Obstrukční řeč k zákonu o občanských právech (1957)

Obstrukční řeč k zákonu o občanských právech z roku 1957byla událost z 28. srpna 1957, kdyStrom Thurmond(1902–2003),demokratickýsenátorSpojených států americkýchzJižní Karolíny, zahájilobstrukční řeč(tzv. filibuster), která měla zabránit přijetízákona o občanských právech z roku 1957. Řeč začala ve 20.54a trvala do 21.12 následujícího dne, tedy 24 hodin a 18 minut. Tím se stala nejdelší obstrukční řečí v historiiSenátu Spojených států americkýcha tenhle rekord si držela i v roce 2024. Řeč se soustředila především na tvrzení, že daný zákon, který stanovil rozšířenou federální ochranuvolebních práv Afroameričanů, je zbytečný aprotiústavní, a Thurmond při ní recitoval z dokumentů včetně volebních zákonů jednotlivých států USA, rozhodnutíNejvyššího souduaprojevu George Washingtona na rozloučenou. Thurmond se zaměřil na konkrétní ustanovení zákona, které se týkalo některých soudních případůpohrdánívolebním právem, ale postavil se proti celému návrhu zákona.
Thurmond, zapálený zastáncesegregace, působil v Senátu před tímto projevem jen tři roky, ale politicky byl známý již před svým zvolením do tohoto orgánu. Přestože obstrukční řeč podporovalo mnoho Jihokarolínců a občanů dalšíchjižanských států, Thurmondův pokus takto zablokovat návrh zákona bylo v rozporu s předchozí dohodou mezi jižanskými senátory. V důsledku toho se Thurmondovi za jeho projev dostalo smíšené chvály i kritiky. Na začátku 20. let 21. století byla Thurmondova obstrukční řeč označována zarasistickou, protože její cílem bylo zabránit černošským Američanům v přístupu k volbám. Zákon byl nicméně dvě hodiny po obstrukční řeči Senátem schválen a do dvou týdnů jej podepsal prezidentDwight D. Eisenhower.
Patnáctý dodatek americké ústavyod roku 1870 zaručoval volební právo občanům všech ras, ale státní zákony,volební daněa další instituce stálebránilymnohaAfroameričanůmvolit.Zákon o občanských právech z roku 1957měl na federální úrovni zajistit a chránit volební právo Afroameričanů a byl podporovánNárodní asociací pro povznesení barevných lidí(NAACP) spolu sadministrativou tehdejšího amerického prezidenta Dwighta D. Eisenhowera.Cílem zákona bylo chránit totoprávo zřízením odboru pro občanská právav rámciministerstva spravedlnostiaamerické komise pro občanská práva.V Senátu se návrh zákona nelíbil mnohademokratům z jižních států.Původní návrh zákona prošelSněmovnou reprezentantův červnu, ale když byl zákon odeslán do Senátu, jeho efekt byl oslaben kompromisem, se kterým souhlasili opozičnídemokraté.Senátní kompromis odstranil ustanovení, které umožňovalogenerálnímu prokurátorovipodat žalobu za diskriminaci na veřejných místech, a přidal pozměňovací návrh, který zaručovalsoudní řízení před porotoupro každého, kdo byl obviněn z omezování volebního práva.Tato upravená verze zákona byla 27. srpna schválena Sněmovnou reprezentantů poměrem hlasů 279 : 97.
Strom Thurmond, senátor zaJižní Karolínu, se vyjádřil tak, že zákon o občanských právech podle něj představuje „krutý a neobvyklý trest“,a prohlásil, že doufá, že prostřednictvím rozsáhlého projevu proti projednávané legislativě „poučí zemi“.Pravidla Senátu umožňují prakticky neomezenou rozpravu o návrhu zákona a obstrukční řeč je způsob, jak pomocí těchto pravidel zabránit schválení návrhu zákona tím, že se bude mluvit co nejdéle.V době Thurmondovi obstrukční řeči znamenalo opuštění sálu nebo usednutí během projevu ukončení senátorova projevu.Obstrukční řeč může být ukončena také hlasováním o tzv.cloture, které vyžaduje souhlas určitého procenta senátorů s ukončením projevu. V době Thurmondova projevu činila hranice potřebná pro zamítnutí dvoutřetinovou většinu. Thurmond drží rekord v nejdelší samostatné obstrukční řeči, ale delší řeči prováděly skupiny senátorů.
