudů v Mogadišu za účelem uplatňování společné autority. Vliv Svazu postupně rostl, v Mogadišu se stal opozicí vůči místnímwarlordům. Ti se spojili doSpojenectví pro obnovu míru a proti terorismu(Alliance for the Restoration of Peace and Counter-Terrorism, ARPCT). Mezi oběma uskupeními vypukly v roce 2006 boje. Svaz islámských soudů, těžící z větší podpory místních obyvatel i z podpory zahraničníchislamistůbrzy získal převahu. Ovládl Mogadišu a postupoval dále do venkovních oblastí. Do konce roku 2006 ovládl většinu oblastí v centru a na jihu země. Na dobytých územích Svaz záváděl důsledné uplatňování islámského právašaría.
Situace se radikálně změnila, když na žádost TFG došlo k intervenci zahraničních sil. Do bojů se zapojilaetiopskáarmáda, mírové jednotkyAfrické unie, vzdušnou podporu poskytlaamerická armáda. Svaz islámských soudů se ocitl v defenzívě.
Dne 8. ledna 2007, v doběbitvy o Ras Kamboni, prezident a zakladatel TFGAbdullahi Yusuf Ahmed, bývalý plukovník somálské armády a vyznamenaný válečný hrdina, poprvé od svého zvolení do úřadu vstoupil do Mogadiša. Vláda se tak ze svého přechodného sídla vBaidoapřesunula doVilla Somaliav Mogadišu. Tato událost byla významným mezníkem v občanské válce, poprvé od roku 1991 měla centrální vláda pod kontrolou většinu země.
ICU se sice rozpadl, ale zanechal po sobě několik menších militantních uskupení, předevšímAš-Šabáb. Tato uskupení pokračovala v boji proti TFG a zahraničním jednotkám. V letech 2007 a 2008 Aš-Šabáb zaznamenal několik významných vítězství a získal kontrolu nad některými městy v jižním a centrálním Somálsku. Na konci roku 2008 dobyl Aš-Šabáb dřívější provizorní sídlo centrální vlády Baidou, ne však Mogadišu. V lednu 2009 se etiopská armáda pod tlakem Aš-Šabábu a dalších milic stáhla a na podporu TSG zůstaly pouze nedostatečně vyzbrojené mírové jednotky Africké unie.
Kvůli nedostatku finančních a lidských zdrojů,embarguna dovoz zbraní a netečnosti mezinárodní komunity byl prezident Yusuf Ahmed nucen požádatPuntlando vyslání několika tisíc vojáků do Mogadišu na podporu centrální vlády. Vláda autonomního regionu prezidentovi vyhověla, ale úbytek takového množství bezpečnostních sil zanechal oblast zranitelnou vůčipirátstvíateroristickým útokům.
Dne 29. prosince 2008 prezident Abdullahi Yusuf Ahmed rezignoval na svou funkci. Ve své řeči, přenášené státním rozhlasem, vyjádřil lítost, že se nepodařilo ukončit sedmnáctiletý válečný konflikt v zemi, k čemuž se jeho vláda zavázala.Obvinil také mezinárodní společenství z nezájmu a nedostatečné podpory. Oznámil, že jeho nástupcem v úřadě se v souladu s prozatímní ústavou stane mluvčí parlamentu Jama Ali Jama.
Mezi 31. květnem a 9. červnem 2008 probíhala na neutrální půdě vDžíbútíjednání mezi zástupci federální vlády a umírněnými islamisty zAliance pro znovu-osvobození Somálska(Alliance for the Re-liberation of Somalia, ARS). Zprostředkovatelem byl bývalý Zvláštní vyslanec OSN pro SomálskoAhmedou Ould-Abdallah. Konference skončila dohodou o stažení etiopských sil ze Somálska výměnou za ukončení nepřátelství mezi ARS a vládou. Parlament následně rozšířil počet míst na 550, aby přijal zástupce ARS. Novým prezidentem byl zvolen bývalý vůdce ARS,Sheikh Sharif Sheikh Ahmed. Ten následně jmenoval premiéremOmara Abdirashida Aliho Sharmarkeho, syna bývalého prezidentaAbdirashida Aliho Sharmarkeho, zavražděného při Barreho puči v roce 1969.
S pomocí malého množství jednotek Africké unie zahájila koaliční vláda v únoru 2009 protiofenzívu vůči islamistickým rebelům. Aby upevnila svojí pozici, vláda vytvořila alianci se zbytky bývalého ICU (nyní členy ARS) aAhlu Sunna Waljama'a, umírněnýmisúfijskýmimilicemi.
