Brazílie

Brazílie(portugalskyBrasil), plným názvemBrazilská federativní republika(portugalskyRepública Federativa do Brasil), jefederativnírepublikatvořená 26 státy a jedním federálním územím. Je to největší a nejlidnatější státJižní Ameriky, pátý největší a sedmý nejlidnatější stát světa, s 217 miliony obyvatel. Na severu sousedí sFrancouzskou Guyanou,Surinamem,Guyanou,VenezuelouaKolumbií; na západě sPeru,BolíviíaParaguayí, na jihu sArgentinouaUruguayí. Brazilské území zabírá 47,3 % povrchu jihoamerického kontinentu. Jedinými jihoamerickými zeměmi, s nimiž Brazílie nemá společnou hranici, jsouChileaEkvádor.
Brazílie je největší zemí v Jižní Americe a třetí na americkém kontinentu –Amazonský pralesje největšímtropickým deštným pralesemna světě a pokrývá šedesát procent brazilského území. Většina z celkové plochy pralesa je ve státě Amazonas, který je také největším státem ve federaci.
Brazílie byla v minulosti největšíkoloniíPortugalskaaportugalštinaje zde také úředním jazykem. Dnes je Brazílie největší zemí světa, kde se portugalsky mluví, a je jedinoulusofonnízemí v celé Americe. Hlavním městem Brazílie jeBrasília, plánovitě vybudovaná v letech 1956–1960 v brazilském vnitrozemí. Největším městem s 12 milióny obyvatel jeSão Paulo. V letech 1956–1961 byl brazilským prezidentem potomek českých přistěhovalcůJuscelino Kubitschek.
Portugalci do Brazílie přišli roku1500. Za datum vzniku svého státu Brazilci povětšinou považují rok1822, kdy Brazílie získala na Portugalsku nezávislost. Republika pak vznikla v roce1889. Současná ústava pochází z roku1988.
Brazílie má osmou největší ekonomiku světa (HDPvparitě kupní síly), potažmo devátou (nominální HDP) a zdaleka největší v Jižní Americe.Je největším producentemkávyna světě, a to již 150 let.Je členemG 20. SRuskem,Čínou,IndiíaJARvytváří obchodně-politické spojenectvíBRICS. S ostatními jihoamerickými státy pak zónu volného obchoduMercosur.
Slovobrasilpochází zportugalskéhooznačení stromupaubrasilia echinata(sapan ježatý),což jeendemitAtlantického lesa, jenž se rozprostírá na východě Brazílie, u pobřežíAtlantského oceánu.Jméno stromu pak vzniklo ze slovabrasaoznačujícího žhavý popel, což odkazuje k červené barvě, neboť červené barvivo se z toho stromu získávalo a šlo o vůbec první průmyslový produkt, který byl z Brazílie, od 16. století, vyvážen doEvropy. Oficiální portugalské jméno kolonie bylo tehdy Země svatého kříže (Terra da Santa Cruz), ale evropští námořníci a obchodníci užívali pojmuTerra do Brasil,právě kvůli obchodu s brazilským dřevem, a toto označení se ujalo více. První evropští námořníci brazilské území také často nazývali Země papoušků. V domorodéguaranštiněse nazýváPindorama, což značí Země palem. Odkaz na pralesy je zachován na současnébrazilské vlajce, jejím zeleným podkladem. Na něm je žlutý kosočtverec. Žlutá má symbolizovat zlato, jehož objev a těžba stály u vzniku mnoha brazilských měst. Na žlutém kosočtverci je modrá kruhová nebeská sféra protnutí stuhou s nápisem ORDEM E PROGRESSO (česky: Řád a pokrok). Na nebeské sféře je 27 hvězd, které mají symbolizovat spolkové státy a federální distrikt. Jde o hvězdy 9 souhvězdí viditelných vRio de Janeiru15. listopadu1889.
