Indie

Indie, plným názvemIndická republika(anglickyRepublic of India,hindskyभारत गणराज्य,Bhárat ganarádžja), je sedmá největší a s 1,4 miliardou obyvatelnejlidnatější země na světě, rozkládající se naIndickém subkontinentuvjižní Asii. Z politického hlediska jde o svazový stát (federaci) se socialistickým,demokratickým, parlamentním zřízením (někdy je označována jako „největší demokracie světa“). Je členemCommonwealthu, májaderné zbraněa disponuje vlastním kosmickým programem. Jejíekonomikavykazuje po Číně největší růst na světě. PodleMezinárodního měnového fondu(MMF) je Indie již třetí největší ekonomikou světa (z hlediskahrubého domácího produktuvparitě kupní síly).Do roku 2030 by se měla stát třetí největší ekonomikou i z hlediska nominálního HDP.Je považována za regionální mocnost a jednu z potenciálníchsupervelmocí.
Na východě Indie hraničí sBangladéšem(4053 km) aMyanmarem(1463 km). Na severu a severovýchodě hraničí sČínou(3380 km),Bhútánem(605 km) aNepálem(1690 km). Na severozápadě sousedí sPákistánem(2912 km). Na jihovýchodě zaPalkovým průlivemleží 65 km jihovýchodně od indických břehů ostrovní státSrí Lanka. Z jihozápadu, jihu a jihovýchodu omývá indické břehyIndický oceán. Hlavní město Indie se nazýváNové Dillí.
Indie je kolébkou několika světových náboženství – vznikl zdehinduismus,buddhismus,džinismusasikhismus. Hinduismus je doposud převládajícím, vyznává ho téměř 80 procent populace. V minulosti byla Indie též značněislamizována, role islámu však poklesla poté, co se indičtí muslimové odtrhli a založili si vlastní stát –Pákistán, s nímž má Indie dodnes hraniční a jiné spory. Stalo se to ve stejném roce, kdy se Indie vymanila zbritského koloniálníhovlivu, roku 1947. V roce 1950 pak byla vyhlášena současná Indická republika. Nejvýznamnějšími státními útvary minulosti bylyMaurjovská říše,Guptovská říšeaMughalská říše.
Etnicky a jazykově je Indie nesmírně různorodá. Úředními jazyky na federální úrovni jsouhindštinaaangličtina. Každý stát federace si dále stanovuje svůj úřední jazyk, díky čemuž je v Indii celkem 22 oficiálních jazyků. Jako svůj první jazyk má zdaleka nejvíce lidí hindštinu (528 milionů), následujíbengálština,maráthština,telugštinaatamilština.
Indie má významnou vědeckou tradici, zvláště matematickou. Její kultura je rovněž prastará (Védy,Mahábhárata,Rámájana), stále více stoupá i vliv indické populární kultury na tu globální (Bollywood).
Název Indie je odvozen odstaroperskéverze slovaSindhu, historického místního jména pro řekuIndus.ÚstavaIndie uznává i výrazBhárat(hin.:भारत / bʰɑːrət̪ /) jako oficiální pojmenování stejného statusu. Tento název je odvozen odsanskrtskéhojména králeBharaty, jehož příběh je zmíněn v epické básniMahábhárata. Známým úslovím jeBharat Mata, "Matka Indie". Třetí jméno, Hindustán (hin.:हिन्दुस्तान / hin̪d̪ust̪ɑːn /) (per. Hindská země) se používá od12. stoletíačkoli jeho současné použití je omezeno z důvodu sporů o to, jak přesně a korektně toto slovo reprezentuje zemi s mnoha různými náboženstvími.
Nejstarší známky lidské kultury na území Indie jsou 30 000 let staré. Významné je archeologické nalezištěBhimbetkav centrálním státěMadhjapradéš. Nachází se zde skupina skalních úkrytů vyzdobených množstvím nástěnných maleb, které patří k nejstarším na světě.Do doby okolo 6500 let př. n. l. spadají důkazy odomestikacizvířat azemědělskékultuře.
Nejstarší městská kultura na indickém subkontinentu byla tzv.Harappská kultura.Zabírala velkou část dnešníhoPákistánu(předevšímSindh,PaňdžábaBalúčistán) a severozápadní Indie (hlavněGudžarát,HarijánaaRádžasthán). Její počátky sahají do 2. poloviny 4. tisíciletí př. n. l., vrchol prožila v rozmezí let 2600–1900 př. n. l. Hlavními centry protoindické kultury byly zejménaMohendžodaroaHarappa. Dalšími důležitými centry byly např.Lóthal,Amrí,Kót DídžíaNaušahro.Harappské písmodosud nebylo rozluštěno. Obyvatelstvo mluvilo patrnědrávidskými jazyky, byť o tom odborníci vedou spory.
Od poloviny 2. tisíciletí př. n. l. byla Indie osídlovánaindoevropskýmobyvatelstvem, takzvanýmiIndoíránci. Je možné, že šlo o bezprostřední důvod pádu Harappské kultury. Indoevropské kmeny ze střední Asie a východní Evropy migrovaly do Indie v několika vlnách a postupně se smísily s Drávidy nebo je vytlačily na jih Indie. Do této doby se taktéž datuje první sociální rozdělení do 4kast: kasta kněžích (Brahmáni), vládců a bojovníků (Kšatrijové), svobodných zemědělců, obchodníků a řemeslníků (Vaijšjové), a nakonec skupina nevolníků (Šúdrové), do níž patřilo původní domorodé obyvatelstvo. Zároveň se v této době začaly formovat zárodkyhinduistického náboženstvíaVéd, proto bývá tato éra nazývánaVédské období(zhruba 1500–500 př. n. l.).Hlavní civilizační centrum se nacházelo vPaňdžábuaIndoganžské nížině.
V 6. století př. n. l. vznikla na severu skupina státních útvarů zvaných souborněMahádžanapada.Jejich více městský život změnil náboženské cítění a potřeby obyvatel a otevřel cestu dvěma novým náboženstvím:buddhismu, spjatému s učenímGautama Buddhy, adžinismu, jejž vytvořil učenecMahávíra.Jejich vliv byl zpočátku velký, potlačen byl až ve středověku.
Ve 3. století př. n. l. vzniklaMaurjovská říše. Byla prvním státem, kterému se podařilo sjednotit pod jednotnou vládu takřka celý Indický subkontinent. Zakladatelem maurjovské říše bylČandragupta Maurja, jeho klíčovým rádcem pakČánakja(též zvaný Kautilja nebo Višnugupta), významný starověký myslitel o správě státu. Vrcholu dosáhla říše zaAšóky(vládl asi 273–232 př. n. l.).V té době sehrával buddhismus patrně roli víceméněstátního náboženství, o čemž svědčí např.stúpyvSáňčí. Hlavním městem byla Patáliputra (dnesPatna). Maurjovskou říši vyvrátiliŠungové, kteří se stali načas nejmocnější dynastií poloostrova, po nich to byliKánvovéa poslézeSátaváhanové.
Ve 4. až 6. století si na severu upevnila mocGuptovská říše. Právě v této době byl potlačen vliv džinismu a buddhismu na úkor původního hinduismu. Doba vlády guptů je někdy nazývána zlatý věk Indie, především díky rozvoji věd a umění (k architektonickým symbolům patří např.Chrám Mahábódhi, vzniká klasickásanskrtskáliteratura, zejm.MahábhárataaRámájana). K nejvýznamnějším panovníkům Guptovské říše pak patříČandragupta I.Po pádu říše se až do 12. století žádnému z vládců nepodařilo sjednotit větší území a země byla rozdrobená na řadu menších království.
