Severní Makedonie

Severní Makedonie(makedonskyСеверна Македонија,Severna Makedonija,albánskyMaqedonia e Veriut), plným názvemRepublika Severní Makedonie,jevnitrozemský státnaBalkánském poloostrově. Na severozápadě hraničí sKosovem, na severu seSrbskem, na východě sBulharskem, na jihu sŘeckema na západě sAlbánií;tvoří přibližně severní třetinu většího geografickéoblasti Makedonie. Severní Makedonie má rozlohu 25 713 km² a žije v ní 1,8 milionů obyvatel; zhruba čtvrtina bydlí v hlavním anejvětším městěSkopje. Geografie je určena především horami a řekami; nejvyšší pohoří jsouKorabaŠar planina. Většina obyvatel jsouetničtíMakedonci, příslušnícijižních Slovanů. Významnou menšinu s asi 25 % tvoří etničtíAlbánci, následujíTurci,Romové,Srbové,Bosňané,ArumuniaBulhaři.
Historie tohoto regionu se datuje dostarověku, počínaje královstvímPeonie, smíšenýmthrácko-ilyrskýmstátním zřízením.Na konci šestého století př. n. l. si oblast podrobilaperská Achaimenovské říše, která ji ve 4. století př. n. l. začlenila kekrálovství Makedonie(Starověká Makedonie). Ve druhém století př. n. l. oblast dobylaŘímská republikaa učinila jí součástí mnohem větší provincieMakedonie. Oblast zůstala součástíByzantské říše, ale od šestého století n. l. byla často napadána a osidlovánaslovanskými kmeny. Postaletích sporumezibulharskou, byzantskou asrbskou říšíbyla od poloviny 14. až do počátku 20. století součástíOsmanské říše, kdy se pobalkánských válkáchv letech 1912 a 1913 dostalo území současné Severní Makedonie podsrbskounadvládu.
Běhemprvní světové válkybylo území pod nadvládou Bulharů, ale po skončení války se vrátilo pod srbskou správu jako součást nově vznikléhoKrálovství Srbů, Chorvatů a Slovinců. Běhemdruhé světové válkybyla Makedonie opět ovládána Bulharskem a v roce 1945 bylo území vytvořenésocialistické republikyustanoveno jako součástkomunistické Jugoslávie, kterou zůstalo až svého mírového odtržení v roce 1991. V roce 1993 se země stala členemOrganizace spojených národů, ale v důsledkusporu s Řeckemo název „Makedonie“ byla přijata pod prozatímním názvem „Bývalá jugoslávská republika Makedonie“. V roce 2018 byl spor vyřešendohodou, že se země přejmenuje na „Republiku Severní Makedonie“, která vstoupila v platnost v únoru 2019.
Severní Makedonie jeunitárníparlamentní republika, Patří mezirozvojové země, vindexu lidského rozvojese umístila na 82. místě, podle definice Světové banky je zemí s vyššími středními příjmya od získání nezávislosti prošla významnou ekonomickou reformou v rámci rozvojeotevřené ekonomiky. Svým občanům poskytujesociální zabezpečení, všeobecný systém zdravotní péče a bezplatné základní a střední vzdělání. Severní Makedonie členemOrganizace spojených národů,Severoatlantické aliance,Rady Evropy,Světové banky,OBSE,CEFTAaSvětové obchodní organizace. Od roku 2005 je také kandidátem na vstup do Evropské unie.
Jméno země pochází zřeckéhoΜακεδονία (Makedonia),království(později region), pojmenovaného po starověkých Makedoncích. Jejich jméno, Μακεδόνες (Makedónes), pochází původně odstarořeckéhopřídavného jménamakednós, což znamená vysoký, které sdílí stejný kořen jako jméno μάκρος (Makros), což znamená "délka", jak ve starořečtině, tak i v moderní řečtině.Původně se věřilo, že jméno znamená "horal" nebo "ty vysoké",možná kvůli odkazu na fyzický charakter starých Makedonců a jejich hornatou zemi.
O oficiální název samostatného státu (MakedonieaMakedonská republika) se od 90. let 20. století do 10. let 21. století vedly spory z důvodu protestů Řecka, proto se země vOrganizaci spojených národů(od dubna 1993) a v dalších mezinárodních organizacích, ve kterých byloŘeckojiž před rozpadem Jugoslávie, provizorně nazývala Bývalá jugoslávská republika Makedonie,makedonskyПоранeшна југославенсҝа републиҝа Македонија; Poranešna Jugoslovenska Republika Makedonija– PJRM), česky Bývalá jugoslávská republika Makedonie, anglickyFormer Yugoslav Republic of Macedonia(FYROM), francouzskyex-république yougoslave de Macédonie, španělskyla ex República Yugoslava de Macedonia.
V první polovině ledna roku2018se obě dvě země v otázce hledání dohody významně posunuly kupředu, když se neoficiálně shodly, že bude zvolen jeden z pěti názvůRepublika Nová Makedonie,Nová Makedonie,Horní Makedonie, Vardarská MakedonieneboMakedonie (Skopje).Nakonec ovšem v červnu 2018 podepsaly Řecko a Makedoniedohoduo novém názvu makedonského státuSeverní Makedonie(makedonskyСеверна Македонија), plným názvemRepublika Severní Makedonie(makedonskyРепублика Северна Македонија). Dohodu v lednu 2019 schválily parlamenty obou zemí, v Makedonii kvůli tomu došlo i ke změně ústavy.Oficiální přejmenování proběhlo v únoru 2019,od února 2019 se v Organizaci spojených národů používá nový název země.V České republice se od února 2019 používá oficiální název Republika Severní Makedonie, zkráceně Severní Makedonie, starší podoby názvu se používat nesmí.
