Chu Cung-sien

Chu Cung-sien(čínskypchin-jinemHú Zōngxiàn,znakyzjednodušené胡宗宪, tradiční胡宗憲;4. listopadu1512–25. listopadu1565) byl politik a vojevůdce působící v čínskéříši Mingza vlády císařeŤia-ťinga.
Úspěšně plnil své úřední povinnosti a dosáhl místa vyšetřujícího cenzora vkontrolním úřadu, zde se těšil protekci významných politiků – náměstka ministraČao Wen-chuya velkého sekretářeJen Sunga. Roku 1554 byl poslán na jihovýchod říše, kde na vládní prosazovánízákazu soukromého zahraničního obchodureagovali piráti a ozbrojení obchodnícipustošením pobřeží. S podporou Čao Wen-chuy byl jmenován velkým koordinátoremsün-fuČe-ťiangu (1555–1556) a vrchním velitelemcung-tuNan č’-li, Če-ťiangu a Fu-ťienu (1556–1563). Jako vrchní velitel obnovil pořádek na dolním toku Jang-c’-ťiang a v Če-ťiangu, když porazil pirátský ozbrojený svazSü Chaje, zajal vůdce rebelských obchodníkůWang Č’aa rozehnal jejich následovníky. Zbytky pirátů a pašeráků poté ustoupily na jih do Fu-ťienu. Přes své úspěchy byl v souvislosti s pádem Jen Sunga (roku 1562) a následnou čistkou začátkem roku 1563 poslán do výslužby a roku 1565 uvězněn. Záhy ve vězení zemřel. Po několika letech (a změně panovníka) byl rehabilitován a roku 1595 dokonce poctěn iposmrtným jménemSiang-mao.
Chu Cung-sien používalzdvořilostní jménoŽu-čen(čínskypchin-jinemRǔzhēn,znakyzjednodušené汝贞, tradiční汝貞) a literární pseudonymMej-lin(čínskypchin-jinemMéilín,znaky梅林). Za své zásluhy o stát roku 1595 obdrželposmrtné jménoSiang-mao(čínskypchin-jinemXiāngmào,znaky襄懋).
Chu Cung-sien se narodil4. listopadu1512v Lung-čchuanu (龍川) v okreseŤi-si(tehdy v prefektuřeChuej-čouvŤiang-nanu). Jeho rod, Chuové z Lung-čchuanu, žili v okrese Ťi-si už od obdobíVýchodní Ťin(3. století).Z rodu pocházelo více úředníků. V mingské době z nich byl nejúspěšnější Chu Fu (1445–1522),nankingský ministr daní, a to až do éry Chu Cung-siena.Chu Cung-sien studovalkonfucianismus, ve třiadvaceti letech složil provinčníúřednické zkoušky, roku 1538 úspěšně absolvoval i jejich nejvyšší stupeň – palácové zkoušky a získal titulťin-š’. Poté zahájil úřednickou kariéru.
Krátce působil v nižší funkci naministerstvu trestů, jeho další funkcí byl přednosta okresuI-tuv provinciiŠan-tung,kde mu jeho spravedlnost vynesla úctu obyvatelstva. Lidé o něm tvrdili, že způsobil deště v období sucha a přivolal straky na kobylky ničící úrodu.Také zorganizoval oddíl tisíce dobrovolníků z řad nezaměstnaných horníků (z jiného úhlu pohledu: vyřešil problém s bandity terorizujícími okres tím, že je najal do domobrany)a poslal je na severní hranici pod veleníCeng Siena(曾銑),velkého koordinátorasün-fuŠan-tungu. Za to byl navržen k povýšení, ale kvůli smrti matky musel v květnu 1542 odejít ze služby; další smutek držel, když mu o dva roky později zemřel otec.