Jeden z nejstarších lidských ostatků nalezených vSeverníaJižní Americe– lebka ženy nazvanáLuzia– byl nalezen v oblastiPedro Leopoldove státěMinas Geraisa poskytl důkazy o lidské přítomnosti nejméně před 11 000 lety.Nejstaršíkeramikanalezená nazápadní polokoulibyla vykopána v povodíAmazonkyv Brazílii aradiokarbonovou metodoubylo odhadnuto její stáří na 8000 let. Keramika byla nalezena nedaleko městaSantaréma poskytuje důkaz, že oblast tropického pralesa umožňovala vznik komplexní prehistorické kultury.V době příchodu Evropanů žilo na území dnešní Brazílie asi 2000 kmenů. Domorodé obyvatelstvo tradičně tvořily převážně polokočovné kmeny, které se živily lovem, rybolovem, sběrem a migračním zemědělstvím. K nejvýznamnějším indiánským kulturám patřila kulturaMarajoara, která se rozvinula na ostrověMarajóu ústí řeky Amazonky. Zformovala se okolo roku400.Její populace dosahovala možná až 100 000 lidí.
V roce1500přistál u brazilských břehů portugalskýkapitánPedro Álvares Cabral.Až do roku1529věnovaloPortugalskoBrazílii velmi malou pozornost, především kvůli vysoce lukrativnímu obchodu sIndiíaČínou. Tohoto nezájmu využívali cizí obchodníci,pirátiakorzářik ilegální těžbě cenného sapanu, stromu, z něhož se vyrábělo barvivo. Až roku1532zde Portugalci zřídilikolonii. V roce1549byl hlavním městem kolonie Brazílie vyhlášen São Salvador da Bahía de Todos os Santos (dnešníSalvador) a byl zřízen úřad generálního guvernéra (vicekrále). V letech 1554–1567 domorodci vytvořili Konfederaci Tamoyo (Confederação dos Tamoios), do jejíhož čela se postavil náčelníkCunhambebe. Tato konfederace se vzbouřila proti portugalské nadvládě, avšak byla poražena.
Během16. stoletíse základem brazilské ekonomiky a společnosti staloplantážnípěstovánícukrové třtinya exportcukrudo Evropy. Kolem roku 1600 již byla Brazílie největším producentem cukru na světě. Kolonisté však nedokázali trvale zotročovat domorodce, a tak začali brzy dovážet miliony otroků zAfriky. Afričané se stali podstatnou částí brazilského obyvatelstva a dávno před zrušením otroctví (1888) se začali mísit s evropskou brazilskou populací. Ovlivnili i brazilskou kulturu, stáli u počátků současných afro-latinskýchsynkretickýchkultůumbandaacandomblé.Otroci vedli i několik povstání, v čele nejznámějšího stálZumbi dos Palmares. Založil i vlastní stát o velikosti Portugalska zvaný Palmares. Na vrcholu své slávy měl více než 30 000 obyvatel a udržel se 67 let.
Skupiny průzkumníků, nazývanébandeiras, pronikaly od 17. století také do vnitrozemí a roku1637Pedro Teixeirajako první Evropan proplul po celé délce řekuAmazonku.Nálezy zlata a diamantů ve státěMinas Geraisna přelomu 17. a 18. století přilákaly do země statisíce Portugalců a urychlily kolonizaci brazilského vnitrozemí.Zanapoleonských válekroku1807uprchl do Brazílie portugalský dvůr v čele skrálemJanem VI., který zde vládl 13 let, usazen vRio de Janeiro. Brazílie tak byla zrovnoprávněna v rámci portugalské říše s evropským centrem; v roce1815byla zrušena kolonie a vyhlášenoSpojené království Portugalska, Brazílie a Algarves. Důležitým krokem bylo, že král otevřel brazilské přístavy cizím lodím (zvláště britským), což pomohlo obchodu. Došlo k zakládání podniků, vysokých škol, bank, bylo povoleno vydávání novin a knih. Rakouská princeznaLeopoldina, provdaná za Janova synaPetra, s sebou přivedla učence a umělce, kteří významně přispěli k rozvoji duchovního života země. Když se král vrátil v roce1821do Portugalska, zanechal v Brazílii právě svého staršího syna Petra, aby zde vládl jakoregent. Petrovi se však podřízené postavení vůči otci dlouho nelíbilo. Již za rok vyhlásil na Portugalsku nezávislost. Po krátké válce vzniklo7. září1822Brazilské císařství. Petr se postavil do jeho čela jakožto císařPetr I. Brazilský.
