Irák

Irák, plným názvemIrácká republika(arabskyجمهورية العراق‎,Džumhúríjat al-Irák,kurdskyكؤماری عێراق,Kómárí Érák), jestátnaBlízkém východěv oblastijihozápadní Asie. Na jihu sousedí sKuvajtemaSaúdskou Arábií, na západě sJordánskem, na severozápadě seSýrií, na severu sTureckema na východě sÍránem(provincie Kurdistán), na jihovýchodě je pakPerský záliv. Podle odhadů z roku 2021 žije v Iráku 43 533 592 obyvatel, z nichž většinu (75–80 %) tvoříArabovéa zbytek převážněKurdové. Celkem 97 % obyvatel jemuslimského vyznání, a to většinoušíitského. Hlavním a největším městem jeBagdád, úředními jazyky jsouarabštinaakurdština.
VEvropěbyl dříve Irák znám jako součástMezopotámie. Tato oblast byla od 6. tisíciletí př. n. l. domovem několika úspěšných civilizací, např.Akkadské,Sumerské,Novoasyrské,NovobabylonskéaSeleukovské říše, vládly jí také dynastieArsakovců,SásánovcůaAbbásovců. Po ovládnutí muslimskými Araby v polovině 7. století bylo toto území součástíchalífátuza vládyvolených chalífůaUmajjovců,ílchanátu, říšeSafíovcůaAfšárovcůaOsmanské říše. Hranice moderního Iráku určilaSpolečnost národůpoté, co byla v roce 1920 Osmanská říše rozdělenaSèvreskou smlouvou. Oblast Iráku připadlaSpojenému královstvíjakomandátní územípod názvemBritský mandát Mezopotámie. V roce 1921 byla ustanovena monarchie aIrácké královstvízískalo nezávislost na Spojeném království v roce 1932. V roce 1958 vznikla Irácká republika, která byla mezi lety 1968 a 2003 ovládána socialistickou stranouBaas, jejímž vůdcem a prezidentem země se v roce 1978 stalSaddám Husajn. Zahraniční politiku i vnitrostátní situaci výrazně ovlivnilyirácko-íránská válkaaválka v Zálivu. V roce 2003 do Irákuvniklakoalice vedenáSpojenými státya území začala okupovat. O rok později byla kontrola předána dočasné vládě, v roce 2005 byla přijata nováústavaa zvolena nová vláda. Poslední američtí vojáci zemi opustili 18. prosince 2011.
Irák jeparlamentnídemokratickárepublika, jeho politika je ale silně zkorumpovaná a situace v zemi je kvůli působení ozbrojených skupin neklidná. Vládu vede premiér a zákonodárným orgánem je zatím jednokomorová Sněmovna reprezentantů. Na severovýchodě země existujede factoautonomní oblastirácký Kurdistán, která je ale ekonomicky závislá na Bagdádu. Podlehrubého domácího produktuje irácká ekonomika 62. největší na světě.Irák má jedny z největších zásobropyna světě, které dosahují zhruba 115 miliardbarelů.
Arabskýnázeval-Irakíjase používá od 6. století. Existuje více možností, odkud pochází. Jedním možným vysvětlením je původ z názvu sumerského městaUruk(podle BibleErech).Dalším možným vysvětlením je původ z arabského slova`araqa, což znamená přibližně „dobře zavlažený“ nebo „úrodný“.
Mezopotámiebyla v arabštině nazývánaIrácká zeměneboli „úrodná země“.Ve středověku existovaly dvě oblasti s názvem Irák: první bylʿIrāq ʿArabī, „arabský Irák“ (zhruba oblast Mezopotámie) a druhýʿIrāq ʿajamī, „cizí Irák“ (zhruba dnešní severozápadníÍrán).Pojem „Arabský Irák“ nezahrnoval oblast dnešního severního Iráku.
První důkazy osídlení území dnešního Iráku pocházejí z doby před asi 150 000 letya nejstarší známé vesnické osídlení se datuje do 6. tisíciletí př. n. l.Do jižní částiMezopotámie, jak se území mezi řekamiEufrataTigrisnazývalo, se na přelomu 4. a 3. tisíciletí př. n. l. dostalo prvnísumerskéobyvatelstvo a založilo zde civilizaci, která se tak stala jednou z nejstarších civilizací na světě. Sumerové na počátku 3. tisíciletí př. n. l. vynalezliklínové písmo, které ryli do hliněných tabulek.Mezopotámie byla rozdělena na jižníBabyloniia severníAsýrii,jejichž dějiny se zpočátku vyvíjely odděleně a později se začaly mísit. Typickým sumerským politickým zřízením byly městské státy, které byly v pozdějších dobách nahrazovány říšemi. První velkou říši s názvemAkkadská říšezaložilSargon Akkadskýokolo roku 2310 př. n. l., po ní následovalstát 3. dynastie urské. Nejvíce pramenů z mezopotamské doby pochází zestarobabylonského obdobíz doby vládyChammurapiho, který nechal vydat slavnýChammurapiho zákoník.Mezopotámie byla kvůli své výhodné lokalitě, tak netypicky úrodné v porovnání s okolními územími, často napadána okolními národy. V 17. století př. n. l. se Babylonie zmocniliChetitéa pozdějiKassité,ChaldejciaPeršané, zatímco Asýrii v 7. století př. n. l. ovládliMédové.
V roce 331 př. n. l. dobyl MezopotámiiAlexandr Velikýa ta se po jeho smrti stala součástíSeleukovské říše. Okolo roku 150 př. n. l. se území zmocniliParthové. Ve 3. století podlehli Parthové Peršanům z dynastieSásánovců, kteří Babylonii připojili ke své říši.Mnohá z mezopotamských měst, mezi něž patřil např.Babylón,Akkad,Ur,Uruk,Lagaš,Nippur,Aššúr,NiniveaNimrud, jsou v současnosti významnými archeologickými lokalitami. V Mezopotámii kromě Chammurapiho zákoníku vznikly např.Visuté zahrady Semiramidiny, jeden zesedmi divů světa,Epos o Gilgamešovia biblickáBabylonská věž.