Roku 1547 navázal na přerušenou úřední kariéru místem okresního přednosty vJü-jaov provinciiČe-ťiang. I zde byl oblíben. Byl jedním z mála místních úředníků podporujících velkého koordinátoraČu Wana, který jinak místními hodnostáři opovrhoval.Stejně jako v I-tu, i v Jü-jao se ukázal jako energický hodnostář řešící problémy nekonvenčními cestami; například nelegální těžbu na hoře Šeng-kuej (勝歸山) místními prominentními rodinami ukončil koupí hory.Na Chu Cung-sienovu počest byla roku 1548 do skály na zmíněné hoře vytesána jeho podobizna.
Roku 1548 byl povolán do hlavního města –Pekingu– a zařazen dokontrolního úřadu. Během následujících šesti let Chu Cung-sien vynikl nejen svými zprávami hodnotícími výkony regionálních úředníků, ale také podílem na výkonu správy provincií. Během jeho cesty po severním metropolitním regionuPej č’-liv letech 1549–1551, mongolský vládceAltan-chánprorazil pohraniční obranu vKu-pej-kchoua drancoval předměstí Pekingu. ObranaSüan-fu, kde se nalézal Chu Cung-sien během krize, se však pevně držela, a Chu byl schopný poslat vojáky na pomoc Pekingu. Byl za to vyznamenán a jeho schopností si všiml i císařŤia-ťing.Prokázal i osobní odvahu, když se při vzbouře vojáků v Ta-tchungu vypravil přímo mezi ně a dokázal situaci uklidnit.
V létě roku 1551 byl přeložen doWu-čchanguv provinciiChu-kuang, kde se podílel na potlačení povstání kmenůMiaona hranici s provinciíKuej-čou. Přitom z první ruky poznal bojové kvality miaoských válečníků, které o několik let později využíval ve svých službách při boji s piráty.Roku 1552 byl opět přeložen do pekingského kontrolního úřadu. Zde navázal spojení s politickou elitou říše: nejdůležitější z jeho podpůrců byliČao Wen-chuaa Čaoův patron, velký sekretářJen Sung, který v té době měl k panovníkovi nejblíže ze všech úředníků.
Tou dobou jihovýchodní pobřeží Číny trpělo útoky pirátů označovaných za „wo-kchou“, japonské bandity, fakticky však byli směsicí obchodníků čínských, japonských a portugalských, kteří se obrátili k pirátství v důsledkuzákonů zakazujících soukromý zahraniční námořní obchod. Chu Cung-sien a Čao Wen-chua doporučili řadu opatření k boji proti této hrozbě, včetně rozšíření pravomocívelkého koordinátora, pozice přibližně odpovídající provinčnímu guvernérovi, aby mohl své úkoly provádět efektivněji. Pod vlivem jejich návrhů císař vytvořil novou pozicivrchního velitelecung-tunadřízeného velkým koordinátorům a dohlížejícího na pobřežní provincie od Šan-tungu keKuang-tungu. Prvním vrchním velitelem byl v červnu 1554 jmenován nankingský ministr vojenstvíČang Ťing(張經); o několik měsíců později Čao Wen-chuu a Chu Cung-siena císařŤia-ťingvyslal na jih dohlížet na Čang Ťingovy akce.
