Autobiografické spisy Karla Maye

Autobiografické spisy Karla Mayejsou většinou úzce svázány s autorovou snahou bránit se hrubým útokům jeho odpůrců, kteří skandalizovali jeho minulost (velmi nevybíravým způsobem mu byla předhazována tvorbakolportážních románůa také téměř sedm let strávených ve vězení).
Mezi autobiografické spisyKarla Mayese řadí:
NakladatelstvíKarl-May-Verlagvěnuje autorovýmautobiografickýmspisům v rámci jehoSebraných spisůtěchto jedenáct svazků:
NejvýznamnějšímautobiografickýmspisemKarla Mayeje jeho knihaMůj život a mé cíle(Mein Leben und Streben)ve kteréMayvylíčil svůj život a snažil se vysvětlit smysl svých literárních děl. Kniha prvně vyšla roku1910v nakladatelstvíFriedrich Ernst FehsenfeldveFreiburgu. Na titulním listě je vytištěno, že jde o první díl, k napsání druhého se všakMayjiž nedostal.
V knize May nejprve popisuje své dětství, které prožil v bídě v chudé rodině tkalce. V další kapitole, nazvanéZtracené mládí, vylíčil pak snahy svého otce dát mu vzdělání, které však nebylo přiměřené jeho věku a přineslo mu později psychické problémy. Dále píše, jak se dostal do učitelského semináře veWaldenburgu, odkud byl vyloučen za „krádež“ vosku z vyhořelých svíček. Popisuje, jak se po dokončení semináře ve škole vPlavněstal učitelem a jak mu bylo učitelské povolání zakázáno vykonávat po odsouzení na šest týdnů vězení za „krádež“ vypůjčených hodinek, které zapomněl vrátit svému spolubydlícímu.
V kapitoleV propastilíčí autor své duševní stavy a psychické problémy, které ho postupně přivedly na téměř sedm let do vězení. Popisuje však také, jak během výkonu trestu začal vymýšlet koncepci svého příštího díla, ve kterém chtěl na podobenstvích ukázat cestu od nízkého smyslového člověka k člověku ušlechtilému. K tomu mu měli sloužit dva příklady –americkýaorientální, zosobněné v indiánské a semitomohamedánské rase. VAmericeměla být ideálem mužská postava (indiánskýnáčelníkVinnetou), vAsiiženská (kurdskáprinceznaMarah Durimeh).
V další části knihy líčíKarel Mayhanebné praktiky vdrážďanskémvydavatelstvíkolportážních románůnakladatele H. G. Münchmeyera, kde falšovaliMayovyrukopisy dopisováním erotických (a na tu dobu dosti nemravných) scén. Takto upravenékolportážní rományse pak staly společně s autorovou „kriminální minulostí“ základem kruté štvanice na autorovu osobu poté, co zakázal tyto romány opět vydávat.
Závěrem se autor zmiňuje o soudních procesech, kterými chtěl očistit své jméno, zdůrazňuje svou víru v Boha, která mu vždy pomáhala v nejtěžších chvílích jeho života, a opět se vrací ke smyslu svýchrománůapovídek, ve kterých chtěl ukázat cestu zArdistanu do Džinistanu, z bažinaté nížiny do slunečných hor, ze země nízkých a egoistických forem bytí, do země humanity a lásky k bližnímu.
KnihaMůj život a mé cílevyšla česky pouze třikrát. Poprvé ji vydal roku1923v překladu Jaroslava Vávry pod názvemZpověď (Můj život a mé snahy)pražskýnakladatelVojtěch Šeba. Druhé vydání pochází z dalšího pražského nakladatelstvíToužimský a Moravec. Zde kniha vyšla roku1932v překladuFrantiška Schörpnerav ediciRomány, které napsal životpod názvemVyznání (Spravedlnost pro Karla Maye). Třetí vydání pak vyšlo až po šedesáti letech roku1992(zakomunistickéhorežimu kniha vyjít pochopitelně nemohla). V překladuJiřího Stachavydalo Mayovouautobiografiipod poněkud nevhodným názvemJá, náčelník ApačůnakladatelstvíOlympia.