Od 10. století začali od západu do Indie přicházetmuslimové, etnicky zejménaTurciaPaštunové. Muslimové se usadili vDillía založiliDillíský sultanát, který znovu sjednotil subkontinent a existoval v letech 1206–1526. Na něj bezprostředně navázalaMughalská říše(1526–1540, 1555–1857), již založila dynastieturkickéhopůvodu. Otcem zakladatelem bylBáburzKábulu, který vbitvě u Pánípatuv roce 1526 porazil posledního dillíského sultánaIbráhima Lódího, čímž se mu otevřela cesta do Dillí aÁgry, z nichž učinil centra mughalského impéria. Rozsáhlá teritoriální expanze nastala za třetího mughalského císařeAkbara Velikého(vládl 1556–1605), který rozšířil říši odGudžarátupoBengálskoaDakšin. Za Akbarovy vlády nastal rozkvět literatury, architektury, výtvarného umění i hudby.S nástupemAurangzébana císařský trůn začal proces postupné ztráty stability říše. Souviselo to mj. s Aurangzébovou násilnou islamizací země, která kontrastovala s dosavadní náboženskou tolerancí Mughalů vůči neislámským tradicím.Uvnitř říše se začala formovat lidová hnutí se silně protimughalskými postoji. Významnými odpůrci Mughalů byli zejménaDžátové,Maráthové(jejichž vůdceŠivádžízaložil nezávislý hinduistický stát v západní Indii) asikhové. Ve druhé polovině 18. století mughalská říše ztratila postavení nejmocnější říše Indického poloostrova a s příchodem 19. století se stala loutkovým státemBritské říše.
První evropské obchodní osady a posléze kolonie se na indickém pobřeží zakládaly již od konce 15. století. V roce 1600 vzniklabritská Východoindická společnost, která započala se systematickou kolonizací celého Indického subkontinentu.Jejím klíčovým opěrným bodem se stalaBombaj. Britové některá území ovládali přímo, krom toho na poloostrově existovalo několik set domorodýchknížecích státůpod britským vlivem. Politika Východoindické společnosti přispěla k vypuknutíbengálskému hladomoruv roce 1770.Přestože Britové provedli řadu modernizačních opatření (např. stavba železnice), zejména pod generálním guvernérem IndieJamesem Broun-Ramsay Dalhousiem(ve funkci 1848–1856), politická nespokojenost Indů rostla a vznikloIndické hnutí za nezávislost. Jeho prvním výrazným projevem byloVelké indické povstání, jež vypuklo roku 1857.Po potlačení povstání Britové změnili systém správy, z východoindické společnosti přešla moc na politické správce (nově zřízený úřad místokrále) a byla zřízenaBritská Indie. Roku 1885 byl založenIndický národní kongres, první významná indická politická síla, která usilovala o větší vliv Indů na správu země. Zpočátku se v kongresu prosadili umírnění, jež reprezentovalGópál Krišna Gókhalé. Poprvní světové válce, jíž se v britské armádě zúčastnil milion Indů, se objevili radikálové jakoSubháš Čandra Bós, kteří žádali ostřejší konfrontaci. V kongresu se však prosadilMahátma Gándhí, který sice hájil nezávislost Indie, ale vždy za pomocinenásilnéhoodporu, na základě principuahinsá(Bós se později osamostatnil a založil Indickou národní armádu).K nejznámějším nenásilným protestním akcím patřilSolný pochodz roku 1930.
Podruhé světové válce, během níž mj. zemřely 3 miliony Indů přihladomoruv Bengálsku, oslabená koloniální mocnost Británie a nový místokrál IndieLouis Mountbattenshledali situaci v kolonii neudržitelnou. Sám britský parlament pak 18. července 1947 přijalZákon o nezávislosti Indie, který dal vzniknout dvěma novým státům, hinduistické Indii a muslimskémuPákistánu, které nicméně zůstávalybritskými dominiis britským monarchou v čele.Indie však 26. ledna 1950 formální moc britského panovníka odvrhla a vyhlásila republiku, dle ústavy socialistickou a demokratickou. (Pákistán tak učinil roku 1956, v roce 1971 se od něj odtrhlBangladéš). Prvním ministerským předsedou Indie se stalDžaváharlál Néhrúa držel tento post sedmnáct let. Po rozdělení Indie na základě náboženství došlo k masakrům a své domovy opustilo až 15 milionů lidí.V roce 1961 obsadila indická armáda po krátké válce územíPortugalské Indiea roku 1975 bylo anektováno himálajské knížectvíSikkim.
Jako multietnický a multináboženský stát zažila Indie několik náboženských násilností a povstání v různých částech země, ale to ji neoslabilo a pokračuje jako suverénní demokracie. V roce 1984 bylasikhskými separatistyzavražděna ministerská předsedkyněIndira Gándhíováa separatistické a etnické konflikty dodnes sužujíÁsáma další státy v severovýchodní Indii.Indie má několik otevřených sporů o hranice sČínou, které se vystupňovaly do krátkéčínsko-indické válkyv roce1962.Napětí čas od času znovu vygraduje.Ještě vážnější hraniční spory má Indie sPákistánem, vyústily do válek v letech1947,1965,1971a v roce1999vKargilu. Problémem mezi Pákistánem a Indií byla po celou 2. polovinu20. stoletíoblastKašmíru, na který si dělaly nárok obě země (vizKonflikt v Kašmíru).Dodnes je Kašmír politicky rozdělen. V roce1974Indie provedla podzemní zkouškyjaderných zbraní, což ji neoficiálně dělá členem "jaderného klubu".V roce1998následovala série dalších pěti testů.Významné ekonomické reformy, které začaly v roce1991, transformovaly Indii v zemi s nejrychleji rostoucím hospodářstvím na světě a získala na celosvětovém a regionálním vlivu.
Indická vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 se třemi vodorovnými pruhy šafránové, bílé a zelené barvy. V bílém pruhu je modré kolo –kolo dharmy.
Indický státní znak zobrazujesloupovou hlavicise čtyřmiasijskými lvy(jeden je obrácen zády a skryt za ostatními), které podpíráabakussvlysemsreliéfykoně na levé straně, býka na pravé aašókačakrouuprostřed. Pod celým zobrazením sloupové hlavice je nápis vdévanágarí: सत्यमेव जयते (vsanskrtu:satjaméva džajaté,českyJedině pravda vítězí).
Indická hymna je píseňDžana Gana Mana(českyJsi vládce myslí všeho lidu). Autorem hudby i textu je indický básník a příležitostný skladatelRabíndranáth Thákur, nositelNobelovy ceny za literaturu, který je také autorembangladéšské hymny. Hymna je zpravidla zpívána v původním jazyce, tedy vbengálštině.
Indie, zabírající velkou část indického subkontinentu, se rozkládá na jihu Asie od 8° až k 37° severní šířky. Na severu je od svých sousedů dělenaHimálajskýmpohořím; indický subkontinent, který směrem na jih probíhá do špičky, je obklopenIndickým oceánem: na západěArabským mořem, na východěBengálským zálivem. Indií protékají tři velké řekyIndus,GangaaBrahmaputra.
Pobřeží je dlouhé okolo 6 tisíc kilometrů a je poměrně málo členité. Jen na západě jsou dva většípoloostrovyKačchskýa poloostrovKáthijávar. Část západního pobřeží odKhambhátského zálivupoPanadží, se nazýváKónkan. Dále na jih pokračuje jako lagunovéMalabárské pobřeží. Nejjižnějším bodem pevninské části Indie a poloostrovaPřední Indieje mysKanjákumárí. OstrovSrí Lankaodděluje od IndieMannárský zálivaPalkův průliv. Jižní část východního pobřeží Indie, mezi ústímKávéríaKrišny, se nazýváKoromandelské pobřeží. Součástí Indie jsou i souostrovíAndamany a NikobaryvBengálském zálivuaLakadivyvArabském moři.
