Řepkový olej

Řepkovýolejse získává ze semen rostlinyřepky olejky. V současnosti pěstované odrůdy mají minimální obsah škodlivé kyseliny erukové. Na americkém kontinentě bývá nízkoeruková varianta řepkového oleje označována jako Canola. Tento název jeakronymemvzniklým spojením „Can“ (odvozeno z Canada) a „OLA“ (s významem „Oil, low acid“). Cílem bylo rozlišit původní řepkový olej s vysokým obsahem kyseliny erukové od moderních nízkoerukových variant. Občas se můžeme setkat s nesprávným překladem do češtiny (kanolový olej). Olej se získává ze semen obvyklým způsobem: lisováním, případně extrakcí. V obchodní síti je nejčastěji k dostání olej rafinovaný. Méně často se můžeme setkat s olejem surovým, lisovaným za studena. Získanýolejse používá při výrobě mnoha potravin např.majonéz,tatarských omáčekarostlinných tuků. Olej je vhodný i nasmažení. Dále se používá též dosalátůčinálevů. Rozšířené je použití i pro technické účely.Methylesteryvyrobené z řepkového oleje se používají jakobiopalivodovznětových motorů, kde nahrazují tradičnífosilní palivo–naftu.Je to nejpoužívanější rostlinný olej.
Řepkový olej obsahuje velmi málo nasycenýchmastných kyselina naopak významné množství mononenasycených i esenciálníchomega-6aomega-3mastných kyselin.
Nasycené mastné kyseliny(SAFA):
Mononenasycenémastné kyseliny(MUFA):
Polynenasycenémastné kyseliny (PUFA):
Řepkový olej má řadu nutričních předností. Z běžně používaných olejů má nejnižší obsah SAFA. Z hlediska obsahu omega-3 nenasycených mastných kyselin patří k nejvýznamnějším zdrojům rostlinného původu této skupiny MK. Používání řepkového oleje v potravinářském průmyslu (například výroba margarinů, majonéz) i k přímé spotřebě v domácnostech je v souladu se současnými trendy ve výživě – snižování konzumacenasycených mastných kyselina jejich efektivní záměny zapolynenasycené mastné kyseliny.
Vliv konzumace řepkového oleje na lidské zdraví byl testován v celé řadě intervenčních studií. Pokud řepkový olej nahradil ve stravě jiné tuky s vyšším podílem SAFA, byly zjištěny pozitivní změny hladiny krevních lipidů, které působí jako rizikové faktory kardiovaskulárních onemocnění. Podle zdravotního tvrzení schváleného Americkým úřadem pro kontrolu potravin a léčiv (FDA) může „konzumace asi 1 a půl polévkové lžíce (19 g) nízkoerukového řepkového oleje denně snížit riziko vzniku ischemické choroby srdeční vzhledem k obsahu nenasycených mastných kyselin v řepkovém oleji. Pro dosažení tohoto účinku by měl řepkový olej nahradit srovnatelné množství nasycených mastných kyselin, aniž by se zvýšil celkový denní příjem energie.“.
Z hlediska evropské legislativy (nařízení (ES) č. 1924/2006) splňuje řepkový olej parametry výživových tvrzení pro vysoký obsah nenasycených mastných kyselin (více než 70 %) a má rovněž vysoký obsah omega-3 nenasycených mastných kyselin (obsah kyseliny α-linolenové vyšší než 0,6 g na 100 g a 100 kcal). Díky těmto parametrům a vyššímu obsahu kyseliny linolové než 1,5 g na 100 g a 100 kcal lze na řepkový olej aplikovat schválená zdravotní tvrzení:
Zdravotní přínos konzumace řepkového olej je přímo zmíněn v řadě výživových doporučeních renomovaných odborných společností, např. i v doporučeních pro obyvatele USA. Německá společnost pro výživu (DGE) sestavila trojrozměrnou potravinovou pyramidu, jejíž součástí je i samostatná speciální pyramida pro tuky a oleje. Řepkový olej leží v základně pyramidy, to znamená, že by měl být konzumován nejčastěji. Oleje a tuky ve vyšších patrech pyramidy by měly být ve stravě omezovány.
Řepkový olej vedle příznivého složení mastných kyselin obsahuje rovněž další biologicky aktivní látky, zejména rostlinné steroly a tokoferoly.
Řepkový olej je u části populace (hlavně u starší generace) vnímán jako olej podřadné kvality. Tento názor souvisí s vysokým obsahem dieteticky nevhodné kyseliny erukové, které byla v minulosti hlavní složkou oleje. Původní, značně vysoký obsahkyseliny erukové(cca 45 %) byl však úspěšným šlechtěním v70. letech dvacátého stoletívelmi výrazně snížen. Od roku 1975 se v České republice pěstují tzv. bezerukové odrůdy řepky. Obsah kyseliny erukové v jejich oleji nesmí být podle evropské legislativy vyšší než 2 %. Reálné hodnoty se však pohybují nejčastěji na úrovni několika desetin procenta a kyselina eruková je v takto nízkém obsahu pro lidské zdraví naprosto neškodná. Tato změna údajně nebyla dostatečná v případě krmiv pro hospodářská zvířata. Ta prý proto nemohou dostávat řepkovéšrotyapokrutinyv míře obvyklé jako u sójovýchšrotůčipokrutin, protože jim působí trávicí obtíže. Příčinou omezeného použití pokrutin v krmivech není řepkový olej, aleglukosinoláty, které patří meziantinutriční látky. Řepkový olej a pěstování řepky obecně provází řada mýtů. Ty byly postupně sbírány a vysvětleny v brožuře.
Podstatná část řepkového oleje v České republice se zpracovává na methylestery mastných kyselin (MEŘO – methylestery řepkového oleje), které jsou dle požadavků legislativy přimíchávány do motorové nafty v množství 5,75 %. Část spotřebitelů má řepkový olej zafixován jako surovinu pro technické účely a nezná složení řepkového oleje a tím ani jeho význam z hlediska výživy. Zpracování řepkového oleje pro technické účely je zcela oddělená technologie a rozhodně by neměla snižovat významnou roli řepkového oleje pro účely výživy.