Lotrinsko

Lotrinsko(francouzskyLorraine,německyLothringen, vrománské lotrinštiněLouréne, vgermánské lotrinštiněLothringe(n)) je bývalýregionFrancie. Nachází se na severovýchodě země a zahrnuje dvě velká městaMety(Metz) aNancy. Sídlem regionální rady jsou Mety. Název regionu je odvozen od středověkéLotharingie. Od roku2016byl spolu s regionyAlsaskoaChampagne-Ardennesloučen do nového regionuGrand Est.
Po rozdělenífranské říšeroku843verdunskou smlouvoupřipadlo území pozdějšího Lotrinska jako součástStředofranské říšek úděluLothara, nejstaršího syna císařeLudvíka I. Pobožného, který po otci získal také císařský titul. Své pojmenováníLotharingie- Lotrinsko získala země o něco později podle stejnojmenného Lotharova synaLothara II., který po otcově smrti roku855zdědil a do roku869vládl severní třetině oné říše.Meersenskou smlouvoubyla poté Lotharingie v roce870rozdělena mezivýchodofranskouazápadofranskouříši. O deset let později (880) připadlaRibemontskou smlouvouk Východofranské říši celá.
Až do18. stoletíse země nacházela v hranicíchSvaté říše římskéjako tzv.vévodství lotrinské. Poté se stala předmětem válek meziFrancií(Ludvík XIV.) a římskou říší (v čele sHabsburky, nejdříve rakouskými, posléze i španělskými). Ke konci 18. století se vévodství dostalo pod svrchovanost Francie, když v roce1738, na základěvídeňské smlouvyzakončující válku o nástupnictví napolskémtrůnu, obdržel Lotrinsko k doživotnímu užíváníStanisław Leszczyński, jehož dceraMariese provdala za francouzského králeLudvíka XV.Podle dohody po Leszczyńského smrti roku1766vévodství zaniklo a země byla přičleněna k Francii. Ve francouzských hranicích pak zůstala až do roku1871, kdy se její severní část společně se sousednímAlsaskemstala kvůli Prusko-Francouzské válce na půlstoletí součástí nově vznikléhoNěmeckého císařství. Vzniklý francouzsko-německý spor o tato území se později stal jednou z hlavních příčin1. světové války, po jejímž skončení přešlo na základěVersailleské smlouvyz roku1918celé Lotrinsko opět pod svrchovanost Francie. V roce1940bylo severní Lotrinsko znovu připojeno k Německu, kde zůstalo až do páduTřetí říšena konci2. světové válkyv roce1945. kdy byla země připojena zpět k Francii.
SoučasnýregionLotrinsko se rozkládá na území větším než původnívévodství lotrinské, které postupně přecházelo podfrancouzskousuverenitu v letech1737až1766. Dnešníregionzahrnuje i některéprovinciea oblasti, které dříve existovaly odděleně od samotného vévodství lotrinského. Jednalo se o:
Někteří lidé za tradiční Lotrinsko považují pouze oblast samotnéhovévodství lotrinského, zatímco jiní k němu připočítávají také Barrois a Tři biskupství. Příčinou rozporů je to, že svým původem je vévodství vlastně pouzehornolotrinské, protože ani dříve nezahrnovalo celé území známé jakoLotrinsko.
Situace Barrois je nejsložitější: Malá západní část Barrois (na západ od řekyMázy), známá jakoBarrois mouvant, byla na počátku14. stoletíoddělena od zbytku Barrois a vložena pod francouzskou suverenitu. Zbylou největší částí Barrois (na východ od Mázy) bylobarské vévodství, součástSvaté říše římské, jež bylo v15. stoletísjednoceno svévodstvím lotrinskýmprostřednictvím sňatku barského vévodyReného I. Dobréhos dcerou lotrinského vévodyIzabelou. Vévodství barské a lotrinské se tak spojila vpersonální uniipod jediným vévodou, ačkoliv formálně se až do jejich přičlenění k Francii v roce 1766 stále jednalo o dva samostatné celky.
V doběVelké francouzské revolucebyly na území Barrois, Tří biskupství a vévodství lotrinského vytvořeny čtyřidepartementy:Meuse,Meurthe,MoselleaVosges. Po roce 1870 se části departementůMoselleaMeurthestaly součástíNěmeckého císařstvía zbylé francouzské části byly spojeny do nového departementuMeurthe-et-Moselle. Po roce 1918 byly zabrané oblasti vráceny Francii a začleněny do ní jako nový departementMoselle, ve kterém byl ale zachovánzvláštní právní řád. Když se pak v polovině 20. století zakládal ve Franciisystémregionů, bylo rozhodnuto vytvořit zMeurthe-et-Moselle,Meuse,MoselleaVosgesspolečnýregion, nazvaný jednoduše „Lorraine“ (Lotrinsko).
Lotrinsko je jediným francouzským regionem, který sousedí se třemi státy:Belgií(Valonsko),LucemburskemaNěmeckem(Sársko,Porýní-Falc). Hraničí také s francouzskými regionyFranche-Comté,AlsaskoaChampagne-Ardenne. Toto jeho strategické umístění učinilo z Lotrinska křižovatku čtyř národů a způsobilo, že hrálo významnou roli vevropskéhistorii. Lotrinskem protéká mnoho řek, mj.Mosela,MeurtheaMáza.