Ve 30. letech 19. století povstánícabanagemproti vládnoucí bílé vrstvě v provinciiGrão-Paráotřáslo autoritou státu a způsobilo vylidnění regionu. Po vítězství vparaguayské válceroku1870Brazílie anektovala část regionuMato Grosso. V roce1888Brazílie oficiálně zrušilaotroctví. Dne15. listopadu1889byla svržena monarchie a vyhlášenafederativní republika. Po vzoruUSAbyla roku1891přijataústavaa vyhlášeny Spojené státy brazilské.
Nastala éra relativní demokracie zvané někdy též „kávováoligarchie“, neboť po cukru se hlavním zdrojem bohatství v 19. století stalakáva. Brazílie poměrně prosperovala, ale příchodVelké hospodářská krizev roce1929jí otřásl. Exporty kávy klesly na třetinu. Stejně tak poklesla průmyslová produkce. Na březen1930byly vypsány federální a prezidentskévolby. Vyhrál kandidátJúlio Prestes, který měl podporu statkářů aoligarchiezeSão Paula. Opozicí byla Liberální aliance v čele sGetúliem Vargasem, který zastupoval podnikatele a střední vrstvu. Vargas sliboval parcelaci velkostatků aznárodněníněkterých velkých zahraničních podniků. Poté, co Vargas a jeho strana prohlásili volby za zfalšované, vypukly nepokoje. Nižší příslušníci armády a někteří nejvyšší důstojníci podpořili Vargase. Vláda padla a moci se chopilavojenská junta, kterou Vargas donutil, aby mu předala moc. V roce1932vypuklo proti Vargasovi povstání, ale bylo rozdrceno. Roku1935se o povstání pokusili komunisté, později i fašisté. Vargas všechny vzpoury potlačil a vládl jako diktátor až do roku1945, s politikou, která kombinovala levicové i pravicové prvky (pozemková reforma, zavedení osmihodinové pracovní doby, omezení vlivukatolicismuna školách, volební právo pro ženy,korporativismus, podporaSpojencůzadruhé světové války).
V letech 1945–1964 fungovala znovu demokracie. Pozoruhodný hospodářský boom nastal zejména za vlády prezidenta českého původuJuscelina Kubitscheka. Ten založil roku1960nové hlavní městoBrasília, které stojí v centru země.V roce1964, po svržení prezidentaGoularta, převzala moc v zemivojenská junta, která vládla až do roku1985a v rámciOperace Condorse podílela na vraždách a únosech odpůrců režimu.
Roku 1985 byla junta zbavena moci a prezidentem byl, prozatím nikoli občany, zvolenTancredo Neves.Collor de Mellovládl od roku 1990 jako první brazilský prezident zvolený vpřímé volběod éry vojenské diktatury. Na hrozivé ekonomické problémy (inflacečinila 25 procent za měsíc) odpovědělneoliberálnípolitikou, předevšímprivatizacístátních podniků. Stejnou linii držel jeho nástupceFernando Henrique Cardoso.
Až v roce2002se levici podařilo otočit kormidlo a přesvědčit Brazilce, že míra rozdílů mezi bohatými a chudými je neúnosná. V letech2003až2011byl prezidentem populárníLula da Silva. K jeho politikám patřil například boj proti hladu (programFome Zero). V jeho linii pokračovalaDilma Rousseffová, první žena v čele brazilské republiky. V roce2016se vRiu de JaneirouskutečnilyLetní olympijské hry, první olympijské hry vJižní Americe.Rousseffová se však z tohoto úspěchu dlouho těšit nemohla. Již v roce2014vypukl obříkorupční skandál, který je považován za největší v brazilské historii, týkající se manipulování zakázek státní energetické společnostiPetrobras.V srpnu 2016 soud schválil vyšetřovaní bývalého prezidenta Luly da Silvy a Dilmy Rousseffové, která byla záhy sesazena z prezidentské funkce.V dubnu2017začalo vyšetřování 71 poslanců a devíti ministrů vlády prezidenta Temera.V červnu 2017 byl z přijímání úplatků obviněn i sám prezidentMichel Temer.
