František Ringo Čech

František Ringo Čech, vlastním jménemFrantišek Čech, (*9. července1943Praha) ječeskýbubeník,zpěvák,textař,herec,komik,moderátor,politik,publicista,scenárista,dramatik, naivnímalířaspisovatel.
Pochází z rodiny barového hudebníka a písničkáře vídeňského původuFrantiška Čecha Pražského. Matka (dámská krejčová v domácnosti) tragicky zemřela. Na základní školu chodil s režiséremJanem Bonaventuroua hercemPetrem Křiváčkem. Byl trojkař a potíže měl hlavně s matematikou, zatímco ve slohu byl hodnocen stupněm výborný (gramatiku nicméně nezvládal). Nahouslejej marně učil vynikající německý houslistaHerbert Berger. Dětství prožil v pražskýchRadlicích(Křížová ulice), ale i jihočeskémŘímověaMladošovicích.
V letech 1959–1963 se v pražské Kovoslužbě (Soukenická ulice) vyučilradiomechanikema televizním opravářem, přičemž poslední rok pracoval jako vedoucí provozovny. Bubnoval vdixielandovýchadechovkovýchsouborech, mj. sIvanem MládkemaIvem Pešákemve "Storyville jazzu" (1959), a po lekcích legendárního amerického basistyHerberta Wardase stal členem Studijní skupinytradičního jazzuPavla Smetáčka. Roku 1963 díkyJaromíru Klempířovispoluzaložil skupinuOlympic, s nímž poprvé účinkoval vSemaforuve hřeOndráš podotýká. V Olympicu začal Čech poprvé psát písňové texty.
Napražské konzervatoři(1963–1965) studoval hru nabicíu profesora Vlasáka,folklór(prof. Pecka), hru naklavíra hru nazobcovou flétnu. V roce 1963, jako člen recesistické skupiny Tataři, strávil čtyři měsíce ve vazbě, podmíněně byl odsouzen za podvracení republiky na tři roky vězení,nicméně v prosinci 1965 odjel doUSAsČerným divadlem Jiřího Srnce, kde účinkovala jeho žena Magda,baletkaa spolužačka zkonzervatoře. Tím skončila i Čechova olympická éra, na jejímž konci byl vyhlášen nejlepším československýmbeatovýmhráčem nabicí.
Z téže doby pochází iumělecké přízviskoRingovzniklé na popud Jana Křtitele Sýkory podle bubeníkaBeatlesRinga Starra.
VLas Vegashrál s divadlem v hotelu Tropicana v revuiFollies Bergerea v klubech s předními americkýmijazzmany(Buddy Rich,Lionel Hampton,Oscar Peterson. V pamětechZ mého životalíčí i kuriózní setkání sDavem Brubeckem). ZaAtlantikemúčinkoval i v televizi, a to v pořadechThe Ed Sullivan ShowaHollywood Palace.
Domů se Čech vrátil po čtrnácti měsících v únoru 1967 a přivezl si specifický způsob sebeprosazování. Ze špičkových hudebníků sestavil „festivalový“ bigbeatovýorchestrRogers band(Kaplan, Růžek, Sedláček aj.). Zúčastnili se 1.bigbeatovéhofestivalu vLucerně, ale výraznější úspěch nezaznamenali. V roce 1968 proto Čech a jeho bratrsaxofonistaSvatoplukze skupiny odešli. Následující půlrok vydělával Čech po barech ajazzovýchklubechZápadní Evropyse souborem L. Rubeše, po návratu nastoupil doDivadla Semafor, založili s bratremrockovuskupinuShut Up, která vyplnila místo poCountry Beatu Jiřího Brabcea stala se druhým z divadelních orchestrů. Hráli hlavně v představeníchŠimkaaGrossmanna(např.Besídka v rašeliništi), ale i jinde vč. sólového představeníJiřího ŠlitraĎábel z Vinohrada pásma sRudolfem RoklemTak co, pane barone!. Zpívali a nahrávali s nimi kupř.Pavel Bobek,Miluška Voborníková,Jiří HelekalaJiří Grossmann. Již tehdy se Čech uplatnil jako komik (kupř. v klauniáděOthello odpadá aneb Večer u kulečníku).
S kapelou měli už v Semaforu i vlastní zájezdový program sJiřím Helekalema v roce 1972 se přejmenovali na Skupinu Františka Ringo Čecha. Tehdy devětadvacetiletý Čech i fakticky skončil s bubnováním a hrál příležitostně pouze nabonga. Začal působit jakospeakera intenzivně skládal písňové texty: tvrdil, že jich za noc po založení kapely vytvořil třicet najednou. Zvláště ty z nich určené pro hudební žánr "bublegum" nazýval městskýmfolklórema prvobytně pospolnoupoezií.