Oblast Makedonie patří k jedněm z nejdéle osídlených územíEvropy. Ve starověku se území dnešní Severní Makedonie nacházelo na rozhraní vlivuIlyrů,Thrákůastarověkých Makedonců. Ve 4. století př. n. l. oblast zcela ovládliMakedonci, ve 2. století př. n. l. se Makedonie stalařímskou provincií. Po rozděleníŘímské říšev roce 395 se stala součástíVýchodořímské říše. Ve středověku byla osídlenaSlovany. Země se střídavě ocitala pod nadvládouBulharskéaByzantské říše. Na přelomu10.a 11. století se stala centrem říše bulharského caraSamuela. V11.a12. stoletíse opět ocitla v rukouŘeků. Osvobodil ji až roku1203bulharský carKalojan. V následujícím století byla pod střídavým vlivemAsjenovců,Latinského císařství,PalaiologovcůaSrbů. Na konci13. století, na přelomu 13. a14. stoletía od druhé čtvrtiny 14. století ji ovládali Srbové. Postaletích sporumezibulharskou, byzantskou asrbskou říšíbylo území od poloviny 14. do počátku 20. století součástíOsmanské říše, kdy se pobalkánských válkáchv letech 1912 a 1913 území současné Severní Makedonie dostalo podsrbskounadvládu; další části historické území Makedonie připadly Bulharsku a Srbsku. Během1. světové války(1915–1918) zde vládloBulharské carství, ale po skončení války se vrátilo pod srbskou vládu jako součást nově vznikléhoKrálovství Srbů, Chorvatů a Slovinců. BěhemDruhé světové války(1941–1944) byla Makedonie opět ovládána Bulharskem a v roce 1945 bylo území vytvořenésocialistické republikyvčleněno doSocialistické federativní republiky Jugoslávie, kde zůstalo až do mírového odchodu v roce 1991.
Prvním státním útvarem na území dnešní Severní Makedonie bylo královstvíPeonie.Etnické jádro tvořili dle všehoThrákové, ale působili zde iDardanové(na severozápadě) a některéilyrskékmeny. Dardanové založili osaduScupi, nedaleko dnešníhoSkopje. Na konci 6. století př. n. l. Peonii ovládliachaimenovštíPeršané, po jejich vyhnání Řeky v roce 479 př. n. l. byla snad značná část Peonů deportována do Asie. Peonie ležela severně od starověkéhoMakedonského království. Jeho králFilip II. Makedonskýv letech 355–354 př. n. l. využil smrti peonského krále Agise a Peonii anektoval, přesněji její jižní část. Pohlcené území začalo být nazýváno Makedonská Peonie. Filipův synAlexandr Velikýdobyl takřka celý zbytek Peonie a začlenil ji plně do své říše.Památkou na tuto éru je například starověké městoHeraclea Lyncestis(jih dnešníBitoly).O tom, zda Alexandra Makedonského považovat za velikána dějin současného makedonského státu, se vedou poměrně vášnivé spory.
V roce 280 př. n. l. Peonii zpustošiliKeltové, vedeníBrennosem.Po této invazi začala v regionu narůstat politická a vojenská role Dardanů, kteří nakonec Peonii pohltili. AžFilip V. Makedonskýji znovu začlenil do Makedonie roku 217 př. n. l.
Římanécelou Makedonii dobyli v roce 168 př. n. l. a roku 146 př. n. l. založiliprovincii Makedonie.Rozdělili ji na dvě části, ta severnějšíMacedonia Salutaris(„zdravá Makedonie“, známá také jakoMacedonia Secunda, „druhá Makedonie“) zahrnovala i celou bývalou Peonii a tedy dnešní území Severní Makedonie. Jejím hlavním městem byloStobi(jeho ruiny leží nedaleko dnešníhoGradska).Ze Scupi se stala kolonie římských legionářů a zvláště za císařeDomitiana(81-96) centrum romanizace celé oblasti.Zničeno a opuštěno bylo město po zemětřesení v roce 518. Pro další kulturní vývoj území bylo důležité, že na rozdíl od jižnějších oblastí, v této části Makedonieřečtinuvytlačilalatina(viz téžJirečkova linie).
Území dnešní Severní Makedonie bylo v6.a7. stoletíosídlenoSlovany. Kontrolu nad nimi získali panovníciprvní bulharské říše, především za vlády chánaPresjana(836–852). Slovanské kmeny v oblasti Makedoniekonvertovalykekřesťanstvíkolem 9. století za vládyBorise I.Ve městěOchrid, které leží na území dnešní Severní Makedonie, vznikla a působila významnáOchridská literární škola, která se stala hlavním kulturním centrem říše. Založená byla v roce 886Klimentem Ochridským(přišlým zVelké Moravy), na příkaz Borise I.Podílela se na šířenícyrilicepo celém Balkánu.Makedonská literatura je díky ní nazývána nejstarší literaturou bývalé Jugoslávie.Kliment byl žákemCyrila a Metodějea návrat jejich dědictví do Makedonie byl symbolickým, neboť právě na základě nářečí makedonských Slovanů vypracovali věrozvěsti svůj umělý jazykstaroslověnštinu, již pak přinesli na Velkou Moravu a založili na ní první slovanské písemnictví.
Když se Bulhaři dostali pod tlakByzantinců, muselo být na makedonské území přesunuto celé jádro říše - hlavním městem se staloSkopjea poté Ochrid. Bulharská říše však byzantskému tlaku nakonec neodolala a v roce 1014 ji byzantský císařBasileios II.ovládl. Dnešní Severní Makedonie byla zahrnuta do nové provincie zvanéThema Boulgarias. Na počátku 13. století znovu získala kontrolu nad regionem oživená bulharská říše. Sužována politickými obtížemi ale nevydržela a region se dostal znovu pod byzantskou nadvládu na počátku 14. století. Poté se Makedonie stala součástíSrbské říše. Za vlády caraŠtěpána Dušanazískala roli centra říše a Skopje se stalo hlavním městem.
