Sionismus

Sionismus(hebrejsky: ציונות‎,Cijonut) jeideový směr, který vznikl v druhé polovině19. stoletímezi evropskýmiŽidy. Hlavním cílem jeho představitelů bylo a je přesídlení Židů dozemě izraelské(Erec Jisra'el) a vybudování a udrženížidovského státu,národního státuŽidů.
Název je odvozen od pahorkuSijónvJeruzalémě, kdebibličtíproroci očekávají příchodHospodina. Samotný pojem „sionismus“ pochází odNathana Birnbauma, jenž veVídniroku 1882 založil studentský spolekKadima(„Vpřed“) s protosionistickým programem a jenž od roku 1885 začal vydávat časopisSelbstemanzipation!(„Autoemancipace!“).Moderním zakladatelem sionismu je však dr.Theodor Herzl, který byl k myšlence sionismu přiveden kampaní protiAlfrédu Dreyfusovi. V roce 1896 napsal velice významnou knihuŽidovský stát. Pokus o moderní řešení židovské otázky.
V roce1897byla vBasilejizaloženaSvětová sionistická organizace. Sionismus se brzy rozšířil zvláště mezi východoevropskými Židy, ohroženýmiantisemitismemapogromy. Oficiální podporu získali sionisté roku 1917 vBalfourově deklaraciod britské vlády, která palestinské území po zanikajícíosmanské říšipozdějimandátně spravovala. Deklarace, podepsaná britským ministrem zahraničíArthurem Balfourem, byla odeslána 2. listopadu 1917 lorduLionelu Walteru Rothschildovi, předsedovi britské sionistické organizace. Hlavními představiteli sionismu se stali prezident Sionistické organizaceChajim Weizmanna představitel dominantního socialistickéhodělnického sionismu, podporujícího osídlování budoucího státukibucy,David Ben Gurion, předsedaŽidovské agenturyzastupující palestinské Židy. Prvně jmenovaný se později stal prvnímizraelským prezidentem, druhý prvnímpremiérem. Radikálnější, pravicověji zaměřený bylrevizionistický sionismuszaloženýVladimírem Žabotinským, vojensky podporovanýIrgunem, který působil vedle hlavní židovsképodzemníarmádyHagany.
V důsledkunacisticképerzekuce Židů (viz téžholokaust, šoa) za druhé světové války získala sionistická myšlenka širší mezinárodní podporu aOSNschváliloplán na rozdělení Palestinyna židovský a arabský stát. Na základě tohoto plánu byl 14. května1948vyhlášen nezávislýstát Izrael.
Sionismus se člení na řadu politických směrů a skupin spojených hlavní myšlenkou. Mezi základní patří:
Specifickým (a politicky významným) směrem jekřesťanský sionismus, podle něhožkřesťanémají zteologickýchdůvodů podporovat právo Židů na osídlení Palestiny a existenci státu Izrael.
K židovskému přistěhovalectví na území budoucího státuIzraeledocházelo v několika vlnách, tzv.alijách:
Židovští osadníci vykupovali ladem ležící půdu a zakládali kolektivní osady (kibucyamošavy). VBalfourově deklaraciz roku 1917 se podařilo získat odSpojeného královstvípříslib k vytvoření židovské domoviny. Přesto však Britové židovské přistěhovalectví omezovali, i přes pronásledování Židů nacisty. Sionistické organizace pokračovaly vilegálním přistěhovalectví, aby zachránily co největší počet Židů. Podruhé světové válcese sionistům podařilo prosadit zřízení státu Izrael, kdyžValné shromáždění OSNv listopadu 1947 schváliloplán, podle něhož měl býtbritský mandát Palestinarozdělen na židovský a arabský stát.
Sionismus není všeobecně přijímán všemi Židy. Existují napříkladantisionistickysmýšlející skupinyortodoxních Židů(např.Neturej karta), které myšlenku sionismu odmítají a na území Izraele se povětšinou odmítají vracet. Tyto skupiny vnímají sionismus jakoherezi, neboť dleTórymůže židovský stát založit pouzemesiáš.
Sionismus byl také v minulostirezolucí Valného shromáždění OSN č. 3379označen za jednu z foremrasismu.Ta byla prosazena v roce 1975 převážně hlasy arabských, komunistických a rozvojových zemí. Rezoluce byla anulována v r. 1991rezolucí č. 46/86a vhistorii OSNse jednalo k roku 2010 o jedinou revokovanou rezoluci.