Etiopie

Etiopie(amharskyኢትዮጵያ,Itjopja),plným názvemEtiopská federativní demokratická republika(amharskyየኢትዮጵያ ፌዴራላዊ ዲሞክራሲያዊ ሪፐብሊክ,Je’Itjop’ja federalawi dimokrasijawi ripeblik),téžHabeš, jevnitrozemský státvAfrickém rohuvevýchodní Africe. Sousedí na severu sEritrejí, na východě sDžibutskemaSomálskem, na jihu sKeňoua na západě seSúdánemaJižním Súdánem. Podle odhadů z roku 2010 žilo v Etiopii 89 milionů a v r. 2023 už přes 128 milionů obyvatel.Hlavním městem jeAddis Abeba, úředním jazykem federace jeamharština.
Na etiopském území se dochovaly pozůstatky jednoho z nejstarších předků člověka z roduAustralopithecus. První lépe zdokumentovaný historický státní útvar na etiopském území představuje zhruba od 3. století př. n. l.aksumská říše, v níž vládlašalomounská dynastiezaložená podle legend potomkem králeŠalomounaakrálovny ze Sáby. Aksumští vládci přijali ve 4. stoletíkřesťanství. Následující staletí – především v důsledku ztráty obchodních kontaktů aislámské expanze– znamenala úpadek a do značné míry i izolaci. V polovině 19. století započala postupná modernizace a soupeření s evropskýmkolonialismem. Odprvní světové válkybyl až do roku 1974, s pětiletou přestávkou v doběitalské okupace, etiopským císařemHaile Selassie I.Ten byl poté svrženMengistu Haile Mariamem, který v zemi nastolilkomunistickýrežim. Konec tohoto režimu přišel spolu se zhroucenímsovětského blokua Mengistu musel v roce1991uprchnout ze země. Etiopie se federalizovala a v čele nové vlády pod vedenímEtiopské lidové revoluční demokratické frontystanulMeles Zenawi. Ten v zemi postupem času zavedlautoritářský režim, který je u moci dodnes.
Etiopský stát patří mezi nejchudší země světa. Zemědělství je silně závislé na podnebí a v poměru krozvinutým státůmmálo modernizované. Průmysl je nevyvinutý a služby nepříliš kvalitní. Dosud špatný stav infrastruktury se díky vládním investicím postupně zlepšuje. Výjimku v jinak špatné etiopské dopravě tvoříEthiopian Airlines, které se řadí mezi tři nejdůležitější letecké společnosti v Africe. Navzdory značnékorupcia nedostatečným službám seekonomika Etiopierychle rozvíjí; země je však přesto závislá na zahraniční pomoci.Etiopská armádapředstavuje jednu z nejsilnějších ozbrojených sil v Africe a úzce vojensky spolupracuje seSpojenými státy. V oblasti zahraničních vztahů udržuje Etiopie dobré vztahy zvláště s okolními státy s výjimkou Eritreje a Somálska. Ze zahraničních investorů se zde v poslední době nejvíce prosazujeIndieaČína. Etiopie má rovněž bohatoukulturuzaloženou na dlouhé historické tradici i kontaktech s okolním světem a v zemi je množství kulturních i přírodních památek.
Slovo Etiopie pochází zřečtiny(Αἰθιοπία,Aethiopia) a obecně se dá přeložit jako „země opálených lidí“. Tento výraz se nicméně nevztahoval pouze na dnešní etiopské území, ale souhrnně označoval země s obyvatelstvem tmavší pleti. Někdy se též užíval pro označení zeměKuš.VedleBiblese slovo Etiopie objevuje například vHomérověIliaděaOdyssei.Druhý název, Habeš nebo též Abyssinia, pochází z pojmenování kmenové skupiny Habašat, který později přejaliArabovéa pod jménemal Habašatím označovali zdejší obyvatele. TermínHabešase používá v Etiopii dodnes, většinou pro vymezení etiopské rasové skupiny vůčičernochůmibělochům. Zároveň se jím nazývají tradiční etiopské výrobky, pokrmy a nápoje.
Na etiopském území žijí lidé již po dobu několika milionů let. Právě zde byly také nalezeny početné kosterní pozůstatky lidských předků roduArdipithecusaAustralopithecus.Nepřetržitá přítomnost člověka je zde prokázána zhruba od roku 1 000 000 př. n. l. do období kolem roku 4000 př. n. l.Ze starších etiopských legend je nejvýznamnější pověst okrálovně ze Sábya králiŠalomounovi, jejichž synMenelik I.měl nastoupit na trůn roku 982 př. n. l a být zakladatelem šalomounovské dynastie. Tato dynastie pak v Etiopii s přestávkami vládla téměř dvě tisíciletí až do roku1974, kdy byla monarchie svržena komunistickým převratem.
Prvním lépe zdokumentovaným historickým státním útvarem zde bylaaksumská říše, rozkládající se vedle etiopského území také v jihozápadníArábii.
Zhruba někdy po roce325přijal aksumský vládceEnzanazásluhousvatého Frumentiakřesťanství.Země udržovala kontakty santickýmsvětem, rozvíjela se architektura, umění i řemeslná výroba, razily se také mince. Vrcholu svého vývoje se říše dočkala v první polovině 6. století za vlády císařeKaleba, který velkou část svého života strávil boji s židovskými povstalci v arabské části říše. Po jeho smrti nastal úpadek, neboť říše o arabská území přišla a oblast v druhé polovině 6. století ovládlasásánovskáPersie.V aksumské říši se používal zejména jazykge'eza v obchodních stycích se zahraničím se používala iřečtina.
Kvůli územním ztrátám a později takéexpanzi muslimůse aksumská říše dostala do izolace. Upadl obchod a řemesla a namísto peněz se začal znovu používatsměnný systém. Někdy v 8. až 9. století rozsáhlý úpadek vyústil v povstánížidovskéhokmeneFalašůvedeného královnouYodit. Po jeho potlačení se k moci v regionu dostala v polovině 12. století dynastieZagwe, za níž dosáhla vrcholu klášterní architektura.
Po zaniklé aksumské říši převzali tito noví vládci křesťanství, jazyk ge'ez a státotvornou tradici.Po roce 1270 se zagewská dynastie dobrovolně vzdala moci ve prospěch původní dynastie Šalomounů, která přijala titulcísařů. V zemi trval rozkvět a upevnilo se ifeudální zřízení. V následujících staletích se množily ozbrojené střety zejména s muslimy na východěAfrického rohu, předně sAdalským sultanátem. Přes dílčí etiopské úspěchy moc muslimů v regionu nadále sílila. Kritická situace nastala roku1529, kdy muslimský vládceAmhad Graňňzaútočil na etiopské území a téměř se mu podařilo etiopský stát vyvrátit.V roce1541však připluli Etiopanům na pomocPortugalci, s jejichž pomocí se podařilo muslimy vbitvě u jezera Tanaporazit. Zhruba ve stejné době začali z jihu pronikat do EtiopieOromové, kteří se v zemi poničené válkou usazovali, přejímali zdejší způsob života a náboženství a navždy tak změnili etnické složení obyvatelstva. Mnoho Oromů poté zastávalo významné pozice ve státní správě.