Následující půlrok Chu Cung-sien ve funkci vyšetřujícího cenzora ve svých zprávách kriticky hodnotil neúspěchy a značné ztráty vládních vojsk v boji s piráty, odsuzoval jejich špatnou disciplínu a velení. Čang Ťing přitom s Čao Wen-chuou odmítl spolupracovat a ten svou nelibost vyjádřil ve zprávách pro Peking, v nichž Čang Ťinga obvinil, že záměrně oddaluje operace kvůli vlastnímu zisku.Brzy poté, co Čao Wen-chua poslal svou zprávu, 10. května 1555, Čang Ťing porazil piráty v bitvě uWang-ťiang-ťing(王江涇),přičemž získal 1900 hlav zabitých protivníků. Bylo to dosud největší mingské vítězství v bojích swo-kchou.Čao Wen-chua přesto dokázal využít úspěchu Čang Ťinga ve svůj prospěch a proti němu, když v další zprávě pro císaře bagatelizoval Čang Ťingovo vítězství a zároveň zdůrazňoval roli Chu Cung-siena, např. jeho podsunutí lodi naložené otráveným vínem do cesty pirátům, což vedlo k otravě a smrti osmi set z nich.Čao Wen-chua také tvrdil, že se Chu Cung-sien ve zbroji účastnil bitvy, i když ve skutečnosti v té době pobýval v Chang-čou. Chu Cung-sien podpořil Čao Wen-chuu a odsoudil Čang Ťinga s tím, že se po vítězství stal arogantním.V Pekingu pak Jen Sung přesvědčil císaře, že vítězství prokázalo, že Čang Ťing měl celou dobu možnost porazit piráty a že nakonec zaútočil až tehdy, když chtěl vyvrátit Čao Wen-chuova obvinění z váhavosti. Rozzuřený císař 5. června nařídil Čang Ťingovo zatčení a 12. listopadu 1555 byl Čang Ťing popraven.
Čang Ťingův nástupceČou Čchung(周珫), měl ve srovnání s předchůdcem omezené kompetence. Zatímco Čang Ťing velel armádám šesti pobřežních provincií, Čou Čchungova pravomoc dosahovala pouze na jižní metropolitní regionNan č’-li,Če-ťiangaFu-ťien. Chu Cung-sien byl současně povýšen na velkého koordinátora Če-ťiangu,a brzy ještě výše, když se v dubnu 1556 stal vrchním velitelemcung-tupoté, co Čou Čchung vydržel v úřadě jen krátce a i jeho nástupceJang I(楊宜) byl po několika měsících odvolán kvůli svým chabým výsledkům.
Jako vysoký hodnostář a velitel Chu Cung-sien sestavil vlastní soukromý sekretariátmu-fu, v němž zaměstnal několik významných regionálních osobností, aby mohl využívat jejich styků s místnídžentry.Tímto způsobem k sobě přitáhl například spisovateleMao Kchuna(茅坤), umělceSü Weje, výrobce tušeLuo Lung-wena(羅龍文), kartografaČeng Žuo-cchenga(鄭若曾), který mu radil v diplomacii a strategii,a spisovateleTchang Šun-č’a.
V kontrastu s rychlým střídáním svých předchůdců zůstal Chu Cung-sien vrchním velitelemcung-turelativně dlouho, až do roku 1563. Za dlouhověkost ve funkci vrchního velitele, a zejména za rychlý vzestup do ní, částečně vděčil svému spojení s klikou Čao Wen-chuy. Čao Wen-chua byl proti přísnému prosazování námořních zákazů jak je prováděl Ču Wan, místo toho preferoval povolení zahraničního obchodu.Chu Cung-sien ve shodě s Čao Wen-chuovým přístupem prováděl politiku dohody s obchodníky; a to i přes nesouhlas svých podřízených a navzdory císařovu požadavku chytit vůdce společenství pirátů a obchodníkůWang Č’amrtvého nebo živého.
Ještě předtím, než se stal vrchním velitelem, ze své pravomoci velkého koordinátora poslal Chu Cung-sien vyslance doJaponska– zdánlivě požádat o pomoc japonské úřady, ale ve skutečnosti s cílem navázat kontakt s Wang Č’em, a přesvědčit ho ke smíru. Za nabízenou legalizaci obchodu a amnestii Wang Č’ souhlasil s pomocí vládním vojskům v očistění břehů Če-ťiangu od pirátů. Wang Č’ také Chu Cung-siena varoval, že jeden z vůdců jehokonsorcia,Sü Chaj, je na cestě k nájezdu na Če-ťiang a Wang Č’ ho nebyl schopen včas zastavit.Pro Chu Cung-siena to byla alarmující novinka, která vážně narušila jeho usmiřovací plány.
Když Sü Chaj připlul k pobřeží a spolu sesacumskýmináčelníkyČchen Tungem(陳東) aJie Maem(葉麻) oblehl města Če-ťiangu, Chu Cung-sien a jeho rádci usoudili, že nemají síly schopné rozhodně porazit útočníky, jelikož posily miaoských válečníků se teprve blížily. Místo toho manipulovali se Sü Chajem, když mu předložili velkorysé podmínky kapitulace. V průběhu kampaně Chu Cung-sien udržoval přátelské kontakty se Sü Chajem a pomalu ho odvracel od jeho spojenců pomocí úplatků, podvodných slibů úřednického statutu, nabídky možnosti odplout zpět do Japonska, a falešného varování před vzpourou mezi jeho (Sü Chajovými) podřízenými.Chu Cung-sien také využíval osobních sporů mezi Sü Chajem, Čchen Tungem a Jie Maem, když obdaroval Sü Chajovu milenku, která poté pomlouvala Čchen Tunga a Jie Maa.Sü Chaj nakonec Čchen Tunga a Jie Maa vydal úřadům. Chu Cung-sien je oba přiměl k napsání dopisů jejich věrným, v nichž tvrdili, že Sü Chaj se i je chystá zradit a zabít. Současně Sü Chajovi předal kopie oněch dopisů, takže Sü Chaj mu byl vděčný a myslel si, že Chu Cung-sien hájí jeho zájmy. Stoupenci Čchen Tunga a Jie Maa u Pching-chu reagovali povstáním proti Sü Chajovi. Chu Cung-sien se vzápětí se svou armádou – posílenou nově přišlými válečníky z kmenů Miao – vmísil do šarvátek a pobil všechny nájezdníky bez rozdílu. Dne 29. září bitva skončila s asi 1600 zabitými piráty. Sü Chajovo tělo bylo nalezeno v blízkém potoce a Čchen Tung, Jie Ma a Sü Chajův bratr byli 10. října popraveni vŤia-singu.
Po rozdrcení Sü Chajova vojska dostal Chu Cung-sien v únoru 1557 k úřadu vrchního velitele ještě navíc post velkého koordinátora Če-ťiangu, ale byl to Čao Wen-chua, kdo získal většinu slávy a odměn za vítězství.Nicméně už v září 1557 byl Čao Wen-chua obviněn ze zpronevěry, ztratil císařovu přízeň i úřady a zemřel jako prostý poddaný. Chu Cung-sien pak rozvíjel vztahy s Jen Sungem, mimo jiné přivedením Luo Lung-wena, prodejce a znalce starožitností a luxusního zboží, k Jen Sungovu synuJen Š’-fanovi.
Po porážce Sü Chaje obrátil Chu Cung-sien svou pozornost k Wang Č’mu. Dne 17. října 1557 Wang Č’ dorazil na ostrovČou-šans velkou obchodní flotilou. Tam formuloval podmínky smíru: císařskou amnestii, oficiální postavení, a otevření přístavů pro obchod; na oplátku nabídl střežení pobřeží a přesvědčení lupičů k návratu na ostrovy, a to v případě potřeby i za použití síly.Chu Cung-sien pak čelil dilematu: nemohl nechat Wang Č’a jít, ale pokud by přijal Wang Č’ovu kapitulaci, byl by nucen ho popravit (protože s Čao Wen-chuovým pádem se jeho politika povolení obchodu stala politickýmtabu), což by snahu o usmíření obrátilo vniveč.V prosinci 1557, s vírou ve svou budoucnost a nedotknutelnost, Wang Č’ přistál vChang-čou. Tam se těšil respektu ze strany úředníků, kteří si nechtěli znepřátelit jeho stoupence, a současně zjišťovali u nadřízených, jak mají reagovat.V té době Chu Cung-sien požádal Wang Č’a o pomoc s výrobouarkebuzpro mingskou armádu, což vedlo k širokému rozšíření této zbraně v Číně.V únoru příštího roku byl nakonec Wang Č’ uvězněn, nicméně měl k dispozici veškeré pohodlí včetně knih a kvalitní stravy. Wang Č’ věřil, že jde jen o dočasné nedorozumění, a nadále doufal v milost až do 22. ledna 1560, kdy dorazil císařský edikt s rozsudkem smrti, a Wang Č’ byl sťat.