Thurmondova obstrukční řeč byla zaměřena především na konkrétní ustanovení zákona o občanských právech, které se týkalo drobných případůpohrdánívolebním právem. Toto ustanovení umožňovalo, aby tyto případy projednávalsoudce bez přítomnosti poroty, ale umožňovalo druhý proces před porotou, pokud tresty v prvním procesu přesáhly 45 dní odnětí svobody nebo pokuty 300 dolarů. O tomto opatření bylo rozhodnuto kompromisem mezirepublikánya demokraty, ačkoli podle historikaJosepha Crespinamělo jen velmi malý praktický dopad, protože mnoho soudců by případ bez poroty neprojednávalo, pokud by to zvýšilo pravděpodobnost druhého procesu.Thurmond a další jižanští senátoři považovali toto ustanovení za porušení práva obžalovaného na soudní řízení před porotou, které je zaručenoústavou USA.
Thurmond se významně angažoval v politice již před senátorstvím: bylguvernérem Jižní Karolíny, poprotestechproti občanským právům nanárodním sjezdu Demokratické strany v roce 1948pomáhal založitDemokratickou stranu práv státůa vprezidentských volbách v roce 1948kandidoval protiHarrymu S. TrumanoviaThomasi E. Deweymu. Thurmond získal více než milion hlasů a v této prezidentské kandidatuřetřetí stranyjakodixiekratzvítězil ve čtyřech státech. O šest let později Thurmond kandidoval za demokraty a přespísemné hlasybylzvolendo Senátu jakomladší senátorza Jižní Karolínu.Thurmondova politická kandidatura byla z velké části založena na jeho odporu kintegraci rasových menšin.
Dne 24. srpna, čtyři dny před Thurmondovým projevem, bylo v kanceláři senátoraRicharda Russelladosaženo dohody mezi jižanskými senátory, že nebudou organizovat obstrukční řeč.Thurmondovo odstoupení od dohody senátorů později kritizovali vůdci strany včetně senátorů Russella aHermana Talmadgeho.
Obstrukční řeč začala 28. srpna 1957 ve 20.54 hodin čtenímvolebních zákonůvšech 48 států,a pokračovala četbou z rozsudkůNejvyššího soudu USA, z knihyDemocracy in AmericaodAlexise de Tocquevillaa zprojevu George Washingtona na rozloučenou.GalerieSenátní komory, která byla na začátku řeči zaplněna stovkami diváků, se během brzkých ranních hodin zmenšila na pouhého lobbistuNAACPClarence Mitchella Jr.a Thurmondovu manželku Jean.Ráno 29. září Thurmondův hlas klesl na mumlání a jeho tón byl stále monotónnější. Vůdce republikánůWilliam KnowlandzKaliforniekolem poledne požádal Thurmonda, aby mluvil hlasitěji, aby se mohl ujistit, že nejsou činěny žádné návrhy, ale Thurmond reagoval návrhem, aby se senátor posunul blíže. Knowland zůstal na svém místě.Přibližně ve 13 hodin Thurmond ustoupil, aby umožnil složenípřísahyWilliamu Proxmirovi, který byl zvolen po smrtiJosepha McCarthyho, a poté pokračoval ve svém projevu. Thurmondovi v průběhu dne umožnili přestávky i ostatní senátoři, včetně některých, kteří návrh zákona podporovali, když se ho zdlouhavě vyptávali.
Thurmond ukončil svoji obstrukční řeč po 24 hodinách a 18 minutách 29. srpna ve 21.12, čímž se stala nejdelší obstrukční řečí, kterou kdy americký senátor vedl.Překonal tak dosavadní rekordWayna Morse, který v roce 1953 hovořil protizákonu o zatopených pozemcích22 hodin a 26 minut.Skupiny kongresovýchstenografůspolupracovaly na záznamu projevu pro Kongresový záznam, který nakonec zabral 96 stran a stál přes 7 000 dolarů (68 000 dolarů v roce 2021).