V roce 637 se Mezopotámie zmocnilimuslimštíArabové, a tak se Irák, jak tuto zemi nazvali, stal součástíchalífátu. Po většinu doby arabské nadvlády byl Irák centrem chalífátu aBagdád, který muslimové založili v roce 762, byl nějakou dobu nejspíše největším městem na světě.Vláda chalífů v Iráku nebyla vždy pevná, zemi v 10. století vládli íránštíBújovcia později se stala součástí velkéSeldžucké říše.
V roce 1258 se poobléhánía následném zdevastování Bagdádu, kdy bylo zabito 200 000–1 000 000 obyvatel,zmocnili IrákuMongolovéa ten se tak stal součástíílchanátu.Za jejich vlády země ekonomicky i kulturně upadala. Po rozpadu ílchanátu v roce 1335 se stala součástídžálajirovského sultanátua o půl století později říšeturkickéhovojevůdceTamerlána.V 15. století se vlády nad Irákem ujaliTurkmenia na počátku 16. stoletíSafíovci. V roce 1514 porazilosmanskýsultánSelim I.safíovského vládceIsmá‘íla I.vbitvě u Čaldiránu, připojil kesvé říšiseverní Irák a jeho syn pak zbytek území. Irák poté fungoval hlavně jakonárazníkový státmezi zbytkem Osmanské říše a Íránem, osmanská vláda ale zprvu nebyla pevná a v půlce 18. století se k moci v Iráku dostalimamlúcigruzínskéhopůvodu, kteří podporovali zahraniční obchod a mimo jiné povolili zřízení pobočkybritské Východoindické společnostivBasře.Spojené královstvíod té doby zvyšovalo svůj vliv v Iráku, což bylo klíčové pro události ve 20. století.
Do půlky 19. století se Osmanům podařilo svrhnout mamlúckou vládu a začali prosazovat přímou kontrolu nad Irákem. Ke konci 19. století začala země v souvislosti s postupným zaváděním paroplavby na Eufratu a Tigridu pěstovat a vyvážet mnohonásobně více obilí než kdy dříve. Kvůli tomu se asi desetinásobně zvýšila plocha obdělávané půdy a lidé z velké míry přestávali žítnomádskýmzpůsobem života.Na počátku 20. století se, v souvislosti se vzestupem hnutíMladoturků, začala v arabských zemích pod osmanskou nadvládou rozvíjet myšlenkaarabského nacionalismu, resp. v tomto případě názor, že pro arabské země by bylo nejlepší, kdyby se od Osmanské říše oddělily. Tato myšlenka se konkrétně v případě Iráku zamlouvala Spojenému království, které stále zvyšovalo objem zahraničního obchodu s touto zemí.
Na začátkuprvní světové válkyse Osmanská říše přidala na stranuněmeckého císařstvía Spojené království proto zahájilomezopotamské taženíkvůli obraně svých zájmů v Iráku. Do roku 1918 se Britové zmocnili celého území a po válce jim oblast připadla jakomandátní územípod názvemBritský mandát Mezopotámie. V následujících letech začalo povstání proti britské vládě, které se rozšířilo téměř po celé zemi, a Spojené království proto nabídlo bývalému králiVelké SýrieFajsalovi I., aby se stal králem Iráku. Po celostátnímreferenduse tak v roce 1921 stalo, Irák tím ale nedosáhl úplné nezávislosti.Na naléhání iráckých nacionalistů nakonec Spojené královstvísouhlasilos vyhlášením nezávislostiIráckého království, které proběhlo3. října1932. I nadále si ale Britové v Iráku zachovali část svého vlivu.Po začátkudruhé světové válkyse k moci v Iráku dostalipanarabisté, kteří začali vyjednávat se zeměmiOsy, a proto do země v roce 1941vnikli Britovéa začali zemi opět okupovat; odešli v roce 1947.Irák se v roce 1955 stal součástíBagdádského paktu.
V první polovině 20. století pokračovalo rozšiřování plochy obdělávané půdy, která byla navíc přesouvána z vlastnictví státu do vlastnictví soukromého. Získávaly ji ale většinou bohaté rodiny, a zvyšovaly se tak rozdíly mezi chudou a bohatou vrstvou. Na konci 50. let Irák zaznamenal velký hospodářský rozvoj kvůli prudkému nárůstu vývozuropy.V roce1958proběhl vojenský převrat vedenýAbdalem Karim Kásimem, při němž byl 14. července na nádvoří královského paláce zastřelen králFajsal II.Nová revoluční vláda v čele s Kásimem zrušila monarchii, nastolila republiku, prohlásilaislámza státní náboženství, odešla z Bagdádského paktu a politicky se začala sbližovat seSovětským svazem. Převrat a první kroky nového režimu byly vřele uvítány iráckou veřejností.V únoru 1963 proběhl další státní převrat v čele s arabskou socialistickou stranouBaas. Po něm se prezidentem stalAbdul Salám Árif, který nechal několik členů Baas uvěznit. V roce 1968 se tato strana ujala moci.O dva roky později byly částečně vyřešeny dlouhodobé spory sKurdyžijícími na severu, když vláda uveřejnila manifest uznávající legitimitu kurdské národnosti a rozhodla vymezit autonomní oblastirácký Kurdistán.Tento krok se ale nakonec ukázal jako falešný a v roce 1973 vypukly v Kurdistánu otevřené boje, které trvaly jeden rok.Vláda strany Baas zpočátku nenabyla obliby ani v Iráku, ani mimo něj. Domácí podporu si získala v roce 1972 znárodněním Irácké ropné společnosti (IPC)a zlepšení zahraničních vztahů bylo zapříčiněno postupným odvracením se od Sovětského svazu a komunismu.
Na začátku 70. let Irák zbohatl kvůli prudkému nárůstu příjmů z ropy,což mu umožnilo podporovat finančně náročné programy např. ve školství, zdravotnictví a bytové výstavbě. Postupně se tak zvyšovala životní úroveň a režim měl širokou podporu veřejnosti. Na druhou stranu výrazně poklesla zemědělská produkce a s problémy se potýkal průmysl a služby.Saddám Husajn, který se podílel na převratu v roce 1963 a od roku 1968 v zemi získával stále větší moc, se v roce1979stal prezidentem Iráku a velitelem armády. Svou vládu začal popravou 22 svých odpůrcůa likvidováním konkurence se vyznačovalo celé období jeho vlády.
