Lilek

Lilek(Solanum) je početný rod rostlin z čeledililkovité. Jsou tobylinyidřevinys jednoduchými či zpeřenými střídavýmilistya pětičetnými, většinou pravidelnýmikvěty. Plodem jebobules mnoha semeny. Rod zahrnuje asi 1500 druhů a je rozšířen po celém světě. Největší počet druhů roste vtropechasubtropech, zejména vLatinské Americe. Jediným původním druhem v květeně České republiky jelilek potměchuť, další druhy zde žijí zdomácněle. Lilky jsou vesměs více nebo méně jedovaté rostliny, hlavními účinnými látkami jsou solaninové glykoalkaloidy, zejménasolanin.
Hospodářsky nejvýznamnějšími kulturními druhy jsoulilek bramborarajče jedlé. Řada dalších druhů poskytuje plody jako ovoce nebo se využívá jako zelenina, mezi známější náležílilek vejcoplodý(baklažán, lilek),lilek rajčenka(rajčenka) alilek peruánský(pepino). Některé druhy jsou pěstovány jako okrasné rostliny nebo mají význam vmedicíně.
Lilky mohou být jednoleté, dvouleté nebo vytrvalébyliny,keře,liányi maléstromy. Některé druhy jsou trnité. Rostliny jsou lysé nebo s oděním tvořeným jednoduchými, větvenými, hvězdovitými nebo žláznatýmichlupy. U některých druhů jsou chlupy žahavé.Listyjsou jednoduché nebo zpeřené, střídavé (někdy na květonosných větvích zdánlivě vstřícné) nebo po dvou, většinou řapíkaté, s celistvou, zubatou, laločnatou nebo členěnoučepelí.Květenstvíjsou zdánlivě úžlabní (ve skutečnosti se tvoří na vrcholu lodyhy, který je přerůstán postranní větví a odsunut do zdánlivě postranního postavení), většinouhroznovitá,latovitá,okolíkovitánebosvazečky, případně jsou květy jednotlivé.Květyjsou většinou pravidelné nebo řidčeji dvoustranně souměrné, pětičetné, oboupohlavné nebo jednopohlavné.Kalichje zakončen 5 nebo 10 cípy.Korunaje pěticípá, kolovitá nebo široce zvonkovitá.Tyčinekje pět, jsou přirostlé v bázi korunní trubky, mají velmi krátké nitky a dlouhéprašníky.Semeníkje srostlý ze dvou plodolistů, někdy však vlivem tvorby falešné přehrádky obsahuje 4 komůrky. Vajíček bývá mnoho, čnělka je krátká, s drobnou bliznou. Plodem je suchá nebo dužnatábobuleobsahující mnoho plochých semen.
Rod zahrnuje okolo 1500 druhů a je rozšířen po celém světě. Největší počet druhů roste veStředníaJižní Americe.V České republice se (včetně druhů krátkodobě zavlékaných nebo zplaňujících) vyskytuje celkem 19 druhů lilků, z nichž většina je nepůvodní.Nejhojnějším druhem jelilek potměchuť, rozšířený v teplejších oblastech celé republiky, alilek černý, který zde zdomácněl jakoarcheofyt. Z dalších archeofytů se zde vyskytujelilek vlnatý(S. decipiens),lilek žlutý(S. villosum) alilek křídlatý(S. alatum). Některé další pěstované druhy v ČR zplaňují:lilek brambor(S. tuberosum),lilek rajče(S. lycopersicum),lilek borůvkový(S. scabrum),lilek vejcoplodý(S. melongena),lilek nádherný(S. pyracanthos),llilek ozdobný(S. capsicastrum), nebo jsou spíše jen přechodně zavlékány:lilek leskloplodý(S. physalifolium),lilek americký(S. americanum),lilek hulevníkolistý(S. sisymbriifolium),lilek sodomský(S. linneanum),lilek zobanitý(S. cornutum),lilek karolínský(S. carolinense) alilek trojkvětý(S. triflorum).
Květy lilků neobsahujínektara nabízejí opylovačům pouzepyl. Ten je z prašníků vytřásán speciálním mechanismem, který je znám jakobuzz pollination. Hmyz dosedne zespodu na květ a rychlými vibracemi hrudi jej rozechvěje, pyl vypadává a zachycuje se na ochlupení hmyzu.Lilek potměchuťje opylován zejménačmeláky. Tomuto způsobu opylování napomáhá také tvar květu s korunními lístky otočenými nazpět.Semena drobnoplodých druhů (lilek černý, lilek potměchuť) šíří ptáci konzumující plody.Některé druhy jsou šířeny i netopýry, např. lilekSolanum rugosumv Latinské Americelistonosem krátkoocasým. V tropech vyhledávají plody lilků také opice.Některé druhy mají dlouze ostnité plody, které se šíří na srsti zvířat. Patří mezi ně mj. severoamerický lilekSolanum rostratum.Lilky jsou zejména v Latinské Americe živnými rostlinami celé řady druhů motýlů a můr. V Evropě se jimi živí housenkylišaje smrtihlava(Acherontia atropos),osenice stepní(Euxoa obelisca) aobaleče zimolezového(Adoxophyes orana).
Lilky jsou vesměs více či méně jedovaté rostliny. Hlavními účinnými látkami jsou solaninové glykoalkaloidy, které mají dráždivé účinky na zažívací trakt a bývají akumulované především v nedozrálých plodech. Otravy se projevují zejména nevolností, zvracením, břišními křečemi a průjmy, v některých případech byly zaznamenány i halucinace, delirium a koma. Po požití většího množství se dostavují i dýchací potíže, deprese a zrychlený tlukot srdce. Vážnější stavy se léčí intravenózním dodáním tekutin a elektrolytů a podáváním antiemetik.Převážná většina otrav lilky u lidí souvisí s konzumací nedozrálých plodů,u řady druhů jsou však jedovaté i zralé plody.