Historik a životopisec Joseph Crespino popsal Thurmondovu obstrukční řeč jako „tak trochuurologickouzáhadu“.Thurmond se před obhajobou pravidelně koupal v páře, aby ze svého těla odčerpal tekutiny, čímž sedehydratovala během obhajoby mohl po delší dobu přijímat tekutiny.V afroamerické komunitě se také proslýchá, že Thurmond používal další metody, aby se vyhnul odchodu na toaletu. ListThe Chicago Defenderuvedl, že Thurmond nosil „pomůcku vymyšlenou pro dlouhé cesty automobilem“, která mu umožňovala ulevit si na tribuně a dlouholetý pracovníkKapitoluBertie Bowman ve svých pamětech tvrdil, že Thurmond byl vybavenkatetrem.Thurmondovi bylo jednou dovoleno odejít na toaletu, přibližně po třech hodinách řeči. SenátorBarry Goldwaterse Thurmonda tiše zeptal, jak dlouho ještě vydrží bez toalety a on odpověděl: „Ještě asi hodinu“. Goldwater požádal Thurmonda, aby mu na několik minut přenechal slovo, a Thurmond si mohl odskočit na toaletu.Poradce připravil v senátníšatněkbelík, aby si Thurmond mohl v případě potřeby ulevit, ale Thurmond ho nakonec nepoužil.Thurmondův zdravotní stav začal 29. srpna večer znepokojovat jeho asistenty asenátního lékařeGeorge W. Calvera, který pohrozil, že ho osobně odstraní z řečnického pultu, pokud se senátorskému personálu nepodaří Thurmonda přesvědčit, aby svůj projev ukončil.
Během obhajoby Thurmond pojídal kousky žitného chleba (pumpernickel) a malými kousky mletého steaku.V kapsách si s sebou přinesl také pastilky do krku a tabletysladového mléka.SenátorPaul DouglaszIllinoispřinesl Thurmondovi 29. října v poledne džbán pomerančového džusu, ze kterého Thurmond upil jednu sklenici, načež byl džus uklizen z jeho dosahu, aby se snížila pravděpodobnost, že bude muset odejít na toaletu.
Obstrukční řeč nedokázala zabránit přijetí zákona, nepodařilo se mu ani změnit výsledek hlasování.Návrh zákona byl Senátem schválen dvě hodiny po Thurmondově projevu poměrem hlasů 60 : 15,a o necelé dva týdny později jej podepsal prezidentEisenhower. Zákon o občanských právech z roku 1957 byl prvním zákonem o občanských právech v USA po 82 letech.
Thurmond byl za svůj projev značně kritizován, a to i ze strany demokratů, kteří podepsaliSouthern Manifestonebo s jeho cíli souhlasili, včetně Talmadgeho, Russella a celéSouthern Caucus. Talmadge označil projev za formu politického předvádění a Russell jej odsoudil jako „osobní politickou agitaci“.Tito senátoři obdrželi během Thurmondova projevu několik telegramů, v nichž byli vyzváni, aby Thurmondovi pomohli v jeho obstrukční řeči tím, že ho vystřídají, a Thurmondův tým obdržel zprávy od stovek jižanů, kteří mu blahopřáli a povzbuzovali ho.Jižanští demokratičtí senátoři se k řeči nepřipojili, přestože s ním mnozí jejich voliči souhlasili a podporovali ho, protože (jak podotkl Russell) Jih již zajistil kompromis v návrhu zákona, který by byl obstrukční řečí ohrožen, a stejně neměli dostatečnou podporu, aby zabránili hlasování o zamítnutí.
V roce 1964 se Thurmond podílel na druhé obstrukci protizákonu o občanských právech z roku 1964.Později téhož rokupřestoupilkRepublikánské straně.Obstrukční řeč v roce 1964 provedla skupina jižanských senátorů a byl ukončen až hlasováním o zamítnutí návrhu.Thurmond byl opakovaně zvolen a v Senátu působil 48 let, do důchodu odešel v roce 2003 ve věku 100 let jako nejstarší americký senátor vůbec.
Ačkoli podle Gillian Brockellové z deníkuThe Washington Postv roce 2021 Thurmond nepoužil žádný „otevřeně rasistický jazyk“, v článku jej autorka označila za rasistický, protože zákon, proti němuž Thurmond řečnil, chránil volební právo Afroameričanů.Crespino ve své Thurmondově biografiiStrom Thurmond's Americaz roku 2012 poukázal na vliv Thurmondovi obstrukční řeči a částečného autorstvíJižanského manifestu, dokumentu z roku 1956, který měl sjednotit Jih protiškolní integraci,předchozího roku. Tyto události popsal jako „[zpečetění] Thurmondovy pověsti jednoho z posledníchkonfederátůJihu, zastánce kampaně ‚masivního odporu‘ bílých Jižanů“ proti občanským právům.Dále tvrdil, že obstrukční řeč byla pro Thurmonda způsobem, jak podpořit jižanské představy o síle a odolnosti bělochů a zároveň vylepšit svůj osobní obraz mužnosti a zdraví.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuStrom Thurmond filibuster of the Civil Rights Act of 1957na anglické Wikipedii.