Po svržení starého režimu v sousednímÍránua nástupušíitskédiktatury se dlouhodobě špatné vztahy Íránu s Irákem ještě zhoršily a Husajn zahájil 22. září 1980irácko-íránskou válkuinvazí vojsk do Íránu. Válka skončila po osmi letech uzavřením příměří. Zemřelo během ní mezi 500 000–1 000 000 lidí na obou stranácha Irák finančně zruinovala.Urychlila expanzi soukromého hospodářství a vedla k tomu, že se Spojené státy staly spojencem Iráku.Poslední rok války začalagenocidakurdského obyvatelstva ze strany irácké vlády známá pod názvemal-Anfál, která vyústila ve smrt zhruba 200 000 Kurdů a úprk dalších 150 000 do Íránu a Turecka během půl roku. V tomto procesu byly použity ichemické zbraně.
V srpnu roku 1990 HusajnzaútočilnaKuvajta prohlásil ho za svou další provincii, čímž započalválku v Zálivu.Rada bezpečnosti OSNuvalila na Irák hospodářskéembargoaSpojené státyse ujaly vedení koalice, která v únoru následujícího roku vyhnala iráckou armádu z okupovaného území.Porážka podnítilašíityaKurdyk povstání proti režimu, které bylo násilně potlačeno. Počet mrtvých dosáhl až 300 000 lidí a až 2 500 000 Kurdů a šíitů bylo donuceno emigrovat doTureckaaÍránu. V dubnu 1991 Spojené státy,Spojené královstvíaFranciekvůli ochraně obyvatel vytvořily nad iráckým Kurdistánembezletovou zónua tak vzniklade factokurdská autonomní oblast.Ke konci 90. let začal účinek embarga uvaleného OSN slábnout. V tomto období se životní situace v zemi horšila, mnoho lidí trpělo podvýživou a nedostatečnou zdravotní péčí. Mimo to se zhoršovala úroveň vzdělání a kvůli nepříznivým podmínkám opustilo Irák na tři miliony obyvatel.
Poteroristických útocích 11. září 2001označilGeorge W. BushIrák za součást „osy zla“. Dne20. března2003provedly Spojené státy a jejich spojenci invazi, která započalaválku v Iráku. Do poloviny roku okupovali celé území a 13. prosince 2003 byl ve svém rodnémTikrítunalezen Husajn. Koaliční síly v dubnu vytvořilyProzatímní koaliční správujako přechodnou vládu, která byla v červnu 2004 rozpuštěna a moci se ujala irácká vláda v čele s předsedouAjádem Alávím.V roce 2005 byla zvolena nová vláda, proběhly volby do Iráckého národního shromáždění, byla přijata nová demokratická ústava a prezidentem byl zvolenDžalál Talabání. Mezitím se zvyšovalo násilí mezi šíitskými a sunnitskými muslimy, kteří na sebe páchali atentáty, a tyto nepokoje vyústily v občanskou válku. Situace se v roce 2008 začala postupně uklidňovat a v lednu 2009 dosáhla bezpečnost v zemi nejlepší úrovně od invaze.
Válka v Iráku si vyžádala až 461 000 obětí.Chilcotova komise, která zkoumala britské zapojení do války v Iráku, dospěla v roce 2016 k závěru, že invaze do Iráku byla „neoprávněná“.Poslední bojové jednotky Spojených států opustily Irák 19. srpna 2010a poslední ze zbylých asi 50 000 vojáků zemi opustili 18. prosince 2011.
V únoru 2011 zasáhla Irák vlna protestů známá jakoarabské jaro. Demonstrací ve větších městech se účastnily desetitisíce lidí, kteří požadovali snížení korupce, odstoupení některých vládních činitelů, lepší dostupnost služeb a nové pracovní nabídky. Při protestech zemřelo několik lidí na následky střelných zranění způsobených bezpečnostními složkami.
V roce 2012 a 2013 vzrostla míra násilí a ozbrojené skupiny v Iráku byly burcoványobčanskou válkou v Sýrii. Jak sunnité, tak i šíité překročili hranici a zasáhli do bojů v Sýrii.V roce 2012 protestovali hlavně sunnitští Arabové proti vládě, která se je údajně snaží odstavit na okraj.
Během roku 2013 sunnitské militantní skupiny zintenzivnily útoky na šíitské obyvatele v Iráku ve snaze podkopat důvěru ve vláduNúrí Málikího.V roce 2014 sunnitští povstalci náležící kIslámskému státupřevzali kontrolu nad několika velkými iráckými městy, včetněTikrítu,FallúdžiaMosulu.Islámskému státu se podařilo využít chaosu v zemi s roztříštěnou vládou i společností a vojensky se etablovat na značné části iráckého i syrského území. To mělo za následek, že značná část obyvatelstva musela opustit své domovy. Podle odhadů se jedná o 3 miliony vnitřně vysídlených osob, dalších 8 milionů lidí potřebuje kvůli konfliktu akutní humanitární pomoc.
Mosul byl osvobozen v červenci 2017 iráckou armádou akurdskými milicemiza mezinárodní letecké a logistické podpory.Přibojích o Mosulzahynulo více než 10 tisíc civilistů.
Irácká vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 se třemi vodorovnými pruhy v barvách červené, bílé a černé. V prostředním, bílém pruhu je zelenýarabskýnápisAlláhu akbar(„Bůhje veliký“).
Irácký státní znak je tvořensaladinovskýmorlem s černými perutěmi a ocasem podle egyptského vzoru. Na hrudi orla je položen štít s barvami a nápisem Alláhu akbar (Takbír) z irácké vlajky. Orel stojí na zeleném podkladu s arabským nápisem Džumhúríjat al-Irák (českyIrácká republika).