Když se na konci 14. století Srbská říše rozpadla, jedním z nástupnických států se staloPrilepské panství, jež se nacházelo zhruba v hranicích dnešní Makedonie. Mělo jen jediného vládce, a to králeMarka Mrnjavčeviće(synaVukašina Mrnjavčeviće, který vedl sjednocené Balkánce vbitvě u řeky Marica) v letech 1371–1395.Marko se stal polomýtickým hrdinou mnoha pověstí a lidových písní.Sídlo státu bylo vPrilepu. I za krátkou dobu své existence si vytvořil silnou kulturní tradici, zejménaikonografickémalby.Po bitvě u Roviny v roce 1395, v níž Marko padl, ale panství ovládliOsmani. Skopje padlo již roku 1392.
Turecká vláda trvala až do20. století. Během ní se snažiliTurciobyvatelstvoislamizovat, což se jim podařilo jen zčásti (dodnes je v zemi 33 %muslimů). Trvale se změnil vzhled makedonských měst, neboť osmanské zákony zakazovaly, aby křesťanské budovy byly vyšší než ty islámské. Panoramatům měst jako Üsküp (Skopje) či Manastır (Bitola) tak začaly dominovatminarety. Makedonie se stala součástíejáletuRumélie(tureckyRumeli). Ten se postupně zmenšoval, takže se správní středisko nakonec přesunulo do dnešní makedonské Bitoly, tehdy nazývané Manastır. Od roku 1836 byla Bitola oficiálním hlavním městem ejáletu. Rumélie byla zrušena až roku 1867, pak se území rozpadlo na menší tzv. vilájety.
Různé národy (Řekové,Srbové,BulhařiaAlbánci), které v zemi žily, postupně začaly organizovat protiosmanský odboj. Bohužel se často neshodovaly ve jménu kterého národa a jakého nového státního uspořádání tak činit, což je zdroj mnoha sporů a nedorozumění, jež trvají dodnes.Někteří aktivisté žádali přičlenění k nově vzniklémuBulharsku, ale tato snaha neuspěla, jelikož bylo příliš vzdálené.Přesto poberlínském kongresuz roku1878došlo k určitému otevření Makedonie Bulharsku – hlavně v oblastiobchodu– ačkoliv zůstávala stále pod osmanskou vládou.
Rozhodující odbojovou organizací se nakonec stalaVnitřní makedonská revoluční organizace(VMRO), jež vznikla roku 1893.V roce 1903anarchistickékřídlo VMRO provedlo sérii bombových útoků. Osmanské bezpečnostní síly reagovaly protiúderem, ve kterém byl zabit tehdejší předseda organizace,Goce Delčev. To vedlo v srpnu 1903 k vypuknutíilindenského povstání, jehož výsledkem byl vznik tzv.Kruševské republiky(sNikolou Karevemv čele), která ale brzy padla pod tlakem Osmanů. VMRO byla následně velmi oslabena a rozpadla se na několik frakcí, z nichž některé se uchýlily i kterorismu(jehož obětí se posléze stal mj. jugoslávský králAlexandr I.).O hodnocení VMRO a její činnosti se vede dodnes silný ideologický boj. Pro Srby, Turky a Řeky to byla vždy nepřátelská síla, hlásí se k ní Bulhaři a Makedonci. Neshodují se však v tom, jaký byl cíl organizace. Bulhaři zdůrazňují, že většina bojovníků VMRO se cítila být Bulhary. Makedonci zdůrazňují, že jasně deklarovaným cílem VMRO byl vznik nezávislého makedonského státu. Vůdci ilindenského povstání jsou proto v Severní Makedonii oslavováni jako národní hrdinové. Jména revolucionářů jako Goce Delčev,Pitu Guli,Dame GruevčiJane Sandanskibyla zahrnuta i do textu státní hymny. Hlavní státní svátek Severní Makedonie, Den republiky, se slaví 2. srpna, tedy v den vypuknutí ilindenského povstání. Proti tomu část bulharských politiků dodnes popírá, že by existoval samostatný makedonský národ oddělený od bulharského, či tvrdí, že jde o umělý a pozdní "jugoslávský konstrukt".
Roku1913běhembalkánských válekbyla celá historická Makedonie konečně zbavena turecké nadvlády a rozdělena meziBulharsko,Řecko,SrbskoaAlbánii. Většinu území dnešní Severní Makedonie (tehdy obvykle nazývanéhoVardarská Makedonie) ovládli Srbové. Zahájili násilnou kampaň za odstranění bulharštiny, ale i makedonských dialektů. VMRO spolu s místními albánskými skupinami v reakci zorganizovaly v září 1913ochridsko-debarské povstání, pod vedením proalbánsky naladěnéhoPetara Čauleva.Srbové k jeho potlačení nasadili 100 tisíc vojáků. Přes 25 000 Albánců poté uprchlo do Albánie a 30 000 pravoslavných doBulharska.
Běhemprvní světové válkybyla většina dnešní Severní Makedonie okupována Bulharskem. To okamžitě zahájilo politiku bulharizace regionu a jeho obyvatelstva. Směl se používat výhradně bulharský jazyk, srbská cyrilice byla zakázána, srbští kněží byli zatčeni a deportováni, srbsky znějící jména musela být změněna na bulharská, srbské knihy odebrány ze škol i knihoven a veřejně ničeny. Dospělí nebulharští muži byli posláni do pracovních táborů nebo nuceni vstoupit do bulharské armády, zástupci srbské inteligence byli deportováni nebo popraveni.
Bulharsko, jako součást tzv.ústředních mocností, však válku prohrálo a po jejím konci se tak makedonské území vrátilo pod kontrolu Bělehradu, přesněji stalo se součástíKrálovství Srbů, Chorvatů a Slovinců(od roku 1929 zvaného Jugoslávie). Spirála represí se zase otočila a bulharizaci nahradila násilná srbizace, provázená i kolonizací, tedy programem osidlování srbskými přistěhovalci. VMRO odpověděla partyzánským bojem i zavražděním jugoslávského krále roku 1934. Atentát spáchal člen VMROVlado ČernozemskivMarseille.VMRO žádala samostatnou Makedonii a tento plán začala podporovat iKominterna, mezinárodní ústředí komunistického hnutí. Její rezoluce z roku 1934 je prvním mezinárodním dokumentem, který hovoří o makedonském národě a makedonském jazyce.
V rámci jugoslávského soustátí zprvu neměla Makedonie autonomii a byla součástí Srbska. Roku1929došlo v království k převratu, dosavadní členění respektující předchozí historické celky bylo nahrazeno systémembánovina území dnešní Severní Makedonie se stalo součástíVardarské bánoviny. Zadruhé světové válkybyla většina území dnešní Severní Makedonieanektovánaod dubna1941do9. září1944Bulharskem, západní oblasti byly29. června1941anektoványItáliía začleněny doAlbánie. Dne8. září1943obsadilaněmeckávojska oblasti předtím obsazené Itálií a9. září1944také oblasti obsazené Bulharskem; obě části okupovala do19. listopadu1944. V období od září 1944 do 20. října 1944 byloKumanovos okolím přičleněno k Albánii.
Bulhaři na okupovaných územích pod německým tlakem rozprášiližidovskoukomunitu, zejména tu největší z Bitoly. Její příslušníci byli bez jediné výjimky zavražděni vevyhlazovacím táboře Treblinka.Podobné represe vedli k tomu, že levicově orientovaní Makedonci se počali přiklánět kTitovuprojugoslávskémupartyzánskému hnutí, ačkoli makedonští komunisté pod vedenímMetody Šatorovazaujali probulharský postoj. Titova koncepce zvítězila a Makedonie zůstala po válce součástí jugoslávské federace. Postoj museli pod tlakemStalina, který snil o velké balkánské federaci, změnit i bulharští komunisté. Nová komunistická vláda pod vedenímGeorgiho Dimitrovav roce 1946 poprvé uznala existenci samostatného makedonského národa a jazyka. Později ale využilaroztržky Tito-Stalina opět svůj postoj revidovala.
Makedonie získala v rámci socialistickéJugoslávienezávislé postavení -30. dubna1945byla vyhlášena Lidová republika Makedonie, jakožto šestá republika federace.7. července1963byla přejmenovaná naSocialistickou republiku Makedonii. Klíčovými Titovými muži v Makedonii byliMetodija Andonov-ČentoaLazar Koliševski.Zejména Koliševski silně podporoval formování nezávislé makedonské identity a jazyka. Nechal vypracovat i reformu abecedy, jíž se makedonština vzdálila bulharštině. Reforma vycházela z idejíKrste Misirkova, který jako první, již roku 1903, definoval Makedonce jako nezávislý národ. Po Titově smrti v roce 1980 Koliševski krátce zastával i funkci prezidenta Jugoslávie.
Na jaře 1990 byl v zemi zaveden politickýpluralismus.Z prvních svobodných prezidentských voleb vyšel jako vítěz zkušený politikKiro Gligorov, jenž vládl od ledna1991do roku1999.V souvislosti s rozpadem Jugoslávie vyhlásilaSocialistická republika Makedonie25. ledna 1991 svrchovanost v rámci SFRJ a 7. června 1991 změnila název na Republika Makedonie. 8. září 1991 proběhlo referendum, v němž se 96,4% hlasujících vyslovilo pro odtržení od Jugoslávie.Nezávislost Makedonie byla prohlášena 15. září 1991.Jako první nový stát uznalo Bulharsko.
Makedonie získala nezávislost bez války, jako jediná z jugoslávských zemí. Po vyhlášení nezávislé Makedonie ale zpochybnilo legitimitu nového státuŘecko. Mezinárodně byl proto tento stát uznán teprve v roce 1993, kdy Řecko souhlasilo s kompromisním názvem nového makedonského státu "Bývalá jugoslávská republika Makedonie" (makedonskyPoranešna Jugoslovenska Republika Makedonija, anglickyFormer Yugoslav Republic of Macedonia), pod nímž byla v dubnu 1993 přijata doOSN. Makedonská vláda tento název však nikdy nepoužívala.Dočasný název používalo mezinárodní společenství i po urovnání makedonsko–řeckých vztahů v roce 1995.
Makedonie se dokázala držet stranou všech konfliktů na území bývalé Jugoslávie, teprve v roce1999během konfliktu v sousednímKosovuse dostala do problémů, když se stala dočasným útočištěm pro uprchlíky z Kosova. Do země přišlo 360 000 etnických Albánců, poté makedonská vláda uzavřela hranice.Tato situace vyvolala odstředivé tendence mezi albánskou menšinou v Makedonii, podporované navíc sousední Albánií.V letech2000–2001v zemi proběhl intenzivní ozbrojený střet mezi makedonskou vládou a albánskými povstalci zNárodní osvobozenecké armády, který se dostal až na hranu občanské války.Po zprostředkováníNATOaEvropskou uniíse spor podařilo zmírnit. Podle podmínek Ochridské mírové smlouvy makedonská vláda přisoudila albánské menšině větší politická a kulturní práva. Albánci se zavázali, že upustí od separatistických požadavků a plně uznají všechny makedonské instituce.Situace však zůstala napjatá. V roce 2012 v Makedonii znovu vypukly etnické nepokoje mezi Albánci a Makedonci a k dalšímu konfliktu došlo v květnu 2015.
V červnu 2018 podepsaly Řecko a Makedonie dohodu o novém názvu makedonského státu, zvanouPrespanská dohoda. Dohoda si kladla za cíl ukončitspor o název Makedoniea normalizovat makedonsko–řecké vztahy.Dne 11. ledna 2019 schválil změnu názvu země makedonský parlamenta 25. ledna 2019 tak učinil i parlament řecký.Oficiální přejmenování na "Severní Makedonii" proběhlo v únoru 2019, od té doby se tento název používá také na mezinárodních fórech. Nedlouho po schválení dohody oběma parlamenty byly podepsány ratifikační dohody o vstupu Severní Makedonie doNATOa v březnu 2020 se země stala řádným členem aliance.
Již v roce2004Makedonie podala přihlášku i doEvropské unie. Proces přijetí zablokovalo Bulharsko, frustrované tím, že nezávislá makedonská národní identita po odchodu Makedonců z Jugoslávie neoslabila, spíše naopak.Situaci se podařilo odblokovat až roku 2022, kdy Severní Makedonie zahájila přístupové rozhovory s EU.
Severomakedonská vlajka je tvořena červeným listem o poměru stran 1:2 se žlutým sluncem, které má osově souměrné paprsky dotýkající se okrajů vlajky. Jedná se o grafické znázornění severomakedonské hymny.
Severomakedonský znak je emblém socialistického (sovětského) typu, zobrazující modré makedonské hory tyčící se nad vlnitou řekou. Hory zakrývající zlaté vycházející slunce s osmi paprsky na modré obloze. Kolem dokola je věnec obilných klasů s listytabákua makovicemi, který je dole převázán stuhou s národními motivy.
Severomakedonská hymna je píseňDenes nad Makedonija(Денес Над Македонија,českyDnes nad Makedonií). Hudbu složil Todor Skalovski. Slova napsal spisovatel Vlado Maleski.
Severní Makedonie zaujímá celkovou plochu 25 713 km. Leží mezi severními zeměpisnými šířkami 40 ° a 43 ° a převážně mezi východními zeměpisnými délkami 20 ° a 23 ° (malá oblast leží východně od 23 °). Severní Makedonie má celkovou délku hranice asi 748 km, sdílí ji seSrbskem(62 km) na severu, sKosovem(159 km) na severozápadě, sBulharskem(148 km) na východě, seŘeckem(228 km) na jihu aAlbánií(151 km) na západě. Je tranzitní zemí při přepravě zboží z Řecka přes Balkán směrem do východní, západní a střední Evropy a přes Bulharsko na východ. Je součástí větší oblastiMakedonie, do níž patří také oblastřecké MakedonieaBlagoevgradská provinciev jihozápadnímBulharsku.
Severní Makedonie jevnitrozemský stát, který je geograficky jasně vymezen centrálním údolím tvořeným řekouVardara okrajem podél hranic tvořeným horskými pásmy. Terén je většinou rozeklaný, nachází se meziŠarskými horamia pohořímOsogovo, které rámují údolí řekyVardar.
Tři velká jezera –Ochridské jezero,Prespanské jezeroaDojranské jezero– leží na jižní hranici, kde se potkává hranice s Albánií a Řeckem. Ochridské jezero je považováno za jedno z nejstarších jezer a biotopů na světě.Z celkové vodní plochy tohoto jezera – 348 km– patří zhruba dvě třetiny Severní Makedonii, jedna třetina Albánii.
Oblast Severní Makedonie je seismicky aktivní a v minulosti byla místem ničivých zemětřesení; naposledy v roce 1963, kdy bylo hlavní městoSkopjetěžce poškozeno zemětřesením, které zabilo přes 1000 lidí.
V Severní Makedonii se nachází malebná pohoří. Ta patří ke dvěma různýmhorským pásmům. První je planina Šar, která pokračuje do západní vardar-pelagonské skupiny hor (pohoří Baba,Nidže, Kozuf aJakupica), pásmo je také známo jakoDinárské hory. Druhou oblastí je horský řetězec Osogovo–Belasica, známý také jakoRodopy. Hory patřící do Šar planiny a západního Vardaru/Pelagonie jsou mladší a vyšší než starší horské skupiny Osogovo–Belasica.Velký KorabNejvyšší horou Severní Makedonie jeVelký Korab(2 764 m n. m.) v Šarských horách, na albánské hranici
V Severní Makedonii je 1100 velkých zdrojů vody. Řeky přináleží ke třemúmořím: Egejského moře,JadranuaČerného moře.
Egejské úmoří je největší. Zahrnuje 87 % území Severní Makedonie, což je 22 075 km.Vardar, největší řeka v tomto povodí, odvodňuje 80 % území neboli 20 459 km. Toto údolí hraje důležitou roli v ekonomice a komunikačním systému země.
ŘekaČerný Drinpatří do úmoří Jadranu, které se rozkládá na ploše kolem 3320 km, tj. asi na 13 % území. Je napájeno vodou z Prespanského a Ochridského jezera.
Úmoří Černého moře je nejmenší, zaujímá plochu 37 km. Patří do něj severní strana pohoříSkopská Crna Gora. Je zdrojnicí řeky Binačka Morava, která spoluvytváří řekyJižní MoravuaVelká Morava, která se vlévá doDunaje, který teče do Černého moře.
Severní Makedonie má kolem padesáti vodních nádrží a tři velká přírodní jezera,Ochridské jezero,Prespanské jezeroaDojranské jezero.
V Severní Makedonii je devět lázeňských měst a středisek: Banište, Banja Bansko, Istibanja, Katlánovo, Kežovica, Kosovrasti, Banja Kočani, Kumanovski Banji a Negorci.
Klima v Severní Makedonii tvoří přechod od středomořského po kontinentální. Léta jsou horká a suchá, zimy mírně chladné. Průměrné roční srážky se pohybují od 500 mm ve východní oblasti po 1700 mm v horách na západě. Země patří do třech hlavních klimatických oblasti: mírné středomořské, horské a mírně kontinentální. Podél údolí řekVardaraStrumicav oblastechGevgelija,Valandovo, Dojran, Strumica aRadovišje klima mírné středomořské. Nejteplejšími regiony jsouDemir Kapijaa Gevgelija, kde teplota v červenci a srpnu často přesahuje 40 °C. Horské podnebí v horských oblastech země se vyznačuje dlouhými zimami se sněhem a krátkými a studenými léty. Jaro je chladnější než podzim. Většina Severní Makedonie má mírnékontinentální podnebís teplými a suchými léty a relativně chladnými a vlhkými zimami. V zemi je třicet hlavních a řádných meteorologických stanic.
FloraSeverní Makedonie je zastoupena přibližně 210čeleděmi, 920rodya kolem 3700druhyrostlin. (Krytosemennézahrnují přibližně 3200 druhů,mechy350 druhů akapraďorosty42 druhů).
FytogeografickySeverní Makedonie patří do ilýrské provincieCirkumboreální oblastiv rámciboreální říše. PodleSvětového fondu na ochranu přírody(WWF) a Digitální mapy evropských ekologických oblastíEvropské agentury pro životní prostředílze území země rozdělit na čtyřiekoregiony: smíšené lesypohoří Pindos,balkánskésmíšené lesy, smíšené lesyRodopaegejskýchsklerofilních a smíšených lesů.
Národní park Pelisteru Bitoly je známý přítomností endemickéborovice rumelské, stejně jako hostí asi 88 druhů rostlin, které představují téměř 30 % makedonské dendroflory. Makedonské borové lesy v pohoří Pelister patří ke dvěma svazům: borovicové lesy s kapradinami a borovicovými lesy s jalovci. Borovice rumelská, jako specifický jehličnatý druh, jereliktemterciární flóry, a pětijehličková borovice rumelská byla poprvé zaznamenána na Pelisteru v roce 1893.
Do omezeného výskytu stromů v Severní Makedonii patří také makedonské duby, javor klen, plátové vrby, bílé vrby, olše, topoly, jilmy a jasany. V blízkosti bohatých pastvin na Šar Planině, dále v pohoří Bistra a v Mavrovu, roste další charakteristická rostlina – mák. Kvalita husté makové šťávy se měří celosvětově morfinovými jednotkami; zatímco čínskéopiumobsahuje osm takových jednotek a je považováno za vysoce kvalitní, indické opium obsahuje sedm jednotek a turecké opium pouze šest, makedonské opium obsahuje celkem 14 morfinových jednotek a je jedním z nejkvalitnějších opií na světě.
Fauna makedonských lesů je bohatá a zahrnuje medvědy, divočáky, vlky, lišky, veverky,kamzíkya jeleny.Rysalze velmi vzácně najít v horách západní části Severní Makedonie, zatímco jelen žije v okolí městaDemir Kapija. Mezi lesní ptáky patřípěnice,tetřev,tetřívek obecný,orel královskýa lesní sova.
Tři přírodní vodní plochy v Severní Makedonii představují samostatnou oblast fauny, což naznačuje dlouhotrvající územní a časovou izolaci. Fauna Ochridského jezera je reliktem z dřívější doby a jezero je všeobecně známo svýmpstruhem letnica, síhem sleďovitým, hřebenatkami, ploticemi, ostroretkami, stejně jako některými druhy slimáků rodu staršího 30 milionů let; podobné druhy lze nalézt pouze vBajkalském jezeře. Ochridské jezero je také uvedeno v zoologických textech jako místo výskytuúhoře říčníhoa jeho složitého reprodukční cyklu: připlouvá do Ochridského jezera ze vzdálenéhoSargasového moře,tisíce kilometrů vzdáleného, a skrývá se v hlubinách jezera po desítky let. Když je sexuálně zralý, úhoř je na podzim poháněn nevysvětlitelnými instinkty, aby se vrátil zpět k místu narození. Tam se rozmnožuje a umírá a nechává své potomky hledat Ochridské jezero, aby znovu zahájili cyklus.
Pastýřský pes zeŠar Planiny,šarplaninec(jugoslávský ovčák), je známý po celém světě.Je vysoký asi 60 cm a je to statečný a zuřivý bojovník, který může být vyzván k boji s medvědy nebo lupiči při ochraně a obraně stád. Šarplaninec pochází z pastýřského psa starověké řecké oblasti Epirus, molosse, ale v roce 1939 byl uznán jako vlastní plemeno pod jménemIllyrian shepherda od roku 1956 je znám jakošarplaninec.
Země má čtyřinárodní parky:
Republika Severní Makedonie je dnes pluralitní parlamentnídemokracií.
Politický systém Republiky Severní Makedonie je určen ústavou přijatou po vyhlášení nezávislosti v roce 1991. V čele republiky je prezident.Prezident Severní Makedonieje volený ve všeobecných a přímých volbách na 5 let. Může být jen jednou znovuzvolen. Podle severomakedonské ústavy je prezident hlavou státu, jeho funkce je však spíše ceremoniální (má nižší pravomoci než premiér). Prezident je vrchním velitelem ozbrojených sil a Státní bezpečnostní rady. Jmenuje guvernéra ústřední banky. Jmenuje z většinové strany pověřence pro sestavení vlády, která je pak volena parlamentem (Sobranje).
Výkonnou a rovněž zákonodárnou moc má vláda.
Nejvyšším orgánem zákonodárné moci jeSobranje– jednokomorový parlament, který má 120 poslaneckých mandátů volených proporční volbou na 4 roky.
V roce 1992 byla ústava novelizována a byl do ní zařazen článek, že Republika Makedonie nemá žádné územní nároky vůči sousedním státům. Velká pozornost je také věnována postavení národnostních menšin, Severní Makedonie garantuje ochranu etnické, kulturní, jazykové a náboženské totožnosti lidí. Po národnostním konfliktu do ní bylaimplementovánaOhridská rámcová dohoda, podepsaná 13. srpna 2001 vOhridu. Podle ní byla upravena makedonská ústava, bylo zajištěno používání makedonštiny i albánštiny v parlamentu, v soudnictví, při vydávání dvojjazyčných cestovních dokladů. Bylo zajištěno proporcionální zastoupení menšin ve státní správě, samosprávě i ozbrojených silách, a používání jazyka národnostních menšin a symbolů menšin.
Severní Makedonie nemáokresyčikraje; pouze prostatisticképotřeby se Severní Makedonie dělí na 8statistických regionů. Administrativními jednotkami prvního řádu jsouopštiny. Po reorganizaci v roce 2004 a dalších úpravách v roce 2013 je jich celkem 80, z nichž 10 je součástí tzv. VelkéhoSkopje, samosprávné jednotky hlavního města. Tyto opštiny vznikly slučováním a úpravou hranic 123 opštin zřízených roku1996. Ještě dříve existovalo v Severní Makedonii 34 správních celků různých stupňů.
Proces decentralizace státní správy započatý roku 2004 spojený s fiskální decentralizací ve prospěch opštin byl jednou z rozhodujících částí implementace Ohridské rámcové dohody z roku 2001. V listopadu 2004 se konalo neúspěšné referendum o zastavení procesu decentralizace. Albánská menšina touto reformou tudíž získala větší podíl na výkonu politické moci.
Nejlidnatější opštinou jeKumanovose 105 484 obyvateli, nejmenší pakVraneštica, kde žije 1 322 osob.
Od března 2020 je země členemSeveroatlantické aliance, vláda se snaží o integraci země doEvropské unie. Republika Makedonie se od svého vzniku potýkala s nesouhlasem Řecka vůči oficiálnímu názvu a symbolům nezávislého státu, které Řecko považuje za zcizené historické (a dnes z části řecké),Makedonii. V rámci procesu narovnání vztahu mezi Řeckem a Makedonií a procesu přejmenování země na nový název, v únoru 2019 představitelé všech členských zemí NATO podepsali přístupový protokol pro Severní Makedonii, země získala status pozorovatele, v jednotlivých členských zemích probíhal proces jejíratifikace,jako poslední schválilo protokol o přistoupení v březnu 2020 Španělskoa země se stala 27. března 2020 řádným členem Severoatlantické aliance.
Ekonomika Severní Makedonie patří k deseti nejslabšímevropskýmekonomikám – hodnotouHDP na obyvatele vPPP8400 USD (2007) patří mezi evropskými státy až na 38. místo.Světová bankaji řadí do skupinyLower-middle-income economies(podprůměrně příjmové ekonomiky). Má status kandidátské zeměEvropské unie.
Dopravní infrastrukturanení příliš rozvinutá, což je dáno mj. hornatým povrchem; je však kvalitnější než v sousedníAlbánii. Nejdůležitější tranzitní trasou, ve které vededálnicea hlavníželeznice, je směrBělehrad–Skopje–Soluň. Dálniční poplatky se hradí v hotovosti na mýtných stanicích (cca 1 mýtná stanice na každých 10 km dálnice). Celková délka silniční sítě je 10 600 km.
V zemi je několik letišť, z nichž zdaleka nejrušnější jeLetiště SkopjeuSkopje, menší letiště funguje např. vOhridu. Splavné řeky v Severní Makedonii nejsou.
Železniční síť o délce 920 km sestává z hlavní trati vedoucí zeSrbskapřes Skopje a napříč Severní Makedonií doŘecka, po níž jezdí několik mezinárodních rychlíků, a z nepříliš frekventovaných odboček (Skopje–Priština(Kosovo), Skopje –Tetovo–Kičevo,Veles–Bitola, Veles –Kočani). Spojení s Albánií chybí, je však připravována stavba trati na hranici sBulharskem.
Podle dat z posledního sčítání lidu v roce 2021 měla Severní Makedonie 1 836 713 obyvatel.Nejpočetnějším etnikem v zemi jsouMakedonci(58,4 % populace). Druhou největší skupinu představujíAlbánci(24,3 %), kteří dominují severozápadní části země. Na třetím místě následujíTurcis téměř 71 000 obyvateli oficiálně; neoficiální odhady hovoří o 170 000 až 200 000 Turků.
Oficiálním a nejrozšířenějším jazykem jemakedonština, která patří dovýchodní větvejihoslovanských jazyků. V obcích, kde jsou zastoupeny etnické skupiny s více než 20 % z celkového počtu obyvatel, je jazyk tohoto daného etnika "spoluúřední".Dle sčítání z roku 2021 používá makedonštinu pro běžnou komunikaci ve své domácnosti 62,3 populace, albánštinu 24,1 % obyvatel, turečtinu 3,35 % obyvatel.