Většina Lotrinska má jasnýfrancouzskýcharakter. Proto připojilOtto von Bismarckpo vítězství vprusko-francouzské válcekNěmeckému císařstvípouze asi třetinu dnešního Lotrinska. Kultura této sporné třetiny, dnes známé jako departementMoselle, neslarománskéigermánsképrvky a nebylo ji možné jednoznačně označit ani jakofrancouzskou, ani jakoněmeckou. Podobně jako jiné hraniční regiony bylo Lotrinsko směsicíetnikadialektů, které v některých případech ani nebyly vzájemně srozumitelné se spisovnoufrancouzštinou, resp.němčinou.
Navzdory politice „jediného jazyka“ prosazované francouzskou vládou přežívají v severní části regionu dosudgermánské dialekty, jež jsou ve francouzštině známy pod názvyfranciquečiplatt (lorrain)(jiný je ovšemlorrain, což je románský dialekt téhož regionu). Tyto dialekty se liší odalsaštiny, kterou se mluví jižně od Lotrinska, ačkoliv jsou s ní často zaměňovány. Žádný z nich nepožívá žádného oficiální uznání. V minulosti se v germánském Lotrinsku vyskytovaly dvě rodiny dialektů, z nichž moselský a lotrinský jsou tam používány dodnes. Podobají se středozápadním germánským dialektům sousedního Lucemburska a Německa.
Podobně jako většinafrancouzských regionálních jazyků(např.bretonština,západní vlámština,katalánština,provensálštinaaalsaština), byly i lotrinský a moselský germánský dialekt v důsledku zavedenípovinné školní docházkyv19.a20. stoletíz velké části nahrazenyfrancouzštinou. V dnešní době jsou ale vynakládány snahy o jejich záchranu a mnoho starších lidí jimi stále hovoří. Příklady takovýchto snah zahrnují dvojjazyčné značení v těch částech Francie, kde se používá germánský dialekt, a speciální jazyková výuka ve školách.
Lotrinský křížje podobný dvojitému kříži známému zestátního znakuSlovenskaaznakuUherského království. Navíc tyto krajiny spojuje rovněž historie, protože král moravských SlovanůSvatoplukse po určitou dobu přátelil svýchodofranskýmkrálemArnulfema stal sekmotremjeho nemanželského synaSvatopluka. Tento nemanželský syn dostal od svého otce svěřenu Lotharingii. Proto existuje domněnka, že jeho prostřednictvím se používání symbolu patriaršího kříže mohlo rozšířit i zde. Této hypotéze věří např. předseda Matice slovenské Marián Tkáč, který Tiskové agentuře Slovenské republiky v červenci roku 2015 sdělil, že symbol patriaršího kříže získal Svatopluk Lotrinský od svého kmotra Svatopluka I. jako křestní dar.
Zadruhé světové válkybyllotrinský křížpřijat jako oficiální symbol odbojového hnutíSvobodných Francouzů(francouzskyForces Françaises Libresnebo FFL) pod vedením generálaCharlese de Gaulla. Přijetí právě tohoto symbolu navrhl korvetní kapitán Thierry d'Argenlieu jakožto připomínku udatnostiJany z Arku(která jej již v 15. století používala jako svůj symbol) a také jako reakci naněmeckousvastiku.Příďovou vlajkuzobrazující lotrinský kříž na pozadífrancouzské trikoloryakokardus vyobrazením tohoto kříže poprvé představil viceadmirálÉmile Muselierv rozkazu č. 2 z 3. července 1940, ačkoliv sám přitom působil jako velitel námořních a leteckých sil Svobodných Francouzů pouhopouhé dva dny.
Ve vesniciColombey-les-Deux-Églises, rodišti Charlese De Gaulla, byl na jeho památku v roce1972vztyčen obrovský, 43 metrů vysoký lotrinský kříž.
Tradici používáníbramborv lotrinské kuchyni lze vysledovat až do roku1665. Brambory jsou používány v mnoha tradičních pokrmech tohoto regionu, jako například vpotée lorraine. OdrůdaBreux, jejíž název je odvozen od vesniciBreuxna severu departementu Meuse, je odborníky považována za vynikající, především díky obzvláště příznivým místním podmínkám. Častou součástí pokrmů lotrinské kuchyně je také uzenáslanina. Používá se v mnoha tradičních regionálních jídlech, včetně slavnéholotrinského quiche. Lotrinskémirabelkyjsou typickým ovocem regionu. Používají se při výroběkoláčůa dalších druhůmoučníků, stejně jako na výrobualkoholických nápojů.
Mezi tradiční pokrmy tohoto regionu patří:
V dnešní době je už velká část pivovarů mimo provoz, ačkoliv v regionu ještě stále funguje např. pivovar Les Brasseurs de Lorraine vPont-à-Mousson. Ze dvou pivovarů vSaint-Nicolas-de-PortaStenaybyla udělánamuzea.
Se 44 miliardamieurprodukuje Lotrinsko 3,4 % francouzskéhoHDPa mezi 26 francouzskými regiony je tak na 8. místě. Největší nárůst zaznamenala v posledních letechlogistikaa sektorslužeb, zatímco tradiční odvětví (textilní průmysl,těžební průmysl,metalurgie) upadala, což přineslo regionu problémy s rostoucí mírou nezaměstnanosti, která se pohybuje okolo národního průměru. V roce1997byl v Lotrinsku uzavřen poslední důl naželeznou rudu, který dříve poskytoval 50 milionů tun železa ročně.
Z živočichů jsou pro region typičtíliškaarys. Příznačnými rostlinami jsoukapradí,bodlák,zimostráz,kakost,konvalinka,šalvěj,mirabelka,javor,jasan,bukasmrk.