Krize tradičních stran vyústila v to, že v říjnu2018byl zvolen prezidentem Brazílie pravicový kandidátJair Bolsonaro, přezdívaný brazilskýTrump.Bolsonaro, který je obdivovatelem pro-americkévojenské diktaturyz let 1964 až 1985, sliboval voličům především vymýcení rozsáhlé korupce a snížení rekordně vysoké kriminality(jen v roce 2017 bylo v Brazílii zavražděno 63 880 lidí). V roce 2019 dal Bolsonaro zelenou odlesňováníamazonského pralesa.V roce2020Bolsonaro zvolil strategii zlehčování nebezpečnostipandemie covidu-19.V srpnu 2020 dosáhl počet úmrtí s nemocícovid-19115 tisíc a Brazílie se stala s 3,6 miliony nakažených druhou nejpostiženější zemí po Spojených státech amerických. Popularita prezidenta během pandemie přesto vzrostla, patrně díky velkorysé ekonomické podpoře postiženým oblastem.
Vlajka je tvořena zeleným listem o poměru stran 7:10. Ve středu je umístěno modré kruhové pole podložené žlutým kosočtverečním polem. V modrém poli je umístěno 27 bílých hvězd pěti různých velikostí a pole je protnuto bílou stuhou se zeleným nápisemOrdem e Progresso(řád a pokrok).
Brazilská hymna byla zkomponována v roce 1822, ale svoji funkci plní až od roku 1831. Zpočátku byla hymna beze slov, ale v roce 1909 byla vypsána veřejná soutěž a na oslavu stého výročí nezávislosti byl text v roce 1922 oficiálně přijat.
Brazílie je se svou rozlohou 8 511 965 km² pátou největší zemí světa, 15,6× větší nežFranciea 108× větší nežČeská republika. Brazílie je rozdělena na čtyři časová pásma. Je to jediná země na světě, jíž procházírovníkiobratník kozoroha. Na severu sousedí sFrancouzskou Guyanou,Surinamem,Guyanou,VenezuelouaKolumbií; na západě sPeru,BolíviíaParaguayí, na jihu sArgentinouaUruguayí. Brazilské území zabírá 47,3 % povrchu jihoamerického kontinentu. Jedinými jihoamerickými zeměmi, s nimiž Brazílie nemá společnou hranici, jsouChileaEkvádor.
Území Brazílie tvoří tři velké geomorfologické celky. Na severu zasahuje do území malá částGuyanské vysočiny, kde se také nachází nejvyšší hora BrazíliePico da Neblina, která měří 2994 metrů. Na severu země jeAmazonská nížinaa na východě a jihovýchodě rozsáhláBrazilská vysočina. Obě vysočiny jsou vyzdvižené zbytky nejstarší geologické jednotkyJižní Ameriky– Brazilského štítu na moři. K dalším pohořím patříSerra da MantiqueiraaSerra do Mar. Největšími brazilskými souostrovími v Atlantiku jsouTrindade a Martim Vaz,Svatý Petr a PavelneboFernando de Noronha, kde vznikl národní park, a jenž byl v roce 2001, spolu s atolemRocas, vyhlášen za světové přírodní dědictví UNESCO.
Nejdelší řekou země a celého světa jeAmazonkas délkou 7062 kilometrů. Jak veletok na území Brazílie sílí, dokazují údaje o šířce jeho koryta. UIquitosuvPeruje široké 4 km, předManausem10 km, po soutoku sRío Negremjiž 20 km a před ostrovemMarajó80 km. Největšími levými přítoky jsou řekyIçá,JapuráaRío Negro, pravýmiJuruá,Purus,Madeira,Tapajós,Xingua na jihu ostrova Marajó ústíTocantinss přítokemAraguaia. V samostatné Amazonce se směrem k břehům snižuje rychlost proudění v hlavním korytě a nanášením materiálu vznikají agradační valy. Jih Brazílie odvodňuje veletokParanás největším přítokemParaguay. V celé oblasti je velké množstvíkataraktůavodopádů, z nichž nejznámějšími jsou vodopádyIguaçuaItaipú. Podél prahůkataraktůpravých přítoků Amazonky vede pralesem od východu k západu silnice zvanáTransamazonica. Existují názory, že Amazonka byla v minulosti, kdy bylaAfrikaaJižní Amerikajeden kontinent, součástí tokuKonga, důkazem jepodmořský kaňonKonga. Amazonka tehdy tekla obráceně a ústila v nynějšímGuayaquilském zálivuvEkvádoru. Název Amazonka je používán pouze pro část toku od soutokuMarañónuaUcayalipo brazilskou hranici a na území Brazílie od Manausu (Encontro das Águas– soutok s Río Negrem) po ústí. Od pramene po soutok má jménaRío Carhuasanta,Apurímac,Ene,Tambo,Ucayali,AmazonasaSolimões.
