Kompostovací toaleta

Kompostovací toaletanebo takékompostovací záchodje druhsuché toalety, která zpracovává moč a exkrementy biologickým procesem zvanýmkompostování. Tento proces vede krozkladuorganických láteka přeměňuje lidské výkaly na materiál podobný kompostu. Kompostování provádímikroorganismy(předevšímbakterieahouby) za řízenýchaerobníchpodmínek.Většina kompostovacích toalet nepoužívá ke splachování žádnou vodu, a proto se patří mezi suché záchody.
V mnoha kompostovacích toaletách se po každém použití přidávají přísady bohaté nauhlík, jako jsoupiliny, drcané kusy listí či popel. Tak se vytváří v lidských exkrementech vzduchové kapsy, které podporují aerobní rozklad. Tím se také zlepšuje poměr uhlíku a dusíku a snižuje se možnýzápach. Většina kompostovacích toalet je založena namezofilnímkompostování. Delší doba zadržení v kompostovací komoře také usnadňuje odumíránípatogenů. Konečný produkt lze také přesunout do sekundárního systému - obvykle dalšího stupně kompostování - a poskytnout tak více času pro mezofilní kompostování, které dále snižuje množství patogenů.
Kompostovací toalety spolu se sekundárním kompostováním vytvářejí konečný produkt podobnýhumusu, který lze použít k obohacení půdy, pokud to místní předpisy umožňují. Některé kompostovací toalety mají v záchodové míse systém pro odvádění moči, které ji sbírají odděleně a kontrolují nadměrnou vlhkost. Vermifiltrová toaleta je kompostovací toaleta se splachováním vodou, kde se k podpoře rozkladu na kompost používajížížaly.
Kompostovací toalety nevyžadují na rozdíl odsplachovacích toaletpřipojení naseptiknebo kanalizaci.Běžně se používají vnárodních parcích, na chatách a v chalupách na samotě, ekologických aekoturistickýchstřediscích, v domech osob, které žijíenvironmentálně uvědoměle, v domech nepřipojených na sítě či ve venkovských oblastech vrozvojových zemích. Kompostovací toaleta je šetrná kživotnímu prostředí, neboť nespotřebovávápitnou voduprosplachování.
Kompostovací toaleta se liší od latríny, která využívá méně kontrolovaný rozklad a nechránípodzemní vodypřed kontaminací živinami nebopatogeny, a poskytuje také lepší recyklaciživin. Liší se také od suchých toalet odvádějících moč, kde je snížení množství patogenu dosaženo dehydratací (známé také přesnějším termínem „desikací“) a kde je úložiště na shromažďování výkalů udržováno co nejsušší. V kompostovacím záchodě je naopak třeba mít v kompostovací komoře určitý stupeň vlhkosti.
Kompostovací toalety mohou být použity k zavedení ekologického přístupu k sanitaci proznovuvyužití zdrojůa někteří lidé proto nazývají své návrhy kompostovacích toalet jako „ekosanitární toalety“. To se však nedoporučuje, protože tyto dva pojmy (tj. kompostování a ekosanitace) nejsou totožné.
Kompostovací toalety se také někdy nazývají „pilinové toalety“, což může být vhodné, pokud je množství aerobního kompostování v kompostovacím kontejneru velmi omezené."Clivus multrum" je typ kompostovací toalety, která má velkou kompostovací komoru pod sedadlem toalety a také dostává nestravitelný organický materiál ke zvýšení poměru uhlík k dusíku. Alternativy s menšími kompostovacími komorami se nazývají „samostatné kompostovací toalety“, protože kompostovací komora je součástí samotné záchodové jednotky.
Kompostovací toalety mohou být vhodné do venkovských oblastí nebo do parků, kde chybí vhodnýzdroj vody, kanalizace a systém načištění odpadních vod. Mohou také pomoci zvýšit odolnost stávajícíchkanalizačníchsystémů vůči možným přírodním katastrofám, jako jeglobální oteplování,zemětřesenínebotsunami. Kompostovací toalety mohou snížit nebo snad i eliminovat potřebu systémuseptiků, čím se snížíekologická stopa(zejména pokud se používají ve spojení sesystémem úpravy šedé vodyv místě).