Indie leží z velké části naindické desce– severní částiindoaustralské desky, jejížkontinentální kůratvoříindický subkontinent. Geologicky lze povrch Indie rozdělit od jihu k severu na tři hlavní části: stará centrální krystalickáDekánská plošina(též Dakkhin),Indoganžská nížinaa velehorská oblast na severu. Dekánská plošina, která je rozčleněná zlomy a poklesy, se mírně svažuje od pohoříZápadní Ghátna západě kVýchodnímu Ghátuna východě. Mezi Dekánskou plošinou a velehorami se rozkládá rozlehlá Indoganžská nížina.
Na západě od nížiny leží stepní a pouštní oblastThár, vyplněná koryty občasných toků a písečnými přesypy. Na severovýchodě a severu státu se vypíná předhůříSiválika mohutné velehorské masivyHimálajeaKarákoramu, pokryté horskýmiledovci. Právě v pohoří Himálaj se nachází nejvyššíhoraIndie a třetí nejvyšší hora světaKančendženga, měřící 8586 m n. m. Tyto velehory vznikly tektonickým vyzdvižením povrchu, kdy se podsunula Indická litosférická deska pod Asijskou.
Současný tvar získaly třetihorním alpínsko-himálajským vrásněním. Ve východní části země se táhnou hraniční pohoří, jako jsou Patkai Range a Letha Range, které přesahují 3800 m n. m. a náhorní plošina Khasi Hills.
Podnebí Indie se liší, od tropického na jihu až po mírné na severu země. Části Indie, které leží v Himálaji mají podnebítundry. Většina dešťů je způsobenamonzuny.
Indie patří k sedmnácti zemím světa, které disponují tzv. biologickou megadiverzitou, tedy maximální různorodostífaunyaflórys výskytem mnohaendemitů(jinde se nevyskytujících druhů).Indie je domovem pro 8,6 % všech existujících druhů savců, 13,7 % z existujících druhů ptáků, 7,9 % plazů, 6 % druhů obojživelníků, 12,2 % druhů ryb a 6 % všech druhů kvetoucích rostlin.Celá třetina indických rostlinných druhů je endemická.Lesy pokrývají 701 673 kilometrů čtverečních, což představuje 21,35 % celkové rozlohy země. Mezi pozoruhodné domorodé stromy indického subkontinentu patříazadirachta indická, v hindštině nazývaná krátce "neem". Jde o užitkovou dřevinu pěstovanou již od pradávna v jižní Asii pro kvalitní dřevo i léčebné účinky.Mezi stromy s indickým původem patří ifíkovník posvátný, pod nímžBuddhadle legend dosáhl osvícení.
K savčím endemitům patří opicehulman nilgirský, z plazů napříkladropucha beddomská. Indie eviduje 172 ohrožených živočišných druhů. Patří mezi ně i známýtygr indický(zvaný též tygr bengálský) adelfínovec ganžský. Mezi kriticky ohrožené druhy patří:gaviál indický,drop černohlavýnebosup bengálský.
V roce 1935 byl založen systém národních parků, v roce 1972 Indie přijala zákon o ochraně volně žijících živočichů, roku 1980 byl schválen zákon o ochraně lesů. Chráněno je i 25mokřadůpodleRamsarské úmluvy.
Indie jesuverénní, sekulární a demokratická republika s kvazi-federální formou vlády advoukomorovým parlamentemfungujícím podle Westminsterského parlamentního systému. Má tři formy řízení:legislativu,exekutivuasoudní moc.Prezidentje hlavou státu a má z velké části reprezentativní úlohu, která zahrnuje interpretování ústavy, podepisování zákonů, udělování milostí a vyhlašování stavu nouze. Je i vrchním velitelem Indických ozbrojených sil. Prezident aviceprezidentjsou voleni nepřímo voliči na pětileté období.
Premiérje předsedou vlády a má nejvíce výkonných pravomocí. Je volen zákonodárcipolitických strannebokoalicímajících parlamentní většinu a slouží pět let.Ústavaotevřeně nestanoví funkci zástupcepředsedy vlády, ale tato možnost byla občas praktikovaná. Zákonodárný sbor Indie je dvoukomorový parlament, který se skládá z horní komory zvanéRádžja Sabhá(Rada států), a dolní sněmovny zvanéLók Sabhá(Sněmovna lidu). Rádžja Sabhá má 245 členů a je volena nepřímo voliči na funkční období šesti let. Lók Sabhá má 545 členů a je volena přímo lidovým hlasováním na pětileté období a je ustavující složkou politické síly a vládního seskupení. Všichni indičtí obyvatelé nad 18 let mají právo volit. Premiér předsedá Radě ministrů.
Exekutivaje zastoupena prezidentem, viceprezidentem a ministerským kabinetem, vedeným předsedou vlády. Každý ministr spravující ministerský úřad musí být členem jedné z komor parlamentu. V indickém parlamentním systému je výkonná moc podřízenázákonodárné. Nezávislá soudní moc Indie se skládá z Nejvyššího soudu v čele s předsedou Nejvyššího soudu v Indii.Nejvyšší soudmá dvě, prvostupňovou jurisdikci nad spory mezi státy a odvolací jurisdikci nad vrchními soudy. Indie má 18. odvolacích vrchních soudů a každý má jurisdikci nad svazovým státem nebo skupinou menších svazových států. Každý z těchto států má odstupňovaný systém nižších soudů. Případný konflikt mezi legislativou a justicí je přenechán prezidentovi.
V čele země stojí stranaIndický národní kongres(INC), která si udržuje svůj vliv už od vzniku nezávislé Indie. INC, často vedená členem rodiny Nehrú - Gándhí, se těšila parlamentní většině s výjimkou krátkých období během 70. a 80. let. Mezi lety1996a1998nastalo období politické nestability a vláda byla nejprve sestavena pravicovou nacionalistickou stranouBháratíja džantá(BJ) a později levicovou koalicí United Front. V roce1998BJ s menšími regionálními stranami vytvořilaNárodně demokratickou alianci(NDA) a stala se první nekongresovou stranou, která dokončila celé pětileté volební období. Ve volbách v roce2004zvítězila Národní kongresová strana a získala dostatečný počet křesel, aby mohla vytvořit koalici s pomocí levicových stran.
Indie si udržuje přátelské vztahy s většinou zemí, ale roky, které následovaly po vyhlášení nezávislosti, jsou poznamenány neustálými konflikty sPákistánemaČínouo sporné územíKašmíruaArunáčalpradéše. Běhemstudené válkyse Indie pokusila udržet si svouneutralitua byla jedním ze zakládajících členůHnutí nezúčastněných zemí. Počínsko-indické válcev roce1962se zlepšily vzájemné vztahy Indie seSovětským svazem, což ale narušilo vztahy seSpojenými státy. Stav se opět ustálil po skončení studené války. Současně přátelské nabídky předkládané Indickou vládou posílily vztahy se Spojenými státy, Čínou a Pákistánem. V červnu 2020 se zhoršily vztahy sČínoupoincidentu v údolí Galwankvůli spornému pohraničnímu území.
Indie má tradičně přátelské vztahy sRuskema běhemruské invaze na Ukrajinuzaujala neutrální pozici a invazi neodsoudila.V ekonomické sféře má Indie blízký vztah s jinými rozvojovými zeměmi vJižní Americe,AsiiaAfrice, hlavně sBrazíliíaMexikem. Indie je také zakládající členOSNa do velké míry přispěla k úspěchu operací OSN probíhajících na čtyřech kontinentech. Více než 55 000 indických příslušníků bojových a policejních sil sloužilo ve 35 mírových misích Spojených národů. Indie je také součástíBRICS.