Obrovská přehradní nádržRepresa Sobradinhoje na řeceSão Francisco, která ústí na severovýchodě do Atlantského oceánu. Na jihu při Atlantském pobřeží jsoulagunovájezeraLagoa dos PatosaLagoa Mirim. Z východní strany je Brazílie omývána Atlantským oceánem a délka pobřeží je 7491 km.
Brazilské území lze rozdělit do šesti základníchbiomů–Amazonie,Pantanal,Cerrado,Pampa,CaatingaaAtlantický les.Národní parky v Brazílii(v roce 2015 jich bylo 71) zaujímají necelá 3 % rozlohy státu.Amazonský deštný pralesje uznáván jako oblast s největšíbiologickou rozmanitostína světě. Na území Brazílie se nachází 60 procent rozlohy tohoto biomu. Mnoho za ním v rozmanitostiflóryafaunynezaostává ani Atlantický les a oblast Cerrado, jeden z největších komplexůsavana lesů na světě. Jeho velikost je okolo 2 milionů km² a zabírá přibližně 21% plochy Brazílie (zhruba polovina rozlohyEvropské unie). Vědci odhadují, že celkový počet rostlinných a živočišných druhů v Brazílii by se mohl blížit ke čtyřem milionům, většinoubezobratlých. Proslulá je zvláště fauna Amazonie, z většíchsavcův ní žijípuma americká,jaguár americký,ocelot velký,pes pralesní,mravenečník velký, dáleupíři,lenochodi,vačiceapásovcovití. V deštných pralesích se vyskytuje mnoho druhůploskonosýchopic (též zvaných opice nového světa). Prales je rovněž domovem mnoha papoušků (k nejobdivovanějším patříara arakanga) a jiných ptáků (např.hoacin), plazů (kajman černý,anakonda velká, známé jedovaté žáby z rodupralesničkovitých, napříkladpralesnička azurová), velkých pavoukůsklípkanůči ryb, včetně obávané dravépirani obecné, pověstmi opředenéhodelfínovce amazonskéhozvaného růžový delfín nebopaúhoře elektrického, který je schopen pomocí zvláštních buněk zvaných elektroplaxy vygenerovat elektrický výboj o napětí až 600voltů.Na jihu Brazílie je fauna bližší Evropě, hojně se vyskytujíjelenovití.
Většina území je pod vlivemtropického, vlhkého a teplého podnebí, které se vyznačuje vysokými teplotami a značnými srážkami. Ty jsou z poloviny přinášeny od Atlantského oceánu a z poloviny se tvoří výparem.
MěstoManausna severu země má vysoké teploty po celý rok. Srážky jsou vydatné, pouze od června do září prší méně než po zbytek roku. Hlavní městoBrasíliaiRio de Janeiromají tropické podnebí, ale s výraznějším obdobím sucha než Manaus. Dále na jihu je potom podnebí mírné.
Nejsušší oblastí je severovýchodní vnitrozemí, kde ročně průměrně naprší jen 250 mm. V této oblasti Brazílie jsou častá krutá sucha. Teploty na severovýchodě jsou v průměru 28 °C. V jižních náhorních rovinách 16 °C.
V Brazílii trvá zima od června do srpna, na jihu s teplotami mezi 13–18 °C. Léto je zde od prosince do února, kdy se teplota vRio de Janeirudostává často i ke 40 °C a nepadá pod 30 °C. OdBahiepoMaranhãojsou teploty po celý rok kolem 28 °C a je zde také nižší vlhkost než v Rio de Janeiru. Průměrná teplota vAmazoniije 27 °C s vysokou vlhkostí. VBelémuse průměrná teplota pohybuje po celý rok v rozmezí 26 °C až 35 °C a se srážkami 2111 mm. VSão Pauluje nejteplejším měsícem únor, kdy teplota je okolo 28 °C přes den a 19 °C v noci. Nejchladnějším měsícem je červen a červenec, kdy teplota přes den je 21 °C a 13 °C v noci.