Irácká hymna je píseňMawtiní(českyMá vlasti), napsaná palestinským básníkem Ibráhímem Touqánem. Hudbu složil Muhammad Fuliefil.
Irák se nachází vjihozápadní Asiiv oblasti označované jakoBlízký východ. Je jedním z osmi států ležících na břehuPerského zálivu, jeho pobřeží dosahuje délky 58 km. Celková rozloha činí 438 317 km², z toho je 950 km² vodní plochy.Na jihu sousedí sKuvajtemaSaúdskou Arábií, na západě sJordánskem, na severozápadě seSýrií, na severu sTureckema na východě sÍránem.Na jihu u hranic se Saúdskou Arábií bylo v letech 1922–1975neutrální území, k vytyčení hranice došlo roku 1981.
Irák lze topograficky rozdělit na čtyři oblasti, a to napouštětypické pro irácký západ a jihozápad, vysočiny mezi řekamiEufrataTigrisv severní části začínající asi 120 km severně odBagdádu, aluviální rovinyv centrálním a jihovýchodním Iráku, které zabírají území větší než 132 000 km²,a pohoří severovýchodu, které pokračuje do Turecka a Íránu.Nejvyšším bodem jeCheekha Dars 3 611 m n. m. a nejnižším je hladina Perského zálivu, tedy 0 m n. m.
Největšími a nejvýznamnějšími řekami Iráku jsouEufrataTigris, které se po více než 2 500 km spojují asi 150 km severně od Perského zálivu. Mezi další řeky patříChábúr,Velký Zab,Malý Zab,Dijála,Šatt al-ArabaKerche. Zhruba 13 % půdy je zemědělsky využitelných, nejúrodnější oblast jsoualuviální roviny.Největšími jezery jsouThartharaMilh. Největší vodní přehradou jeMosulská přehrada, která je čtvrtou největší na Blízkém východě.
Irák je součástí dvouekoregionů:říčního systému Eufrat-Tigrisna východěaÍránsko-anatolského hotspotuna severovýchodě.Mezi nejčastější živočichy patří různé druhyptáků,vlk,liška,šakal,hyena,prase divokéakočka divoká.Irák má několikendemických organismů, mezi které patří rybyparmoun Widdowsonův(Typhlogarra widdowsoni)aCaecocypris basimi,krysa Bunnova(Nesokia bunnii),několikbezobratlýcha asi 190 druhů rostlin.Země trpí znečišťováním vody,erozí,dezertifikacía snahami vlády o změnu toku řek.
V Iráku se nacházejí dvě podnebné oblasti: většinu území zabírají níže položené oblasti saridníma teplým podnebím, na severovýchodě jsou pak pohoří s nižšími teplotami. V nižších polohách, ve kterých se vyskytujípouštěa aluviální roviny, se střídá léto a zima s krátkými přechodnými obdobími. Léto trvající od května do října je velmi teplé, průměrné teploty se pohybují mezi 22°Ca 38 °C. Ve vyšších polohách je období léta kratší – trvá od června do září – a zhruba o 5–10 °C chladnější. V zimě spadne zhruba 90 % celoročních srážek; ročně spadne mezi 100–170 mm vody v nižších polohách a 320–570 mm ve vyšších polohách. Teploty v zimě dosahují hodnot mezi 0 °C a 17 °C.
Irák jeparlamentní demokratickárepublika, v jejímž čele stojí prezident, který je volen Sněmovnou reprezentantů.Od roku 2022 jím jeAbdul Latif Rašíd.Výkonná mocje v rukou vlády, v jejímž čele stojí premiér. Ten je určován prezidentem z většinové strany v parlamentu a se souhlasem parlamentu a je zároveň vrchním velitelem ozbrojených sil.Zákonodárnou mocpředstavují Sněmovna reprezentantů a Sněmovna federace.Počet reprezentantů je závislý na počtu obyvatel Iráku; podle irácké ústavy má být 1 reprezentant na 100 000 obyvatel země.V současnosti (2011) jich je 325, volby probíhají každé čtyři roky a poslední proběhly 7. března 2010.Nejlépe v nich dopadla koaliceIrácké národní hnutí, která sebe samu popisuje jako sekulární a nesektářskou koalici. Těsně za ní se umístila MálikíhoKoalice právního státu, jejímž hlavním cílem je zvýšit bezpečnost ve státě, a na třetí pozici se umístila šíitskáNárodní irácká aliance. Nejsilnější stranou byloSadristické hnutí(z Národní irácké aliance) a z kurdských stranKurdská demokratická strana Iráku.Nejvyššísoudní autoritouje Nejvyšší federální soud.Padesát tisíc amerických vojáků, z nichž poslední zemi opustili 18. prosince 2011,v zemi zůstalo kvůli pomoci iráckým protějškům.
Nová demokratická ústava, oddělující výkonnou, zákonodárnou a soudní moc, byla přijata v roce 2005 téměř 80 % obyvatelstva.Mezi lety 1968 a 2003 byla země pod vládoustrany Baas, dnes v ní existuje systém více politických stran.Politika Iráku je silnězkorumpovaná, jeho indexzhroucených státůvytvářený časopisemForeign Policybyl v roce 2010 v pořadí 7. největší na světě.Irák se také pravidelně umisťuje na posledních místech žebříčku podlesvětového indexu mírusestavovaného Institutem pro ekonomii a mír, v roce 2010 měl tento index poSomálskunejmenší.Proti přítomnosti americké armády a vládě bojují např.al-Káidaa různésunnitskéaší'itskéozbrojené skupiny, které páchají veřejnésebevražedné atentáty, vraždy, únosy a mučení, jejichž cílem jsou často příslušníci etnických a náboženských menšin, státní úředníci, soudci atd.Na politickém poli spolu šíité a sunnité spolupracují a bezpečnost ve státě se postupně zlepšuje.