Nový problém představovali Portugalci a zejménajezuitštímisionáři, kteří sem s nimi přišli. Etiopští císaři se ocitli pod silným tlakem, aby přestoupili nakatolickouvíru, a přestože se o to někteří z nich pokusili, napříkladZe DingilčiSusneos,lidový odpor byl tak silný, že oba později přišli o vládu. Susneův synFasiladasposléze misionáře ve 30. letech 17. století ze země vyhnal.Za Fasilova nástupceIjasua I.došlo k obnovení silného postavení Etiopie, roku 1636 bylo také založeno nové hlavní město jménemGondar. Po smrti tohoto císaře ale nastal značný úpadek císařské moci a na dění ve státě měli stále větší vliv feudální šlechtici.Toto období vyvrcholilo v letech1784až1855, kdy etiopští vládci panovali pouze nominálně a namísto nich rozhodovali aristokraté. Do historie se zapsalo jakoZemene Mes'afint, doba princů.
Úpadek panovnické moci se snažil zastavit císařTewedros II., panující od roku 1855.Tento krutý a úspěšný panovník byl talentovaný vojevůdce. Přestože dospěl k mnoha vojenským úspěchům a pokoušel se o modernizaci země, nepodařilo se mu získat nutnou podporu zahraničních mocností. Kvůli konfliktu s britským konzulem Cameronem, jehož nechal paranoidní Tewedros uvěznit, si znepřátelilVelkou Británii. To vedlo nakonec k intervenci britských vojsk, která způsobila císařovo sesazení, po němž spáchal sebevraždu.O nový pokus o centralizaci moci se pokusilJohannes IV., který nastoupil na trůn roku 1871. Úspěšně se ubránil proti egyptskému vpádu a bojoval na popud Velké Británie také sesúdánskýmimahdisty, jimiž však byl poražen. Dostal se též do konfliktu sItálií, která si v oblasti dnešníEritrejevytvářela zázemí pro další postup v regionu.Italy sepodařilo zastavitaž za vlády dalšího císaře,Menelika II., jenž rozdrtil italská vojska vbitvě u Adwy(Aduy) roku1896.Zároveň za jeho vlády proběhla radikální expanze na jih a jihovýchod, což vedlo k posílení státních financí a obranyschopnosti státu. Začala se stavětprvní železnice mezi Addis Abebou, novým hlavním městem, a tehdy francouzskýmDžíbútí, budovaly se též nové mosty a silnice. Menelik vládl až do roku 1913, po jeho smrti se dostal k moci Menelikův vnukIjasu, avšak běhemprvní světové válkybyl svržen a moci se chopil šlechtic, neboliras, Tafari Makonen, nejdříve jako regent, později jako svrchovaný panovník Haile Selasie I.
Haile Selassie I.se pokoušel o soustředění moci ve svých rukou, aby dokázal provádět další reformy, jimž se mnohé složky společnosti, zejména šlechta a církev, urputně bránily.Jeho snahu přerušilaetiopsko-italská válka, v jejímž důsledku byl roku 1936 císař nucen odejít do exilu, zatímco Etiopii dobyla, někdy i za pomoci chemických zbraní,aokupovalaitalská armáda.Běhemdruhé světové válkyse s pomocí Britů podařilo roku 1941 dobýt etiopské území nazpět. Následně se díky úspěšnému diplomatickému jednání zdařilo získat Haile Selassiemu pod svou kontrolu také původní italskou kolonii Eritreu.Proti vládě císaře a pomalému tempu jeho reforem postupně rostl odpor, který vyvrcholil roku1960pokusem opuč.Přestože byl pokus o převrat potlačen, v zemi nepřestávalo působit sociální pnutí. Císař si postupně znepřátelil reformám nakloněnou střední vrstvu, studentstvo i nižší armádní důstojníky. Právě tito příslušníci armády vinili císaře a přežívající feudální systém ze společenských problémů a ze své vlastní chudoby. Vláda Šalomounovců postupně ztratila důvěru obyvatelstva, což se projevilo roku1974, kdy byl etiopský císař svržen a monarchie zrušena.
V následujících letech vládl v zemi takzvanýderg(rada), v jehož čele stanul armádní důstojníkMengistu Haile Mariam. Ten, inspirován několika konkurenčnímimarxistickýmistranami, které vznikly ze studentských hnutí,zavedl v Etiopii pozemkovou reformu, zestátnění podniků a násilný teror proti domnělým i skutečným opozičním silám, který vedl ke statisícům zavražděných či umučených lidía k nuceným přesunům obyvatelstva.Následkem sucha v 80. letech se ekonomika státu prakticky zhroutila, což vyústilo v posílení opozičních sil, jež vedly proti vládě neustálý ozbrojený konflikt. K situaci v zemi nepřispěla anietiopsko-somálská válkav letech 1977 až 1978, kterou se podařilo vyhrát díky podpořeSovětského svazu.Sovětské zájmy a podpora režimu v Etiopii byla součástí velmocenského zápasu studené války v zemích tzv.třetího světa.Ačkoliv byl totiž původně Sovětský svaz spojencemSomálska, kde držela moc v rukou levicová vláda, pro sovětskou vládu bylo výhodnější podporovat dlouhodobě Etiopii, zejména kvůli jejímu většímu materiálnímu zajištění a ideologicky bližšímu režimu.I podporavýchodního blokuale koncem 80. let skončila vzhledem k jeho postupnému úpadku. Mengistova vláda ztratila domácí i zahraniční podporu, byla následně roku 1991 svržena a o dva roky později vyhlásilaEritrea, dosud pod etiopskou nadvládou, nezávislost. Na základě nové ústavy z roku 1994 se Etiopie stala federativní republikou rozdělenou na etnickém základě.Volbyv zemi vyhrála o rok pozdějiEtiopská lidová revoluční demokratická fronta(EPRDF), která Etiopii vládne dodnes.Této straně se během posledních dvaceti let podařilo v zemi vytvořitautoritářskýsystém, který udržuje s pomocí represí a nestandardního vedení voleb.Premiérem a vůdcem EPRDF byl do své smrti v roce 2012Meles Zenawi. Etiopie zůstává jednou z nejchudších zemí na světě,pozitivnímu vývoji nepomohla takéeritrejsko-etiopská válkav letech 1998 až 2001,která vedla ke 100 000 mrtvých. Válka ekonomicky vysílila obě země,většina rozvojových projektů byla přerušena a jejich vývoj vržen o několik let nazpátek.V roce 2018 v zemi vypuklo kmenové násilí, které ze svých domovů vyhnalo téměř milion lidí.V roce 2020 vypuklaválka v Tigrajimezi povstalci zTigrajského státu, který je jedním ze svazových států Etiopie, a etiopskou vládou.Masakry civilního obyvatelstva si vyžádaly stovky obětí.Do války se zapojila i sousední Eritrea.Do roku 2022 si válka a s ní souvisejícíhladomorvyžádaly životy až 500 000 lidí.
Etiopská vlajka je tvořena listem o poměru stran 1:2 se třemi vodorovnými pruhy – zeleným, žlutým a červeným. Uprostřed je umístěn státní znak o velikosti asi poloviny šířky vlajky.
Barvy tvořící základ etiopské vlajky, doplněny o černou, jenž symbolizuje africký lid, byly přijaty za symbolAfrické jednoty(předchůdceAfrické unie) –panafrické barvy. Můžeme je nalézt na státních vlajkách mnoha dalších afrických zemí.
Etiopský státní znak je tvořen modrým, kruhovým polem se zlatýmpentagramem(pečetí králeŠalamouna), hrotem vzhůru. Mezi hroty je pět žlutých paprsků.
Etiopský stát se nachází vevýchodní Africev oblasti zvanéAfrický roh, poblíž jižní částiRudého moře. Je to státvnitrozemský, o pobřeží přišel po vyhlášení nezávislosti Eritreje v roce 1993. Celková rozloha činí 1 127 127 km.Sousedí seSúdánemaJižním Súdánemna západě,Eritrejína severu,DžibutskemaSomálskemna východě aKeňouna jihu.
Etiopii dominuje rozsáhlánáhorní plošinanacházející se ve středu země, rozdělená na dvě částiVelkou příkopovou propadlinou. Výška plošiny se průměrně pohybuje mezi 1500 a 3000m n. m., celý masiv je charakterizován horskými hřebeny rozdělenými hlubokými roklemi a říčními údolími, a to převážně v severní části. Plošina se pomalu svažuje do nížin na západ do oblasti Súdánu a do jihovýchodní části Etiopie obývané Somálci.Nejvyšším bodem jeRas Dašen(Bejeda) s 4620 metry nad mořem. Naopak nejnižším bodem jeDanakilská proláklinadosahující 115 metrů pod hladinou moře, jedná se také o jedno z nejteplejších míst na světě.Vzhledem ke geologické aktivitě Velké příkopové propadliny je v její blízkosti možný častější výskyt zemětřesení a sopečné činnosti.
Obdělává se zhruba 17 % půdy,přestože podíl půdy použitelné k orbě je vyšší. V důsledku intenzivnídeforestaceposledních 30 let je zalesněno pouze zhruba 10 až 15 % území. Zbytek je využíván pro pastvu, pakliže není příliš drsný, suchý či neúrodný, aby se dal využít k obhospodařování.Země silně trpí nadměrným využíváním pastvin,erozí,desertifikacía častými suchy, což v některých oblastech způsobuje v suchých obdobích nedostatek vody.
V rámci Velké příkopové propadliny se na jihu rozkládá rozsáhlá síť jezer, největší přírodní vodní nádrž je však jezeroTananacházející se na severozápadě.Nejvodnějšíetiopskou řekou jeModrý Nil,který spolu sTekezeaBaremvtéká na západě, již na území Súdánu, doNilu. ŘekaAwašnaopak teče na východ, kde se vlévá do slaných jezer v Danakilské proláklině. Z velkých řek je třeba zmínit takéGenaliaŠebeli, tekoucí na jihovýchod do Somálska, aOmo, která ústí do jezeraTurkanana hranicích s Keňou.
Etiopieje domovemrozličných živočišných druhů, mezi něž patří typičtí zástupci africké fauny, napříkladlev,leopard,gepard,hroch,slon,zebra, různé druhyopicagazel,žiraf, stejně tak iptácijakoplameňák,pelikán,husa,čáp,ibisčimarabu.V oblasti se také nacházejí i druhyendemické, omezené na jedno menší území – těmi jsou napříkladnyala horská,vlček etiopskýnebodželada.Rozmanité je takérostlinstvo. Ve vysokohorských oblastech převládajíjehličnatélesy,vřesyamlžné pralesy, v nížinách se rozkládají spíšelistnaté stromy,deštné pralesy, rostou zde častoliány. Na pláních se nacházejí ve velkém množstvíkaktusy,sukulentya velkésykomory. V teplých oblastech je možno nalézt nepravý banán známý jakoinset. Poblíž hlavního města roste v hojném množstvíeukalyptus, dovezený do země zAustrálie.Jednou z nejznámějších a nejvýznamnějších etiopských plodin jekáva, která pravděpodobně z Etiopie také původně pochází.
Území Etiopie se nachází vtropickémonzunovéoblasti.Její podnebíje velmi rozmanité, a to zejména vzhledem k rozdílům v nadmořské výšce. V oblastech nad 1500 m n. m. převažují denní teploty mezi 16 a 30 °C, střídané chladnějšími nocemi.V níže položených oblastech, například vDire DawěneboAfarsku, jsou teploty výrazně vyšší, v oblastiDanakilské pouštědosahují teploty 40 °C.Někdy se nížiny vyznačují též vysokou vlhkostí vzduchu.V Etiopii se střídají období sucha a období dešťů. Během ledna a února převažují občasné deště – pokud tyto nejsou dostatečné, hrozíhladomory. Od konce února až do června trvá v zemi suché období,po němž přicházejí od poloviny června do poloviny září silné deště.Intenzivní srážky zanechají v půdě dostatek vláhy, která vydrží zhruba do prosince a ledna, kdy opět přicházejí sucha, následovaném od poloviny ledna občasnými dešti.
Etiopie jefederativníparlamentní republikou.Jednotlivé státy federace, vytvořené na etnickém základu, mají právo ratifikovat vlastní regionální ústavy, uvádět v platnost zákony a vytvářet i spravovat vládní funkce. Mohou se též od mateřské země odtrhnout.Zákonodárnou mocpředstavujedvoukomorový parlamentskládající se z horníKomory federacemající 108 křesel a dolníKomory lidových zástupcůskládající se z 548 křesel.Zatímco členové horní komory jsou voleni parlamentními shromážděními jednotlivých států federace, dolní komora je volena ve všeobecném hlasování.Volební právomají všichni občané od 18 let.Hlavou státu je prezident, volený oběma komorami parlamentu na šestileté období. Současnýmprezidentem Etiopiea hlavou státu jeSahle-Work Zewdeová, historicky první žena v této funkci. Předseda vlády, představitelvýkonné moci, je volen z členů Komory lidových zástupců. Je také zároveň vrchním velitelem ozbrojených sil. Tento post zastával zastupující předseda vládyHailemariam Desalegn, který nastoupil po smrtiMelese Zenawihov srpnu 2012.Nejvyššísoudní autoritoujeNejvyšší federální soud, jeho členové jsou navrhováni předsedou vlády a schvalováni dolní komorou parlamentu.
Ústava, ukotvující oddělenou moc zákonodárnou, soudní a výkonnou, byla ratifikována v prosinci 1994.V zemi existuje systém více politických stran,ačkoliv dle organizaceFreedom Housev praxi principy demokratického zastoupení nefungují– vposledních volbáchv květnu 2015 vyhrála vládnoucí stranaEtiopská lidová revoluční demokratická fronta(EPRDF) 100 % hlasů.Již v roce 2010 si k podobnému volebnímu výsledku vládnoucí režim dopomohl zejména díky nestandardním zákrokům během voleb, opakovanému pronásledování odpůrců, represím, porušování práva na shromažďování a spolčování a takřka absenci nezávislých médií.PodleNadace Bertelsmannfederální systém zůstává téměř pouze na papíře – EPRDF udržuje nad jednotlivými regionálními vládami přísnou kontrolu.Kvůli nepokojům vyhlásil premiér Desalegn v říjnu 2016 výjimečný stav, který trval do srpna roku 2017. Poté, co v únoru 2018 premiér rezignoval na svou funkci, vyhlásila etiopská vláda opakovaně výjimečný stav. Vláda ve svém prohlášení uvedla, že důvodem vyhlášení druhého výjimečného stavu za poslední dva roky, jsou protesty, které si vyžádaly oběti na životech i zranění, vyhnaly část obyvatel z domovů a připravily je o majetek.