Indie si udržuje třetí největšíozbrojené sílyna světě. Skládají se zarmády,letectva,námořnictvaa dalších pomocných složek. Nejvyšším velitelem ozbrojených sil je indický prezident. Jelikož hlavní Čína, jeden z rivalů Indie, vlastnilajaderné zbraně, tento typ zbraní vyvinula také Indie. První jadernou zkoušku provedla v roce1974, počemž si je vyvinul Pákistán také v roce 1998. Indie vlastní balistické rakety nesoucí jaderné hlavice.
V roce 2010 se Indie stala největším světovým importérem zbraní. Dovezla přitom zbraně za 3,3 miliardy dolarů. Hlavním zahraničním dodavatelem jeRusko, se kterým země spolupracuje na řadě zbrojních programů (např. stíhací letounySu-30MKI, protilodní střelyBrahMos). Moderní zbraně vyvíjí rovněž domácí společnosti, napříkladDefence Research and Development Organisation(DRDO) aHindustan Aeronautics(HAL), které tím postupně snižují závislost země na dodávkách ze zahraničí. Domácí zbraňové systémy zastupují například stíhací letounyHAL Tejas, vrtulníkyHAL Dhruv, balistické raketyAgni, tankyArjunči torpédoborcetřídyDelhi. Vyvíjí například dvě letadlové lodětřídyVikranta jaderné raketonosné ponorkytřídyArihant.
Indická republika je rozdělena na 28 spolkových států (anglickystate, pl.states, hindskyप्रांत/prāmt) s vlastní volenou vládou a 8svazových teritorií(anglickyunion territory, pl.union territories, hindskyकेन्द्रीय सरकार/kendrīya sarkār) včetně území hlavního města. Ty se dále dělí na téměř 750 okresů (district, pl.districts).
Indie má velké přírodní bohatství. Díky úrodné půdě a příhodnému klimatu má dobré podmínky pro pěstování velkého množství zemědělských plodin, produkcepotravina dalších surovin. Přesto se země potýká se značnou částí obyvatel žijících v chudobě, včetně velkého množství podvyživených dětí. Občasné přírodní katastrofy jako krutá sucha,zemětřeseníapovodněsituaci dále zhoršují. Mezi hlavní problémy zemědělství patříerozepůdy, rapidní snižování úrovníspodních voda nadměrné vyčerpávání živin půdy intenzifikovaným zemědělstvím s přílišným používáním chemikálií.
Rozlohazemědělské půdyv Indii je sice rozsáhlá, ale značná část z ní není přirozeně úrodná. Od roku1947, kdy Indie získalanezávislost, se mnoho podniklo k posílení zemědělské produkce: především byly postaveny různé zavlažovací systémy, jejichž úkolem je přivádět vodu do suchých oblastí. Zemědělská hospodářství jsou však rodinná a tedy příliš malá na to, aby mohla obhospodařovat větší území a využívat moderní stroje a technologie. Navíc se mnoho těchto farem ještě zmenšuje, neboť hindské zákony stanoví, že půda se po smrti rodičů rozděluje rovným dílem meziděti. Někteří Indové chtějí změnu, aby statky mohly být větší a produktivnější. Mezi nejvýznamnější pěstované plodiny patřírýže,bavlna,juta,moruše,obilniny(hlavně pšenice a proso), subtropické a tropické ovoce (banány, citrusy,mango). Dále se pěstujífazole,ořechy,čajovník,sezamová semínkaabetelové ořechy. 62 % obyvatelstva se živí zemědělstvím. Indická vláda se snaží o rozvoj zaostalých oblastí země tak, že přenáší továrny do méně obydlených oblastí Indie s úmyslem podpořit tam podnikatelskou infrastrukturu a zvýšit počet pracovních míst.
Úrodu měly zvýšit i experimenty s novýmigeneticky modifikovanýmisemenyahnojivy, avšak tyto pokusy nejen že nezvýšily zemědělskou produkci, ale z velké části podryly tradiční trvale udržitelné indické zemědělství.V roce 2002 dostala nadnárodní korporaceMonsantopovolení uvést do Indiebavlnu(BT cotton) geneticky modifikovanou o původně bakteriální toxin ničící parazity, kteří se na bavlně vyskytují. Produkce bavlny v Indii se sice významně zvýšila, ale mnoho indických rolníků se záhy ocitlo v bezvýchodné situaci, kdy jsou nuceni vynakládat stále více z klesajících výnosů do hnojiv, pesticidů a insekticidů pro udržení produkce. Finanční tíseň a dluhy dohnaly překvapivě velké množství indických zemědělců až k sebevraždě – odhaduje se, že mezi lety 1997 a 2008 si jich vzalo život kolem 200 tisíc.
Ke konci 20. století se v Indii rozvinula distribuční síť základních potravin (PDS – Public Distribution System), která řešila nerovnoměrné zásobování, kdy některé regiony Indie byly v relativní hojnosti, zatímco jiné trpěly nedostatkem. Univerzální systém potravinové distribuce indickým zemědělcům zaručoval odbytiště pro plodiny, které vypěstují; stejně tak v jeho rámci existovala obdoba přídělového systému potravin. Vedle toho fungujeFood Corporation of Indiadistribuující základní potraviny do i těch nejzapadlejších vesniček v celé Indii a za dotované ceny. Koordinuje tak největší potravinový program v Indii a co do celkového množství potravin (v roce 2008 přes 60 mil. obilí a rýže) i na světě. V roce 1997 všakSvětová bankadonutila Indii první z těchto systémů zrušit a druhý výrazně omezit, protože oba zásadně zasahovaly dovolného trhus obilím, rýží a ostatními obchodovanými potravinami.
Od 50. let20. stoletízměnilprůmyslindická města. Vedle tradičních výrobků, např.bavlnyahedvábí, se vyrábějí těžké stroje a elektrické zboží. Bohatá ložiskaropyauhlíposkytují energii továrnám a vyrábějí více než polovinu elektrické energie, která se v zemi spotřebuje (o importu energie vyjednává indická vláda ve velkých projektech jako např.Transafghánský plynovod). Během posledních zhruba tří dekád se také zvýšil význam služeb a čím dál více Indů pracuje v cestovním ruchu, bankovnictví a spojích. V zahraničí jsou Indové a jejich firmy úspěšní v oblastiIT, talentovaní indičtí vědci si nezřídka volí kariéru vSilicon Valleynebo prestižních amerických vědeckých ústavech; fenoménem se též staloutsourcingindických telemarketerů a telefonních operátorů pro větší americké korporace – zejména v první dekádě 21. století. Ve stejné době se o potenciálu Indie (stejně jako Číny) začíná mluvit jako o obrovském „vynořujícím se trhu“ s pevně rostoucí ekonomikou, zvyšující se životní úrovní i kupní silou více než miliardy jejích obyvatel. Od roku 2001 se Indie stala součástí volného hospodářského uskupení známého pod akronymemBRICS.
Bhópálská katastrofav chemické továrně patřící americké společnostiUnion Carbide, která postihla na půl milionu lidí, je největšíprůmyslovou katastrofouv dějinách.
Vzhledem k tomu, že sama nemá na svém území velká nalezištěropy, je Indie třetím největším dovozcem této důležité suroviny na světě. Indické hospodářství zaznamenalo v roce 2018 podle oficiálních údajů růstHDPo více než 6 %, a spotřeba ropy roste rok od roku. V rozpočtovém roce končícím 31. března 2019 dovezla Indie v hodnotovém vyjádření o 25 % více ropy než v roce předešlém a zaplatila za tyto dovozy 109 miliarddolarů. 10 % veškeré dovážené ropy je do Indie přepravováno po moři zÍránu; ve druhém čtvrtletí 2018 to bylo 699 000barelůdenně.