Amnesty Internationaluvádí, že tisíce lidí (většinou sunnitů podezřelých z financování sunnitských ozbrojených skupin) jsou oběťmi porušování lidských práv, mezi něž patří svévolné zatýkání, mučení a znásilňování (v tajných věznicích), dokonce i odsouzení k trestu smrti po nespravedlivých soudních procesech. Lidská práva porušovali i američtí vojáci, kteří mimo jiné zabili několik civilistů.Právo na svobodu shromáždění je garantováno ústavou a v praxi se dodržuje. Právo na svobodu slova je také zaručené právně, ale narušuje ho napětí mezi různými skupinami obyvatel. Od roku 2003 vzniklo přes 150 periodik, která fungují bez výrazných omezení vlády. V roce 2006 byl schválen zákon zakazující kritizování veřejných činitelů.
Irák je rozdělen na 19guvernorátů(arabskymuháfaza) neboliprovincií. V březnu 2014 byl vytvořen nový guvernorátHalabdžavIráckém Kurdistánu.Guvernoráty se dále dělí naokresy. Mezi nejvýznamnější města patříBagdád(zhruba 5 700 000 obyvatel),Mosul(1 450 000),Arbíl(1 000 000),Basra(923 000) aSulajmáníja(836 000).
Irácký Kurdistán je právně vymezenáautonomní oblast,která zahrnuje severovýchodní irácké provincieArbíl,Dahúk,HalabdžaaSulajmáníja, což je území s rozlohou asi 36 000 km² a 4 miliony obyvatel.Oficiálně je součástí Iráku a je finančně závislá na Bagdádu,ale má rozdílnou politiku, vlastní vlajku, vojenské jednotky (zvanépešmerga) ajazyk. Hranice s arabským Irákem hlídají bezpečnostní složky a arabští Iráčané jsou v Kurdistánu často považováni za cizince.Oblast byla vymezena v roce 1970, alede factoautonomní se stala až v roce 1991, kdy její území opustily irácké vojenské jednotky. V témže roce se také stala součástíOrganizace nezastoupených států a národů.Největší kurdskou koalicí jeKurdská aliancesložená z 11 stran, která ve volbách do Kurdské regionální vlády v roce 2009 získala 59 ze 111 míst.Současným prezidentem kurdského regionu jeMasúd Barzání.
Klíčovým spojencem Iráku jsou od roku 2003 Spojené státy kvůli pomoci při rekonstrukci země. Irák je členem několika mezinárodních organizací. Byl jedním ze zakládajících členůOrganizace spojených národů,Ligy arabských státůaOrganizace zemí vyvážejících ropu. Po pádu Saddáma Husajna se snaží navazovat a udržovat dobré vztahy hlavně se sousedními státy.Tureckose snaží posílit svou pozici dominantního obchodního partnera Iráku a investuje v něm převážně do energetiky. Vzrůstá obchodní výměna sÍránem, byly podepsány dohody o ropné spolupráci a do budoucna je naplánováno odstraňování celních a obchodních překážek mezi těmito dvěma státy. SKuvajtemse Irák snaží vyřešit otázku válečných reparací, které mu má platit. Částku stanovenou jako 5 % příjmů z ropy se Irák snaží snížit.Země není v současnosti (2011) členemSvětové obchodní organizace(WTO), v roce 2004 požádala o členství a získala status pozorovatele.Evropská unieod invaze poskytla Iráku finanční pomoc v hodnotě asi 1 miliardyeurona rekonstrukci země v oblasti infrastruktury, bezpečnosti, prosazování demokracie a dostupnosti základních služeb. V listopadu 2006 začalo vyjednávání mezi EU a Irákem o podpisu partnerské smlouvy, která by politické a ekonomické spolupráci dodala právní základ.SeSpojenými státyudržuje Irák nadále úzké vztahy, ačkoliv vliv USA vzhledem k odchodu amerických vojáků postupně klesá.
Českomá v Bagdáduvelvyslanectvía Irák má velvyslanectví vPraze.Mezi těmito dvěma státy je podepsáno několik smluv, do budoucna jsou plánovány Dohoda o zabránění dvojímu zdanění a Dohoda o vzájemné ochraně a podpoře investic. Na místě působí ve spolupráci s vládou česká humanitární organizaceČlověk v tísni.Pro občany ČR platí vízová povinnost. Pro kurdistánské provincie existoval jiný režim, kdy byl možný bezvízový styk po dobu 10 dnů a o prodloužení bylo možné žádat na místní policejní stanici.V současnosti je možné získat na kurdistánských hraničních přechodech třicetidenní vízum, které neplatí ve zbytku Iráku.
Irácká policie působící pod ministerstvem vnitra sestává zhruba ze 400 000 policistů, kteří se starají o bezpečnost na celém území mimo Kurdistánu, který má na starost kurdská regionální policie. Minimální věk pro vstup k policii je 18 let. Irácké ozbrojené síly se dělí na armádu,letectvoanámořnictvo. Čítají necelých 280 000 vojáků, z toho působí asi 6 000 v letectvu a 2 000 v námořnictvu.K roku 2010 Irák vlastnil 295 tanků, 2 695obrněnýchabojových vozidel, 1 580 kusů mobilního dělostřelectva, 224samohybných děl, 550protitankových zbraní, 1 139 letadel a 15 lodí (z toho 13 hlídkových). Výdaje na obranu za rok 2011 činily téměř 18 miliard dolarů.Na provinciální úrovni dochází k častým infiltracím zdejších milic do armádních řad a tyto nepříliš loajální skupiny představují do jisté míry pro irácký stát problém. Postupně však dochází k zlepšení situace – zejména díky spolupráci s americkou armádou jsou případní členové ozbrojených skupin či jiní lidé s pochybnou loajalitou z armády propouštěni. Na druhou stranu se dle nadace Bertelsmann politické špičky a další významní činitelé irácké společnosti opakovaně uchylují k navazování užších kontaktů s představiteli armády, většinou nad vybranými jedinci drží ochrannou ruku či jim zajišťují výhodné funkce.