Během příměří v březnu 2009 koaliční vláda oznámila, že je ochotná ustoupit rebelům a implementovat islámské právošaríado státního soudního systému.Boje v centrální a jižní části země však nadále pokračovaly. Vláda postupně ztrácela kontrolu nad situací. V době abdikace prezidenta Yusufa Ahmada v prosinci 2008 centrální vláda kontrolovala až 70 % území na jihu a v centru země, během roku 2009 však tento podíl klesl až ke 20 %.
Po krachu příměří z března 2009 se začaly islámské milice připravovat na novou ofenzívu proti vládním jednotkám a jejich zahraničním spojencům. 7. května zahájilAš-Šabába jeho islamističtí spojenci spojenci útok proti pozicím vládních jednotek vMogadišu. Do 14. května, kdy hlavní boje utichly, se rebelům podařilo ovládnout většinu města, vládu se jim však svrhnout nepodařilo. S menšími přestávkami ve městě docházelo k přestřelkám až do srpna. 16. květnaAš-Šabábdobyl strategické městoJowhar, čímž přerušil koridor spojující Mogadišu se zbytkem centrálního Somálska.5. června
dobylAš-Šabábpo krvavé bitvěWabho.19. června mluvčí prozatímního parlamentuAdan Mohamed Nuur Madobeoznámil, že vládní vojska jsou na pokraji porážky.Vláda vyhlásilavýjimečný stava požádala okolní státy (Keňu,Etiopii,DžíbútíaJemen) o okamžitou vojenskou pomoc.Aš-Šabáboznámil, že bude bojovat proti jakýmkoli zahraničním jednotkám.Útoky vůči keňským cílům pohrozila iAl-Káida.Během června navíc dezertovalo několik bývalých vojenských velitelů ICU, kteří po dohodě zDžíbútíbojovali na straně centrální vlády.
6. července rebelové dali vládním jednotkám pětidenníultimátumna složení zbraní. Ultimátum bylo odmítnuto.
17. července 2009 došlo k únosu dvoufrancouzskýchobčanů, kteří dělali poradce centrální vládě.Franciev odpověď vyslala k pobřeží Somálska svoje armádní jednotky.Jeden z rukojmích po měsíci uprchl,osud druhého není znám.
K významnému zvratu došlo v říjnu 2009, kdy vypukly boje mezi dvěma hlavními rebelskými frakcemiAš-ŠabábemaHizbul Islam. Příčinou byly spory o kontrolu nad strategickým přístavemKismaayo.Těžké boje mezi oběma frakcemi trvaly celý říjen a odehrávaly se převážně na jihu země.Obě frakce byly nuceny stáhnout část svých sil z Mogadiša a situace ve městě se zklidnila. Boje pokračovaly s různou intenzitou i celý následující rok.Aš-Šabábpostupně vytlačil protivníka z jeho bašt a zbylé bojovníky přesvědčil, aby posílili jeho řady.Splynutí bylo potvrzeno 20. prosince 2010, kdy se poslední vůdciHizbul Islamvzdali jednotkámAš-Šabábua oznámili rozpuštění organizace.
Centrální vláda a její spojenci využili mezidobí k nabírání sil. V listopadu 2010 nastoupila do úřadu nově zvolená technokratická vláda, která ihned začala s reformami. K nejdůležitějším patřilo zavedení pravidelných měsíčních výplat služného vládním vojákům a zavedeníbiometrickéhoregistru pro bezpečnostní síly.Počátkem roku 2011 převzaly vládní jednotky iniciativu. Počet afrických mírových jednotek v rámci mise AMISOM dosáhl 9000. Islamistické milice byly postupně vytlačovány zMogadišu, vládní jednotky postupovaly i na venkově. 6. srpna bylo dokončeno osvobozování Mogadiša, svědci potvrdili stahování rebelských jednotek z města směrem kBaidoe.4. září keňské námořnictvo odřízloKismaayoz moře. 28. září zahájily vládní jednotky s podporou keňské armády a jednotek AMISOM pozemní útok na město. Po několikadenních bojích bylo Kismaayo dobyto, čímžAš-Šabábpřišel o poslední větší město pod svou kontrolou.
V říjnu 2011 zahájily somálská a keňská armáda společnou operaci proti islamistickým milicím v jižních oblastech země.Keňské jednotky byly v červnu 2012 formálně začleněny do AMISOM. Boje mezi vládními jednotkami a islamistickými rebely stále pokračují.Islamisté stále kontrolují rozsáhlé venkovní oblasti v centrální části země. Aktuální situace je vidět na přiložené, průběžně aktualizované mapce.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůSomali Civil Warna anglické Wikipedii aWar in Somalia (2009–present)na anglické Wikipedii.