Bombardování Štětína

Bombardování ŠtětínabylobombardováníměstaŠtětína, včetněkobercového bombardování, prováděné hlavně v roce 1944britskýmRAFaamerickýmUSAAF.
Jen několik let před vypuknutímdruhé světové válkyseŠtětínstal jedním ze strategických průmyslových centerTřetí říše. Vzhledem ke své poloze, daleko odzápadoevropskýchzemí aSSSR, stejně kvůlipřístavuve městě, se zdálo, že Štětín je málo ohrožen možnými nálety. Z tohoto důvodu byla v Załomu u Štětína otevřena továrna na letecké motory, poblíž Polic byla postavena velká továrna na syntetický benzín a vPeenemünde, asi 100 kilometrů severně od Štětína, byly provedeny experimenty s raketamiV-1. Kvůli výhodné poloze města byly loděnice, automobilka Stoewer a asi 600 dalších závodů ve Štětíně přesunuty k válečným potřebám.
V lednu 1943 byly na konferenci vCasablancestanoveny cíle proletectví, které mělo zničit německý průmysl a obytné oblasti. Štětín byl dostatečně velké město, aby bylo na seznamu takových cíli. Město patřilo mezi 20 nejvíce zničených měst tehdejšího Německa.
První útok na Štětín se uskutečnil v roce 1940 a byl proNěmcepřekvapením, ale jeho škodlivost byla malá. V letech 1941 a 1942 došlo ke dvěma náletům, kterých se zúčastnil větší počet letadel. K prvnímu velkému bombardování Štětína došlo v noci 20. dubna 1943, naHitlerovynarozeniny. Podílelo se na něm 350 letadel a na město spadlo 782 tun bomb.
V roce 1944 došlo k nejméně 11 náletům na město. Hlavním cílem náletů byl přístav a přístavní čtvrť, loděnice a nejbližší centrum města, protože v této oblasti byla umístěna hlavní centra štětínského zbrojního průmyslu: loděnice, dvě továrny na munici, šest velkých chemických továren a několik závodů na zpracování kovů.
Doktrína přijatá nakonferenci v Casablancepředpokládala, že kobercové bombardování oslabí morálku populace Třetí říše a usnadní spojencům porazit nacistické Německo. Bombardování se týkalo hlavněStarého Města,PomorzanaNiebuszewa.
Lidé, kteří byli přítomni při zničení města, přirovnávají bombardování k biblickéapokalypse. Ve městě zuřily požáry, které se nakonec staly bouřkou. Tento jev způsobil vznik místních hurikánů, které stáhly lidi přímo do ohně a způsobily smrt v agónii.
Budovy Starého Města, Drzetowa a Niebuszewa byly téměř úplně zbořeny. Většina Pomorzan byla srovnána se zemí. Zničení Starého Města a Niebuszewa přesáhlo 90 %. V menší míře byly zničeny budovy na jihovýchodě centrum, kde přežily pouze jednotlivé budovy. Počet lidských obětí nelze přesně určit a liší se v závislosti na zdrojích. Většinu obětí tvořily ženy, děti a starší lidé.
Po skončení druhé světové války se bombardování Štětína stalotabuizovanýmpředmětem. V důsledku přičtení Německa veškeré viny za válečné škody a převládajícího názoru na bezvadnost spojenců v té době byla skryta řada skutečností, včetně toho, že kromě hlavního účelu bombových útoků byly zničeny také budovy kulturní hodnoty, stejně jako činžovní domy a nemocnice. Rovněž byl ignorován počet obětí mezi obyvateli Štětína.
Důležitou roli sehrála otázkaStalinovypolitiky, která se úzkostlivě snažila přesvědčit polské veřejné mínění, že výměnou za východní pohraničívelká trojkaudělilaPolskucivilizované město (vizPostupimská konference), zatímco Poláci si neuvědomovali míru jeho zničení.
Nejdůležitějším objektem, který přežil bombardování, souWały Chrobrego, které nebyly vůbec bombardovány kvůli plánu usadit tam spojeneckou hůl.Palác pod glóbusemutrpěl ve starém městě menší škody. Budovy v blízkosti hlavního nádraží a Tobruckého náměstí, kde bombardování přežila Červená radnice, jsou poměrně dobře zachovány. Velká část starých budov se zachovala v samém centru města a v blízkosti loděnic, stejně jako v Bolinku.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBombardowania Szczecinana polské Wikipedii.