Indie je jednou z mála asijských zemí, která rozvíjíjadernou energetiku. Největší indickoujadernou elektrárnoujeKúdankulam. Prvníreaktorbyl uveden do provozu až 22. října 2013, druhý pak o rok později. Po dokončení má obsahovat až šest reaktorů. Výstavbu elektrárny řídíruskáspolečnost Atomstrojexport. Nejstarší jaderkou v Indii a dokonce i celé Asii jeTárápurská jaderná elektrárna. Její první dva reaktory vstoupily do komerčního provozu 28. října 1969. O její zastaralosti a potenciální nebezpečnosti se v Indii často diskutuje.Indie má vedle toho ještě osm dalších jaderných elektráren:kakraparskou,narorskou,rádžasthánskouad.
Už od časů britské koloniální nadvlády hraje v Indii významnou roli železnice. Indická železniční síť je čtvrtá největší na světě. Jezdí na ní jediný dopravce, státní společnostIndian Railways. V roce 2007 například přepravila 17 milionů pasažérů a 2 miliony tun nákladu.Zatím však Indie nedisponujevysokorychlostní železnicí. Nejvyšší rychlosti, 160 km/h, dosahuje rychlík Gatimaan Express, jenž jezdí na tratí meziDillíaDžhánsí. Systém podzemní železnice má několik indických měst, největší tradici má v Bombaji, kde vznikl již roku 1853, a v Kalkatě, kde byl založen jen o rok později. První metro vzniklo v roce 1984 v Kalkatě, druhé v roce 2002 v Dillí a třetí v roce 2011 vBengalúru.
Hustota silniční sítě - 0,66 km na čtvereční kilometr je podobná jako ve Spojených státech a o mnoho hustší než například v Číně (0,16 km). Kvalita cest však není dobrá a stále ještě 40 procent indických obcí nemá přístup k silnici uživatelné celoročně, za každého počasí. Boom automobilismu nastal po roce 1991. V roce 2012 již bylo v Indii registrováno 159 milionů vozidel. Ještě v roce 1971 to bylo jen 1,9 milionu.Významná je ale i bicyklová doprava, na indických silnicích se pohybuje 83 milionů kol.Tradičnírikši, které v minulosti sloužily zhusta v městské dopravě, již řada indických měst a regionálních vlád zakázala, jakožto ponižující způsob obživy.
Indie má 14 hlavních přímořských přístavů a 11 mezinárodních letišť.
Árjabhataje jeden ze zakladatelů velké indickématematickétradice, vůbec první indický matematik, jehož dílo se jmenovitě dochovalo. Kolem roku 499 vydal své nejslavnější díloÁrjabhatíja.Byla po něm pojmenována první indická vesmírná sonda vypuštěná roku 1975.Největším z následovníků Árjabhaty bylBrahmagupta, který ve své knizeBrāhmasphuṭa-siddhāntaz roku 628 jako první zavedlnulujako plnoprávnoučíslici.Ve12. stoletípřišel další velký indický matematik,Bháskara II., který je též zván "otecdesítkové soustavy".Ale i moderní matematika si udržela v Indii vysokou úroveň, jak dokazuje díloŠrínivása Rámanudžanaz počátku 20. století, neboSrinivasy Varadhana, který proslul svými příspěvky kteorii pravděpodobnosti, zvláště vytvořením sjednocené teorie velkých odchylek, za což roku 2007 obdržel prestižníAbelovu cenu.Indický původ má iAkshay Venkatesh, nositelFieldsovy medaile. V Indii se narodil také britský matematikAugustus De Morgan.
Matematická tradice vyživila i vynikající výsledky v astronomii a fyzice:Varáhamihirapatřil k nejvýznamnějším astronomům starověku.Chandrasekhara Venkata Ramandostal v roce 1930Nobelovu cenu za fyziku, za výsledky při studiu rozptylu světla a za objev tzv.Ramanova jevu. V roce 1983 získal stejné oceněníSubrahmanyan Chandrasekhar, zejména za objev a výpočet tzv.Chandrasekharovy meze, stanovující maximální možnou hmotnost tzv.bílého trpaslíka.Šatendranáth Bosevýznamně přispěl kekvantové teoriia byla po něm pojmenována částiceboson. FyzikDžagadíščandra Bosejako první člověk použilpolovodičk detekci radiového signálu.Homi Jehangir Bhabhaje otcem indickéatomové bomby. AstrofyzikMeghnad Sahadefinoval tzv.Sahovu rovnici, jeho kolegaJayant Narlikarvyvinul teorii konformní gravitace, běžně známou jako Hoyleova–Narlikarova teorie, což je v zásadě syntézaEinsteinovýchteorií relativityaMachova principu.Raj ReddyzískalTuringovu cenu, nejprestižnější ocenění v informatice a počítačové vědě.
Již starověký autorSušrutaje označován za "otcechirurgie".Vátsjájana, autor staroindické příručkyKámasútra,může být považován za zakladatelesexuologie.Har Gobind Khoranazískal roku 1968Nobelovu cenu za fyziologii a lékařství, a to za vysvětlení procesu řízení syntézyproteinův buňkách sekvenceminukleotidůvnukleových kyselinách.Venkatraman Ramakrishnanobdržel v roce 2009Nobelovu cenu za chemiiza objasnění struktury a funkceribozomů- buněčných „továren na bílkoviny“.ChemičkaAsima Chatterjeeovádosáhla výborných výsledků v oblasti získávání léčivých látek z rostlin.
Starověký autorČánakjaje jedním ze zakladatelů sociálních věd, jeho díloArthašástraje jedno z vůbec nejstarších děl, které pojednává o správě a uspořádání státu a je často srovnáváno sMachiavellihoVladařem.ZákladylingvistikypoložilPánini. Nejvýznamnějším indickým sociálním vědcem současnosti jeAmartya Sen, jenž roku 1998 dostalNobelovu cenu za ekonomii, především za své práce o teorii lidského rozvoje,státu blahobytua mechanismech vzniku chudoby.Shiyali Ramamrita Ranganathanposunul vývoj vknihovnictví. V oblasti současnýchkulturálních studiímá značný kreditGayatri Chakravorty Spivaková.Na liberální levici je také oblíbené dílo feministky a environmentalistkyVandana Shivaové.Subhash Kakzískal naopak svými odvážnými spekulacemi velkou pozornost na indické radikální pravici.
V srpnu 1969 byla založenaIndická kosmická agentura(anglickyISRO – Indian Space Research Organisation). Dnes v ní pracuje kolem 20 tisíc lidí a řídí několik misí současně.
14. listopadu2008dopadla na povrchMěsíceprvní indická sonda. Oddělila se z družiceČandraján-1, která byla zeZeměvyslána 22. října 2008.Indie se tak stala další mocností, která dokázala přistání na Měsíci zvládnout.
Indický solární program plánuje výstavbu solárních zařízení o výkonu 200gigawattůdo roku 2050, zhruba o třetinu více než byla celková indická energetická výrobní kapacita v roce2009. Projekt má přinést až 100 tisíc nových pracovních míst a po svém dokončení zabránit každoročně emisím asi 434 milionů tunoxidu uhličitého. Celkové náklady jsou odhadovány asi na 20 miliard dolarů.
Mars Orbiter Missionje mise ISRO, která má za cíl pomocí sondy Mangalaján průzkum planety Mars, zejména její atmosféry. První plánování pro ni byla započata už v roce 2010 a indická vláda ji schválila v roce 2012. Její rozpočet je 4,54 miliardy INR, což je (relativně malých) 74 milionů dolarů.
V Indii žije 1 430 000 000 obyvatel (1,4 miliardy),což z ní činínejlidnatější zemi světa.Mezi lety 2001–2011 její populace vzrostla o 17,6 % v porovnání s předchozí dekádou (1991–2001), kdy byl růst 21,5 %. V roce 1951 žilo v Indii podle sčítání 361 milionu lidí.
Indie je země, ve které žije velké množství různýchetnických skupina hovoří se v nich asi tisícijazykyanářečími. Jsou zdedvě hlavní jazykové rodiny:Indoíránská(hovoří ji asi 74 % populace) adrávidská(24 %). Mezi další používané jazyky patříaustroasijskéasinotibetské jazyky. Úředními jazyky na federální úrovni je hindština a angličtina. Každý stát federace si dále stanovuje svůj úřední jazyk, díky čemuž je v Indii 22 oficiálně uznaných jazyků k místní úřední komunikaci (tzv. "recognized languages"). Kromě nich se však mluví řadou místních dialektů a kmenových jazyků. Podle sčítání lidu z roku 2011 má jako svůj první jazyk zdaleka nejvíce lidíhindštinu(528 milionů), následujíbengálština(97 milionů),maráthština(83 milionů),telugština(81 milionů),tamilština(69 milionů),gudžarátština(55 milionů),urdština(50 milionů),kannadština(43 milionů),urijština(37 milionů),malajálamština(34 milionů) apaňdžábština(33 milionů).Původními obyvateliAndamanských ostrovůjsou Andamánci, patřící kNegritům.
Obyvatelé také vyznávají mnoho různýchnáboženství, skoro čtyři pětiny (79,8 %) z nich jsouhinduisté, následovaní 14,2 %muslimů. Mezi zbývající patříkřesťanés 2,3 %,sikhovés 1,9 %,buddhisté(0,70 %) adžinisté(0,36 %).Podle hinduistické tradice se lidé rodí do sociálních vrstev zvanýchkasty. Zatímco nadkasty, takzvanévarny, jsou vkastovním systémučtyři, samotných kast, džáti, najdeme v Indii několik tisíc.Přísná náboženská pravidla přikazují každé kastě, co má jíst, co si oblékat i jakou vykonávat práci. Mimo toto rozdělení na samém dně indické společnosti stojínedotknutelní, ke kterým náleží asi 160 milionů Indů.
Rodinná pouta jsou v Indii velmi důležitá a nasňatekse často pohlíží spíše jako na spojení dvou rodin než jako na svazek dvou lidí. Je zvykem, žerodičevybírají svým dětem životní partnery.Dnes se někteří Indové snaží tato pravidla odstranit a povzbuzují mladé lidi, aby si sami hledali manžela či manželku.
Život v mnoha indických vesnicích se po staletí nezměnil. Lidé si chodí každý den pro vodu dostudněa osvětlují si domovy olejovými lampičkami. Avšak v závislosti na růstu hospodářské úrovně se do stále více vesnic zavádívodaaelektřina. 41 % všech chudých lidí světa ale stále žije v Indii.
I Indie zaznamenává fenomén, kdy obyvatelé vesnic přicházejí ve stále větší míře do měst (urbanizace). Ve městech se velkýpočet obyvateltísní v přeplněných chatrčích na předměstích, zatímco mnoho bohatších Indů žije v oblastech, kde je patrný silný západní vliv. Někteří lidé nosí oblečení podle západní módy, jiní dávají přednost tradičním oděvům. Například mnoho Indek nosí jasně barevnásáríabindí. Společenský život se v Indii soustřeďuje nanáměstí. Jsou neustále zaplněna lidmi, kteří si sem chodí vyměňovat novinky a názory za zvuků hlasitě hrající populárníhudby, klaksonůauta volání pouličních prodavačů.V posledních letech došlo v Indii právě díky stěhování lidí do měst k rapidnímu růstu mnohých měst. Díky tomu tak má Indie mnoho sídel s více než milionem obyvatel. Životní úroveň většiny lidí v těchto oblastech však není vysoká. Mezi lety 1991 a 2001 vzrostl podíl Indů žijících v městský oblastech o 31,2 %, nicméně v roce 2001 žilo nadále přes 70 % obyvatel na venkově.
Někteří tradiční indičtí zemědělci – jsou to zejména pěstitelébavlnya sójových bobů – v rostoucí míře přecházejí na pěstovánígeneticky modifikovaných potravin, kdy od zahraničních korporací (Monsanto) kupují GM semena a ad hoc vyvinutéherbicidy(Roundup).
Indie má bohaté a unikátní kulturní dědictví a dokázala si zachovat své tradice i přes přebírání nových zvyků a myšlenek, od útočníků iimigrantů. Množství zvyků, jazyků a monumentů je důkazem vzájemného míchání vlivů během staletí. Například slavnýTádž Mahalje příkladem islámem inspirované architektury, která byla zděděna poMughalech. Je výsledkemsynkretickétradice, která kombinuje elementy ze všech částí země. Indická společnost je široce pluralitní, mnohojazyčná a mnohonárodnostní.
Indické tradiční oblečení se liší mezi jednotlivými regiony, ať už barvami nebo styly. Záleží na různých faktorech, jako třeba na podnebí. Nejpopulárnější oděv pro ženy se nazývásárí, nejtradičnějším oděvem mužů jedhotí(řasená bederní rouška).
Vzdělání je vysoce ceněno ve všech socioekonomických vrstvách obyvatelstva. Tradiční indické hodnoty jako rodina jsou vysoce respektovány a považovány za posvátné, ačkoli městské rodiny začínají preferovat rodinu dvou partnerů z důvodů socioekonomických omezení daných systémem skupinové rodiny.
Náboženství v Indii je velmi společenskou událostí se spoustou praktik prováděných s okázalostí a vitalitou a je nedílnou součástí každodenního života.
Typickým rysem indické literatury od počátků až do moderní éry je, že existuje jen neostrá hranice mezi ní a náboženstvím a filozofií. První literární památky v Indii měly většinou ústní formu a až později byly převedeny do písemné podoby jako napříkladVédy, nebo eposyMahábhárataaRámájana. K nejvýznamnějším starověkým autorům, tvořícím ponejvíce vsanskrtu, patříKálidása,Válmíki,Vjása,Nágárdžuna,Ádi Šankara,Kabir,PataňdžaličiAšvaghóša.
Jediným indickým nositelemNobelovy ceny za literaturujebengálskýspisovatelRabíndranáth Thákur. Byl prvním neevropským literátem, který tuto cenu obdržel, roku 1913.Na rozšíření indické kultury na západ měl v 19. století lví podíl básníkSvámí Vivékánandaa pozdějiDžiddú KrišnamúrtiaParamahansa Jógánanda. Z moderní indické muslimské literatury nejvíce vynikliMuhammad Iqbal,Kazi Nazrul Islam, z té staršíperskéAmír Chosrau Dihlaví. Persky aurdskypsal básníkMirzá Ghálib. Klasikyhindskýmijsou prozaikPrémčandči básnířkaMírábáí. Klasiky sanskrtu jsouGosvámí TulsídásčiMadhva,pándžábštinyAmrita Pritamová.
Indickými rodáky byli i anglicky píšící prozaiciRudyard Kipling,William Makepeace ThackerayaSalman Rushdie. I někteří v Indii žijící autoři volili pro svá díla angličtinu, jako např.Šrí Aurobindo,Saródžiní Naidúová, nebo v současnostiArundhati Roy, jediná nositelka britskéMan Bookerovi cenyžijící trvale v Indii. Další indickou držitelkou je napříkladKiran Desaiová, ta ale žije ve Spojených státech,Aravind Adigamá zase australské občanství. Průkopníkem návratu indické literatury k angličtině bylR. K. Narayan. Ve Spojených státech se značnému uznání těší novinář a komentátorFareed Zakaria.
