Školní jídelna

Školní jídelna, jejíž součástí je obvykle i vlastníškolní kuchyně, je stravovací zařízení sloužící ke společnému stravování žáků a zaměstnanců škol.
Zařízení školního stravováníje stravovací zařízení namateřských,základních,středních,vyšší odbornýchškolách akonzervatořích. Slouží ke společnému stravování žáků, studentů, učitelů a nepedagogických pracovníků, někdy také cizích strávníků, např.důchodců, zaměstnancůfiremapod. Obědy se vydávají výměnou za jídelnou vydávanéstravenky, které se v závislosti na škole platí zpětně nebo předem. Původní papírové jednorázové stravenky jsou stále více nahrazovány optickými či bezkontaktními stravovacími kartami. Částka placená za obědy (či další jídla, např. v domovech mládeže), se nazývá stravné. Zařízení školního stravování se dle druhu provozu dělí na školní jídelny (vaří a zároveň vydávají stravu), školní jídelny – vývařovny (pouze vaří a stravu vyvážejí) a školní jídelny – výdejny (pouze vydávají dovezenou stravu).
Předdruhou světovou válkoubyly vČeskoslovenskurůzné formy školního stravování poskytované předevšímcharitativními organizacemi. O možnosti systematizovat přístup ke školnímu stravování se začalo hovořit v obdobíprotektorátu. Tradice školních jídelen vČeskuv dnešním podání začala po roce1945díky snaze, aby školní stravování bylo zdravé a dostupné každému. Organizačně vznik jídelen řídilo tehdejšíministerstvo školství. Prokuchařebyly závazné při vařenínormy, podle kterých pokrmy připravovali. Počáteční podobu přitom ovlivňovaly tehdejší ztížené podmínky. Některé potraviny byly v50. letechještě stále nedostatkové a stále fungovallístkový přídělový systém. Po celou dobu historie školních jídelen byl značně limitující pro výběr vařených pokrmů finanční limit na porci, který byl vždy nízký. Nízká byla obvykle ikvalifikacekuchařek a kvalitakuchyněse výrazně měnila jak s dobou, tak školu od školy. V80. letechexistovalo 10 tisíc jídelen, v kterých se stravovalo 100 procent dětí z mateřských a téměř 90 procent ze základních škol. Po roce1989do školního stravování pronikly nové trendy. V některých školách se tak začal klást důraz na větší výběr, v jiných ale změny postupují velmi pomalu a na stravování se toho mnoho nemění.
Určujícím faktorem pro obědy je výše finančního normativu, který byl v nejvyšší cenové skupině na konci roku 2014 stanoven na 34 Kč za kompletní oběd, tj.polévkuči předkrm,hlavní chod, nápoj a volitelný doplněk (salát,dezertči ovoce).Na začátku roku 2015 stoupl na 37 Kč.Finanční normativy jsou různě vysoké podle věkových skupin strávníků a druhu jídla.Většina škol se do něho vešla. Zároveň se kuchyně musejí říditspotřebním košem, kde je určeno, kolik musí dítě spotřebovat měsíčněmasa,zeleniny,mléka,vajeca jiných složek potravy. Jedno kompletní jídlo stojí ke konci roku 2014 nejčastěji 25 až 30 Kč, z toho zaplatí rodiče (zákonní zástupci) finanční normativ za potraviny (suroviny), tj. asi třetinu ceny. Zřizovatel, tj. většinou obec či kraj zaplatírežijní nákladyaplaty personáluministerstvo školství.
Od roku1975se kvalita i chutnost jídel velmi zlepšila. Zlepšily sesuroviny, kvalitakuchyníipersonálu.Změnila se i skladba jídel a jídelny se snaží vařit i atraktivnější pokrmy. Zatímco dříve vévodila klasickáčeská kuchyně, např.rajská omáčkanebobuchtičky se šodó, v novém tisíciletí se objevují i dosud nezvyklé recepty, např.panenkas bramborovým pyré s mrkví,rozmarýnema smetanovými žampiony. Probíhají také soutěže o nejlepší školní jídelnu.Do jídelníčku se dostává více zeleniny aovoce, například ve formě salátů, nebo také nové nebo dosud v jídelnách neobvyklé druhy potravin, jako jecizrna,bulgur,treskanebolosos. Nové přístupy se někdy odráží i ve větší návštěvnosti jídelen.
Úroveň stravování ve školách je ale někdy přesto terčem kritiky. Kritizováno je například složení spotřebního koše a jeho zastaralost. Objevují se koncepty alternativního stravování, ale odborné organizace tvrdí, že léty prověřený systém spotřebního koše je vhodný a má oporu vevýzkumu,věděalegislativě.
Kvůli tomu, že přibývá dětí salergiemi, přibývá i jídelen, které jsou ochotny vařitdietně.Tuto stravu však mohou připravovat pouze jídelny, ve kterých pracuje nutriční terapeut.Od ledna2015mají jídelny (stejně jako všechna ostatní stravovací zařízení) navíc povinnost v jídle obsaženéalergenyuvádět.Jídelny někdy upravují recepty na míru tak, aby např. neobsahovalylepek,mléko, apod. To jim ale přináší víc práce a víc špinavého nádobí, ale příjmy jídelen aúvazkypersonálu zůstávají stejné. Situaci by měl zlepšit připravovaný zákon v roce 2015. Dosud zvýšené náklady dietního stravování neupravuje žádný zákon a záleží na vůli ředitelů a kuchařů. Pro dietní vaření existují pro kuchařekurzyaškolení.
Přibývá také dětí s náběhem naobezitu. V roce2014jich bylo 20 procent v české populaci a 3 miliony vEvropské unii. Některé jídelny tak mění jídelníčky směrem ke zdravějším pokrmům. Ubírají tradiční pokrmy jako buchtičky se šodó nebo rajská s knedlíky, místo toho více zařazují zdravějšíluštěniny,pohankunebokuskus. Další roli hraje také špatnýpitný režimnebo přílišsladkostí. Častým terčem stížností byly takénápojové automatyaautomaty na sladkostia jiné potraviny ve školách. Školy měly snahu kontrolovat a regulovat jejich množství a obsah a existovala snahaministerstvaautomaty úplně ve školách zakázat.30. září 2016 pak vešla v platnost vyhláška ministerstev školství a zdravotnictví, tzv. „pamlsková vyhláška“, která zakázala sladkosti a sladké nápoje a další nezdravé potraviny ve školních bufetech i automatech. Součástí vyhlášky je velmi přísný seznam požadavků na obsah soli, tuku a cukru v potravinách. Kritici ale namítají, že si děti nezdravé potraviny opatří jinde, kdežto opatření pouze ohrozí životaschopnost školních bufetů.
Některé jídelny nemají tolik strávníků, aby se jim vyplatilo připravit jídlo pro speciální dietu, např. bez lepku. V takovém případě dětem umožňují přinést si jídlo z domova, které se uloží v jídelně vlednicia v době oběda je vydáno ohřáté na talíři.
Stávající standard kvality školního stravování je zásluhou obětavé práce personálu školních jídelen. Ten však dlouhodobě nedostává adekvátní plat a mnohdy ani pozitivní slovní ohodnocení ze strany strávníků či médií. Pokud neznáme souvislosti, nedokážeme si zcela představit, jaké množství lidské práce a úsilí stojí za přípravou školních pokrmů. Problematiku zmapovala komplexníAnalýza školního stravováníArchivováno21. 4. 2021 naWayback Machine.Státního zdravotního ústavu, na kterou navazuje projektMáme to na talíři a není nám to jedno. Partnerský projektStátního zdravotního ústavu,Českého Gastronomického InstitutuaKulinářského uměnínabízí odpovědi a jasná řešení, jak vytvořit systém školního stravování, který splňuje představy všech zúčastněných.
Někteří rodiče za obědy ve školedlužíaž tisíce Kč měsíčně, někdy jsou platby opožděné, jindy se musívymáhat. Některé školy proto přistupují k platbám předem.Rodiče sociálně slabých dětíněkdy nemají dost peněz, aby svým dětem obědy vůbec zařídili. Děti tak ve škole obědvají například suchérohlíky, namazanýchleba, ale někdy také nic.
Absence obědů ve škole přitom může mít fatální následky napsychický a sociální vývoj dítěte. Může ovlivnit studijní výsledky i celkovýprospěch.Řešením může být v některých případechcharita. Např. v roce 2014 některým takto ohroženým školákům obědy platila obecně prospěšná společnost Světýlko z Brna v rámci projektu Obědy pro školáky. V tomto roce zaplatila 71 školákům roční obědy v hodnotě 355 tisíc Kč. Peníze získala pomocíveřejné sbírkyacharitativních aukcí. Podobný projekt Obědy pro děti měla např. také obecně prospěšná společnost WOMEN FOR WOMEN.Nad ním převzala záštituministryně práce a sociálních věcíMichaela Marksová.