Hlavními alkaloidybramboruje α-solanina α-chakonin, které představují 95% obsažených alkaloidů. Nejtoxičtější je α-chakonin. Jedovatá je celá rostlina s výjimkou hlíz. Toxiny jsou obsaženy i v nevařených bramborových klíčcích a zelených částech hlíz. Symptomy jsou podobné jako u jiných lilků.Lákavě zbarvené bobulelilku višňového(S. pseudocapsicum), pěstovaného jako okrasná rostlina, bývají příčinou otrav zejména u dětí. Hlavní účinnou látkou jesolanokapsin, látka strukturně příbuzná solaninu.DruhSolanum dimidiatumvTexasuzpůsobuje neurologické onemocnění krav známé pod názvem "syndrom šílené krávy" (crazy cow syndrome). Účinnými látkami jsou nortropanové alkaloidy ze skupiny kalysteginů.V brazilskémpantanalubývá příčinou otrav dobytka lilekSolanum glaucophyllum.U některých divoce rostoucích druhů lilku se údaje o jedovatosti v různých zdrojích významně liší. Je to i případ zralých plodůlilku černého, které jsou v některých zdrojích uváděny jako jedlé (např.), jinde jako jedovaté (např.).
Podobné je to i slilkem americkým(S. americanum). Druh pochází patrně z Jižní Ameriky a je rozšířen i v jiných částech tropů. Podle některých zdrojů se listy, plody i mladé stonky konzumují (např.), podle jiných je rostlina silně jedovatá a bývá příčinou otrav dobytka (např.).
Některé cizokrajné druhy lilku mají na povrchu žahavé chlupy, které při kontaktu s pokožkou způsobujídermatitidy.
Některé druhy lilku náležejí mezi staré kulturní rostliny. V mimotropických zemích jsou hospodářsky nejvýznamnějšílilek bramboralilek rajče. Brambor pochází z jihoamerických And. Do Španělska byl přivezen ve 2. polovině 16. století a v průběhu 100 let byly již brambory jako okopanina široce pěstovány v řadě evropských zemí. Jsou také významným zdrojemškrobu.Rajče pochází rovněž ze západních oblastí Jižní Ameriky. První písemné zmínky pocházejí z poloviny 16. století. V současnosti jsou rajčata pěstována po celém světě. Hlavními producenty jsouČína,USAaIndie.Lilek rajčenka(S. betaceum) je keř až strom pocházející z jihoamerických And. Je pěstován zejména v horských oblastech tropické Jižní Ameriky a Asie pro plody, známé pod názvemrajčenkanebo tamarilo. Syrové se konzumují jako příjemně aromatické ovoce, lze je také různě upravovat jako zeleninu. Druh je také pěstován jako meziplodina nacitrusovýchakávovýchplantážích.Lilek vejcoplodý(S. melongena) je stará kulturní rostlina, pocházející z Asie. Zralé plody jsou používány jako zelenina. V jižní a jihovýchodní Asii jsou plody součástí mnoha místních pokrmů. V České republice jsou známy pod názvem baklažán nebo lilek.
Lilek borůvkovitý(S. scabrum) je pěstován jako drobné ovoce zahrádkáři i v České republice.Lilek etiopský(S. aethiopicum) je v tropické Africe i v některých jiných oblastech světa (např. v Brazílii) významnou zeleninou. Vznikl domestikací z divokého druhuSolanum anguivi. Konzumují se nedozrálé plody, v některých oblastech i listy. LilekSolanum mammosumpochází ze severu Jižní Ameriky a pěstuje se zejména v Americe a Asii pro plody, používané jako zelenina. Plody jihoamerickéholilku peruánského(S. muricatum), zvané pepino, se používají jako ovoce i zelenina. Z Jižní Ameriky pochází takélilek quitský(S. quitoense) neboli narančila.Solanum sessiliflorumje stará kulturní rostlina, jejíž divoké populace nejsou známy. V Latinské Americe je označován jakococona(kokona). Z Jižní Ameriky pochází iSolanum torvum, pěstované v Americe i Asii jako zelenina. Zvláštní oblibě se těší v Thajsku a Indonésii.
Z tropické Asie pochází druhSolanum lasiocarpum, jehož chlupaté plody se používají k okyseleníragúa jiných místních pokrmů.
Z dalších jihoamerických druhů slouží jako ovoce např. plodySolanum hyporhodium,S. topiro,S. ambrosiacumaS. grandiflorum. Jedlé plody poskytuje také australský druhSolanum linearifolium.
Lilek jasmínovitý(S. jasminoides) je pěstován jako okrasná kbelíková nebo truhlíková rostlina.Lilek višňový(S. pseudocapsicum) je v poslední době oblíbený jako pokojová rostlina s nápadně barevnými plody. Existují i běloplodé kultivary. Sytě modrými květy se vyznačujelilek modrý(S. rantonnetii, syn.Lycianthes rantonnetii), známý též jako hořcový stromek, a pěstovaný jako balkónová a kbelíková rostlina. Některé nápadné druhy jsou pěstovány ve sbírkách botanických zahrad, např.lilek nádherný(S. pyracanthos) s listy i stonky nesoucími nápadné oranžové trny.
V tropech a subtropech se některé druhy lilku vysazují jako okrasné rostliny. Patří mezi ně např.lilek quitský(S. quitoense) a druhySolanum erianthum,S. seaforthianum,S. wendlandiiaS. wrightii.Celá řada druhů lilku je využívána v místní a domorodé medicíně v zemích celého světa.