Ilustracemi k moderním vydáním eposůMahábhárataaRamajánase proslavil malířRádža Ravi Varma, jeho kresby indickou kulturou zcela prostoupily. Nejproslulejším indickým moderním malířem jeAmrita Šer-Gilová, průkopnice moderní malby v Indii, narozená vBudapešti.SochařAnish Kapoorse proslavil svými abstraktními skulpturami s lesklými povrchy. Jako druhý Ind v historii (poRavi Šankarovi) obdržel prestižní japonské oceněníPraemium Imperiale.V roce 2018 v Indii vztyčili nejvyšší sochu na světě. Měří 182 metrů a představuje jednoho z otců zakladatelů IndieSardára Vallabhbháího Patélu, prvního indického ministra vnitra a místopředsedu vlády.
Balkrišna Došizískal roku 2018 architektonickouPritzkerovu cenu, zvanou též "Nobelova cena za architekturu".
Indie ročně vyprodukuje největší počet filmů ve světě. Filmová produkce má svou základnu vBombaji, která je často označována jako "Bollywood".Mimo Indii se tento název někdy nesprávně používá jako označení pro veškerou indickou filmovou produkci, i když se jedná pouze o filmy točené v hindštině, resp. hindustánštině. Kromě Bollywoodu existují v Indii i další centra filmového průmyslu, kde se točí filmy v dalších indických jazycích (v tamilštině - Kollywood, telugštině - Tollywood, bengálštině a malajálamštině - Malluwood). Typické pro bollywoodskou i jinou indickou produkci je vkládání tanečních a pěveckých čísel do filmů všech žánrů. Proto se někdy hovoří o tom, že všechny bollywoodské filmy jsoumuzikály.
Jako prvnímu z indických filmařů se světového úspěchu podařilo dosáhnoutSatyajitu Rayovi, který roce 1957 získalZlatého lvaza nejlepší film nafestivalu v Benátkách, za dramaNezdolný. Roku 1973 získalZlatého medvědanaBerlinaleza snímekVzdálené hřmění.
Hereckými legendami Bollywoodu jsouRádž Kapúr,Amitabh BachchančiPran Krishan Sikand. V současnosti je to napříkladShahrukh Khan, z ženPriyanka Chopra(téžMiss World2000) čiAishwarya Rai(též Miss World 1994). Na západě je velmi známý indický herecKabir Bedi, zejména díky italskému seriáluSandokanze 70. let a roli padoucha vbondovceChobotničkaz roku 1983.
Z indických režisérů 21. století tvoří například  Ashima Chibber, Faraz Ali a jiní.
Indická hudba je reprezentována širokým spektrem forem. Dva hlavní proudy klasické hudby jsou karnátacká z Jižní Indie a hindustánská ze Severní Indie. Populární hudba se rozvíjí také, zvláště v součinnosti s bollywoodským filmem. Playbackovým zpěvem ve filmech proslula zvláštěLata Mangeškar. Nazpívala 50 000 písní do více než tisícovky indických filmů, v 36 indických i jiných jazycích. Jejím mužským protějškem bylMohammed Rafi. Známý je spor těchto dvou umělců, kdo z nich má právo na zapsání doGuinnessovy knihy rekordůza největší počet nahraných písní. Jako skladatel bollywoodské hudby začínalAllah Rakha Rahman, jenž se ovšem prosadil i v Hollywoodu (Milionář z chatrče), za což drží dvaOscary. Nástrojsitárpo celém světě zpopularizovalRavi Šankar(proslavily se i jeho dvě dceryAnouška ŠankarováaNorah Jones, obě se však již narodily v cizině, Anouška vLondýněa Norah vNew Yorku).S jiným nástrojem -sarangi- Šankara napodobilRam Narayan.
V oblastiklasické hudbydošel značné vážnostidirigentZubin Mehta, který působil s řadou velkýchsymfonických orchestrůpo celém světě. Padesát let byl šéfdirigentemIzraelské filharmonie.Narodil se vBombajia jepárskéhopůvodu. Jeho synovecBejun Mehtajeopernípěvec (kontratenor) a je občanemUSA.
V Indii také existuje množství druhů klasických tanců včetně takových jakoBharata Natyam,KathakaliaKathak. Často mají formu příběhu a obsahují duchovní a náboženské prvky. Indie má také rozmanité festivaly, z nichž je mnoho oslavovaných bez ohledu nakastua vyznání. Nejznámější a nejpopulárnější oslavy zahrnují hinduistické festivalyDíválí,HólíaDussehraa muslimské oslavyEid.
Nejslavnější indickou památkou jeTádž Mahal, monumentální pomník vÁgřeve státěUttarpradéš. Stal se výrazným symbolem Indie, a to přesto, že patří spíše k mladším památkám (na indické poměry) – v roce 1632 ho nechal vystavětmughalskýcísařŠáhdžahánna památku své předčasně zesnulé ženyMumtaz Mahal. V roce 2007 byl hlasováním sto milionu lidí z celého světa zařazen meziNových sedm divů světa. V roce 1983 byl rovněž zapsán na seznamSvětového dědictví UNESCO. Jen 2,5 kilometru od Tádž Mahalu stojí další památka UNESCOpevnost Ágra, sídlo mughalských císařů. Zápisu se dočkal i méně známý vzor, podle nějž byl Tádž Mahal vystavěn,Humájúnova hrobkavNovém Dillí, první zahradní hrobka v Indii, aČervená pevnost, další ze staveb na kontě císaře Šáhdžahána. Na seznamu je i hinduistickýSluneční chrám v Kónárkuze 13. století, buddhistickýchrám MahábódhivBódhgaje, nejvyšší indickýminaretKutub MinárvDillí(kousek od něj se nachází i slavnýSloup v Dillí),novogotickéNádraží čhatrapatiho Šivádžíhov Bombaji (a série dalších viktoriánsko-gotických staveb) a budova Nejvyššího soudu vČandígarhuz dílnyLe Corbusiera. Zapsány byly i některé jeskynní kláštery (Adžanta,Éllóra,Elefanta),šest pevností v Rádžasthánu(z nichž nejslavnější jsouKumbhalgarhaJantarová pevnost), třičólské chrámyv indickém státěTamilnádu(zejm. chrámBrihadišvára) a celá historická města (Mahábalípuram,Velha Goa,Fatehpur Síkrí,Hampi,Khadžuráho,Pattadakal,Sáňčí,Ahmadábád,Džajpur). Džajpuru se této cti dostalo například díky unikátnímu paláciHawa Mahal. Významnou památkou je rovněžHari Mandir Sáhib, nejposvátnější svatyněsikhismu, která se nachází vAmritsaru. Z muslimských památek je to napříkladCharminarvHajdarábádu, zpárských(zoroastristických) pakVěže mlčenínaMalabárském vrškuv Bombaji. Indický prezident sídlí v paláciRaštrapati Bavan.