Většinovým náboženstvím Severní Makedonie jepravoslaví, které vyznává 65 % populace a drtivá většina z nich náleží kmakedonské pravoslavné církvi. K jinýmkřesťanským denominacímse hlásí 0,4 % populace. Muslimové tvoří 33,3 % populace. Severní Makedonie má pátý nejvyšší podíl muslimů v Evropě, poKosovu(96 %),Turecku(90 %),Albánii(59 %),aBosně–Hercegovině(51 %).Většina muslimů jsouAlbánci,Turcia cca 75% romské populace,i když existují i menší počtymakedonských muslimů. Zbývajících 1,4 % je označeno jako "nepřidružení" dle odhadůPew Researchz roku 2010.
K nepočetným příslušníkůmřímskokatolické církvev Severní Makedonii patří jak slovanští Makedonci, tak etničtí Albánci. Za zmínku stojí, žesvatáMatka Tereza, která působila vIndiijakořeholnice, byla původem Albánka a narodila se ve Skopje. Na jedné z hlavních ulic města byla umístěna jejíbusta.
K prvním autorům makedonské literatury je počítánKiril Pejčinovič. Za zakladatele moderní makedonské literatury ve 20. století je označovánKočo Racin, mj. též titovský partyzán. Nejvýznamnějším spisovatelem bylBlaže Koneski, který významně přispěl ke kodifikaci spisovné makedonštiny, stejně jako filologKrste Misirkov. Významnou postavou byl také prozaik a historikĎordi Abadžijevči básníkMateja Matevski, dáleKole Nedelkovski,Venko Markovski,Gane TodorovskineboPetre Mito Andreevski. K nejuznávanějším současným jménům patříLidija Dimkovska, držitelkaCeny Evropské unie za literaturu.Největší literární akcí v zemi je mezinárodní festival Stružské večery poezie, který se každoročně koná ve městěStruga, od roku 1966.
Nejslavnějším makedonským umělcem byl tragicky zahynulý zpěvákToše Proeski.Úspěšnou byla rovněž romská hudebniceEsma Redžepovováa úspěšná je také zpěvačkaKaliopi. Nejúspěšnějším malířem jeVlado Goreski, sochařem pak brutalistaDušan Džamonja, mj. autor známéhoPamátníku revoluce lidu Moslaviny.Zlatého lvazBenáteka nominaci na Oscara má režisérMilčo Mančevski.Uznávaným tvůrcem uměleckých animovaných filmů bylPetar Gligorovski. Z hereček se mezinárodně prosadilaLabina Mitevska, kterou zná český divák především z českého filmuSamotáři.Ve Skopji se narodil známý srbský herecLjubiša Samardžić, populární kdysi i v Československu díky seriáluHorký vítr. V modelingu se prosadilaKatarina Ivanovska.
Severomakedonská kuchyně je tradičníkuchyněv Severní Makedonii – zástupcebalkánské kuchyněodrážející vlivyStředomoří,řecké kuchyně,turecké kuchyněa kuchyně Blízkého východu, a v menším rozsahuitalské,německéa východoevropské kuchyně (speciálněmaďarské). Relativně teplé klima v Severní Makedonii nabízí vynikající podmínky pro růst různých druhů zeleniny, ovoce a bylin. Makedonská kuchyně je také známá pro rozmanitost a kvalitumléčných výrobků,vínaa místníchalkoholických nápojů, napříkladrakije. Za národní jídlo Severní Makedonie se pokládajítavče gravče(zapečené fazole) a likérmastika.
Nejpopulárnějším sportem v Severní Makedonii jefotbal. Nejúspěšnějším severomakedonským fotbalistou je vítězZlaté kopačkyDarko Pančeva vítězLigy mistrůsInterem MilánGoran Pandev, trenéremMiljan Miljanić. V dresuJugosláviezískal stříbro namistrovství EvropyDragoslav Šekularac. Promakedonské fotbalistybyl historickým úspěchem postup na závěrečný turnajevropského šampionátu v roce 2021.Reprezentace hraje své domácí zápasy především vNárodní aréně Toše Proeskive Skopje. Ta byla roku 2011 zrekonstruována. Hrálo se zde i fináleSuperpoháru v roce 2017.
V roce 2017 vyhrál makedonský mužský týmRK Vardarnejprestižnější klubovou házenkářskou soutěž Evropy -Ligu mistrů.Triumf se mu podařilo zopakovat v roce 2019.Národní házenkářský tým mužůdosáhl namistrovství Evropyv roce2012na páté místo.V roce 2008 Makedonie pořádalaMistrovství Evropy v házené žen.Nejúspěšnějším házenkářem jeKiril Lazarov, dvojnásobný vítěz házenkářskéLigy mistrů.
Jako i v jiných zemích bývalé Jugoslávie je v Severní Makedonii slušnábasketbalovátradice,mužská basketbalová reprezentacese v roce2011umístila namistrovství Evropyna senzačním čtvrtém místě.Nejznámějším basketbalistou jePero Antić, trojnásobný vítězEuroligy.
V roce 2000 nahrách v Sydneyvybojoval zápasníkMagomed Ibragimovpro samostatnou Makedonii první, bronzovou, olympijskou medaili.Druhou přidal na olympiádě v Tokiu roku 2021taekwondistaDejan Georgievskia šlo ještě o stupínek cennější kov, tedy stříbro.V dresu Jugoslávie získal zlato a stříbro makedonský zápasníkŠaban Trstena, jinak též dvojnásobný mistr Evropy. Byl to právě on, kdo nesl makedonskou vlajkou při slavnostním zahájeníolympijských her v Atlantěroku 1996, kde se Makedonie prvně představila jako samostatná země. Dalšími úspěšnými olympioniky v jugoslávské éře byli zápasníkŠaban Sejdiu, držitel dvou olympijských bronzů, nebo boxeřiRedžep RedžepovskiaAce Rusevski.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuNorth Macedoniana anglické Wikipedii.