Sobol asijský

Sobol asijský(Martes zibellina) je lasicovitá šelma řadící se mezikuny. Vzhledem i velikostí se velmi podobákuně lesní. Žije v rozlehlých oblastech severní a východníAsievlesích mírného pásma. Vyznačuje se kvalitní kožešinou, pro niž byl a stále je hojně loven a chován na kožešinových farmách.
Zubů má celkem 38, teplota těla je 39,9 °C (samice), puls osciluje mezi 216 (samci) až 269 (samice) údery za minutu.
Sobol asijský se vzhledově podobákuně lesní, má však několik odlišností. Má silnější nohy, chlupatější a kratší ocas a hustší srst. Náprsenka je obvykle rozšířená až na hlavu. Srst má barvu hnědožlutou až velmi tmavě hnědou.Samice je poněkud menší než samec.
Sobol asijský je úzce spřízněný s několika dalšími kunovitými šelmami. Jedná se okunu lesní,kunu skalní,sobola americkéhoasobola východního. Sobol východní je někdy veden jako jehopoddruh, nikoliv jako samostatný druh. Do stejného rodu patří ikuna rybářská,charza žlutohrdláacharza jižní, které jsou ale více odlišné.Sobol asijský se dříve nazývalsobol sibiřskýnebo takékuna sobol. Sobol asijský má 2-30 poddruhů, a toto hodně nejisté číslo ukazuje na nutnost revidovat jejich taxonomii.
Ačkoliv jde vbinomickém názvoslovío jedenrod-Martes, pojmenování těchto zvířat v národních jazycích je většinou různé. Vangličtiněse sobol nazývásablea kunamarten, vruštiněcóболь(sobol) aкуница(kunica) a vněmčiněder Zobelader Marder.
Sobol asijský je rozšířen především vRusku(většinaSibiře), severovýchodníČíně, částiMongolska, malé částiKLDR,Sachalinua japonském ostrověHokkaidó.Dříve žil i v severovýchodní Evropě (evropské Rusko) aSkandinávii, ale zde je zřejmě zcela vyhuben. Jeho oblíbeným biotopem jsousmíšené a jehličnaté lesy. Ačkoliv jde o mrštnou šelmu, která umí výborně šplhat, nepohybuje se po stromech příliš často, raději se zdržuje na zemi.
Sobol asijský je zvíře aktivní spíše za světla. Je-li pronásledován člověkem, nebo žije-li v rušnějších oblastech, může přesunout těžiště své aktivity na soumrak a noc.Podobně jako jiné kuny je poměrně čilý a v průměru urazí 6,5–12 km denně.Dokáže výborně skákat.V zimě, když klesne teplota hluboko pod bod mrazu, může sobol na několik dní upadnout do jakéhosi klidového stádia, vzdáleně připomínajícíhozimní spánek.Sobol je samotářské zvíře. Každý jedinec má jedno nebo více doupat a nor, které jsou obvykle umístěny pod kameny, padlými stromy nebo kořeny. V doupěti je hnízdo, jež je vystláno suchým listím a srstí.
Pářeníprobíhá nejčastěji od konce června do půlky srpna poté, co je odstaven jarní vrh mláďat. Projevuje se to zvýšenou hlasovou aktivitou samic, která láká samce, a vytvářením rýh a žlabů v zemi provázené častým močením samců. Páry pak nějakou dobu tráví spolu, hrají si, předstírají zápas.Březostse vyznačuje dlouhým obdobím klidu tzv.latence, kdy se plod nevyvíjí. To trvá zhruba 7 a půl měsíce. Skutečná březost pak probíhá asi 25–35 dní. Mláďata se rodí obvykle v dubnu.Počet mláďat je 1–7, nejčastěji však 2–4.Mláďata váží při narození zhruba 30 g. Samice je kojí 7 týdnů. Samice (výjimečně i samec) je pak ještě nějakou dobu krmí. Poté migrují a hledají si vlastní území. Mláďata pohlavně dospívají ve věku zhruba 2 let.Soboli se dožívají 8-18 let. Průměrný věk v zajetí chovaných jedinců je 15 let, v přírodě je to většinou podstatně méně."Dětská" úmrtnost v divočině je vysoká a jen asi 5 % zvířat se dožije vyššího věku než 3 roky. I to je jeden z důvodů, proč má podstatně pomalejší obnovu populace než jiné druhy kun.
Teritorium sobola má obvykle několik set hektarů, ale může mít až 6000 ha. Samec své území brání před ostatními samci, ale se samicemi může jeho část sdílet.