V roce 2004 započalaSeveroatlantická aliancena žádost irácké vlády výcvikovou misi s názvem NATO Training Mission Iraq (NTM-I) za účelem přetvoření a profesionalizace irácké armády. Cílem této mise je poskytnout účinný obranný sektor s demokratickým vedením. Původně se soustředila na výcvik výše postavených armádních důstojníků, v roce 2007 se však rozšířila na výcvik policie a v prosinci 2008 na výcvik dalších složek jako např. loďstva a letectva.Do roku 2011 se operace zúčastnilo 23 členských států NATO, které přispěly celkově částkou asi 250 milionů dolarů.Zejména v oblasti loďstva a letectva je irácká armáda nadále na americké podpoře závislá.
Do padesátých let 20. století stálaekonomika Irákunazemědělství, poté ale nastala hospodářská revoluce a do roku 1980 Irák vyvinul systémplánované ekonomikya stal se druhým nejbohatším státemarabského světa(poSaúdské Arábii) a třetím nejbohatším naBlízkém východě.Irácké hospodářství poškodila nejdříve irácko-íránská válka a mnohem více pak válka v Zálivu aembargouvalenéOSNv roce 1990. Další ránou pro hospodářství bylaválka v Irákuzačínající v roce 2003.
Irák se od ustanovení nového režimu v roce 2003 snaží podporovathospodářskou soutěž, lákat zahraniční investory a liberalizovat ekonomiku, ta je zatím ale ve velké míře stále v rukou státu. Např.uhlovodíkovýsektor, jehož hlavní součástí je těžbaropya který je základem místního hospodářství, má pod kontrolou stát.Mezi další průmyslová odvětví patří výroba chemikálií, textilu, stavebních materiálů a kovů.
Irácké zásoby ropy jsou podle odhadu z roku 2011 páté největší na světě. Prodej ropy vytváří přes 90 % vládních zisků a ropa tvoří přes 80 % vývozních komodit; Irák je 11. stát na světě podle exportu ropy, denně produkuje zhruba 2,4 milionubarelůa exportuje jich 1,9 milionu. Irák má také 11. největší zásobyzemního plynuna světě. Kromě ropy vyváží další suroviny (zhruba 8 % exportu) aživočišné produkty(5 %).Nejvíce exportu putuje doUSA(25,2 %),Indie(15,1 %),Jižní Koreje(9,9 %),Itálie(9,2 %) aČínské lidové republiky(8,5 %). Naopak Irák nejvíce importuje zTurecka(23,8 %),Sýrie(16,6 %), Čínské lidové republiky (8,5 %) a USA (8,3 %). Mezi nejčastěji dovážené zboží patří potraviny, léky a průmyslové výrobky.Celkově nejvýznamnějším obchodním partnerem Iráku jsou Spojené státy následovanéEvropskou unií.Vysokému zájmu zahraničních investorů překážejí problémy s nákupem půdy.
V roce 2010 činilhrubý domácí produkt(HDP) Iráku vparitě kupní síly113,4 miliardydolarů.Meziroční růst HDP za roky 2008, 2009 a 2010 činil 9,5 %, 4,2 % a 0,8 %. HDP na obyvatele v paritě kupní síly činilo v roce 2010 zhruba 3 800 dolarů, a Irák tak byl v tomto ohledu 160. státem na světě.Nezaměstnanost dosahuje zhruba 50 %,z pracujícího obyvatelstva 21 % pracuje v zemědělství, 19 % v průmyslu a 60 % ve službách.Podíl žen na trhu práce je zhruba 17 %. K největším zaměstnavatelům patří státní sektor, např. vkurdistánskýchprovinciích v něm pracuje až 50 % zaměstnanců.
Služby jsou na nejnižší úrovni ze všech odvětví irácké ekonomiky. V poslední době dochází ke zlepšování ve finančních službách, pojišťovnictví, zajišťování městské hromadné dopravy a telekomunikacích, ale zdravotnictví, zásobování pitnou vodou, zásobování elektřinou a školství jsou ve velmi špatném stavu. Základní zdravotní péče a ošetření je poskytováno zdarma. Kvůli bezpečnostní situaci se však v zemi neuskutečňuje téměř žádný cestovní ruch. Významným odvětvím se stále větším podílem na HDP je stavebnictví.
V prvních letech po začátku války v Iráku zaznamenával stát velkou míruinflace(běžně přes 30 %), ale v roce 2010 byl jehoindex spotřebitelských cenjiž pouze 2,4 %. Měnou jeirácký dinár, jehož směnný kurz v roce 2010 byl 1 170 dinárů za dolar.
Půda patří z většiny soukromým vlastníkům.V zemi je rozvinutý systém zavodňování a využívají se zemědělské stroje, hnojiva apesticidy,k výraznému vývoji v použití moderních technologií v zemědělství dochází od roku 2003.Podíl zemědělství na HDP činí necelých 10 %, na zaměstnanosti pak něco málo přes 20 %. Zhruba 2/3 populace jsou závislé na potravinách z jiných zemí, kterých se dováží téměř dva miliony tun ročně. V roce 2009 Irák vyprodukoval 1,7 milionu tunpšenicea 0,5 milionu tunječmene.Do irácko-íránské války v roce 1980 byl Irák největším producentemdatlína světě s 596 920tunamiročně (1980), kvůli konfliktům se ale v žebříčku propadl a v současnosti (2009) je sedmým největším producentem s 507 002 tunami ročně.Ministerstvo zemědělství se snaží o rehabilitaci tohoto odvětví.Nejvýdělečnější zemědělskou plodinou jerajče jedlé, kterého v roce 2009 Irák vyprodukoval 913 493 tun.Dále se v Iráku pěstujepšenice,ječmen setý,rýžeazelenina.Co se týče živočišné výroby, v roce 2009 Irák vyprodukoval 47 493 tunhovězího masa, 46 984 tunjehněčího masa, 48 312 tunkuřecího masaa 915,6 milionu vajec.
