Sluníčkář

Sluníčkář(sluníčkářka,sluníčkoví lidé) je specificky český výraz,neologismus, který se od roku 2013 začal používat v kontextuevropské uprchlické krizezejména pro lidi se vstřícnýmmultikulturalistickýmpřístupem kislámské kultuřea imigraci. Především z názorové protistrany je užívánpejorativně.
V pozitivním smyslu je výrazsluníčkářužíván pro optimistického člověka bez problémů.
Podle Jiřího Burýška ze serveruBezfaulu.netfunguje v některých kontextech trochu jako jeho protiklad slovo „slušnočech.“
Podle sociologaJana Jandourkase výrazy „sluníčkový člověk“ či „sluníčkář“ používaly již před rokem 2013, ale v odlišném významu.28. března 2013Jiří X. DoležalvReflexupsal v souvislosti súnosem dvou českých dívek v Pákistánuo sluníčkových lidech, čímž podle Jandourka spustil lavinu používání tohoto výrazu. Jandourek označuje výraz za určitého příbuzného výrazůpravdoláskař, havloid, dobroser, zaprodanec USA, levičák,pražská kavárnaatd.Pro protikladný význam se podle Jandourka moc neuchytil výraz „měsíčci“, sám Jandourek navrhl výrazy nočníci či nočníčci, pro jejich údajnou schopnost vstřebávat do sebe nevábné obsahy a pak kolem sebe šířit nelibou vůni.
Také podleiDNES.czse termínSluníčkářzačal užívat v roce 2013 v souvislosti s únosem Češek v Balúčistánu, a označovalmultikulturnínadšence. Výraz má i odvozené varianty „sluníčkářka“ a „sluníčkový“.PodleKarla Olivy, řediteleÚstavu pro jazyk český AV ČR, se jako sluníčkář označuje člověk, který je spíše světu otevřený a levicově zaměřený, a jde o pejorativní výraz, mírně urážlivý nebo spíš pohrdlivý. Ze začátku byl používán spíše jako výsměch, nově získává na urážlivém, ponižujícím smyslu. Podle Michaely Liškové z oddělení současnélexikologiealexikografieoznačuje„takové naivní, multikulti, nadšené, pozitivní osoby, a je citově zabarvené, trochu hanlivě.“Vágnost označení je podle Liškové u pejorativních výrazů běžná.
Článek iDNES.cz z listopadu 2015 analyzoval hanlivá slova, jimiž se častují příznivci různých názorových táborů, a citoval diskusní příspěvek, kde výraz „sluníčkář“ souvisí se vstřícným postojem k muslimskéimigraci: „Pokud si sluníčkáři a havloidi myslí, že je slimáci ušetří, až to tady ovládnou, hluboce se mýlí.“ Podobný specifický význam získalo i slovo „vítač“ – podle lexikografky Michaely Liškové je to, oproti původnímu neutrálnímu významu, pejorativní označení někoho, kdo něco či někoho (nekriticky) vítá, soudobě užívané zejména v souvislosti s uprchlickou krizí.
Dne 15. července 2015 výraz vůbec poprvé použilaČTK, a to pro označení demonstrantů podporujících uprchlíky v souvislosti sevropskou migrační krizí. Výraz uvedla v uvozovkách, ale v pozitivním kontextu – zmínila je jako ty, kteří chtějí vyjádřit uprchlíkům solidaritu a chtějí odsoudit šířeníxenofobiea strachu z běženců. Autorka zprávy vysvětlila, že výraz použila, protože se tak organizátoři akce sami označili.
V červenci 2015 Karel Oliva vyslovil svůj dojem, že dlouhé a hůře použitelné označení „pravdoláskař“ je částečně nahrazováno právě výrazem „sluníčkář“, ale konstatoval, že to zatím není podložené žádnou studií. Vyjádřil názor, že toto slovo, jehož frekvence je nyní vysoká,„patří mezi taková ta momentální slova, která jsou jako kometa a zase brzy pohasnou“. Připustil, že se bude používat ještě za rok nebo za pět let, ale vyjádřil pochybnost, že by se používalo třeba za třicet let. Michaela Lišková odhadovala, že pokud to v komunikaci bude potřeba, tak se uchytí, protože to slovo pro označení určité skupiny lidí funguje a má výhodu, že je utvořeno českými prostředky z českého slova. Výraz by podle ní měl velkou šanci dostat se do případného slovníkuneologismů, podobně jako „vítač“.
V jiném významu – jakoveřejný posluhabylo slovosluníčkářzaznamenáno v češtině již v roce 1881.Později bylo slovosluníčkářpoužíváno ve významuvýletník,lufťák.