Jak se obávali stoupenci povolení obchodu mezi úředníky, Wang Č’ovi následovníci se po jeho zadržení vzdali naděje na pokojné obchodování v dohodě s úřady a vrátili se ke svým násilným způsobům. Cítíce se zrazen po Wang Č’ově zatčení, Wang Č’ův kmotřenec Mao Chaj-feng udělal z ostrova Čou-šan svou základnu a zahájil nájezdy na Če-ťiang a Fu-ťien. Chu Cung-sien se ho pokusil z Čou-šanu vypudit, když v březnu 1558 zorganizoval útok na ostrov ze šesti směrů pod vedením generálůJü Ta-jouaaČchi Ťi-kuanga, ale jeho armáda neuspěla a byla nucená ustoupit. Kritiku svých akcí odvracel obviňováním Jüa a Čchia a odesláním bílého jelena (šťastnéhotaoistickéhosymbolu) císaři Ťia-ťingovi, který jím byl velmi potěšen.Piráti a obchodníci nakonec v důsledku silného vojenského tlaku v prosinci 1558 opustili Čou-šan, a rozptýleni se stáhli na jih do Fu-ťienu, který se stal novou oblastí jejich aktivit. V létě roku 1559 armáda zničila zbývající odbojné skupiny v deltě Jang-c’-ťiang.Jako odměnu za své úsilí Chu Cung-sien v červnu 1560 obdržel hodnost ministra vojenství a v říjnu 1561 vysoký prestižní titul „mladší strážce následníka trůnu“ (tchaj-c’ šao-pao). Jeho pravomoc vrchního velitelecung-tubyla rozšířena i na provincii Ťiang-si, protože bandité pronikali i tam; rozšíření platilo do listopadu 1562.Na jeho počest byla postavena svatyně v Chang-čou a jeho domovské obci.
Začátkem 60. let Chu Cung-sien dosáhl vrcholu své kariéry. V červnu 1562 však jeho spojenec Jen Sung ztratil podporu císaře Ťia-ťinga a nakonec i svou pozici prvního velkého sekretáře. Následující čistka Jen Sungovy kliky se dotkla i Chu Cung-siena, mimo jiné obviněného z nepřiměřeně přátelského vztahu s Wang Č’em a nesrovnalostmi při vyúčtování nákladů na vojenské operace. Panovník ho povolal zpět do Pekingu, kam se Chu Cung-sien vrátil 19. ledna 1563, kdy už byl napsán příkaz k jeho zatčení. Císař si však připomenul jeho zásluhy a příznivé dary, postavil se proti jeho zatčení a odmítl i tvrzení, že byl členem Jen Sungovy kliky s tím, že útoky na Chu Cung-siena nejsou opodstatněné a jsou jen projevem frakční rivality. Chu Cung-sien byl sice odvolán z úřadu vrchního velitele a vrátil se do svého rodiště, do výslužby však odešel se ctí a všemi svými tituly. Funkce vrchního velitelecung-tutří provincií byla s jeho odchodem zrušena jako příliš mocná a nepotřebná poté, co se pirátské útoky přesunuly z hospodářsky důležitého Ťiang-nanu na jih; nejvyšší postavení poté v dotčených provinciích měli velcí koordinátořisün-fu.
V dubnu 1565 byl Jen Sungův syn Jen Š’-fan spolu s Luo Lung-wenem popraven pro velezradu. Luo Lung-wenovy statky úřady zkonfiskovaly a při jejich přebírání objevily neodeslaný dopis, v němž Chu Cung-sien žádal Luoa o předání úplatku Jen Š’-fanovi. Navíc k tomuto důkazu korupce byl Chu Cung-sien obviněn z poskytnutí pomoci Luo Lung-wenovu synovi, když dotyčný prchal před úřady. V listopadu 1565 proto vláda povolala Chu Cung-siena z jeho domovského okresu Ťi-si zpět do Pekingu, aby čelil obvinění.V Pekingu ho drželi ve vězení, Chu Cung-sien sice zaslal císaři žádost o milost s odvoláním na své dřívější zásluhy o stát, ale zanedlouho –25. listopadu1565– byl objeven ve své cele mrtvý. Údajně spáchal sebevraždou jedem. Poté císař nařídil případ uzavřít.
Když Chu Cung-sienův syn vezl otcovo tělo zpět do jejich rodné vesnice, místní obyvatelstvo mu cca 100 km severně od Ťi-si zablokovalo průchod a přinutilo ho přerušit cestu. S pomocí sympatizujících úředníků uložil rakev se zemřelým v místním chrámu a až později ji převezl do Ťi-si. Přes lidové nepřátelství v době jeho smrti se Chu Cung-sienovi v průběhu následujících desetiletí dostalo uznání. V roce 1569 lidé z Chang-čou postavili novou svatyni na jeho památku, a jeho tituly a hodnosti mu byly roku 1572 posmrtně vráceny. Roku 1589, na žádost Chuova vnuka, úřady Chuovy úspěchy znovu zhodnotily a dostalo se mu státního pohřbu. Běhemjaponské invaze do Koreje (1592–1598)Chu Cung-sienova vítězství nadwo-kchouzískala na propagandistické hodnotě a sám Chu Cung-sien byl vyzdvihnut mezi příkladné státníky, přičemž obdržel posmrtné jméno Siang-mao (襄懋), doslova „Skvělý pomocník“.
Zachovalo se relativně nevelké množství jeho prací: traktátČchou-chaj tchu-pien(„Ilustrovaná kniha pobřežní obrany“) a sbírkaČe-ťiang tchung-č’jsou díla pouze mu připisovaná, ale sestavená jinými autory(první spisovatelem a geografem Čeng Žuo-cchengem v době jeho působení v osobním sekretariátu Chu Cung-siena,druhé začal psátSü Ťiea s podporou Chu Cung-siena upravil a dokončil Süe Jing-čchi, okresní správce v Ťi-si), přežila sbírka jeho memorand císaři, ale nejvíce informací o jeho životě a práci obsahuje sbírkaChu-kung sing-š’, kterou na památku svého otce sestavil Chu Cung-sienův nejstarší syn Chu Kuej-čchi.
V následujících staletích Chu Cung-sien upadl do zapomnění, když byl jako vítěz nad piráty (zejména od 30. let 20. století) oslavován generál Čchi Ťi-kuang. Chu Cung-sien zůstal jednou z okrajových postav historie, v neposlední řadě kvůli svému politickému spojení s Jen Sungem, který byl v oficiálních dějinách mingského státu hodnocen ostře negativně, což mělo dopad i na postoje k jeho chráněncům.Až ve 21. století začal Chu Cung-sien budit větší pozornost, je připomínán v pracích týkajících se bojů s piráty v 16. století, v Číně vyšly dvě jeho biografie a roku 2006 byl představen jako čestný a vlastenecký státník v televizním seriáluTa Ming wang-čchao 1566. K jeho vážnosti přispělo i to, že v čínsko-japonském sporu o ostrovyTiao-jü-tao/SenkakuČínská lidová republika jako jeden z argumentů dokládajících historickou čínskou svrchovanost nad ostrovy použila traktátČchou-chaj tchu-pien.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuHu Zongxianna anglické Wikipedii.