Do 80. let 20. století byla iráckáinfrastrukturajednou z nejlepších na Blízkém východě. Kvůli válkám ale byla velká část poničena a Irák se na její rozvoj nesoustředil. V zemi je nedostatečné zásobování pitné vody, nedostatek zdravotních zařízení a špatně fungující veřejná rozvodná síť elektřiny,která např. v Bagdádu funguje průměrně pouze 5 hodin denně.Celkový rozsah silnic v Iráku je přes 44 900 km, z toho zhruba 37 900 km je zpevněných; počet automobilů je zhruba 2 miliony.Irák má 104 letišť, z toho 75 se zpevněnou dráhou, a 21heliportů.Z tohoto počtu je 5 letišť mezinárodních –v Bagdádu, Basře, Arbílu, Sulajmáníje a Nadžafu. Státní leteckou společností jeIraqi Airways. Stát má dále 2 272 km železničních tratí, které jsou ale často nefunkční. Modernizace železnic je nicméně naplánována do budoucna a Irák do této oblasti investuje. Říční dopravu využívají jen malí podnikatelé a rybáři.Irák má v současnosti pouze jednu obchodní loď, protože zbylé byly během válek zničeny, ale snaží se vybudovat obchodní flotilu a na konci září 2011 oznámil koupi třínákladních lodí.
V oblastitelekomunikacíse Irák rychle rozvíjí. Přístup k pevné lince mělo v roce 2009 zhruba 1 000 000 domácností a počet mobilních telefonů dosahoval téměř 20 milionů. Přístup k internetu mělo asi 325 000 lidí.V Iráku operuje zhruba 80 rozhlasových stanic a 20 televizních stanic a dostupné je satelitní zahraniční vysílání.
Podle odhaduMezinárodního měnového fonduz roku 2011 žije v Iráku 32 847 000 obyvatela podle údajůCIA30 399 572 lidí. Zhruba 75–80 % z nich jsouArabovéa 15–20 % jsouKurdové. Dalšími skupinami obyvatel jsouAsyřanéairáčtí Turkmeni.V jižním Iráku v roce 2003 žilo přibližně 20 000bažinných Arabů(Madánů).Dále v Iráku žije několik tisícČerkesů,ArménůaČečenců.Úředními jazykyjsouarabštinaakurdština. Dalšími častými jazyky jsousyrštinaaturkmenština. V některých regionech mohou být podle irácké ústavy za úřední prohlášeny i další jazyky, pokud s tím většina lidí souhlasí vreferendu.
Podle odhadů z roku 2011 je 38 % Iráčanů mladších 15 let amediánovývěk je 20,9 let. Roční přirozený přírůstek obyvatelstva činí 2,4 % aúhrnná plodnostje 3,67 dítěte na ženu.Porodnostje 28,8 narozených na 1000 osob aúmrtnost5,4 zemřelých na 1000 osob.Střední délka životaje v průměru 70 let, mezi rozšířené choroby patří např.průjem,hepatitida Aabřišní tyfus. Celkem 66 % obyvatel žije ve městech, z nichž největší jsouBagdád,Basra,Mosul,ArbílaSulajmáníja. Čtvrtina obyvatel žije pod hranicí chudoby. 91 % obyvatel ve městech a 55 % na vesnici má přístup k pitné vodě, 73 % obyvatel má přístup ke zdravotnickým zařízením,která ale často trpí nedostatkem kvalifikovaného personálu.Od roku 2003 je na dodávkách pitné vody odUNICEFzávislých přes 200 000 Iráčanů.
Podle ústavy mají ženy stejné právo jako muži, ale v zákonech i praxi jsou často diskriminovány, např. nuceny k dodržování přísného stylu oblékání nebo k předčasným manželstvím.Problémem je i domácí násilí na ženách,vraždy ze ctiaženská obřízka, která je rozšířena hlavně v kurdském regionu.
Naprostá většina Iráčanů (97 %) jemuslimskéhovyznání, z toho 60–65 % tvoříšíitéa 32–37 %sunnité.V Iráku se nacházejí dvě posvátná města šíiitů –NadžafaKarbalá. Zvláštní náboženskou skupinou jsouJezídové, což jsou většinou Kurdové, jejichž náboženství kombinuje prvky několika jiných náboženství, mezi nimi křesťanství a islámu.
Kekřesťanstvía ostatním náboženstvím se hlásí 3 % obyvatel.Mezi křesťanské církve v Iráku patříChaldejská katolická církev,Syrská pravoslavná církevaAsyrská východní církev.Na iráckém území žijí křesťané asi 2 000 let. V dnešní době se koncentrují hlavně vBagdádu,Basře,Kirkúku,ArbíluaMosulu.Předválkou v Irákujejich počet dosahoval okolo 800 000 lidí, po sesazení Saddáma Husajna se ale kvůli nepřátelskému chování ze strany muslimůasi polovina z nich odstěhovala doSýriea menší počet doJordánska.V Bagdádu a na jihu země žije zhruba 5 000mandejců, jejichž náboženství starší než křesťanství z velké části čerpá z mezopotamského náboženství.
V roce 1941 bylo na iráckém území asi 150 000Židů, od té doby byli ale vládou soustavně pronásledováni, většina z nich po založeníIzraelev roce 1948 Irák opustila a dnes jich tam žije méně než 100.
Od počátkudruhé války v Zálivudo roku 2007 uprchly z Iráku přes 2 miliony obyvatel, další 2 miliony byly vyhnány z domova a přestěhovaly se na jiné místo v Iráku.VSýriije přes milion iráckých uprchlíkůa další asi půl milionu je vJordánsku. Další jsou vLibanonu,Egyptě, arabských státech vPerském zálivu,ÍránuaTurecku.Tato krize je největší uprchlickou krizí naBlízkém východěodprvní arabsko-izraelské válkyv roce 1948.Podle odhadůOSNIrák přišel o 40 % střední třídy.
Mnoho dětí uprchlíků nechodí do školy, protože rodiče se bojí odhalení jejich ne vždy legálního pobytu. Mnoho jich taky ilegálně pracuje, aby uživili své rodiny.V Sýrii se problémem stala dětská a ženská prostituce, ke které se uprchlíci uchylují kvůli nedostatku práce.