Brazílie jedemokratickáfederativnírepublikasprezidentským systémem.Prezidentje hlavou státu i stojí v čele vlády. Je volen na čtyřleté funkční období s možností jednoho opětovného zvolení na další, bezprostředně navazující, funkční období.Prezident si sám libovolně jmenuje ministry své vlády. V čele jednotlivých států federace stojí demokraticky volený guvernér, v čele okresů prefekt. Hlavním zdrojem práva je dvoukomorovýNárodní kongres, který se skládá z Poslanecké sněmovny a Federálního senátu. Sněmovna má 513 poslanců, jsou voleni na čtyři roky. Sněmovna je sestavena na základěpoměrného zastoupení. Senát má 81 členů volených na osm let. Podobně jako vČeskuse vždy volí třetina senátu, takže se horní komora obměňuje postupně, na rozdíl od komory dolní, sněmovny. Senátoři jsou v Brazílii volenisystémem relativní většiny. Zvláštností brazilské volební legislativy je, že hlasování je povinné programotnélidi ve věku od 18 do 70 let a nepovinné pro negramotné osoby od 16 do 18 let nebo po 70. roce věku. Tato ustanovení vznikala během složitého vývoje, v počátcích brazilské demokracie totiž mohli volit pouze lidégramotní(což na konci 19. století a začátku století dvacátého představovalo zhruba 6 procent obyvatel). Prvním prezidentem bylDeodoro da Fonseca, který v roce 1891 svrhl císařePedra II.a následně vyhlásil republiku. On ještě nebyl zvolen lidovým hlasováním, prvním přímo zvoleným prezidentem byl ažPrudente de Moraisroku 1894. Demokracie (jakkoli jen omezená) skončila převratem v roce 1930 a poté vládl až do roku 1945 diktátorGetúlio Vargas. Po roce 1945 bylo demokratické hlasování obnoveno, ovšem v roce 1964 byla nastolena vojenská diktatura. Ta padla roku 1985, od té doby je prezident znovu volen demokraticky. Od roku 1985 se prezidenty stali zástupci středového hnutíMovimento Democrático Brasileiro(José Sarney,Itamar Franco,Michel Temer), středovéPartido da Social Democracia Brasileira(Fernando Henrique Cardoso), liberálně-konzervativníPartido da Reconstrução Nacional, dnesPartido Trabalhista Cristão(Fernando Collor de Mello), levicovéPartido dos Trabalhadores(Luiz Inácio Lula da Silva,Dilma Rousseffová) a konzervativníPartido Social Liberal(Jair Bolsonaro). Bývalý prezident Bolsonaro svou stranu roku 2019 opustil a do konce svého mandátu vládl jako nestraník. Od roku 2023 je opět prezidentem levicový politik Luiz Inácio Lula da Silva, který těsně vyhrál v prezidentských volbách v Brazílii v roce 2022.
Brazílie je regionální velmocí, silně ovlivňující země jižní a latinské Ameriky. Je rovněž lídrem rozvojového světa a potenciálnísupervelmocí.K rozšiřování svého vlivu Brazílie využívá zejménaOrganizaci amerických států,Unii jihoamerických národů, zónu volného obchoduMercosur, sdruženíBRICS(Rusko,Čína,Indie,JAR) aSpolečenství portugalsky mluvících zemí(Comunidade dos Países de Língua Portuguesa), někdy zvané Lusofonie. Jde o sdružení devíti států, ve kterých je úředním nebo jedním z úředních jazyků portugalština. Krom Brazílie aPortugalskajsou členyAngola,Guinea-Bissau,Kapverdy,Mosambik,Svatý Tomáš a Princův ostrov,Východní TimoraRovníková Guinea. Levicové vládyLulyaRousseffovépoložily mimořádný důraz na spolupráci v rámci BRICS, zejména s Ruskem, Indií a Čínou. PrezidentBolsonaroposunul akcent a mnohem více se sblížil seSpojenými státyaKolumbií, s níž sdílí silně kritický postoj k chávezovskému režimu veVenezuele, zlepšil také vztahy sJaponskem,Jižní Koreu,IzraelemaTchaj-wanem. Zaujal silně protičínský postoj a dostal se do sporu s Ruskem kvůli Venezuele, čímž spolupráci v BRICS značně ochladil. Brazílie se vojensky a diplomaticky silně angažuje zvláště ve dvou krizových oblastech – ve Východním Timoru a naHaiti. