Pivo

Pivojekvašenýalkoholický nápoj, jeden z nejstarších alkoholických nápojů na světě,nejrozšířenější alkoholický nápoja třetí nejoblíbenější nápoj povoděačaji.Pivo se vyrábívařenímakvašenímškrobůzobilných zrn- nejčastěji zesladovéhoječmene, používá se však taképšenice,kukuřice,rýžeaoves. Kvašením škrobovýchcukrův mladině vznikáetanola nasycení oxidem uhličitým (karbonizace).Většina moderních piv se vaří schmelem, který dodává hořkost a další příchutě a působí jako přírodníkonzervačníastabilizační činidlo. Místo chmele se mohou přidávat nebo používat i jiné aromatické látky, napříkladgruit, byliny nebo ovoce. V komerčním pivovarnictví se přirozené sycení často nahrazuje nuceným sycením.
Je nemožné určit místo, kde bylo uvařeno první pivo. Jako země původu se uvádíMezopotámie, a to přibližně již v 7. tisíciletí př. n. l. Je však možné, že tamějšíSumerovépřipravovali pouzekvas.Už babylonskýChammurapiho zákoníkz 2. tisíciletí př. n. l. obsahoval zákon týkající se jeho výroby a distribuce.Způsob připravování piva schmelempochází zněmecko-francouzskéoblasti z 9. století.Chmelené pivo bylo dále zdokonaleno vČeských zemíchve13. století, celková kvalita se výrazně zlepšila.V polovině19. stoletípřišla průmyslová výroba piva.
Pivo se distribuuje v lahvích a plechovkách a je také běžně k dostánítočené, zejména v hospodách a barech. Pivovarnický průmysl je globálním obchodní sektor, který tvoří několik dominantníchnadnárodních společnostía mnoho tisíc menších výrobců od malýchřemeslných pivovarůaž po regionální pivovary. Objemový obsahalkoholuv moderním pivu se obvykle pohybuje kolem 4 až 6 %.
Pivo je součástí kultury mnoha národů a je spojeno se společenskými tradicemi, jako jsou pivní slavnosti, a také s aktivitami, jako jsou pivní maratony (obcházení hospod),hospodské kvízya hospodské hry. Na území Česka se jedná o nejkonzumovanější alkoholický nápoj a zároveň je zdenejvětší roční spotřeba na osobu(128 l).
Pivo a umění jeho vaření jsou po celém světě považovány za jakýsi identifikační znak a v České republice je považováno za podstatnou součástkulturya jeden znárodních symbolů.
Slovopivopochází ze stejnojmennéhopraslovanskéhoslovapivo, které znamená pití, nápoj.Stejně je tomu v mnohaslovanských jazycích:běloruština: піва,bosenština,chorvatština,slovenština,slovinština: pivo,makedonština,ruština,ukrajinština: пиво,polština: piwo. Praslovanské slovo*pivovzniklo z praslovanského slovesa*piti, které znamenalo pít (zindoevropského*pō(i)-: *pī-) s přidánímpřípony-vo.
Postupem času se původní význam „pití, nápoj” zúžil na druh nápoje získaného kvašením ze sladu, chmele, kvasnic a vody, čímž se vytratil praslovanský název pro pivoolь[/olъ, které je doloženo vstaroslověnskéruské redakci astaroruskémolъ - σίκερα, slovinském ôl,genitivôla//olû (podmět na -u), se stopami v dalších slovanských jazycích, např.bulharskénářeční slovoolovina//alovina- „nápoj podobný pivu, vyráběný z různých druhů obilí, nejčastěji pšenice”.Tato slova, stejně jakolitevskéalùs"pivo",staroseverskéǫlastaroanglickéealu, pocházejí zpragermánského*aluth,a to zase snad zpraindoevropského*h₂elud-s významemhořký.Vangličtiněse slovo nakonec vyvinulo vale. Pro tehdejšíAnglosasybyly pravděpodobně výrazyaleabeersynonymní, i když se časem objevily určité lokální rozdíly.
Anglické slovobeerje odvozeno ze staroanglickéhobēora do 15. století se moc často neužívalo.Původ slova je nejistý, ale mnoho slov stejné etymologie s významem pivo se vyskytuje v řadě germánských, románských a dalších jazyků:albánskébirrë,bretonskéanizozemskébier,bulharskéбира,francouzskébière(slovo bylo plně přejato až v 16. století, dříve používaný výraz pro pivo bylcervoise),německéBier,rumunskébere,italskébirra.Podle jedné z hypotéz je slovo odvozeno od raně středověkého podstatného jménabiber, což znamená "nápoj", které zase vzniklo zlatinskéhobibere- "pít".
V klasické latině se pivo označovalo slovemcervesianebocervisiaa bylo převzato zgaelštiny. Od něj jsou odvozena slova v některých románských jazycích: vešpanělštiněcerveza,katalánštiněcervesa,portugalštiněcerveja.Sladje podstatné jméno utvořené z praslovanského*soldь, což znamená "něco sladkého, sladký".
Pivo je tradičním a populárnímnápojem, řadí se mezialkoholické nápojes relativně nízkým obsahem alkoholu (30–50 g v jednom litru).Kromě alkoholu obsahuje pivo také přibližně 2 000 dalších látek. Obsahuje významné množství vody,takže se jedná o výrazně zavodňující nápoj,dále obsahuje takésacharidyv podobě „rychlých kalorií“,bílkoviny, hořké látky chmele, polyfenolické sloučeniny,oxid uhličitý,vitamínyaminerální látky.
Kombinace těchto složek dává fyziologicky vyrovnaný roztok, který je v rovnováze sosmotickým tlakem krve.Významné je zastoupení minerálů v pivu, kde se nachází kromědraslíkuasodíku, které jsou zde v příznivém poměru, takéchloridy,vápník,fosfor,hořčíkakřemík. Z vitamínů obsažených v pivu jsou nejvýznamnější vitaminy skupiny B –thiamin (vitamin B1)(3 % denní spotřeby v jednom litru piva),riboflavin (vitamin B2)(20 %),pyridoxin (vitamin B6)(31 %),niacin(45 %) akyselina listová(52 %).Jeden litr piva obsahuje přibližně 400–500 kilokalorií představujících přibližně 20 % denní spotřeby, což je méně než má například jablečná šťáva, a 200 mg biologicky aktivních látek.
Pivo je možno používat jako nápoj vhodný k utišení žízně, ale též pro jeho nutriční hodnotu, především vhodnou vyváženostiontůa minerálních látek, vitaminů apolyfenolů(flavonoidů) santioxidačnímúčinkem, který ovšem nemusí být pozitivní.Příznivé účinky piva na lidský organismus se mohou projevit při jeho střídmé konzumaci, kdy nepřevažují negativní účinky alkoholu. Ovšem i střídmé pití však pravděpodobně škodí, protože studie jsou často ovlivněny vlivy systematických chyb, kdy do skupiny abstinentů například spadají lidé, kteří nepijí ze zdravotních důvodů.Pivo obsahuje hořké chmelové látky, které mají pozitivní vliv na sekrecižluči, která přímo podporujetrávení. Současně výrazně podporuje chuť k jídlu, což může při nestřídmé konzumaci pokrmů vést k nárůstu tělesnéhmotnosti. Hořkáchuťale lidem neimponuje.Čím vyšší obsahflavonoidůpocházejících z obilnin a chmelu pivo obsahuje, tím vyšší je jeho antioxidační účinek.Obsah flavonoidů zvyšujeme delší a intenzivnější extrakcí sladu, zvýšením množství sladu, resp. přidáním sladu nebo výtažku z dalších obilnin a obilovin, u bylinných a ovocných piv rovněž z bylin a ovoce. Z různých druhů ovoce nejvyšší antioxidační účinky mají flavonoidy ostružin a malin. Barvení kulérem (karamelem) nebo pražením sladu je sice pro pivo charakteristické, avšak antioxidační hodnotu piva nezvyšuje.Ovšem ovocné šťávy (nebo přímo samotné ovoce) obsahují větší počet flavonidů, aniž by obsahovaly alkohol.
Konzumace piva může vést k rozvojialkoholismus poškozením zdraví. Avšak nejenalkohol, ale jiné látky dlouhodobou konzumací způsobují především tato onemocnění a zvýšenou úmrtnost:cirhózu jater,kolorektální karcinom,karcinom prsu,diabetes mellitusa další.PodleIARCje každý alkoholický nápoj považován za prokázanýkarcinogen.
Pivo může obsahovat od 0,5 do cca 20 procent alkoholu, v českých pivech je alkoholu nejčastěji mezi 4–6 %.
Lidské tělo je schopno odbourávat alkohol dle individuálních měřítek, které záleží nahmotnosti,pohlaví,zdravotním stavu, stupniúnavya dalších faktorech. Doba, za kterou se z těla odbourá alkohol uvolněný po konzumaci piva, se dá jen nepřesně odhadovat. Orientačně se občas uvádí čas okolo 2 hodin a 10 minut pro 80 kg vážícího muže u 10° piva a 3 hodiny a 50 minut u ženy o hmotnosti 60 kg. Pro 12° pivo se pak uvádí při stejných fyziologických parametrech doba 2 hodiny a 50 minut respektive 4 hodiny a 30 minut.Jedním ze základních faktorů schopnosti odbourávat alkohol je enzym ADH –alkoholdehydrogenáza. Tento enzym však některým národům úplně chybí (eskymáci, indiáni, některé asijské národy).
Základními složkami piva jsou voda, zdroj škrobu, jako jesladovýječmennebo sladovákukuřice(např. při výrobě piva Tiswin a Tesgüino), který se může zcukřit (přeměnit na cukry) a následnězkvasit(přeměnit na etanol a oxid uhličitý),pivovarské kvasinky(v provozní praxi nazývají „kvasnice“), které způsobují kvašení, a aromatické látky, jako jechmel.Může být použita směs zdrojů škrobu, přičemž sekundární zdrojsacharidů, jako je kukuřice, rýže, pšenice nebo cukr, se často označuje jako přídavek, zejména pokud se používá vedle sladového ječmene.Mezi méně rozšířené zdroje škrobu patříproso,čiroka kořenmaniokuv Africe, brambory vBrazíliiaagávevMexikua další.Množství jednotlivých zdrojů škrobu v receptuře piva se souhrnně nazývá zrno.
Vodaje hlavní složkou piva, tvoří 93 % jeho hmotnosti.Ačkoli je voda sama o sobě v ideálním případě bez chuti, její obsah rozpuštěnýchminerálů, konkrétněhydrogenuhličitanovýchiontů, ovlivňuje výslednou chuť piva.Díky minerálním vlastnostem vody v jednotlivých regionech byly určité oblasti původně výhradními producenty určitých druhů piva, které se dají identifikovat podle regionálních charakteristik.Podle regionální geologie jetvrdá vodavDublinuvhodná pro výrobu piva typustout, jako jeGuinness, zatímco měkká voda vPlzeňském krajije ideální pro vařenípiva plzeňského typu(světlý ležák), jako jePrazdroj.Voda v anglickém Burtonu obsahujesádrovec, který prospívá výrobě světlého piva do té míry, že pivovarníci světlých piv přidávají sádrovec do místní vody v procesu známém jako burtonizace.
Zdroj škrobu, označovaný jako "rmutové složky", v pivu poskytuje zkvasitelný materiál a je klíčovým faktorem určujícím sílu a chuť piva. Nejběžnějším zdrojem škrobu používaným v pivu jesladovéobilí. Obilí se sladuje tak, že se namočí do vody, nechá se začítklíčita částečně naklíčené zrno se pak suší v sušárně. Při sladování obilí vznikají enzymy, které přeměňují škroby v obilí na zkvasitelné cukry.Pro výrobu různých barev sladu ze stejného obilí se používají různé doby a teploty pražení. Z tmavších sladů vznikají tmavší piva.Téměř všechna piva obsahují ječný slad jako většinu škrobu. Je to proto, že jeho vláknitá slupka zůstává při mlácení připojena k zrnu. Po sladování se ječmen mele, čímž se konečně odstraní slupka a rozdrtí se na velké kousky. Tyto kousky zůstávají se zrnem během rmutování a slouží jako filtrační lůžko při scezování, kdy se sladká mladina odděluje od nerozpustného materiálu zrna. Mohou se používat i jiná sladová a nesladová zrna (včetně pšenice, rýže,ovsaažita, méně často kukuřice a čiroku). Některé pivovary vyrábějí bezlepkové pivo z čiroku bez ječného sladu pro ty, kteří nemohou konzumovat obiloviny obsahujícílepek, jako je pšenice, ječmen a žito.
Příprava sladu probíhá vesladovnách, kde je sklizené obilí v případě světlého sladu nejprve přibližně po 3 dny máčeno v měkké vodě, aby se dosáhlo toho, že zrna vstřebají přibližně 45 % své váhy vody. Následně je rozloženo ve vrstvě silné mezi 10 a 15 cm a nechává se naklíčit. V průběhu klíčení se zrno několikrát obrací. Klíčení zrna končí v době, kdy klíček dosahuje přibližně ¾ délky zrna. Vzniká takzelený slad,který podstupuje několik fází sušení nejprve o teplotě 35, pak 50 a 60 °C, na závěr se provádí závěrečná fáze sušení za stálého větrání, kdy se pohybuje teplota mezi 75–80 °C.Kvalitní sladovnický ječmen po vysušení obsahuje 62–65 % škrobu v sušině.Nejnižší teplotou sušený světlý slad je vyráběn v Česku pro piva plzeňského typu. Při použití vyšší teploty se získává slad vhodný pro výrobu pivapale ale maltči alternativního pojmenování „vídeňského“ typu. Pokud je použitá teplota ještě vyšší, vzniká slad pro bavorský typ. Při nárůstu teploty následuje tmavý slad zbarvený do hnědé až karamelové barvy, užívaný pro výrobu tmavých piv. Malá část sladu se také praží ve speciálních pražících bubnech a je následně využívána k dochucení tmavých piv.Tímto procesem se získá škrobovitý roztok, který je důležitý pro uvolněnífermentovaných cukrů.
Jediným hlavním komerčním využitím chmele je ochucování piva.Samičí chmelové hlávky se používají jako aromatická a konzervační látka téměř ve všech druzích piva, které se dnes vyrábějí. Chmelové hlávky se často zpracovávají na tzv.chmelové produkty: granule připravené z hlávek po usušení, rozemletí a následnépeletizaci.Samotné květy se často nazývají "chmel". První historická zmínka o použití chmele v pivu pochází z roku 822 n. l. v klášterních pravidlech sepsanýchAdelardem z Corbie,ačkoli obvykle se jako datum rozšířeného pěstování chmele pro použití v pivu uvádí třinácté století.Před třináctým stoletím a až do šestnáctého století, během něhož chmel převzal roli dominantního dochucovadla, se pivo dochucovalo jinými rostlinami, napříkladaframonem rajským zrnemnebopopencem. Kombinace různých aromatických bylin, bobulí a dokonce i přísad, jako jepelyněk, se dávaly do směsi zvanégruita používaly se stejně jako dnes chmel.Některá dnešní piva, například Fraoch' skotské společnosti Heather Alesa Cervoise Lancelot francouzské společnosti Brasserie-Lancelot,používají k ochucení právě jiné rostliny než chmel.
Chmel má několik vlastností, které si pivovarníci u piva přejí. Chmel dodává pivu hořkost, která vyvažuje sladkost sladu; hořkost piva se měří na mezinárodní stupnici jednotek hořkosti. Chmel dodává pivu květinové, citrusové a bylinné vůně a chutě. Chmel má antibiotický účinek, který podporuje činnost pivovarských kvasinek oproti méně žádoucím mikroorganismům a napomáhá "udrženípěny",což je doba, po kterou vydrží pěna vytvořená karbonizací. Kyselost chmele působí jako konzervant.Skladováním chmel stárne a ztrácí své charakteristické vlastnosti.
Klasické vaření piva společně s chmelem v Česku provádí už jen jediný pivovarBudvar, protože by jinak nemohl používat značkuČeskobudějovické pivo. Ostatní pivovary využívají při výrobě piva chmelové produkty. Usušený chmel zpracovaný na pelety má dlouhou trvanlivost a nezpůsobuje odchylku od vařeného piva, avšak používání chmelových extraktů již ano, protože ty se často vyrábí i z jiných částí rostlin chmele.
Kvasinkyjsoumikroorganismy, které jsou zodpovědné za kvašení piva. Kvasinkymetabolizujícukry získané z obilí, z nichž vznikáalkoholaoxid uhličitý, a tím přeměňují mladinu na pivo. Kromě kvašení kvasinky ovlivňují charakter a chuť piva.Dominantními typy kvasinek, které se používají k výrobě piva, jsou svrchně kvašenéSaccharomyces cerevisiaea spodně kvašenéSaccharomyces pastorianus.BrettanomyceskvasílambikaTorulaspora delbrueckiikvasí bavorsképšeničné pivo.Než byla pochopena úloha kvasinek při kvašení, podílely se na kvašení divoké nebo vzdušné kvasinky. Několik stylů, jako je lambik, se na tuto metodu divokých kvasinek spoléhá dodnes, ale do většiny moderních kvašení se přidávají čistékulturykvasinek.
Některé pivovary přidávají do piva jedno nebo více čiřidel nebo zjemňujících látek, které se obvyklesrážejí(shromažďují jako pevná látka) z piva spolu s bílkovinnými pevnými látkami a v konečném produktu se vyskytují jen ve stopovém množství. Tento proces způsobuje, že pivo vypadá světlé a čisté, a ne zakalené, jak je tomu u etnických a starších stylů piva, napříkladpšeničného.Mezi příklady čiřidel patřívizina, získávaný zplovacích měchýřůryb,irský mech, mořská řasa, kappakaragenanz mořské řasyKappaphycus cottonii, polyvinylpolypyrrolidon (umělý) aželatina.Pokud je pivo označeno jako "vhodné pro vegany", je čiřeno buď mořskými řasami, nebo umělými činidly.
Princip přípravy je po staletí stejný, ale postupně se významně zdokonalovaly jednotlivé technologické kroky a zařízení. Primitivní přípravu piva postupně nahradila řemeslná výroba a v polovině19. stoletíprůmyslová výroba.
Za kolébku piva se považujeMezopotámie, oblast tzv. úrodného půlměsíce mezi řekamiEufratemaTigridem. Již v 7. tisíciletí před n. l.zde pěstovali obilíSumerové,Akkadové,BabyloňanéaAsyřané. Před 9 tisíci lety se pivo z rýže pilo i v Číně.Předpokládá se, že pivo bylo objeveno náhodně, díky tehdejšímu skladování obilí v hliněných nádobách. Do některých nádob nejspíše natekla voda a došlo ke kvašení, jehož výsledkem byla voda s příjemnou omamnou chutí.Následně se začaly z obilí připravovat kvašené nápoje cíleně, což byl jakýsi druh piva Sumery nazývanýkaš, Babyloňanyšikarum. Vaření piva bylo do rozvoje technické metody jeho přípravy většinou doménoužen.
Nicméně se objevily i archeologické důkazy, že pivo může být i starší a že původní motivací výroby bylo šlechtěníobilnin.
Sumerské pivo kaš bylo na rozdíl od současného piva připravováno bez chmele, který v té době ještě nebyl znám. Kaš vznikal z ječného chleba a sladu, které byly společně umístěny do velikého džbánu, ve kterém docházelo ke kvašení. Bez přítomnosti chmelu kaš nezískával hořkou chuť a pro její dodání se muselo využívat jiného postupu. Většinou se využívalo praženíchlebav horkémpopeluči přidávánízelené hořčicečisezamových semínek.
Po objevení kvašení sladu začalo vznikat mnoho druhů piva, které se lišily od sebe barvou a chutí. Okolo roku 3000 př. n. l. bylo pití piva rozšířeným zvykem. Tehdejší pivo nepodstupovalo proces filtrace, což mělo za následek přítomnost velkého množství mechanických částic a to, že pivo nebylo čiré. Z tohoto důvodu se pro pití využívalo obilné stéblo, které fungovalo jakoslámka.O tisíc let později vChammurapiho zákoníkuz 2. tisíciletí př. n. l. pocházejí i první zmínky o veřejných provozovnách, kde bylo možné pivo zakoupit. Zákoník upravoval tresty pro nepoctivé šenkýřky, pro které mělo býttrestemvhození do vody nebo dokoncesmrt utopením.
Další záznamy o přípravě piva pocházejí zestarověkého Egypta, který je občas považován za původní zemi objevu piva. Staří Egypťané používali pro kvasicí nádobu používanou při výrobě slovonamset, které nejspíše pochází z akkadského slovanamzítu.Egypťané používali pro výrobu piva ječmen, ze kterého vyráběli slad a různé typy pšenice namísto chmele. Absence chmelu pak měla za následek, že pivo mělo nasládlou chuť, podobnou spíše dnešnímukvasu.
V doběantikyse pivo nacházelo na okraji zájmu, jelikož konzumaci v oblastiStředomoříjasně dominovalovíno. Staří Řekové pivo nepili vůbec, mezi Římany bylo oblíbeno pouze u vojáků, zvlášť v pohraničních oblastech, kde panoval nedostatek vína. V oblastech Evropy obývanéKeltyse piva pilo více, ale nejváženějším nápojem Keltů bylamedovina. Oproti tomugermánskékmeny i nadále preferovaly výrobu a konzumaci piva.Mezi další oblasti, kde byla konzumace piva hojně rozšířená, patří oblasti pod nadvládouVikingův oblastechseverní Evropy. Pivo se zde ale konzumovalo teplé, což např. v Polsku přetrvalo i do mnohem pozdější doby. Současně zde došlo k objevení metody, která umožňovala výrobu silnějšího piva. Jednalo se o metodu tzv.vymrazování piva, během kterého pivo zmrzlo a vzhledem k rozdílnéteplotě tánívody a alkoholu došlo k nárůstu obsahu alkoholu v pivě. Předpokládá se, že se obsahem alkoholu blížilo k dnešním ležákům.
První písemná zmínka o sběruchmelepochází z roku 768 z bavorskéhobenediktinskéhokláštera Weihenstephan veFreisingu, kde se z něj zřejmě vařilo pivo.První písemná zmínka o chmelu v přímě souvislosti s vařením piva pochází z roku 822 z benediktinskéhokláštera CorbievPikardii.Z českých zemí pocházejí první zmínky o pěstování chmele z 11. století., stejně tak archeologické nálezy
Chmelené pivo bylo zdokonaleno ve 13. století v Česku. Od závěru 13. století se ve městech rozšířila domácí výroba piva. Takzvanéprávo várečnézískávali královským privilegiem mnozí měšťané na Starém i Novém městě pražském, také v Plzni, Českých Budějovicích, Lounech nebo v Žatci.K dosud činným pivovarům s pivnicí patří pražskýpivovar U Fleků.
V roce 1516 vévodaVilém IV. Bavorskývydal tzv. Reinheitsgebot („záruka čistoty“), aby zajistil produkci kvalitního piva. „Zákon o čistotě piva“ (německyReinheitsgebot,Deutsche ReinheitsgebotneboBayerische Reinheitsgebot) znamená, že pivo obsahuje pouzechmel,slad,kvasinkyavodu.
Značné obliby dosáhlo pivo v 19. století. Jeho hlavnímu konkurentovi – pěstování vína – tehdy hrozila zkáza hmyzím škůdcem z roduPhylloxera.Velké měšťanské pivovary s kamennými budovami a moderní technickým vybavením vznikaly v českých městech od poloviny 19. století, zakladatelé a podílníci se v nich sdružovali jako akcionáři. Prvním takovým pivovarem byl od roku1842Plzeňský Prazdroj.
V roce1876vydáváLouis PasteurdíloStudie o pivu, ve kterém podrobně popisuje novodobou technologii pro výrobu piva založenou na filtraci apasterizacipiva.Současně po celé 19. století narůstaly poznatky o přípravě, kvašení a filtraci piva. Současně v roce 1876 je založen první pivovar určený k masové produkci piva. Stal se jím americký pivovarBudweiser.
Ve druhé polovině 20. století se dosavadní produkce piva z velkých průmyslových pivovarů začaly přesunovat do nově zakládaných malých pivovarů, které se v prvním období objevily převážně na území Velké Británie,po roce 1990 také v Česku.
Unifikovaná piva vyráběná moderními metodami vaření piva, např. CK tanky (cylindrokonické tanky, CKT) a dodatečným ředěním třinácti- až patnáctistupňového piva vodou obohacenou oxidem uhličitým na požadovanou stupňovitost pomocí tzv. HGB systému, mají lehce pejorativní označení„europivo“.
Archeologickývýzkum území českých zemí přinesl důkazy, které dokládají, že i dřívější obyvatelé tohoto území připravovali kvašené nápoje z obilí. K dispozici jsou podrobnější údaje o přípravě piva keltskýmiBóji, germánskými kmenyMarkomanůaKvádůaSlovanybájnéhopraotce Čecha, kteří přišli na území českých zemí a trvale se zde usadili.
Nejstarší doložený českýpivovarjeBřevnovský klášterní pivovarvBřevnovském klášteru, který byl založen roku993.
Prvým dokladem souvisejícím přímo s výrobou piva je nadační listina prvního českého králeVratislava II.provyšehradskoukapitulu z roku1088,ve které mimo ostatní dary aprivilegiapanovník přidělil kapituledesátekchmele na vaření piva. Nejstarším dokladem o pěstování chmele na území českých zemí je nadační listina ze 30. let11. stoletíknížete Břetislava.Největší rozkvět výroby piva na území českých zemí nastal ve12. století,kdy měl na území státu právo vařit pivo kdokoliv.
V těchto starých dobách pivo vařily velmi primitivním postupem ženy v každé domácnosti. Nesloužilo jenom jako nápoj, ale připravovaly se z něj různé pokrmy jako polévky, kaše a omáčky. Rozvoj řemeslné výroby piva nastal od13. stoletíse zakládáním nových královských měst, která dostávala od panovníka řadu privilegií. Pro rozvoj pivovarství bylo důležité přidělení práva várečného a práva mílového (zrušeno v roce1788). Později tato práva získala i poddanská města od příslušné šlechty.
Velký význam pro rozvoj pivovarství a kvalitu piva měly v českých zemích sladovnickécechy. Určovaly, kolik piva a z jakého množství sladu smí jeden dům vyrobit, kontrolovaly jeho kvalitu a na rozdíl od okolních zemí dohlížely i na to, aby pivo vařil jen ten, kdo se v tom oboru řádně vyučil. Proto byla česká piva již ve středověku velmi kvalitní a v hojné míře se vyvážela do okolních zemí i na dvory jinýchpanovníků.
Ve14.až15. stoletízbohatlí měšťané sdružovali své finanční prostředky a zakládali společné městské pivovary. Ke konci středověku a kolem poloviny16. stoletíse rozvíjela výroba piva ve šlechtických pivovarech, stabilně se udržovala či rozšiřovala vklášterníchpivovarech, které méně podléhaly vlivům politických ahospodářskýchzměn. Městské řemeslné pivovarství začalo upadat po roce1547, kdy se řada měst vzbouřila proti nadvláděHabsburkůa poté jim byl konfiskován majetek.
O velkou reformu výroby sladu a piva, která byla prvním krokem v rozvoji typických vlastností současných českých piv, se zasloužil v18. stoletíčeskýsládekFrantišek Ondřej Poupě(1753–1805). Navrhl řadu nových zařízení pro výrobu sladu a piva, přesvědčoval sládky, aby používali výhradněječný slad, upravil dávkování chmele. Na sklonku života založil vBrněpivovarskou školu, která byla zřejmě první svého druhu vEvropěa absolvovala ji řada nejen českých sládků, ale i pivovarníků ze zahraničí.
Významným mezníkem v českémpivovarstvíbylo založení Měšťanského pivovaru vPlzni(dnešníhoPrazdroje) v roce1842, který vyráběl výhradně spodně kvašená piva. Pivo mělo velmi dobrou kvalitu a během krátké doby všechny pivovary vČechácha naMoravězavedly tuto technologii výroby.
V polovině19. stoletínastal zlatý věk českého pivovarství, které silně ovlivnilo vývoj tohoto oboru na celém světě. Je to období zahájení průmyslové výrobysladua piva. Vynikající rozvoj českého pivovarství a kvalita jeho výrobků byla podpořena třemi základními faktory: optimálními podmínkami pro pěstování surovin sladovnického ječmene a chmele, orientací rozvíjejícího se strojírenského průmyslu na výrobu sladařských a pivovarských zařízení (vyvážela se záhy do 400 zemí) a zajištěním jak středoškolské, tak vysokoškolské výuky pivovarských odborníků. V té době se uvolnila možnost výstavby pivovarů a v Čechách vzniklo okolo 30 nových měšťanských, akciových a soukromých pivovarů. Postupně se zvyšovala celková výroba piva koncentrovaná do větších pivovarů, malé pivovary zanikaly. Pivo se vyváželo prakticky do celého světa.
V roce1918nováČeskoslovenská republikapřevzala z bývalé habsburské monarchie asi 60 % výrobního potenciálu pivovarů, celkem 562 pivovarů bylo v poměrně špatném stavu. Katastrofu českému pivovarnictví jako veškerému světovému vývoji přinesladruhá světová válka. Po válce řada uzavřených pivovarů již neobnovila svoji činnost. Pivovarský a sladařský průmysl byl postupně v celém Československu zestátněn a centrálně řízen.
V době socialistického režimu nebyly do pivovarů asladovenvkládány potřebné finanční prostředky na modernizaci. Přesto pivovarský obor zajistil na domácím trhu dostatek piva a byl schopný vyvážet pivo a slad nejen do tzv. socialistických zemí, ale i na náročný trhkapitalistickýchoblastí světa.
Po 2. světové válce byly v českých zemích postaveny pouze dva pivovary:RadegastaMost. Druhý jmenovaný byl v roce1998uzavřen. Sladoven bylo postaveno pět. NaSlovenskubylo postaveno v období socialistického Československa osm pivovarů.
Po roce1989proběhlaprivatizacepivovarů, mnohé zanikly, do některých vstoupil zahraničníkapitál. V roce2003bylo v Česku 36 sladoven, které vyrobily 483 693tunsladu. Z toho vývoz činil 213 324 tun (44,10 %). Činných průmyslových pivovarů bylo v roce200748,vyrobily 18 548 314 hl piva, z toho bylo vyvezeno 2 129 848 hl (11,48 %), roční spotřeba na jednoho obyvatele činila 160,9 l piva. Sedm největších pivovarů pokrývá 84 % produkce českého piva(jedná se o pivovaryPlzeňský Prazdroj,Budějovický Budvar,Staropramen,Královský pivovar Krušovice,PMS Přerov,Drinks UnionaStarobrno).
Pivo se rozděluje z několika různých hledisek, z nichž nejdůležitější jsou: stupňovitost, barva a pivní styl.
Stupňovitost pivase udává vEPM(extrakt původní mladiny,platonebolistupnice Ballinga(Blg)),který udává obsah všech extraktivních látek v mladině. Jedná se především o cukry (zkvasitelné a nezkvasitelné). Ze zkvasitelných cukrů pak při kvašení piva vzniká alkohol. Stupňovitost piva tedy udává plnost (hutnost) piva → 10° tedy obsahuje 10 % těchto látek, 12° pak 12 %, atd. → čím více extraktivních látek, tím plnější pivo. Z tohoto také vyplývá, že stupňovitost ve většině pivních stylů přímo úměrná obsahu alkoholu (čím více zkvasitelných cukrů mladina obsahuje, tím více vznikne při vaření piva alkoholu).
Rozdělení piva dle stupňovitosti není jednotné a liší se podle zemí.
Takto rozděluje pivo předpis č. 335/1997 Sb. Ministerstva zemědělství. V roce 2016 probíhala změna z důvodu jeho nepřesnosti a zastaralosti.
Barva pivapopisuje pivo z hlediska zrakového vnímání piva. Dle platných český zákonů rozlišujeme pivo světlé, polotmavé, tmavé a řezané.
Svrchně kvašená pivaobvykle kvasí při teplotách kolem 15–20 °C, někdy však i vyšších. Ve většině případů vytvářejí na povrchu kvasícího piva pěnu způsobenou stoupajícím CO2spolu s kvasnicemi. Od toho se tato piva nazývají svrchně kvašená. Doba kvašení těchto piv se obvykle pohybuje kolem tří týdnů, v některých případech však mohou kvasit i několik měsíců.
Principem výroby piva jakoalkoholického nápojezobilíjsou dva procesy. Zaprvé je to rozštěpení v obilných zrnech přítomnýchsložitých cukrů(škrobu) na jednoduchézkvasitelnécukry. Zadruhé je to následné zkvašení těchto jednoduchých cukrů pomocí kulturymikroorganismů(zejménakvasinek). Nedílnou součástí výrobního procesu je smíchání surovin s vodou a tím převedení využitelných látek do vodného roztoku.
Základem pro výrobu piva jeslad. Ten vzniká vesladovněnaklíčením obilných zrn a jejich šetrným usušením za určité teploty v závislosti na druhu sladu. Následuje přesun suroviny do pivovaru.
V začátku samotné výroby piva sesladšrotuje (rozemele) a smísí se s vodou. V této směsi se za zvyšující se teploty vlivem enzymů štěpí v zrně obsažený škrob na zkvasitelnécukry, které přecházejí do roztoku. Tato procedura je prováděna v provozu nazývanémvarna.
V závislosti na zemi původu se využívají rozdílné metody. NaBritských ostrovechje oblíbená metoda spařování, která je velmi podobná přípravěčaje. Během jedné až tří hodin je slad vystavován teplotě okolo 65–68 °C. V kontinentální Evropě oproti tomu převládá tzv.dekokční proces, který je proti spařování složitější procedurou. (Jeho výsledkem je roztok, ve kterém došlo k důslednějším přeměnám škrobu na cukry a štěpení bílkovin.) Proces je založen na přečerpání části várky zvystírací kádědo zvláštní nádobyrmutovacího kotle(pánve), kde je tato část uvedena dovarua dojde v ní k narušení škrobnatých útvarů, což umožňuje lepší přístup enzymů k molekulám škrobu po opětovném smíchání s chladnější částí. Začíná se zpravidla na teplotě 35 °C. Postupným zvyšováním teploty se dosáhne až maximální teploty okolo 76 °C.. Při rmutování (klasickém i dekokčním) se zařazují prodlevy při jednotlivých teplotách (cukrotvorná, bílkovinoštěpná atd., kvůlienzymatickýmprocesům – např. enzymů alfa a beta amyláza).
Výsledkem obou metod je rmut, který je přečerpán do tak zvané „scezovací kádě“. V počáteční fázi scezování vytvoří hrubé částice – většinou obaly zrn, tzv. pluchy – filtrační vrstvu zvanoumláto, kterou opouští čirá sladina. Zbylé využitelné podíly zachycené v mlátu se vymývají skrápěním či promýváním vrstvy mláta teplou vodou.Výsledkem je sladká tekutina zvaná sladina, která vzniká filtrováním (scezováním) na nebo v moderním zařízení zvaném „sladinový filtr“.
Chmelovar je proces, kdy je sladina uvedena dovarupo dobu 60–90 minut. V této době je do vznikajícího piva dodávána důležitá surovina pro získání chuti – chmel. Chmel se v závislosti na druhu piva a preferencích sládka může přidávat jak v přírodní formě šišek, tak i lisovaný či v podobě tekutého extraktu. Chmel se může do vařeného piva přidávat vícekrát než jednou, a to až třikrát. Platí obecné pravidlo, že čím dříve je chmel do piva přidán, tím hořčejší chuť pivo bude mít. Smícháním roztoku s chmelem vznikámladina.Dále dochází při chmelovaru vlivem hořkých látek (pryskyřic a kyselin) k vysrážení tzv.klků, tedy chuchvalců bílkovin a chmelových zbytků.
Mladina se poté přečerpává do odkalovacího zařízení (dříve tzv. štoky, nyní například vířivá káď, kde dojde k odstranění chmelových zbytků a klků před zchlazením a kvašením).
Vedle obecných náležitostí pro označení piva (dle vyhlášky č. 324/1997 Sb.) je nutno podle vyhlášky č. 335/1997 Sb. pivo označit: názvem druhu a skupiny (např. pivo ležák), obsahem alkoholu v procentech, zda jde o světlé, či tmavé pivo, a některými dalšími údaji. Přesný údaj o extraktu původní mladiny není nutno povinně zveřejňovat.
(Označení stupňovitostí bylo opuštěno v devadesátých letech20. století). Místo stupňů je nutno uvádět tzv. extrakt původní mladiny (EPM) – a to v procentech hmotnostních (např. 12% pivo; pozor – tato procenta si nelze plést s procenty alkoholu, která se u běžných piv pohybují mezi 4–5 %), za podmínky, že ho výrobce zaručuje. Není-li ve výrobě zaručena přesnost EPM (resp. z jiných důvodů, rozhodne-li se tak výrobce, např. z důvodů daňových), postačí uvedení druhu piva podle vyhlášky (viz výše druhy piva podle míry EPM). Označení druhu piva je ale nutno použít vždy (i při uvedení EPM).
Příkladyznačení: a)nesprávnéznačení: pivo 10stupňové, pivo 12stupňové, jedenáctka, silné 14stupňové pivo; b)správnéznačení piva: pivo výčepní, pivo ležák, speciál 14 %.
Nejběžnějším způsobem výdeje piva v hospodách po celém světě ječepování pivazesudupod tlakem pomocí pákovéhovýčepního zařízení. Kovový sud je natlakován plynemoxidem uhličitým(CO2), který přivádí pivo k výčepnímu zařízení (pípě) nebo kohoutku. Některá piva mohou být podávána se směsídusíkua oxidu uhličitého. Dusík vytváří jemné bublinky, což má za následek hustoupěnua krémový pocit v ústech. V tradičních hospodách mohou být na výčepních pákách velkých značek piva umístěny logo a ochranná známka piva.
Dopad čepovaného piva na životní prostředí může být díky rozdílům v balení o 68 % nižší než u piva lahvového.Studie životního cyklu jedné značky piva, zahrnující výrobu obilí, vaření piva, stáčení, distribuci a nakládání s odpady, ukazuje, že emise CO2ze 6 balení piva z minipivovaru činí přibližně 3 kg.Ztráta potenciálu přírodního prostředí ze 6 balení piva z minipivovaru se odhaduje na 2,5 m.Následné emise z distribuce, maloobchodního prodeje, skladování a likvidace odpadu mohou tvořit více než 45 % emisí CO2z lahvového mikropiva.Tam, kde je to legální, může používání znovuplnitelných džbánků, opakovaně použitelných lahví nebo jiných opakovaně použitelných nádob pro přepravu čepovaného piva z obchodu nebo hospody namísto nákupu předem rozlévaného piva snížit dopad spotřeby piva na životní prostředí.
Většina piv je při balení dolahvíaplechovekfiltrováním zbavena kvasnic.Piva stáčená do lahví si však některé kvasnice ponechávají - buď jsou nefiltrovaná, nebo jsou filtrována a poté znovu osazena čerstvými kvasnicemi.Obvykle se doporučuje pivo pomalu nalévat a ponechat případný kvasničný sediment na dně lahve. Někteří pijáci však dávají přednost nalévání kvasnic; tato praxe je obvyklá upšeničných piv. Obvykle se při podávání pšeničného piva typu Hefeweizen nalévá 90 % obsahu a zbytek se před nalitím do sklenice zamíchá, aby se sediment pozastavil. Alternativně lze láhev před otevřením obrátit. Skleněné láhve se vždy používají pro piva ošetřená v lahvích.
Mnoho piv se prodává vplechovkách, i když jejich podíl se v různých zemích značně liší. Například ve Švédsku se v roce 2015 prodávalo 80 % piva v plechovkách.Lidé buď pijí z plechovky, nebo si pivo nalévají do sklenice.Plechovky chrání pivo před světlem (čímž se zabrání "skunkování" piva) a mají těsnění méně náchylné k úniku v průběhu času než lahve. Plechovky byly zpočátku považovány za technologický průlom pro zachování kvality piva, poté se začaly běžně spojovat s levnějšími, masově vyráběnými pivy, i když kvalita skladování v plechovkách je podobná jako v lahvích.Některé pivovary používají plastové (PET) lahve.
Teplota piva má vliv na zážitek konzumenta; při vyšších teplotách se projeví celá škála chutí piva, ale při nižších teplotách je pivo více osvěžující. Většina konzumentů dává přednost světlému ležáku, který se podává vychlazený, nízko nebo středně silnému světlému pivu, které se podává chladné, zatímco silné ječné víno nebo imperialstoutse podávají při pokojové teplotě.
Pivní spisovatel Michael Jackson navrhl pětistupňovou stupnici pro teplotu podávání: dobře vychlazené (7 °C ) pro "lehká" piva (světlé ležáky); chlazené (8 °C) proBerliner Weissea dalšípšeničná piva; lehce vychlazené (9 °C) pro všechny tmavé ležáky,altbiera německá pšeničná piva; sklepní teplota (13 °C) pro běžný britskýale,stouta většinu belgických speciálů; a pokojová teplota (15,5 °C) pro silná tmavá piva (zejménatrapistické pivo) a ječné víno.
Pití chlazeného piva začalo s rozvojem umělého chlazení a do 70. let 19. století se rozšířilo v těch zemích, které se soustředily na vaření světlého ležáku.Chlazením pivo více osvěžuje,i když pod 15,5 °C začíná chlazení snižovat chuťové povědomía výrazně ho snižuje pod 10 °C.Pivo podávané nechlazené - buď vychlazené, nebo při pokojové teplotě - odhaluje více svých chutí. Nezisková britská organizace Cask Marque stanovila pro podávání sudového piva standardní teplotní rozmezí 12–14 °C.
Pivo se pije z různých nádob, například zesklenice, pivníhokorbele, hrnku,cínovéhokorbele, pivní lahve nebo plechovky, nafestivalecha v některých stáncích a nočních klubech také z plastového kelímku. Tvar sklenice, z níž se pivo pije, může ovlivnit vnímání piva a může definovat a zdůraznit charakter stylu.Pivovary nabízejí značkové sklo určené pouze pro jejich vlastní piva jako marketingovou podporu, protože to zvyšuje prodej jejich výrobků.
Proces nalévání má vliv na prezentaci piva. Rychlost toku z výčepního kohoutu nebo jiné servírovací nádoby, sklon sklenice a poloha nalévání (uprostřed nebo po straně) do sklenice ovlivňují výsledek, jako je velikost a životnost pěny, šněrování (vzor, který zanechává pěna při pohybu po sklenici během pití piva) a uvolňování oxidu uhličitého.Pivní věž je výčepní zařízení, které se obvykle nachází v barech a hospodách a které se skládá z válce připojeného k chladicímu zařízení na dně piva. Pivo se z pivní věže stáčí do nádoby na pití.
Pivo je celosvětově rozšířený nápoj, který se těší velké oblibě hlavně v oblastech střední Evropy, jmenovitě na území Česka,Slovenska,RakouskaaNěmecka. Dále pak v zemích západní a severní Evropy, jako jsouDánsko,Belgie,Holandsko,Velká BritánieaIrsko.
Největším celosvětovým producentem piva je Čína, která v roce2007vyrobila 470 milionu hektolitrů piva, což odpovídá přibližně 21,1 % světové produkce. Na druhém místě se nacházíUSAs 232,8 miliony hektolitry, následované Ruskem s 109,8 miliony hektolitry.Nejprodávanějším pivem na světě je holandské pivoHeineken.
Oblíbené je také na území USA, Kanady, Nového Zélandu a Austrálie. Jde často o země, kde převládáprotestantství, které nepovažuje víno za krev Krista pomocítranssubstanciace, takže víno nemá podporu (ve středověku převažovala produkce vína mnichy).
Podle českých předpisů se pivem rozumí:pěnivý nápoj vyrobený zkvašením mladiny připravené ze sladu, vody, neupraveného chmele, upraveného chmele nebo chmelových produktů, který vedle kvasným procesem vznikléhoalkoholu(ethanolu) aoxidu uhličitéhoobsahuje i určité množství neprokvašeného extraktu(§ 11 písm. a/ vyhlášky č. 335/1997 Sb.).
Zdaňovýchzákonů se pivem zabývá především zákon č. 353/2003 Sb. o spotřebních daních, který upravuje v § 80 a násl.spotřební daň z piva. Daň není povinna odvádět osoba, která v domácnosti vaří pivo pro osobní potřebu do 200 litrů za rok a pivo neprodává za podmínky, že to oznámí celnímu úřadu. Zvláštní daňové podmínky jsou stanoveny pro malé nezávislé pivovary. Základem daně je množství piva v hektolitrech, základnídaňová sazbaza jeden hektolitr a celé procento EPM je 24 Kč.Při prodeji piva se také vedle spotřební daně uplatňujedaň z přidané hodnoty(DPH) podle zákona č. 235/2004 Sb.
V souvislosti s rozdílem české spotřební daně z piva a zvína(vína mají nulovou spotřební daň) navrhlČeský svaz malých nezávislých pivovarůprodávat pivo pod názvemsladové víno.
Cena piva zažila v 90. letech 20. století značný nárůst. V době komunismu byla průměrná cena piva dlouhodobě až na dvě zdražení téměř neměnná. První z těchto dvou zdražení proběhlo v roce1965, kdy se cena 10° lahvového piva zvedla z 1,4Kčsna 1,7 Kčs, a druhé v roce1984, kdy cena narostla z 1,7 Kčs na 2,5 Kčs. Největší nárůst ceny začal od roku1992a trval až do roku2003, kdy se cena dostala na 8,59Kč. V následujících letech docházelo k mírnému poklesu ceny až na nejnižší hodnotu k roku2006. V této době stálo pivo 8,4 Kč.
Česko se drží dlouhodobě na přední pozici v množství vypitého piva na hlavu, které zahrnuje všechny obyvatele Česka včetně kojenců a dětí. Prvenství však před 2. světovou válkou drželaBelgie(z důvodu vysokých daní na víno).Například v roce1931tam byla spotřeba na jednoho obyvatele 228 litrů.Spotřeba piva však v Belgii neustále klesá, zatímco v Česku se v šedesátých letech 20. století zdvojnásobila.V roce1980ještě vedlaNSRse 145 litry.V roce 2005 bylo v Česku dosaženo maxima, kdy připadalo na každého obyvatele 163,5 litru piva, o rok později následoval pokles na 159,1 litru.V roce 2023 spadla spotřeba piva v Česku na historické minimum 128 litrů na osobu,což však stále znamenásvětové prvenství.
Odhaduje se, že 15–20 % se na domácí spotřebě piva podílejí zahraniční turisté.
Česko je 16. největším producentem piva na světě (k roku2007) s ročním výstavem okolo 19,897 milionu hektolitrů pivaa devátým největším celosvětovýmvývozcempiva s neustávajícím růstem. Nejvíce vyrábí Plzeňský Prazdroj (Gambrinus,Radegast,Velkopopovický kozel), který ovládá od března roku 2017 japonská pivovarnická společnostAsahi(do roku 2017SABMiller), pakStaropramen(Molson Coors) a dáleHeinekena pak pivovary z Česka.
Pivo obsahuje fenolové kyseliny 4-hydroxyfenyloctovou, vanilovou,kávovou, syringovou,p-kumarovou,ferulovouasinapovou. Pokusy salkalickou hydrolýzouukazují, že většina fenolických kyselin je přítomna ve vázané formě a pouze malou část lze detekovat jako volné sloučeniny.Chmela pivo z něj vyrobené obsahují 8-prenylnaringenin, který je silnýmfytoestrogenem.Chmel dále obsahujemyrcen, humulen, xanthohumol, isoxanthohumol,myrcenol,linalool,tříslovinyapryskyřici. AlkoholTAAje součástí pivovarského chmele.
Ječmen ve formě sladu vnáší do piva kondenzovanétříslovinyprodelfinidiny B3, B9 a C2. Tryptofol, tyrosol afenyletanoljsou aromatické vyšší alkoholy, které se v pivu vyskytujíjako sekundární produktyalkoholového kvašení(produkty známé také jako kongenery) bakteriíSaccharomyces cerevisiae.
V mnoha společnostech je pivo nejoblíbenějším alkoholickým nápojem. S pitím piva jsou spojeny různé společenské tradice a aktivity, napříkladhraní karet,šipeknebo jiných hospodských her, účast na pivních slavnostech, zythologie (studium piva),návštěva řady hospod během jednoho večera, návštěva pivovarů, turistika zaměřená na pivo nebo hodnocení piva.Oblíbené jsou také hry na pití, jako je napříkladbeer pong.Své příznivce si získalo dokonce i pití "sprchového piva".Poměrně novou profesí je pivnísommeliér, který informuje návštěvníky restaurací o kombinaci piva a jídla. Některé pivovary vyvinuly piva, která se snoubí s jídlem.
Pivo je v mnoha společnostech považováno za společenské mazivoakonzumuje se v zemíchpo celém světě. Pivovary existují i v některých zemíchBlízkého východu, například vSýrii, a v některých afrických zemích. Prodej piva je čtyřikrát vyšší než prodej vína, které je druhým nejoblíbenějším alkoholickým nápojem.
Studie publikovaná v časopiseNeuropsychopharmacologyv roce 2013 odhalila zjištění, že samotnáchuťpiva může vyvolatdopaminovouaktivitu v mozku účastníků mužského pohlaví, kteří se v důsledku toho chtějí více napít. Studie se zúčastnilo 49 mužů, kteří byli podrobeni skenovánípozitronovou emisní tomografií, zatímco jim počítačem řízené zařízení rozprašovalo na jazyk nepatrné množství piva, vody asportovního nápoje. V porovnání s chutí sportovního nápoje chuť piva výrazně zvýšila chuť účastníků pít. Výsledky testů ukázaly, že chuť piva vyvolávala uvolňování dopaminu, i když obsah alkoholu ve střiku nebyl dostatečný k tomu, aby se člověk opil.
Na celém světě existuje mnoho tradičních a starodávných nápojů na báziškrobu, které jsou označovány také jako pivo. V Africe se vaří různá tradiční piva zčirokuneboprosa, například OshikunduvNamibiinebo Tella vEtiopii.VKyrgyzstánuse také vaří pivo z prosa; je to nízkoalkoholický nápoj, který se trochu podobákaši, a jmenuje se "Bozo".VBhútánu,Nepálu,TibetuaSikkimuse proso používá také při výroběčangu, ve východnímHimálajioblíbeného polofermentovaného nápoje z rýže a prosa.Dále na východ se vČíněvyskytujíchuang-ťiou(rýžové víno) a čchou-ťiou - tradiční nápoje na bázirýžepříbuzné pivu.
V Andách v Jižní Americe se vyrábíčičaz naklíčenékukuřice, zatímco domorodí obyvateléBrazíliemají cauim, tradiční nápoj vyráběný od předkolumbovských dob žvýkánímmanioku, takže enzym (amyláza) přítomný v lidských slinách dokáže rozložit škrob na zkvasitelné cukry;podobně jakoperuánskémasato.
Některá další piva, která se vyrábějí z chleba, což souvisí s nejstaršími formami piva, jsou finskésahti, ruský a ukrajinskýkvasasúdánskábouza. Před 4 000 lety se kvašený chléb používal vMezopotámii. Aktivisté bojující zaplýtvání potravinamise těmito starověkými recepty inspirovali a zbytky chleba používají jako náhradu třetiny sladového ječmene, který by jinak použili na vaření jejich piva.
Systematický přehled a metaanalýza z roku 2016 zjistily, že umírněná konzumace alkoholu nezvyšuje úmrtnost ve srovnání s celoživotní abstinencí alkoholu.Některé studie dospěly k závěru, že pití malého množství alkoholu (méně než jeden nápoj u žen a dva u mužů, denně) je spojeno sesníženýmrizikemsrdečních onemocnění,mrtvice,cukrovkya předčasného úmrtí.Některé z těchto studií spojily bývalé konzumenty alkoholu a celoživotní abstinenty do jedné skupiny nepijáků, což skrývá zdravotní přínosy celoživotní abstinence alkoholu. Naopak Národní monitorovací středisko pro drogy a závislosti České republiky uvádí, že: "Riziko negativních důsledků znamená jakákoliv dávka alkoholu. Žádnou dávku alkoholu tedy nelze doporučit jako prospěšnou či považovat za bezpečnou."
Dlouhodobé zdravotní účinky nepřetržité, mírné nebo silné konzumace alkoholu zahrnují riziko vznikualkoholismua alkoholického onemocnění jater.Alkoholismus, známý také jako "porucha způsobená užíváním alkoholu", je široké označení pro jakékoli pitíalkoholu, které vede k problémům.Dříve se dělil na dva typy: zneužívání alkoholu a závislost na alkoholu.V lékařském kontextu se o alkoholismu hovoří, pokud jsou přítomny dvě nebo více z následujících podmínek: osoba pije velké množství po dlouhou dobu, má potíže s omezením, získávání a pití alkoholu jí zabírá mnoho času, alkohol je silně žádoucí, užívání vede k neplnění povinností, k sociálním problémům, ke zdravotním problémům, k rizikovým situacím, při přestání dochází k odvykání a s užíváním se objevila tolerance k alkoholu.Alkoholismus zkracujeprůměrnou délku životapřibližně o deset let; užívání alkoholu je např. třetí nejčastější příčinou předčasných úmrtí veSpojených státech amerických.Žádná profesní lékařská asociace nedoporučuje, aby lidé, kteří nepijí alkohol, začali pít alkoholické nápoje.Ve Spojených státech amerických se předpokládá, že celkem 3,3 milionu úmrtí ročně (5,9 % všech úmrtí) je způsobeno alkoholem.
Má se za to, že hlavní příčinou pivního břicha je spíše přejídání a nedostatečný svalový tonus než konzumace piva. Studie z roku 2004 však zjistila souvislost mezi nárazovým pitím a pivním břichem. U většiny nadměrné konzumace se však jedná spíše o problém nesprávného cvičení a nadměrné konzumace sacharidů než o samotný produkt.Některé knihy o výživě uvádějí, že pivo má nežádoucí vysokýglykemický index110, tedy stejný jakomaltóza; maltóza v pivu však při kvašení procházímetabolismemkvasinek, takže pivo se skládá převážně z vody, chmelových silic a jen stopového množství cukrů, včetně maltózy.V případě piva se však jedná o nadměrnou konzumaci sacharidů.
V tomto článku byly použitypřekladytextů z článkůBeerna anglické Wikipedii aPiwona polské Wikipedii.