Kanárské ostrovy

Kanárské ostrovy(španělskyCanariasneboIslas Canarias) jsou jedním ze 17autonomních společenství(vyšších územních jednotek)Španělska. Území tak patří jak politicky, tak i ekonomicky doEvropské unie. Je tosouostrovísedmi hlavníchostrovů–Tenerife,Fuerteventura,Gran Canaria,Lanzarote,La Palma,La Gomera,El Hierro– a několika dalších menších ostrůvků sopečného původu (La Graciosa,Alegranza, Isla de Lobos, Montaña Clara, Roque del Oeste a Roque del Este) v severnímAtlantiku. Kanárské ostrovy leží přibližně 100 km západně od pobřežíMarokaaZápadní Sahary. Náleží do geografické oblastiMakaronésie(Macoronesia), spolu sKapverdami,MadeirouaAzorskými ostrovy. Název souostroví je odvozen zlatinskéhooznačení propsa:„canis“, protože tyto ostrovy byly podle legendy hlídány obrovskými psy. V dávných dobách se těmto ostrovům říkalo „šťastné ostrovy“. Kanárské ostrovy jsou nejjižnější bod Španělska, jsou také největším a nejlidnatějším souostrovím oblasti Makaronésie. Díky své poloze byly Kanárské ostrovy považovány za most čtyř kontinentů -Afriky,Severní Ameriky,Jižní AmerikyaEvropy. Hlavními městy jsouSanta Cruz de TenerifeaLas Palmas de Gran Canaria. Od teritoriálního oddělení Španělska v roce 1833 do roku 1927 bylSanta Cruz de Tenerifejediným hlavním městem Kanárských ostrovů. Následně v roce 1927 byl vydán dekret, že hlavní město by mělo být rozděleno do dvou měst. To platí dodnes. Třetím největším městem Kanárských ostrovů jeSan Cristóbal de La Laguna(Světové dědictvíUNESCO), ležící na severovýchodu ostrova Tenerife.
Kanárské ostrovy dostaly svůj název podle latinského slovacanis, čili pes.Podle zmínky dějepiscePlinia staršího dostaljeden z ostrovů v 1. stol. jméno Canaria (Psí ostrov), když skupina mořeplavců vyprávěla, že se tam setkala se smečkami psů obrovitého vzrůstu. Španělé potom název upravili na Gran Canaria a v podobě Islas Canarias začali užívat pro celé souostroví.
První obyvatelé přišli na Kanárské ostrovy zeseverní Afrikypravděpodobně okolo roku 3 000 před n. l. Ve 2. století před n. l. přišli na ostrovyGuančové, rovněž ze severní Afriky.Guančovéžili převážně usedle v malých vesnicích, používali kamenné nástroje a věnovali se jednoduchému zemědělství. Jejich jazyk je doložen jen fragmentárně v podobě několika vět a jednotlivých slov včetně základních číslovek. I z těchto zbytků je však zřejmé, že jazyk patřil doberberské skupinyafroasijské jazykové rodiny. Guančové měli světlejší pleť a žili na úrovni mladší doby kamenné. Nepoužívali lodě, takže populace jednotlivých ostrovů byly od sebe izolované.
Kanárské ostrovy byly vestarověkuznámé díky řeckým a římským mořeplavcům. AntickýgeografKlaudios Ptolemaios, žijící vegyptskéAlexandrii, je v roce 150 n. l. uvádí na své mapě. V následujících stoletích se však na ostrovy „zapomnělo“. V roce1312je znovuobjevilJanovanLanzarotto Malocello. V průběhu14. stoletína Kanárské ostrovy dopluliItalové,PortugalciaKatalánci. Na počátku15. stoletídobyl ostrovEl HierrofrancouzskýmořeplavecJean de BéthencourtproKastilskou korunu. V té době žilo na ostrovech okolo 35 000 Guančů. Žili především na ostrovechGran CanariaaTenerife(30 000),La Palma(4 000) aEl Hierro(1 000). Na zbylých hlavních ostrovech žilo jen pár stovek obyvatel. V roce 1479 získali ostrovy na základě smlouvy sPortugalskemŠpanělé, a to výměnou zaAzorské ostrovy,KapverdyaMadeiru. Následoval boj s Guanči, ve kterém španělská přesila zvítězila, takže v roce 1495 byly ostrovy plně pod španělskou správou. MěstoSanta Cruz de Tenerifese stalo důležitým přístavem pro plachetní lodě plující doNového světa. Již v polovině16. stoletíitalskýhistorikGirolamo Benzonizjistil, že původní obyvatelé ostrovů Guančové zde již nežili. Buď byli prodáni do otroctví nebo seasimilovali.