Sobol asijský jepredátoravšežravec. Loví především malé hlodavce, různé druhymyší,myšicahrabošů. Dáleburundukyaveverky. Může si troufnout i nazajíce,králíky,lasice,hranostaje.Plazyloví spíše výjimečně. Poměrně často loupí ptačí vejce. Loví i nepozorné ptáky, nepohrdne ani hmyzem, např. vosami. Poměrně velkou část jeho potravy tvoří různá semena (hlavněborovice sibiřská–Pinus sibirica) a bobule. Když je zima krutá, může si dělat zásoby ve svém doupěti.
Sobol je sice dobře vybaven na svou obranu - je mrštný, má ostré zuby a drápy a dobře běhá -, ale přesto má několik přirozených nepřátel. Soboly loví či zabíjívýr velký,orlia někteří další dravci. Může se stát kořistí své blízké příbuznécharzy žlutohrdléneborosomáka. Mladé jedince dokáže zahubitkočka divokáčiliška. Velcí predátoři jakorysnebovlkjsou schopni zabít jedince jakéhokoliv věku.
Sobol trpí různými nemocemi aparazity. Někdy může mít organismus doslova zamořen parazitickými červy.Dále trpí naencefalitidua střevníkokcidiózu. Je jedna z mála kunovitých šelem, u níž může epidemie vést k vymizení lokální populace (epizootie).
Kříženecsobola asijského a kuny lesní je nazývánkidasnebokidus. Jedná se o jednoho z několika možných hybridů mezi kunovitými šelmami (další jsou například kříženci mezinorky evropskýmiatchoři tmavýmiči mezitchoři stepnímiakolonoky), ačkoliv ohledně jeho existence a zařazení stále panují určité pochybnosti. Kidasové se vyskytují především v oblastiUralu. Samci jsou neplodní, samice mohou mít za jistých okolností potomky. Znakem kidasů je světlá hlava, ohraničená hrudní skvrna a proporce na pomezí obou zkřížených druhů. Nemusí však jít o pravidlo, někteří jedinci mohou být zcela osobití.
Sobol asijský patří mezi nejcennějšíkožešinovázvířata (spolu s ním ještěsobol americký,bobr,činčila,norek,vydra mořská,říčníiseveroamerická). To vedlo k tomu, že byl již od starověku hojně loven. Například v roce1600(Čerkassov uvádí 1594) poslal ruskýcardoVídně40 363 sobolích kožešin a v 18. století se jen na trzích v oblastiUralukaždoročně obchodovalo se statisíci kožešinami. Jeho lov byl ale tak intenzivní, že do začátku 1. světové války stál druh na pokraji vyhubení. Během 1. světové války vymizel ze severovýchodní Evropy. VládaSSSRpoté (1935) přistoupila k ochranným opatřením, sobol se začal chovat na farmách nejen pro kožešinu, ale i kvůlireintrodukci. Výsledkem bylo opětné namnožení zvířete ve volné přírodě a následné povolení řízeného lovu. V současnosti se na Sibiři loví minimálně 15 000 sobolů ročně.Dalších 10 000 – 20 000 "vyprodukují" kožešinové farmy.Na ochranu sobola v oblasti Bajkalu měl velký vliv ruský zoolog českého původuZenon Francevič Svatoš(1886–1949). Podílel se na založeníBarguzinského zapovědniku(rezervace), kde zavedl přísnou ochranu těchto v té době (1916) téměř vyhubených šelem, chytal pytláky a dohlížel na to, aby se soboli do oblasti vrátili zpět.
Ačkoliv byl masivně loven pro svou kožešinu a areál jeho rozšíření se fragmentoval, stále jde o početný druh a podle noremIUCNje veden jakomálo dotčený. V jižních částech svého areálu je jeho populace více ohrožená. Celkový populační trend je neznámý.V současnosti se odhaduje celkový počet jedinců na 1–1,3 miliony.
Soboli byli loveni do pastí, stříleni nebo pronásledováni pomocí loveckých psů. Když je sobol zahnán do úzkých, je velmi agresivní a psům se neohroženě postaví.
Sobol je zcela výjimečně chován jako domácí zvíře. Pokud je odebrán od matky včas, dá se do určité míry ochočit. V mladém věku je velmi hravý, mrštný, šplhavý a skákavý a tomu je třeba uzpůsobit jeho výběh.Když zestárne, většinu dne prospí a proleží, aktivní je převážně v noci.
Sobol jeheraldickýmzvířetem mnoha ruských oblastí a měst především ze Sibiře.
VČRnení sobol chován v žádné zoologické zahradě ani zooparku.