Tyto typy toalet lze použít pro znovuvyužití zdrojů opětovným použitím dezinfikovaných výkalů a moči jako hnojiva a přípravků na zlepšení půdy v zahradnictví nebo okrasné zeleni.
Kompostovací toaleta je šetrná kživotnímu prostředí, neboť nespotřebovávápitnou vodunasplachování.
Kompostovací toaleta se skládá ze dvou prvků: z místa na sezení nebo dřepění a ze sběrné / kompostovací jednotky.Kompostovací jednotka se skládá ze čtyř hlavních částí:
Mnoho kompostovacích toalet shromažďuje moč ve stejné komoře jako jsou výkaly, a tak neodvádí zvlášť moč. Přidání malého množství vody, která se používá proanální hygienu, není pro kompostovací toaletu problémem.
Některé kompostovací toalety odvádějí moč (a vodu používanou k anální hygieně), aby se zabránilo vytváření anaerobních podmínek, které by mohly být důsledkem nadměrného nasycení kompostu, což by vedlo k zápachu a problémům spřenašeči onemocnění(vektory). To obvykle vyžaduje, aby všichni uživatelé používali toaletu v poloze v sedě. Nabízenímpisoáru bez vody lzekromě toalety zabránit přebytečnému množství moči mimo kompostovací komoru. Ve venkovských oblastech mohou být muži a chlapci vybídnuti, aby si "našli svůj strom".
Kompostovací komora může být postavena nad nebo pod úroveň země. Může být uvnitř stavby nebo může tvořit samostatnou nadstavbu.
Drenážní systém odstraňuje výluh (průsakovou vodu). V opačném případě by nadměrná vlhkost mohla vytvořitanaerobnípodmínky a bránit rozkladu. Odvod moči tak může zlepšit kvalitukompostu, protože moč obsahuje velké množstvíamoniaku, který omezuje mikrobiologickou aktivitu.
Kompostovací toalety výrazně snižují objem lidského odpadupsychrofilním(za nízkých teplot),termofilnímnebomezofilnímkompostováním. Udržení kompostovací komory izolované a v teple chrání kompostovací proces před zpomalením v důsledku nízkých teplot.
Tyto plyny mohou se dají během kompostovacího procesu, který probíhá v kompostovací toaletě, omezit:sirovodík(H2S),amoniak,oxid dusný(N2O) atěkavé organické látky. Tyto plyny mohou potenciálně způsobit, že si uživatelé stěžují na zápach. Částečně může být přítomenmetan, který ale nezapáchá.
Kompost získaný z exkrementů recykluje fekální živiny, ale pokud není proces opakovaného použití exkrementů prováděn správně, může přenášet a šířit patogeny. Míra rozkladu patogenů v kompostovacích toaletách je obvykle nízká, zejména pokud jde o vajíčka hlíst, jako jsou vajíčka škrkavkovitýchAscaris.Pokud není zavedeno řádné řízení systému, přináší to riziko šíření nemoci. Kompost z lidských exkrementů zpracovaný pouze za mezofilních podmínek nebo odebraný přímo z kompostovací komory není bezpečný pro produkci potravin.Vysoká teplota nebo dlouhý kompostovací čas jsou nutné k zabití vajíček hlístic, nejodolnějších ze všech patogenů. Infekce hlísticemi jsou běžné v mnoharozvojových zemích.
Utermofilníchkompostovacíchbakterií, kterým se daří při teplotách 40–60 °C, se odpadoxiduje(rozkládá) na složky, z nichž některé se v procesu spotřebovávají, snižuje se objem a likvidují potenciálnípatogeny. Aby se zničily patogeny, musí termofilní kompostování zahřívat kompostovou hromadu dostatečně, nebo musí uplynout dostatečný čas (1–2 roky) od doby, kdy byl přidán čerstvý materiál, s tím, žebiologickáaktivita má stejný účinek na odstranění patogenu.