V 16. století došlo k nárůstu počtu obyvatel, kteří se usazovali zejména na ostrovechGran CanariaaTenerife. Hlavním zdrojem obživy obyvatel se staly produkce a vývoz cukru. Rozsáhlé plantážecukrové třtinyvšak vznikaly na místě původního lesa, což způsobilo narušení ekosystému ostrovů aerozipůdy. V průběhu 16. a17. stoletídocházelo k častým útokům na ostrovy ze stranypirátůaotrokářůz Evropy i severozápadního pobřeží Afriky. Na ostrovech bylo v té době vystavěno několik obranných hradů a tvrzí. Poslední pokus o dobytí Kanárských ostrovů proběhl na konci18. stoletíze stranybritskéhoviceadmirálaHoratia Nelsona.
Levnější výroba cukru ve španělském zámoří a v oblastiKaribikuzpůsobila úpadek tohoto odvětví na Kanárských ostrovech. V průběhu 17. století bylo cukrovarnictví jako nejdůležitější hospodářské odvětví nahrazeno vinařstvím. Víno z Kanárských ostrovů mělo v Evropě značný ohlas. Ovšem již na samotném začátku 18. století způsobil velký válečný konflikt v Evropě, a toválka o španělské dědictvímezi evropskými mocnostmi po vymření španělské linieHabsburků, která probíhala v letech 1701–1714, velké problémy pro ekonomiku Kanárských ostrovů včetně produkce a vývozu vína. Ke konci 18. století došlo pak ke snížení výnosů z prodeje vína v důsledku vzniku silné konkurence naportugalskéMadeiřea na jihu pevninského Španělska. V té době začaly vývozykošenily, což je přírodní barvivo získané z hmyzu, které je využíváno v potravinářském průmyslu. Toto zboží se exportuje dodnes. Ve druhé polovině19. stoletía v průběhu20. stoletíbyly založeny rozsáhlé banánové plantáže a tím se stal významný vývoz banánů.
V průběhu 19. století docházelo k soupeření mezi největšími ostrovyTenerifeaGran Canaria. To skončilo až rozdělením Kanárských ostrovů na dvě provincie, a sice západní provincii, kterou tvoří Tenerife,La Palma,La GomeraaEl Hierro, a východní provincii, tvořenou ostrovyGran Canaria,FuerteventuraaLanzarote.
V roce1936převzal moc nad souostrovímFrancisco Franco, který sem byl po svém sesazení jako vrchní velitel španělské armády poslán vládoudruhé španělské republikyjako vojenský velitel (kapitán-generál). Ve stejném roce započal Franco z obou velkých ostrovů Tenerife a Gran Canariaobčanskou válku, která skončila jeho vítězstvím a nastolenímfrankistického režimuv celém Španělsku. Následné vyloučení Španělska z řady mezinárodních institucí způsobilo na Kanárských ostrovech v polovině 20. století hospodářskou krizi a rozsáhlou emigraci doLatinské Ameriky. Sedm let po Frankově smrti, v roce 1982, získaly Kanárské ostrovyautonomiiv oblastech vzdělávání, zdravotnictví a dopravy. V současné době jsou ostrovy cílem rostoucí migrace z Afriky.
Výročí vyhlášení autonomie30. květnase slaví jako „Den Kanárských ostrovů“.
Vlajka Kanárských ostrovů je tvořena listem o poměru stran 2:3 se třemi svislými pruhy v barvách bílé, světle modré a okrově žluté. Uprostřed prostředního pruhu je znak Kanárských ostrovů, na národní vlajce tento znak chybí.
Hymna Kanárských ostrovů je píseňHimno de Canarias, známá též jakoArrorró(českyUkolébavka). Autorem textu je Benito Cabrera, hudbu složil Teobaldo Power.
Největším a nejlidnatějším ostrovem Kanárských ostrovů jeTenerife.Fuerteventuraje druhá největší rozlohou,Gran Canariadruhá v počtu obyvatel (celkově ale až třetí ze všech španělských ostrovů poMallorce). Kanárské ostrovy jsou převážně hornaté, zvláště se to týká západně položených ostrovů – Gran Canaria, Tenerife,La Gomera,La PalmaaEl Hierro. Pohoří, horské oblasti sopečného původu a vulkány obvykle zaujímají většinu ostrova. Rozkládají se v centrální části ostrovů, ve vnitrozemí.Pico del Teidena Tenerife je s 3 715 m nejvyšší horouŠpanělska. Fuerteventura aLanzarotejsou spíše kopcovité či tvořené místy vrchovinami. Nejvyšší bod Fuerteventury má 807 m, Lanzarote 670 m.
Na Kanárských ostrovech se nachází čtyři z patnáctišpanělských národních parků. Ke známějším náležíNárodní park Teides nejvyšší španělskou horou Pico del Teide a kráteremLas CaňadasaNárodní park Timanfayana ostrově Lanzarote s takřkamartickoukrajinou způsobenou výbuchy vulkánů v 18. a 19. st. V dalších dvou parcích vynikají vzácnépůvodní vavřínové lesyna La Gomeře a oblastkalderyCaldera de Taburientena ostrově La Palma.
Flóra je na ostrovech velmi pestrá, nechybí zde sopečná krajina, palmové oázy ani písečné duny. Na plážích bývá kromě klasického světlého písku i písek černý. Z 1 800 rostlinných druhů vyskytujících se na ostrovech je více než polovina původních. Ze stromů jsou pro Kanárské ostrovy charakteristickéborovice kanárská,datlovník kanárský,jalovec cedrovitý. Na severních svazích ostrovů Tenerife, La Gomera, La Palma a Gran Canaria se nacházejí vlhké lesy a lesnatá území– tzv. fayal-brezal alaurisilva. K velmi neobvyklým stromům náležídračinec. Z rostlin např.pryšec balzámodárný,cesmínakanárská, smil bavlníkový nebo astydamie širokolistá.
Na souostroví se vyskytují ohrožené endemity:bělozubka kanárská,netopýr kanárský,budníček kanárský,veleještěrka gomerskáaveleještěrka Simonyova.
Kanárské ostrovy se administrativně člení na 2provincie:Las PalmasaSanta Cruz de Tenerife. Metropolí regionu jsou střídavěměstaSanta Cruz de TenerifeaLas Palmas de Gran Canaria(v každém legislativním období sídlí v jednom z měst předsedaautonomnívlády a ve druhémvicepremiér; v následujícím období si sídla vymění). Každý ze sedmi hlavních ostrovů spravuje vlastní rada nazývanácabildo insulara tvoří samostatnou statistickou jednotkuNUTS 3.
Na každém ze sedmi hlavních ostrovů je letiště. Největší letiště jsou na Gran Canaria a dvě na Tenerife. Cestovat mezi ostrovy se dá buď letadlem nebo trajekty.V roce 2018 navštívilo Kanárské ostrovy 16 150 054 turistů a v roce 2019 počet návštěvníků mírně poklesl na 15 589 290. V roce 2007 bylo mezi návštěvníky 29 % Britů, 22 % Španělů (mimo Kanárské ostrovy), a 21 % Němců. Z ostrovů je nejvíc navštěvován Tenerife, následovaný Gran Canaria a Lanzarote. Na jihu ostrova Gran Canaria se nachází oblíbené turistické letoviskoMaspalomas. Turisty je hojně navštěvován národní parkTeidena Tenerife, kde je nejvyšší hora ŠpanělskaPico del Teide(3715 m n. m.). Je to třetí největší sopka na světě. K poslední erupci na ostrovech došlo v roce 2021 na vulkanickém hřebenuCumbre Viejana ostrově La Palma.
Kanárské ostrovy jsou vulkanického původu. Mají příjemné subtropické klima a hezké pláže, a proto jsou oblíbenou turistickou destinací. Klima jednotlivých ostrovů se mírně liší. Je ovlivňováno větrem, tzv.pasáty, a také vlhkýmKanárským proudem. Západní ostrovy mají podnebí mírné a vlhké a jsou zde subtropickévavřínovélesy. Ostrovy blíže k Africe (Lanzarote, Fuerteventura), kde je suché podnebí, majípouštníažpolopouštníráz. Ve vyšších polohách se daří borovým lesům. Průměrná denní teplota v zimě je 18–19 °C.
Ekonomika Kanárských ostrovů je založena především na turistickém ruchu, který se podílí na tvorběHDPve výši až 80 %. Na menších ostrovech je důležité zemědělství a rybolov.Pěstují se zde banány, vinná réva a tabák.
Z doby Guančů pocházísalto de pastor(pastýřský skok), překonávání terénních nerovnosti za pomoci dlouhé tyče. Z původně praktické záležitosti se ve dvacátém století vyvinulo sportovní odvětví.Pastýřská hůl je také atributem místního světcePedra de Betancur.
Základem zdejší kuchyně jsou ryby, kukuřice a banány. Mezi oblíbené druhy ryb patřísapín, kanín,mořský okoun,bílá pražmaaočnatec.
Víno, pěstované na ostrovech, bylo kdysi velmi oblíbené u zámožných Evropanů. V roce 1700 bylo však nahrazeno víny zFrancieaPortugalska. Dnes se vyrábí tradiční sladké vínoMalvazna ostrověLanzarote.
Existuje deset původních označení pro vína na ostrově: Abona, El Hierro, Lanzarote, La Palma, Tacoronte-Acentejo a další.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuCanary Islandsna anglické Wikipedii.