Stáří irácké kultury sahá až do starověkéMezopotámie, kdy na tomto území žiliSumerové,Akkadové,BabylóňanéaAsyřané. V této době byly postaveny např.visuté zahrady Semiramidiny,Ištařina bránaa mnohé chrámy zasvěcené mezopotamským bohům, mezi něž patřily izikkuraty. Jeden ze zikkuratů, pravděpodobně ten vBorsippěnedaleko Bagdádu, sloužil jako předloha k biblickéBabylonské věži.Od poloviny 7. století se vlády nad zemí ujalimuslimovéa od té doby se v Iráku projevuje islámská kultura.Mezi nejvýznamnější islámské stavby v Iráku patříAlího mešita(třetí nejposvátnější mešita šíitského islámu, ve městěNadžaf),al Askarího mešita(Samarra) aHusajnova mešita(Karbalá).
Centrem irácké kultury jeBagdád, kde se míchají západní umělecké projevy (např.balet,divadloamoderní umění) s tradičnějším blízkovýchodním uměním. Významnými uměleckými formami v Iráku jsoupoezie,malířstvíasochařství.Iráčané k většině běžných záležitostí využívajígregoriánský kalendář, k náboženským svátkům pakislámský lunární kalendář. Nejvýznamnější muslimský svátek jeramadána zvláště pakÍd al-Fitr, oslava konce ramadánu.Ministerstvo kultury a informací se snaží o zachování tradičních druhů povolání jako např. zpracovánímědiakoželužství. Od 50. let se iráčtí umělci a intelektuálové snažili vytvořit novou národní identitu skrze odkazy na civilizace dávnéMezopotámie. Režim stranyBaastoto snažení podporoval výstavbouarcheologickýchmuzeí a pořádáním kulturních festivalů.Saddám Husajn na jednu stranu umění podporoval, ale cenzuroval a zakazoval ty umělecké projevy, které ho kritizovaly. Také zakázal některé svátky kvůli obavě, že velká setkání lidí by se mohla vést k demonstracím proti vládě.
Nejvýznamnějším muzeem jeIrácké národní muzeumumístěné v Bagdádu. Na seznamusvětového dědictvíUNESCOjsou zapsána tři irácká města:Aššúr, Samarra aHatra.Mezi další významná historická města sloužící jako archeologické lokality patříNinive,Kiš,Akkad,Lagaš,Eridu,Ur,Uruk,Nimrud,BabylónaNippur. Z mezopotamského období se zachovaly také různé sochy, malby a texty vyryté do hliněných tabulek (Epos o Gilgamešovi,Chammurapiho zákoník).Jedním z kandidátů na zápis do seznamu UNESCO je citadela vArbílu, která se svou sedmitisíciletou historií patří mezi nejstarší nepřetržitě obydlená městská sídla na světě.
Na území Iráku se narodili dva legendární vědci islámského zlatého věku. Rodákem zBasrybylAlhazen(Abú ʿAlí al-Hasan ibn al-Hasan ibn al-Hajtham), který proslul především výzkumem světla a položil tak základyoptiky. SKúfouje zase spojena činnostGebera(Abú Músa Džábir ibn Hajjána), který udělal zásadní kroky na cestě odalchymiekchemiia objevil napříkladdestilaci,krystalizaci,kyselinu dusičnounebolučavku královskou.
Zhruba 75 % obyvatel jegramotných, průměrná doba strávená vzděláváním (od primárního do terciárního) je 10 let.Povinná školní docházka je do šesté třídy, poté žáci píší celostátní zkoušky, které rozhodnou o postupu do vyšších ročníků. Od sedmé třídy je většina škol rozdělena na chlapecké a dívčí.Do roku 2003 neexistovaly soukromé školy, ale v roce 2010 jich už bylo přes 200.Vzdělávací instituce jsou na špatné úrovni, mnoho profesorů emigrovalo během vlády Saddáma Husajna a od roku 2003 se mnoho dalších stalo oběťmi výhrůžek a fyzického napadání, což vedlo k další vlně emigrace. Většina z celkových 13 univerzit a dalších 40 institucí vysokého vzdělání byla navíc vypleněna v souvislosti s nepokoji v roce 2003 a potřebovala přestavbu,stejně jako zhruba 80 % z celkových 15 000 budov nižšího vzdělání, které byly kvůli nízkým dotacím za Husajnovy vlády ve špatném stavu.
Nejoblíbenějším sportem v Iráku jefotbal. V roce 2007irácká reprezentacevyhrálamistrovství Asie ve fotbale.Získala rovněž zlato naAsijských hráchv roce 1982 a jednou se kvalifikovala namistrovství světa, a to v roce1986. Nejúspěšnějším iráckým fotbalovým klubem jeAl-Shorta SC, který se v roce 1971 probojoval do fináleLigy mistrů AFC, kde pak odmítl nastoupit proti izraelskému klubuMaccabi Tel Aviv, jemuž tak připadl titul. Roku 1948 se Irák poprvé účastnilolympijských her, z druhé účasti v roce1960si odnesl bronzovou medaili zevzpíránídíkyAbdul Wahid Azizovi, který vybojoval rovněž bronz nasvětovém šampionátuve Varšavě roku 1959. Dosud jde o jedinou olympijskou medaili pro Irák. Od roku 1980 se iráčtí sportovci účastní letních olympijských her pravidelně, ale zatím se neobjevili na zimních olympijských hrách.
Irácká kuchyně má tradici starou 10 000 let (vizarabská kuchyně). Svého vrcholu dosáhla v Bagdádu v době, kdy toto město bylo centrem islámské říše. Později byla výrazně ovlivněna kuchyněmi sousedních zemí, převážněíránskou,tureckoua syrskou.Jako všechny ostatní oblasti kultury je i irácká kuchyně ovlivněnaislámem, což se projevuje mimo jiné zákazem konzumacevepřového masaaalkoholu.Oblíbeným pokrmem je maso, nejčastějikuřecíajehněčív různých provedeních, jakokebab,khouzí(skopové maso s rýží) akibbe(pšeničné kuličky s masem). Nejčastější přílohou k masu jerýže. Mezi další běžná jídla patřídolma(plněná zelenina),jogurt,datlenebomasguf, grilovaná rybí specialita, která je považovaná za irácké národní jídlo. Jako koření se nejčastěji používá směsbaharat.