Jedny instrukce tvrdí, že hladiny patogenu jsou sníženy na bezpečnou úroveň pomocí termofilní kompostování při teplotách 55 °C po dobu nejméně dvou týdnů nebo při 60 °C   po dobu jednoho týdne.Alternativní návod tvrdí, že úplného zničení patogenu lze dosáhnout již tehdy, když celá hromada kompostu dosáhne teploty 62 °C po dobu jedné hodiny, 50 °C po dobu jednoho dne, 46 °C po dobu jednoho týdne nebo 43 °C po dobu jednoho měsíce,i když ostatní to považují za příliš optimistické.
Proces rozkladu ovlivňují čtyři hlavní faktory:
Lidské výkaly a odpad z jídla neposkytuje optimální podmínky pro kompostování. Obsah vody a dusíku je obvykle příliš vysoký, zejména pokud je moč smíchána se stolicí. Vlhkost mohou absorbovat přísady nebo tzv. „objemový materiál“, jako jsou štěpky, piliny, drcané kusy listí, popel či kousky papíru. Přísady zlepšují provzdušňování hromady a zvyšují poměr uhlíku a dusíku.Objemový materiál také zakrývá výkaly a omezuje přístup hmyzu. Při nedostatku objemového materiálu se mohou výkaly stát příliš kompaktními a vytvářet nepropustné vrstvy, což vytvoří anaerobní podmínky a zápach.
Odstraňování výluhu řídí hladinu vlhkosti, která je nezbytná k zajištění rychlého, aerobního kompostování. Některé komerční jednotky zahrnují separátor moči nebo systém pro odklonění moči a nebo odtok ve spodní část kompostéru.
Mikrobiální působení také vyžaduje kyslík, obvykle vzdušný. Komerční systémy zajišťují větrání, které odvádí vzduch z koupelny či jiné místnosti se záchodem, přes odpadní nádobu a ven svislou trubku, která se odvětrává nad střechou. Tímto pohybem vzduchu (prouděnímnebo nuceným ventilátorem) odchází oxid uhličitý a zápach.
Některé jednotky vyžadují manuální zásah pro pravidelné provzdušňování pevné hmoty, jako je rotace kompostovací komory nebo protažení "provzdušňovače" skrz hmotu.
K dispozici jsou komerční jednotky a systémy pro sestavení uživatelem.Liší se počtem kompostovacích komor, odnímatelnou komorou, systémem odvádění moči a aktivním mícháním/provzdušňování.
Většina kompostovacích toalet používá pomalé kompostování, které se také nazývá „kompostování za studena“. Časem se postupně vytváří hromada kompostu.
Hotový konečný produkt z „pomalých“ kompostovacích toalet („tlejících toalet“) obecně není bez patogenů. PokynySvětové zdravotnické organizacez roku 2006 nabízejí postup pro bezpečnéopětovné použití exkrementůpomocí přístupu s více bariérami.
Pomalé kompostovací toalety využívají pasivní přístup. Běžné použití zahrnuje příležitostné a často jen sezónní použití, jako je síť vzdálených turistických tras. Obvykle jsou konstruovány tak, že uložený materiál může být izolován od provozní části. Toaletu lze také uzavřít, aby se umožnilo další mezofilní kompostování.Pomalé kompostovací toalety spoléhají na dlouhé časy zadržení pro redukci patogenu a pro rozklad exkrementů nebo na kombinaci času a nebo na přidánížížal hnojníchpro kompostování tzv.vermikompostováním. Pro urychlení kompostování se dají přidat žížaly.
„Samostatné“ kompostovací toalety kompostují v kontejneru uvnitř toalety. Jsou o něco větší nežsplachovací záchod, ale využívají zhruba stejnou podlahovou plochu. Některé jednotky používají ventilátory pro provzdušňování a volitelně topné prvky, aby udržovaly optimální teplotu, aby se urychlil proces kompostování a odpařila se moč a další vlhkost. Uživatelé kompostovacích toalet obvykle přidávají po každém použití malé množství absorpčního uhlíkového materiálu (jako jsou neošetřenépiliny, drcané kusy listí, popel), aby se vytvořily vzduchové kapsy, které podpoří aerobní zpracování, absorbují kapalinu a vytvořily bariéru proti zápachu. Tyto přísady se někdy označuje jako „objemový činitelé“. Někteří provozovatelé používají mikrobiální „startovací“ kultury, aby zajistili, že v procesu budou kompostující bakterie, i když to není rozhodující a nutné.