Čech si uchoval po příštích patnáct let pověst "génia nadprodukce" a vedle vlastních zpěváků byl s to zásobovat pěvce napříč pop-scénou vč.jazzrockuiKarla Gotta. ProČeskoslovenský rozhlasotextoval i Bachův QuodlibetO neckách. Začínali u něj nejen zmíněnýJiří Helekal, ale iPetr Rezek,Zdeněk MertaneboJiří Korn.
Čech psával texty na hity odposlouchané či natočené z rádiaLuxembourga tvořilpovídkyabásničkypro děti, v dětském časopisePionýrzveřejňoval seriálhumorněvysvětlující význam artefaktů z fotografií nebo jako "Strýček Ringo" parodoval rádce pro mladé. Podobně pokračoval vMladém světě27/1977 prózamiZ kapsáře strýčka Františka.
SViktorem Sodomouse Ringo po čtyřech letech rozcházel v některých názorech, kupř. na profesionalizaci: podle rozhovoru v časopiseMelodievnímal klady amatérského přístupu, zatímco Viktor chtěl být absolutním profesionálem. Rozešli se ovšem hlavně pod vlivemJiřího Schelingera, s nímž Čecha roku 1973 seznámilPavel Chrastinaa jehož Ringo přetáhlKarlu Šípovize skupinyFaraon.
Se Skupinou Čech nahrál v sedmdesátých letech i mnohé hityPavla Bobka(Lásko, mně ubývá sil) a prorazil i vtelevizi. Začal vymýšletscénářea kupř. celý díl svého seriáluZpívá a hovoří František Ringo Čechnapsal ve verších. Moderoval také zábavný programRing volnýa více a více sám zpíval, zpočátku sebeironicky (Brouk pytlíkparoduje zpěv některých tehdejších zpěvaček).
V letech sedmdesátých Čech také vystoupil vefilmuRomance za korunuči televiznímNa startu je delfína připravil a nahrál s Jiřím Schelingerem hudbu klibereckémudivadelnímu představení hry na motivyPáralovynovelyMladý muž a bílá velryba(1975). Jezdili také díky Františku Janečkovi a producentu Zelenkovi poEvropě. Byli vSSSRa jako předkapelaSmokiev Polsku. Čech ale stačil být i rozhlasovýmredaktoremMikrofóra(1975–1978). Z kapely se stáhl ještě před dodnes nevysvětlenou smrtí Jiřího Schelingera v Dunaji 1981, nestihli dotočit albumZemětřesení, které realizovali až Schelingerův mladší bratr Milan a nejúplnějiAleš Brichta. I albumFrantišek Ringo Čech 1983však je natočeno s hudebníky skupinyProjektila taky na něm se nachází písňové ozvukyZemětřesení.
Figuruje mezi signatářiAnticharty.Podle svých slov na podpisové akci v Redutě byl, ale spolu s Jiřím Schelingerem z ní utekl a Antichartu nepodepsal. Podepsala ji prý za něho a Schelingera "Hrabalova sekretářka". K fotografii, na které stojí s perem v ruce nad podpisovými archy,uvedl "V ruce pero mám, ale nepodepsal jsem se." Na otázku moderátorky k fotce: "Co teda tady děláte?" odpověděl "Nevím". Později dodal, že šlo o podpis prezenční listiny. Existuje také fotka Jiřího Schelingera, o které se tvrdí, že zde přímo podepisuje Antichartu.
Počátkem osmdesátých let začal Čech organizovat(?) a uvádět irockovéfestivaly(Beat salón) a několik let jakoby "náhradou za Schelingera" intenzivněji zpíval a vystupoval, nejvíc s karlovarskou skupinouMetronom. Pokračovalo i jeho nehudební působení na poli literárním a v oblasti naivníhomalířství. Podle vlastního opakovaného tvrzení maluje Čech navzdory částečnébarvosleposti. Vydával a vydává nejen naivistické katalogy a kalendáře, nýbrž i pohlednice a lze ho označit i za grafika. K podstatným tématům patří staráPrahaa obrazy vždy poutaly jak svébytnýmináměty, tak i názvy, z nichž se postupně staly krátké příběhy osvětlující vždy význam kresby.