Zatímco v centrální části země má vláda situaci pevně v rukou, v mnoha odlehlejších oblastech proti ní bojují různá osvobozenecká hnutí. Mezi jinými se jedná oOromskou osvobozeneckou frontu(OLF),Ogadenskou národně osvobozeneckou frontu(ONLF), případněAfarskou národně osvobozeneckou frontu, doprovázené dalšími menšími organizacemi. Neklidnou situaci dokreslují časté krvavé kmenové srážky o vodu a půdu v jižních částech Etiopie. Vedle toho mezi lety 2006 a 2008 explodovalo v Addis Abebě a dalších městech několik bomb, které zabily zhruba 20 lidí. Není známo, kdo za těmito činy stál.Ministerstvo zahraničí Spojených států americkýcha organizaceHuman Rights Watchuvádějí, že lidé podezřelí ze sympatií k politické opozici, případně osvobozeneckým hnutím, jsou oběťmi porušování lidských práv, mezi něž často patří popravy bez soudu, znásilňování, mučení či svévolné zatčení.Řada umělců, sportovců či diplomatů utíká do zahraničí a žádá oazyl.Země má silné problémy skorupcí.Nižší úrovněstátní správytrpí úplatkářstvím a inkompetencí, vyšší politické špičky používají úplatky k udržení loajality ve vlastní straně i vládě.Silně zkorumpovaná je i justice, která ani plně nefunguje ve všech oblastech země. Zároveň je soudní moc pod silným vlivem moci výkonné.Na druhou stranu Freedom House upozorňuje, že přes určité korupční praktiky samotné vlády se objevuje ve vládnoucí třídě snaha tyto problémy řešit a korupční aktivity omezit.
Území Etiopie se dělí na 12 etnicky založených federálních států a 2 samosprávné městské oblasti. Hlavním městem jeAddis Abeba, která je sídlem stejnojmenné městské samosprávné oblasti, přičemž její území je obklopeno územím státuOromie.Mezi další státy patříAfarsko,Amharsko,Beningšangul-Gumuz,Gambela,Harari,Jižní Etiopie,Sidama,Somálský stát,Stát lidu jihozápadní Etiopie,Střední EtiopieaTigraj. Druhým samosprávným městem jeDire Dawa.Státy se dále dělí na okresy (wereda) a obce (kebele).
Mezi nejvýznamnější města patříAddis Abeba(zhruba 3 147 000 obyvatel), dále pakDire Dawa(306 000),Adama(dříve Nazareth; 251 000),Gondar(213 000),Džima(174 000),Desje(186 000),Mekele(184 000),Bahir Dar(183 000),Awassa(137 000),Harar(131 000) aGambela(33 000).
Etiopie po dobu své existence udržovala kontakty s mnoha okolními národy i s evropskými křesťanskými státy. V moderní době se významněji projevila na světové scéně roku 1896, když se etiopskému císařiMenelikovi II.podařilo porazit vbitvě u Adwyitalská vojska.Roku1923se stala členemSpolečnosti národů, podruhé světové válcezačala v mezinárodním dění hrát i významnější pozici.Byla mimo jiné zakládajícím členemOrganizace spojených národůa etiopský císařHaile Selassie I.stál u zroduOrganizace africké jednoty, dnesAfrické unie.Etiopský stát se také účastnil misí OSN vKorejiaKongu, později též vBurundi,LibériiaRwandě.Zatímco etiopský panovník se orientoval zejména naSpojené státy, vláda dergu, jež nastoupila po převratu roku 1974, orientovala celou zemi směrem kvýchodnímu blokukomunistickýchzemí aSovětskému svazu. Po roce 1991 obnovila nová etiopská vláda kontakty se Spojenými státya obecně udržuje mírové kontakty s většinou afrických a evropských zemí. Výjimku představujeEritrea, s níž dosud nevyřešené spory ohledně hranic vedly k vypuknutíeritrejsko-etiopské válkyv letech 1998 až 2001. Vztahy mezi těmito dvěma státy zůstávají nadále chladné, po obou stranách hranice udržují obě země vojska o síle asi 100 000 mužů.Etiopie se také snaží svého souseda konstantně držet v diplomatické izolaci. Následkem těchto událostí udržuje Etiopie dobré vztahy sDžibutskemaSúdánem, aby si tak zajistila přístup k mořským přístavům.Dalším zdrojem napětí jeobčanská válka v Somálsku, kde Etiopie zasáhla během roku 2007 protiSvazu islámských soudůa do ledna 2009 prováděla v somálské oblasti vojenské operace,během nichž zasáhla i proti etiopskýmdisidentůmskrývajícím se na somálském území.Etiopie nadále považuje probíhající konflikt v Somálsku za jeden z důležitých bezpečnostních faktorů v regionu.Udržuje také vztahy seSomalilandem, jednou z odtržených částí Somálska, který umožňuje Etiopii využívat svých přístavů.Počátekválky proti teroruznamenal upevnění vztahů s USA i západoevropskými státy – Etiopie je v této době považována za důležitého spojence v boji protiislámskému fundamentalismu.
Diplomatické vztahynavázala Etiopie sČeskoslovenskempoprvní světové válce. Zájmy Československa v této době zastupovalo francouzské velvyslanectví. Co se týče obchodní výměny, v meziválečném období byly do Etiopie dodávány především zbraně.Roku 1955 Československo zřídilo v Etiopiivyslanectví, o čtyři roky později velvyslanectví. Roku 1959 byla rovněž podepsána Smlouva o přátelství a Dohoda o kulturní, vědecké a technické pomoci. Do země poté přišli českoslovenští odborníci, díky spolupráci mezi oběma státy vzniklo několik továrních podniků a vHararubyla postavena s československou pomocí také nemocnice.Od roku 2004 zde probíhá projektPostavme školu v Africeve spolupráci české humanitární organizaceČlověk v tísnia skautské organizaceJunák.Roku 2007 byla meziČeskema Etiopií podepsána Dohoda o zamezení dvojímu zdanění a prevenci daňových úniků, pro rozdíly v hospodářské politice obou států však dosud nebyla podepsána již připravená Dohoda o podpoře a vzájemné ochraně investic.Na českých vysokých školách také studovalo několik generací etiopských studentů. Přesto vzájemné kulturní a vědecké styky nejsou velmi rozšířené.Pro občany ČR platí vízová povinnost.
Etiopská armáda, pod souhrnným názvemEtiopské národní obranné síly, sestává zhruba z 200 000 mužů, což ji činí jednou z největších armád na africkém kontinentu. Skládá se z pozemní armády aletectva, zatímco etiopské loďstvo bylo přenecháno Eritreji po jejím odtržení.Po pádu komunistického režimu byla původní armáda rozpuštěna a nahrazenaguerillovýmijednotkami povstalců. Nová armáda od té doby prochází s americkou pomocí postupnou transformací v moderní vojsko. Plánem vlády bylo vytvořit multietnickou armádu, avšak té stále dominujíTigrajové, kteří byli coby členovéTigrajské lidově osvobozenecké frontyspojenci EPRDF.Vojenská služba je postavena na dobrovolnickém principu, avšak v případě nutnosti je nastoupení do armády povinné. Minimální věk pro vstup do armády je 18 let.Armáda zůstává loajální civilní správě, proti lidovým nepokojům či povstalcům postupuje často brutálním způsobem, což vedlo k obvinění armádních složek ze zločinů proti lidskosti.Vzhledem ke společným zájmům Etiopie a USA prohlubují tyto dva státy v poslední době vojenskou spolupráci.Roku 2009 vynaložila Etiopie na vojenské potřeby 1,2 % HDP.
K roku 2005 Etiopie vlastnila 250 tanků, 400 vozidel, 400 kusů mobilního dělostřelectva, 50 raketometů a 48 letadel, mezi něž patřila letadlaSu-27aMiG-21. Toto armádní vybavení bylo většinou zakoupeno od ruských dodavatelů na přelomu let 1999 a 2000.V roce 2011 podepsala Etiopie obchodní smlouvu sUkrajinouna nákup dalších 200 tankůT-72.Téhož roku získala izraelská firma BlueBird od etiopské vlády kontrakt na dodáníbezpilotních letounů.
Policie je rozdělena na federálním základě, přesto se však její činitelé v mnoha regionech místním institucím nezodpovídají.Etiopské policejní sílytaké postrádají profesionalitu a trpí silnou korupcí. Podobně jako armáda se policie často uchyluje k nelegálním praktikám jako je svévolné zatčení, týrání, vraždy, nepovolené prohledávání a podobně.
Za boj s terorismem, výzvědnou činnost, bezpečnost hranic a kriminální vyšetřování zodpovídá etiopskáNárodní výzvědná a bezpečnostní služba(NISS). Dle Ministerstva zahraničí USA si etiopská vláda většinou udržuje dohled i nad touto organizací, ovšem vyskytly se případy, kdy bezpečnostní síly jednaly na vlastní pěst. V některých regionech, napříkladOromii, se bezpečnostní složky chovaly podle zprávy organizaceMezinárodní krizové skupinyjako stát ve státě. Human Rights Watch také ve své zprávě z roku 2008 uvedla, že vládní složky využívaly několikrát NISS ke sledování, nátlaku a zastrašování proti lidem, kteří byli považováni za nesympatizující s režimem. Stejně tak je proti případné opozici využívána síť placených informátorů.
Ekonomika etiopského státuse řadí mezi jedny z nejchudších na světě. Roku 2010 činilhrubý domácí produkt(HDP) podleparity kupní síly86,12 miliardy dolarů.Země si udržuje vysoký ekonomický růst – roku 2008 činil 11,2 % HDP, roku 2009 10 %, roku 2010 klesl na 8 %zřejmě kvůlisvětové ekonomické krizi.Co do HDP na obyvatele v paritě kupní síly, Etiopie je zhruba s 1000 dolarů na hlavu 213. státem na světě. 85 % obyvatelstva pracuje vzemědělství, 5 % vprůmyslua 10 % veslužbách.Vládnoucí strana si udržuje silný vliv na hospodářství – veškerá půda patří státu, který ji pronajímá, soukromý sektor je malý a bankovní instituce slabé. Obecně Etiopii dominuje malý počet firem se silnými vazbami na vládnoucí stranu, případně EPRDF sama některé firmy vlastní.Země zůstává závislá na mezinárodní ekonomické a humanitární pomoci. Vláda též využívá světovou ekonomickou krizi k zdůvodnění zpomalení liberálních hospodářských a politických reforem.Měnou jeetiopský birr, který není volně směnitelný a je vázán naamerický dolar. V roce 2010 byl směnný kurs 14,4 birru za dolar.Inflacedosahovala k roku 2010 celkem 8 %.
V poslední době v Etiopii investovaly nejvýrazněji zejménaIndieaČína.Do Číny také směřuje nejvíce etiopského exportu (13,3 %). NásledujeNěmecko(10 %),Saúdská Arábie(7,6 %),Spojené státy americké(7,4%),Nizozemsko(6,5 %),Súdán(4,5 %) aBelgie(4,1 %).Hlavním vývozním artiklem jekáva, vyváží se takékůžea kožené výrobky, živá zvířata, olejnice, zlato a rostlinakhat,mírná droga oblíbená zejména v Džibutsku, Jemenu a Somálsku.V importu taktéž převažuje Čína s podílem 19,8 %, další významní dovozci jsou Saúdská Arábie (8,5 %), Indie (4,4 %) a Spojené státy americké (4,4 %). Mezi nejčastěji dovážené zboží patří potraviny a živá zvířata,ropaa ropné výrobky, chemikálie, stroje, výrobní zařízení, motorová vozidla, letadla a tkané látky.Vzhledem k tomu, že Etiopie je nucena dovážet velké množství jídla a neprodukuje drahé exportní zboží jako minerály a ropu, zůstáváobchodní bilancetrvale záporná.V roce 2010 mělexporthodnotu 1,729 miliardy dolarů, zatímcoimportdosáhl hodnoty 7,517 miliardy dolarů.
Z nerostných surovin má Etiopie k dispozici nalezištěsoli,zlata,platiny,železné rudy,uhlí,drahých kamenů,uhličitanu sodného,tantalu,potaše,mědi, zatím nevyužitá ložiska ropy azemního plynu,niklu,mramoruažuly.Ve větším množství se zatím těží pouze zlato.
Zemědělství je v porovnání s vyspělými ekonomikami silně zaostalé. Veškerou půdu vlastní stát, který ji zájemcům pronajímá.V současné době se k zemědělské činnosti využívá 17 % půdy,množství půdy vhodné k obdělávání zůstává nevyužito,zemědělská výroba je minimálně mechanizovaná a úroda je silně závislá nadešťových srážkách.Přes 90 % zemědělsky užívané půdy obdělávají drobní rolníci, jejichž zemědělské techniky se za posledních dva tisíce let takřka nezměnily.Na vrchovině se pěstujíobilniny, zejménateff, endemická plodina užívaná při výrobě etiopského chleba,ječmen,pšenice,proso,luštěninyaolejniny, v nížinách jsou oblíbenými plodinami zejménačirokacukrová třtina. Běžné jsou takébrambory.Na jihu se pěstují dvě významné exportní plodiny: první jekáva, která pravděpodobně také z oblasti Etiopie původně pochází a jež se například v roce 2007 podílela 36 % na celkovém výnosu exportu;druhou je lehké narkotikumkhat.
V posledních letech pronajímá vláda půdu ve stále větší míře zahraničním investorům, kteří v Etiopii zakládají rozsáhlé plantáže na pěstování květin, zemědělskýchbiopaliv, kávy ačaje. Tyto praktiky často vedou k vyhánění rolníků z jimi obdělávané půdy.Stejně tak častá neúroda způsobená suchy vede rolníky k opouštění polí a stěhování se do měst, kde rozšiřují řady městské chudiny.V zemi také žije na 7 milionůpastevců. Podle průzkumu z roku 2003 se v Etiopii nacházelo 35 milionůskotu, což je největší stádo tohoto zvířecího druhu na světě,kromě toho také 25 milionůovcía 18 milionůkoz.Začíná se rozvíjet sladkovodnírybářství.
Rovněž průmysl je stále zaostalý, ačkoliv toto odvětví začíná vykazovat silnější růst – zatímco v roce 2006 se podílel na HDP asi 5,1 %,v současnosti je to již 13 %.Největší podíl ve výrobě má průmyslpotravinářský, následovanýkožedělnýmatextilním.Z dalších odvětví jsou významné výrobachemikálií,léčiv,stavebních hmota dálekovozpracující průmysl,dřevozpracující průmysla výrobatraktorů,nákladních automobilůaocelovýchkonstrukcí.Takřka veškeré průmyslové podniky se nachází v hlavním městě a jeho okolí.
Služby v Etiopii nejsou až na výjimky na vysoké úrovni. Vedle obchodu, kde dominují převážně muslimové, dopravy a komunikací představuje význačné odvětvícestovní ruchtěšící se podpoře vlády, která jej považuje za jeden ze základních kamenů budoucnosti Etiopie. Převážnou část turistů, kterých do Etiopie přijede ročně zhruba 100 000, tvoří Etiopané žijící v zahraničí. Z turistiky přichází ročně státu zhruba 20 milionů dolarů.Potenciál země však zdaleka není dostatečně využitý.
Etiopie nabízí velké množství historických i přírodních památek. Nejnavštěvovanějšími místy jsou starobylé chrámy a obelisky vAksumu, hrady a zámky vGondarua skalní chrámy vLalibele.Pozornosti se také těší městoHarer, kláštery nacházející se na ostrovechjezera Tanai jinde, napříkladDebre LibanosaDebre Damo. Z přírodních památek je třeba jmenovat samotné jezero Tana, vodopádTisissat, jeskynní systémSof Omar, dále například jezeraAbiyata,Shala,Langano, termální prameny vSodere,WellisučiAwase.V zemi je také 12 národních parků, napříkladNárodní park Awaš,NP Bale Moutains,NP Gambella,NP Simien Mountainsa další.Ochrana prostředí je však silně zanedbána.Stejně tak je stále problém s nedostatečnou úrovní dopravní infrastruktury a ubytování.Další možnosti představujehorská turistikači kontakty s domorodými kmeny žijícími původním způsobem života.
Celkově se etiopská infrastruktura rychle rozvíjí. Etiopie vynakládá na její výstavbu zhruba 10 % HDP, což je jeden z nejvyšších podílů HDP určených na rozvoj infrastruktury v Africe.Budovánídopravní sítěje soustředěno zejména do okolí Addis Abeby.V zemi je 4100 km asfaltových silnic, spojujících především významná městská centra, dobrá silniční síť funguje i při hranicích s Džibutskem a Keňou. Dalších 19 tisíc km silnic je prašných nebo štěrkových.Jedinou existující železnicí je trať meziAddis Abebou přes Dire Dawu s Džibutskemdlouhá 781 km, jejíž vlastnictví vyjasnilo několik bilaterálních smluv mezi oběma státy. Od roku 2006 byla koncese na tuto železnici prodána jihoafrické firměComazar.Plánovaná rekonstrukce existujícího železničního spojení a jeho další rozšíření na 5000 km byla započata v září 2010 za pomoci čínských investic.Nově funguježelezniční trať Addis Abeba – Džibutio délce 756 km a normálním rozchodu. Na africké poměry má vysokou úroveň letecká společnostEthiopian Airlines, která se řadí mezi tři nejlepší poskytovatele letecké dopravy v Africea udržujemnožství linekdo afrických a arabských zemí, Evropy či Indie.Letiště Bolev Addis Abebě je jedním ze tří nejvýznamnějších mezinárodních afrických leteckých uzlů.Celkem je v Etiopii zhruba 80 letišť, z toho 30 je užíváno pravidelně, a to ve většině případů pro domácí linky.Země přišla o pobřeží i o všechny přístavy důsledkem vyhlášení nezávislosti Eritreje v roce 1993. Po etiopsko-eritrejské válce byla přesunuta námořní doprava do přístavuDžibuti,částečně také dosomalilandskéBerbery. Momentálně má etiopské obchodní loďstvo devět lodí.
Zdrojem elektřiny jsou z 97 %vodní elektrárny,které, podobně jako zemědělství, závisí na dešťových srážkách. Přístup k elektřině má asi 86 % obyvatel měst, avšak elektrifikace ve vesnických oblastech je prakticky minimální.Ropa se musí dovážet; plánovány jsou průzkumy nalezišť jak ropy, tak zemního plynu.Další možnost představuje využitígeotermální energie.Velká část populace nadále závisí na dřevě jakožto hlavní látce pro topení i stavbu, což vede k prohlubující sedeforestacizemě.
V oblasti telekomunikací si udržujemonopolnípostaveníEthiopian Telecommunications Corporation.Přístup k telefonu má v současnosti zhruba 5 % lidí,od roku 1999 funguje v zemi mobilní síť. Je zaveden iinternet.
Etiopiemá poměrně pestré národnostní i náboženské složení. S více než sto miliony obyvatel je nejlidnatějšímvnitrozemským státemna světě.Obyvatelstvo Etiopie je složeno z několika etnik. Více než 40 % populace se hlásí kEtiopské ortodoxní církvi, zhruba třetina obyvatel vyznáváislám.
K roku 2010 čítalaetiopská populacepodle odhadů zhruba 82 101 998 obyvatel. V r. 2017 už 105 350 000 lidía v r. 2023 měla Etiopie 126,5 milionů obyvatel.Roční přírůstek obyvatelstva činí 2,6 %,přičemž 16–17 % obyvatel žije ve městech.V Etiopii existuje množství rozličných etnických skupin, největšími z nich jsouOromové(34,5 % obyvatel),Amharové(26,9 %),Somálci(6,2 %),Tigrajové(6,1 %),Sidamové(4 %),Guragové(2,5 %),Welaitové(2,3 %),Hadicové(1,7 %),Afarové(1,7 %),Gamové(1,5 %) aGedeové(1,3 %). Ostatní etnické skupiny tvoří zbylých 11,3 % populace.Ve městech žijí i menšinyItalů,Řeků,IndůaArménů. Užívá se zhruba 83 různých jazyků a 200 dialektů,přičemž většina z nich patří dosemitské,kušitskéčiomotskéjazykové rodiny.Oficiálním jazykem celé federace jeamharština, vedle ní mají v jednotlivých státech statut oficiálního jazykatigrajština,oromština,harerština,afarština,somálština,angličtinaaarabština.Angličtina je v etiopském školství nejčastěji vyučovaným zahraničním jazykem. 46 % populace je ve věku 0–14 let, 51 % ve věku 15–64 let, zbývajících lidí nad 64 let je 2,7 %.
Takřka polovina Etiopanů žije pod hranicí chudoby.Zdravotnický systém je nedostačující, přetrvává vysokádětská úmrtnost.Střední délka životaje zhruba 56 let.K čisté vodě má přístup 98 % obyvatel ve městech, zatímco pouze 26 % na vesnici. Průměrně 5 milionů lidí je závislých na dodávkách jídla.Zejména v oblastiSomalieje také často kritický nedostatek vody. Zhruba 2,3 % lidí je nakaženo viremHIV, u infikovaných převažují obyvatelé měst.Dalšími rozšířenými chorobami jsou napříkladžloutenka typu AaE,břišní tyfus,malárie,meningitida,cholera,žlutá zimnice,vzteklinaaschistosomóza.Vláda se snaží současnou situaci řešit a za posledních deset let se situace ve zdravotnictví mírně zlepšila. Přesto etiopské zdravotnictví zůstává podle Center for National Health Development přiColumbia Universityjedním z nejméně vyvinutých vsubsaharské Africe.Human Rights Watch dále uvádí, že vládnoucí strana někdy zneužívá mezinárodních potravinových zásob a nedistribuuje je do rebely držených oblastí, aby tak vyhladověla odbojová hnutí.
V zemi přetrvává diskriminační přístup k ženám a ačkoliv zákony země považují ženy a muže za sobě rovné, tato ustanovení se v praxi podle Ministerstva zahraničí USA často nedodržují.Ve zprávě OECD Development Centre se uvádí, že žena je stále ve společnosti vnímána jako podřízená muži a přes všechna opatření přijatá vládou je Etiopie jednou z nejvíce tradicí svázaných zemí v Africe.Ženy tak mají ztíženou možnost vlastnit půdu,velmi obvyklé jsou v některých regionech nelegální sňatky s dívkami mladšími 18či 15 let,sňatek za pomoci únosu,rozšířená jeprostituce, násilí mezi partnery,častáznásilnění,ženská obřízkaa další formy diskriminace.Uvedené platí zejména pro venkovské oblasti.Polygamieje v současné době zakázaná, není však známo, jestli je nadále praktikovaná či případně ve společnosti nějakým způsobem přijímaná.Organizace jako jeDětský fond Organizace spojených národů(UNICEF) čiSave the Childrenuvádějí, že velké množství nedospělých je také ve velmi špatné situaci – v zemi je na 500 000 až 700 000 dětí žijících na ulici, 18 % etiopské dětské populace přišlo alespoň o jednoho rodiče. Přes 70 % dětí ve věku 7 až 15 let pracuje, 40 % z pracujících dětí je mladších 6 let. Častý je obchod s lidmi, většinou z vesnických oblastí do měst na různé druhy nucené práce, ženy jsou případně prodávány do arabských zemí jako domácí otrokyně nebo prostitutky.Co se týčehomosexuality, ta je v Etiopii ilegální a v etiopské společnosti je brána jakotabu.
Etiopie jesekulárním státem. Mezi nejrozšířenější náboženství patříkoptské křesťanství miafyzitního vyznáníreprezentovanéetiopskou pravoslavnou církví(43,5 % populace),islám(33,9 %),protestantismus(18 %), tradiční náboženství (2,6 %) akatolictví(0,7 %, římští katolíci + Etiopská katolická církev – má etiopský, původně koptský ritus – ten vychází z alexandrijského). Ostatní náboženské směry vyznává 0,7 % obyvatel.Stoupenci Etiopské církve převažují zejména u Tigrajů a Amharů, islám vyznávají naopak zejména Somálci, Afarové, Oromové (zejména ti žijící na jižní vrchovině), Guragové a Sidamové na jihovýchodě. Obchodníci žijící ve velkých městech také často bývají muslimy. Na jižních a jihovýchodních hranicích je přítomno značné množství zahraničníchmisionářů, mj. i římskokatolických.V posledních letech stoupají v Etiopii náboženské rozepře, které si vyžádaly i několik mrtvých.
Tradice etiopské pravoslavné církve sahá do 4. století, kdy bylo křesťanství přijato králem Ezanou. Značnou zásluhu na rozšíření křesťanství měl zejména Ezanův vychovatel svatýFrumentiusa dáledevět misionářů, kteří v Etiopii působili v 6. století. Dalším významným světcem jeTekle Haymanot,jenž se zasloužil o znovunastoupení šalomounské dynastie po r. 1270.Etiopská pravoslavná církev neuznáváChalkedonský(451) aDruhý konstantinopolský koncil(553), které uzákonily dvojí přirozenost Kristovu. Je miafyzitská /původně monofyzitská/, stejně jako Koptská církev v Egyptě, Syrská c. Antiochie (čili syrsko-pravoslavná, zvaná též jakobitská), Arménská apoštolská církev, Eritrejská pravoslavná církev a dvě jakobitské církve v Indii (jedna z nich je autonomní součástí Syrské c. Antiochie). Pro dlouhou izolaci Etiopie se církev po úpadku Aksumu (v 8. stol.) vrátila k některýmstarozákonnímtradicím, napříkladobřízce, rituální porážce, činění rozdílů mezi čistým a nečistým masem, uznávánímsabatujako svátečního dne a dalších (respektive mnohé byly zachovávány nepřetržitě).Etiopská bibletaké zahrnuje některéapokryfní texty, které se vbibliobvyklé pro západní křesťanství nenacházejí.Liturgickým jazykemje původní jazyk aksumské říše zvanýge'ez. Církevní organizace byla až do r. 1951 podřízenaalexandrijskému patriarchovi, tj. papeži Koptské církve v Egyptě, který původně vybíral biskupy (poté metropolity) etiopské církve užívajícího titulAbun/Abuna.Od roku 1951 je abuna volen etiopskými biskupy jakožto patriarcha. Prvním se stal Abuna Basilios. Od r. 1958 je Etiopská církev autokefální = nezávislá. Její autokefalitu uznala Koptská církev v Egyptě už o rok později (1959) protože Etiopská církev přiznala(a přiznává dosud) koptskému papeži čestné postavení „primus inter pares“, tj.první mezi sobě rovnými. Tehdejší etiopská vláda v čele s císařem Haile Selassie I. toto osamostatnění iniciovala a diplomaticky podporovala. Současným abunem jeP'awlos.
Etiopští muslimové vyznávajísunnitskouformu islámu,převážná část z nich jsou stoupenci mystického islámského hnutísúfismu.Islám se vzhledem ke své jednotnosti ve světě nevyznačuje v Etiopii výraznými odchylkami od oficiálního učení.Rostoucí náboženské napětí mezi muslimy a křesťany by mohlo být podle etiopského Nejvyššího soudu pro muslimské záležitosti způsobeno stoupajícím vlivem některých muslimských skupin, které jsou podporovány zeSaúdské Arábie.
Napříč Etiopií také stále existujítradiční náboženstvíjako jeoromskénáboženstvíwaaqeffanna,mursijskénáboženství,surijskénáboženství a rozličnésynkretismy.Náboženstvíwaaqeffannaje původní náboženství etnikaOromov oblastiafrického rohu, vSomálsku, Etiopii a severníKeni. Název pramení ve slověwaaqa,což je v oromských jazycích v překladu stvořitel.Vyznavači náboženství waaqeffanna se nazývají waaqeffataa. Základním vyznáním je víra v jedinéhoBohaWaaqa Tokkicha.Surmická etnika(Mursi,Surma,Suria další) v jihozápadní Etiopii vyznávají jednohoBohajménemTumwi.Někteříkřesťanéamuslimovév Etiopii vyznávají vedlekřesťanstvíneboislámuzároveň jedno ztradičních náboženství(vícečetná náboženská identita).
Samostatnou kapitolu tvoří etiopská komunitaFalašů, vyznávajících primitivní formujudaismu. Jméno Falaš či Felaš je označení, které etiopským židům dali jejich sousedé. Pochází z amharštiny a znamená „zbavení kořenů“, „odtržení“, případně „cizinci–nájezdníci“.Falašové si sami říkaliBejt Jisra'elneboli Dům Izraele. Až do 13. století si Falašové zachovali silnou míru autonomie, ovšem po znovunastoupení Šalomounovců po roce 1270 se etiopští panovníci snažili jejich nezávislost omezit. Zároveň se vůči nim začalo postupovat se sílící intenzitou, protože byli viněni z úpadku aksumského státu za panování židovské královnyYodit, která načas ovládla etiopské území a perzekvovala křesťany. Za podpory Portugalců byli definitivně poraženi etiopskou mocí roku1624, následovalo rozsáhlé prodávání do otroctví, nucené křty, odmítnutí práva na půdu a konfiskace majetku. Byly páleny židovské náboženské texty a historické záznamy ve snaze zahladit v Etiopii falašskou minulost.Falašové se od té doby povětšinou zabývali řemesly, kterými zbytek společnosti opovrhoval,a dlouhou dobu byli vystaveni nucené separaci od zbytku obyvatelstva.Pro svoje náboženské potřeby užívali jazykge'ez.
Ani v moderní době se postavení etiopských židů příliš nezlepšilo, ačkoliv od roku 1955 se nevládníŽidovská agenturapodílela na stavbě škol a výuce budoucích učitelů Falašů v Etiopii. Od roku 1956 udržovala Etiopie s Izraelem diplomatické styky, ty však byly přerušeny roku1973před vypuknutímjomkipurské války.Sílící ohrožení etiopských židů během nástupu komunistické diktatury o rok později vedlo k jednáním mezi etiopskou a izraelskou vládou o zaslání prvních 200 židů do Izraele.Mengistu, tehdejší vůdcesocialistického režimu, svolil. V souvislosti se zákazem praktikování judaismu roku 1980 a opakovanými hladomory během 80. let se Izrael rozhodl přesunout na svou půdu co největší množství Falašů. Od roku 1985 do roku 1990 se podařilo přestěhovat z Etiopie během operacíMojžíš,JozueaŠalomounpřes 36 000 lidí.V zemi stále zůstává zhruba 2 100 židů čekajících na přesun do Izraele.Velký problém představující původní židé, kteří konvertovali ke křesťanství, zvaníFalaša Mura, a čítající v Etiopii asi 18 000 až 26 000 lidí.BBCuvedla, že velké množství Falašů Murů se přesunulo k Addis Abebě v domnění, že budou také evakuováni. Izrael ale jejich židovství neuznává a většina z nich žije v bídě v oblasti hlavního města. Dalších 8 000 až 16 000 se nachází v táborech nevládních organizací vGondarubez přístupu k tekoucí vodě a závislých na dodávkách jídla. Roku 2008 izraelské ministerstvo vnitra oznámilo, že prověřuje práva na přesun dalších zhruba 3 000 lidí.
Etiopie má dlouho trvajícíkulturu, v mnoha ohledech odlišnou od zbytku Afriky vzhledem k dlouhé tradici křesťanství i takřka nepřerušenému státnímu vývoji trvajícímu několik staletí. Etiopané užívajívlastní kalendář, mající 12 měsíců o 30 dnech a 13. měsíc trvající pět nebo šest dní podle toho, jedná-li se o rok normální či přestupný.Etiopský rok začíná 11. září a vůči gregoriánskému je zpožděn o zhruba sedm let a osm měsíců.Další zvláštností jeetiopské písmo, které vzniklo z písma jihoarabskýchSabejců. Jeho počátky tkví v písmu Féničanů, takže nese podobnosti s například písmemřeckým,latinskýmčihebrejským. Jako jediné semitské písmo se čte zleva doprava.Jedná se také o jediné původní africké písmo, které se dodnes používá.Oproti například Evropanům nemají Etiopanépříjmení, ale pro lepší identifikaci přidávají za své jménokřestní jménosvého otce, případně také dědečka.
Etiopská literaturaje psaná většinou v jazykuge'ez(v případě starší literatury) nebo vamharštině(v případě literatury novější).V jazyku ge'ez je napsána ietiopská bible, která se v některých ohledech odlišuje od bible západní. Jednu z nejvýznamnějších literárních prací představuje knihaKebra Nagast(„Velikost králů“) pocházející ze 14. století. Ceněna je například také ge'ezská poezie, vzkvétající v 18. století a od té doby čtená v mnoha klášterech. Od 16. století se začal užívat pro literární účely amharský jazyk, který v moderní době převážil. Mezi významné autory novodobé Etiopie patří napříkladMakonnen Endalkachew, autor alegorických novel a divadelních her,Kebede Mikael, tvůrce veršovaných dramat, aTekle Tsodek Makuria, zaměřující se na kratší příběhy.
Původníetiopská architekturase taktéž vyvíjela po staletí. Z doby aksumské říše se například v jejím hlavním městě,Aksumu, dochovaly chrámy, paláce či obelisky,za dynastie Zagwe dosáhla vrcholuklášterní architektura, například tesané křesťanské chrámy vLalibelea další.Taktéž rozsáhlýpalácový komplexvGondarusvědčí o etiopském stavitelském umění v době druhého panování šalomounské dynastie. Všechny tyto památky jsou v současné době součástísvětového dědictvíUNESCO.
V oblastihudbyse nejstarší tradice váže na prácisvatého Yareda, který zavedl vlastní notační systém, s jehož pomocí vytvořil a zaznamenal mnoho liturgických skladeb, dochovala se po něm i řada básní.Typická moderní etiopská hudba mívá často dvojí význam. Píseň se na jedné úrovni zabývá spirituální tematikou a zároveň její druhý význam má povahu spíše osobní. Známá v užití tohoto stylu je například zpěvačkaMary Armede. Ze zahraničních vlivů se v Etiopii v moderní době nejvíce uplatnily styly užívající ve velké mířežesťové nástroje, případněsoulová hudba. Nejvýznamnějšími současnými zpěváky jsouNeway DebebeaNetsanet Mellesse, dále skupinyWalliasaRoha.
Proetiopskou kuchynijsou typická silně kořeněná jídla, časté jsou masné pokrmy, s výjimkouvepřového, které nejí většina obyvatelstva. Konzumaci masa také omezují křesťanské i muslimsképůsty, takže jsou obvyklé izeleninovépokrmy, případněluštěnina.Etiopskýchlébse nazýváindžera. Jedná se o tenkou kvašenou chlebovou placku vyráběnou z plodinyteff. K ní se často jí masová směs podobnágulášizvanáwet. Pálivá jídla jsou často doplněnakysanou smetanounebosýremajibna zmírnění ostré chuti.K jídlu se podávávoda,pivoči etiopskámedovina(medž). Při stolování se nepoužívají příbory, pokrm se většinou zabalí do chlebové placky. Po jídle se často připravujekávashřebíčkem,kardamonemaskořicí,případně oslazenámedem. Oblíbeným nápojem je takéčaj.
Etiopie je známá pro mnoho význačných sportovců, například běžceAbebe Bikilu,Mama Wolde,Haile GebrselassiečiKenenisu Bekele, kteří získali i několik zlatýcholympijskýchmedailí. Dalším významným sportem byl dřívefotbala Etiopie se významně podílela i na vznikuKonfederace afrického fotbalu. Známým fotbalistou a národním hrdinou byl napříkladWorku Mengistu. Po roce 1970 však etiopský fotbal začal upadat.
Vzdělání je od základního po vysokoškolské bezplatné. Povinná školní docházka je od sedmi do třinácti let. Střední a vyšší vzdělání se dá získat pouze ve větších městech.K roku 2005 bylo zhruba 35,9 %gramotnýchu dospělých a 49,9 % u mladší generace.Základní školazačíná pro děti ve věku sedmi let, střední pro patnáctileté. V 10. ročníku, tedy v rámcistřední školy, jsou žáci rozděleni na budoucí studentyuniverzita na ty, kteří získají vyučení v oblasti obchodu, polytechniky, pedagogiky a dalších. Hlavní univerzitou jeAddisabebská univerzita, další se nachází v některých hlavních městech jednotlivých federálních států. Zejména v Addis Abebě existuje také několik dalších, převážně soukromých, vysokých škol.
Většina významných kulturních a vědeckých institucí je situována v Addis Abebě, mezi ně patří napříkladNárodní muzeum Etiopie,Národní archiv a knihovna EtiopieaMuzeum institutu etiopských studií.Po dlouhou dobu neexistovala v Etiopiiakademie věd. Poprvé byla myšlenka založení takové organizace pojata již v šedesátých letech, ale následné politické otřesy jakýkoliv rozvoj znemožnily.Etiopská akademie vědtak byla založena až roku 2010.