K roku 2019 byli dvěma největšími indickými deníkyDainik Bhaskar(přes 4 miliony prodaných výtisků denně) aDainik Jagran(před 3 miliony prodaných výtisků). Oba jsou psány vhindštině.I další nejprodávanější deníky jsou v hindštině kromě dvou: největším indickým deníkem psaným vangličtiněa zároveň třetím největším v Indii jeThe Times of India. Jde zároveň o nejprodávanější anglickojazyčný deník na světě. Založen byl v roce 1838, pod názvemThe Bombay Times and Journal of Commerce. Od roku 1861 má název současný. Významnou postavou rozvoje deníku v 19. století byl šéfredaktor Robert Knight, který z něj učinil jedno z nejprestižnějších médií v zemi. K významným autorům minulosti patřil iMahátmá Gándhí. V roce 1991BBCdeník zařadila mezi šest nejlepších světových novin. Mezi prvními sedmi nejprodávanějšími novinami v Indii je i jeden vmalajálamštině(kterou se mluví hlavně ve státěKérala):Malayala Manorama. Největšími časopisy jsou hindskýRavivasriya Hindustana dva časopisy v angličtině:The HinduaSunday Times of India. Prvním indickým tištěným periodikem byla anglicky psanáHicky's Bengal Gazette, jež vznikla roku 1780.
Televizní vysílání bylo v Indii zahájeno v roce 1959. Tři desetiletí byla televize státní. Státní monopol na televizní vysílání skončil v 90. letech. Od té doby satelitní kanály začaly formovat zvláště indickou populární kulturu. V roce 2012 přijímalo televizní signál terestricky více než 554 milionů lidí, dalších 462 milionů pak satelitně nebo kabelově. Televize tak byla zdaleka nejvlivnější médium, s výrazným náskokem proti tisku (350 milionů čtenářů), rozhlasu (156 milionů posluchačů) nebo internetu (37 miliónů uživatelů).Vysílání rozhlasu bylo zahájeno roku 1927.
V žebříčku svobody mediálního prostředíPress Freedom Index, který sestavuje organizaceReportéři bez hranicse Indie nacházela k roku 2019 na 140 místě ze 180 zemí.
Národní sport Indie jepozemní hokej, velmi populárním jekriket, dálekulečník,střelba,badminton. V některých státech, zejména na severovýchodě, je nejpopulárnějším sportem jižfotbal.
Indie se zúčastnila již druhých olympijských her roku1900 v Paříži(indický BritNorman Pritchardzde získal dvě stříbrné medaile, v běhu na 200 metrů a v běhu na 200 metrů překážek, přičemž ta první byla vůbec první olympijskou medailí pro Asii v historii). Ovšem pak následovala v účastech pauza až do roku 1920. Od té doby se Indové účastní všech letních her, nepravidelně pakzimních(prvně roku1964). Celkem si Indie z olympiád přivezla deset zlatých medailí, z toho osm bylo z mužského turnaje vpozemním hokeji(1928,1932,1936,1948,1952,1956,1964,1980). V letech 1928–1956 bylo postavenímužské indické reprezentacezcela neotřesitelné. Legendárním pozemním hokejistou bylDhyan Chand. Prvním individuálním sportovcem, který si přivezl z OH kov nejcennější, se v roce 2008 stalsportovní střelecAbhinav Bindra.Nahrách v Tokiukonaných roku 2021 pak druhé zlato senzačně přidaloštěpařNíradž Čopra.Šlo o první indickouatletickoumedaili od Pritchardova výkonu z roku 1900. Také vzápasuse Indové na OH prosazují, dvě medaile přivezlSušíl Kumár. Stříbrnou medaili na hrách vRiu roku 2016získalabadmintonistkaPusarla Venkata Sindhuová, která v Tokiu přidala bronz a je i mistryní světa z roku 2019.Popularita badmintonu v Indii prudce vzrostla v 80. letech 20. století,Prakaš Padukonese stal první indickou světovou jedničkou v tomto sportu roku 1980, roku 2018 se to znovu povedloSrikanthu Kidambimu, mezi ženami pak v roce 2015Saině Nehwalové.
Nejúspěšnějším indickýmtenistoujeLeander Paes, deblová světová jednička a vítěz všech čtyřgrandslamových turnajůve čtyřhře. Má i bronzovou medaili z dvouhry z olympijských her vAtlantě roku 1996. Také tenistkaSania Mirzaovábyla deblovou specialistkou a světovou jedničkou, vyhrála ve čtyřhřeWimbledon,US OpeniAustralian Open.
Velice populární je v Indiikriket,Sačin Tendulkarpatří k nejslavnějším kriketistům světa.Indická kriketová reprezentacevyhrála mistrovství světa dvakrát (1983, 2011).Takékulečníkpřinesl Indii mezinárodní úspěch,Pankaj Advanimá na kontě dokonce 23 titulů mistra světa.Indie mě také silné zastoupení všachus několika hráči s mezinárodním statusem včetněVišvanáthana Ánanda, který se stal světovým šampionem.
Satnam Singhje prvním Indem v americké basketbalové lizeNBA,Jeev Milcha Singhprvním indickým golfistou vPGA European Tour,Narain Karthikeyanprvním indickým jezdcemFormule 1.
Tradiční domorodé sporty jsoupolo,kabadiagilli-danda, které se hrají v celé zemi.Šachyabadmintondle tradice vznikly v Indii.Formule 1se také těší popularitě, i když jen v městských oblastech. Stále populárnější je také fotbal, Indie má dvě nejvyšší ligové soutěže,I-League(založena 2007) aIndian Super League(2014), a ty již dokázaly přitáhnout řadu vynikajících hráčů z celého světa.Indická fotbalová reprezentacev současnosti nedosahuje mezinárodních úspěchů, ačkoli se v roce 1956 jako první asijský tým probojovala do semifinále olympijského turnaje.
Dvakrát již Indie pořádalaAsijské hry(1951, 1982).Stadion Naréndry Módíhoje největším funkčním stadionem na světě, pojme 132 000 sedících diváků.
Indická kuchyně je neobyčejně rozmanitá; ingredience,kořenía kuchařské metody se liší každým regionem. Některé postupy indické kuchyně, zejména kombinace jednotlivých surovin, se vyvíjely v součinnosti s tradičním lékařstvímajurvédou.
Jídlo se často peče či vaří v hliněné pecitandúr.Rýžeapšenicetvoří základní potravinovou složku v zemi. Používají se také různé druhyčočky, k oblíbeným surovinám patří téžbaklažán (lilek)nebocizrna. Požívání masa se liší podle náboženství. Hinduisté nikdy nejedí hovězí maso, příslušníci vyšších hinduistických kast jsou většinou úplnívegetariáni. Těmi jsou i džinisté, buddhisté, a často také indičtí křesťané. Sikhové nejedí hovězí, muslimové vepřové. Pouze pársové nejsou ve stravování nijak limitováni.
Typickým kořením jekari,kurkuma,zázvor,koriandr,kardamončičertovo lejno, specifickými indickými kořenícími směsi jsoučát masálaagaram masala. Na jihu Indie se k dochucování užívákokosnebo kokosové mléko. Často se též používá přepuštěné másloghí. Základní jídlo nezřídka doplňuje omáčkačatní, často velmi pikantní, nebo výrazné chuti. Jejím základem jemango, ale i rajčata, papriky, nebo jablka. Alternativou je jogurtová omáčkaraita. Zejména ve střední Indii jsou přílohou často placky –čapatí,naana jiné.
Známými indickými jídly jsou luštěninová kašedál, pečené taštičky plněné zeleninou nebo luštěninami zvanépakora, tvarohový sýrpanír, špenát se sýrem zvanýság, plněné taštičkysamosa(obvykle trojúhelníkového tvaru), rýžový pokrmbirjání, grilované masokabáb(zejména muslimské jídlo), celosvětově známé ragú zvanékari, kuličky z masa zvanékofta, pečené kuřetandoori, jihoindická vepřová specialitavindaloo, kuřecí pokrmtikka masala. Existuje také mnoho sladkých dezertů, například rýžový nákypzarda. Typické pro indickou kuchyni je kombinování pálivé a sladké chuti.