Roku 1982 přispěl svými texty na deskuStraka v hrstiodPražského výběru.Čech k tomu později řekl: "Je to jedna z nejlepších věcí, na kterých jsem se kdy podílel. Cením si toho stejně jako svých desek s Jiřím Schelingerem. Myslím, že ta nahrávka tehdy byla školou pro všechny mladé rockery."
V roce 1983 založilČechovo prozatímní divadlo(později Čechovo prozatímně osvobozené divadlo), ve kterém působil jakoautor,uměleckývedoucí,řediteliherec. Totozájezdové divadlos naivisticky laděnýmhumoremmělo navzdory svému názvu slušný úspěch. V roce 1995 byl Čech také krátceředitelemDivadla v Dlouhé(Divadla Jiřího Wolkera).
V osmdesátých letech hrál i v dalších filmech (televizníHlavní výhra– role televizního opraváře, koprodukceJak nakrmit osla,Jak svět přichází o básníky,Opera ve vinici,Písně by neměly umírat– role Jana Nerudy, slovenský filmSedm jednou ranou) a v televizních seriálech (Bakaláři,Dynastie Nováků, jím samým napsanýTřikrát s Wildou).
Čechovy písňové texty "daly názvy" i filmůmCož takhle dát si špenátaHop – a je tu lidoop. SPetrem Novotnýmdva filmy pro kina také napsal: (Přátelé Bermudského trojúhelníkuaSedm hladových), a pracovali pro televizi (Jeden den v hostinci U klidného spánku). Z recese založiliFanklub peněz, který měl podrobné stanovy šířené formou "péefek".
Po převratu psal Čech i loutkový seriálGumácia třináctidílný seriál podle starých českých pověstíPra pra pra...(2000).
Posametové revolucise zapojil do politického života. Od roku 1991 byl Čech nezávislým kandidátem zaKlub angažovaných nestraníků, pak přestoupil doČSSD. Vkomunálních volbách roku 1994se stal členem Zastupitelstva hlavního města Prahy za ČSSD.Byl členem Kulturní komise HMP. Vevolbách v roce 1996byl zvolen doPoslanecké sněmovnyza ČSSD (volební obvodPraha).Zasedal zde do roku 1998. Byl členem výboru pro obranu a bezpečnost. Dále byl členem stálé delegace do shromáždění Západoevropské unie v Paříži pro letectví a astronautiku a místopředsedou komise pro kontrolu a využití zpravodajské technikyPolicie ČR.
Vsenátních volbách roku 1998neúspěšně kandidoval za ČSSD do senátu naJičínsku. Získal v 1. kole 20 % hlasů a ve 2. kole ho porazil a senátorem se stal občanský demokratJiří Liška.
Čech, celoživotní fanoušek klubuSK Slavia Prahaa člen jeho výboru, hrál léta za Amforu, než odešel pro neshodu sKarlem Vágnerem. Uplatnil se přitom i jako bavič afotbalovýihokejovýamatérskýrozhodčí-klaun.
V devadesátých letech se F. R. Čech přestěhoval z centra Prahy doModřana následně naJíloviště. Věnuje se práci na svých obrazech. Čech uspořádal mnoho desítek výstav a obrazy má v soukromých rukou po celém světě. Université Blaise – Pascal de Clermont – Ferrand reprodukovala obraz Mozart a Sallieri v celosvětovém mozartovském katalogu. Department of Neurology Yale Univ. vlastní také jeho několik obrazů. Roku 1991 se s J. Bémovou aVáclavem Sokolemzúčastnil ARt Expo vConvention centervNew Yorku.
Má dceru a synaMichaela Čecha, televizního režiséra a svého času realizátoraGumáků(sDavidem Smoljakem).
Dlouhodobě podporujeprotiunijní,protiimigračnía obecně antiprogresivní politiku. Vevolbách do Poslanecké sněmovny PČR v roce 2017byl celorepublikovým lídremStrany Práv Občanůa lídrem kandidátky vPraze.Strana získala pouze 0,36 procenta hlasů.
Dne 28. října 2015 ho prezidentMiloš Zemanvyznamenalmedailí Za zásluhy.
Natočil asi tisíc dvě stě skladeb evidovaných archivemČeského rozhlasu, podílel se takřka na třech stechaudionosičícha napsal na pět settextů. V závorkách většinou uvedeni interpreti, kteří text nazpívali poprvé, a není-li interpret uveden, zpívá většinou sám autor.
Edice Zpíváme s kytarou (výběr). Jde o několik desítek dalších samostatných Čechových publikací v rámci edice i s písněmi jiných textařů obsahující u textů i notové záznamy. Supraphon tyto tiskoviny vydával v nákladu i přes 5000 výtisků až do roku 1985.