Vermifiltrová toaleta je kompostovací toaleta se splachovací vodou, kde se k podpoře rozkladu na kompost využívajížížaly. Lze ji připojit k málo nebo mikrosplachující toaletě, které potřebuje jen asi 0,5 litrů vody na jedno použití. Pevné látky se hromadí na povrchu filtračního lože, zatímco kapalina odtéká přes filtrační médium a je vypouštěna z reaktoru. Pevné látky (stolice a toaletní papír) jsou aerobně štěpeny aerobními bakteriemi akompostovány žížalamina humus, čímž se významně snižuje objem organického materiálu.
Některé jednotky používají otáčející (valící se) nádoby vybavené provzdušňovači, zatímco jiné používají nádrže se sklopným dnem.
Pro zajištění správné funkce, včetně prevence zápachu, je nezbytná údržba. Údržbářské práce zahrnují: čištění, servis technických součástí jako jsou ventilátory a odstranění kompostu, výluhu a moči. Odstranění moči je nutné pouze u těch typů kompostovacích toalet, kde se moč odklání.
Jakmile je kompostování kompletní (nebo častěji), je třeba kompost odstranit z jednotky. Jak často se musí provádět, je dáno velikostí zásobníku, použitím a podmínkami kompostování, jako je např. teplota.Aktivní horké kompostování může trvat několik měsíců, zatímco pasivní kompostování za studena může vyžadovat roky. Ze správně řízené jednotky se získá objem asi ve výši 10 % vstupu.
Materiál z kompostovacích toalet je materiál podobnýhumusu, který může být vhodný jako doplněk půdy v zemědělství. Kompost z domácích kompostovacích toalet lze použít na vlastní zahradě, což je jeho hlavní způsob použití.
Do půdy obohacené kompostem se dostane významné množství dusíku, fosforu, draslíku, uhlíku a vápníku. V tomto ohledu je kompost ekvivalentem mnohahnojivahnojezakoupeného v zahradnických potřebách. Kompost z kompostovacích toalet má vyšší dostupnost živin než sušené výkaly, které jsou výsledkem suché toalety odklánějící moč.
Typicky je přítomna i moč, i když se jí část ztratí vyluhováním a odpařováním. Moč může obsahovat až 90 procent zbytkovéhodusíku, až 50 procentfosforua až 70 procentdraslíku.
Kompostposkytovaný těmito toaletami má v zásadě stejné využití jako kompost získaný z jiných produktů organického odpadu, jako jsoučistírenské kalynebo komunální organický odpad. Uživatelé kompostu z exkrementů však musí zvážit riziko patogenů.
Kompost vytvořený z exkrementů může obsahovat zbytkyléčiv a léků. Tyto zbytky jsou také přítomny v konvenčním odtoku z čištíren odpadních vod. Ty by mohly kontaminovat podzemní vodu. Mezi léky, které se v posledních letech objevily v podzemních vodách, patříantibiotika,antidepresiva, léčiva snižujícísrážlivost krve,inhibitory ACE,blokátory vápníkového kanálů, digoxin,estrogen,progesteron, testosteron,ibuprofen,kofein, karbamazepin, fibráty a lékysnižující cholesterol.Lidské tělo vylučuje 30 až 95% léčiv. Léky, které jsoulipofilní(rozpuštěné v tucích), se častěji dostanou do podzemních vod vyluhováním z fekálních odpadů. Čistírny odpadních vod odstraňují v průměru 60 % těchto léků.Procento léků degradovaných během kompostování exkrementů není dosud udáváno.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuComposting toiletna anglické Wikipedii.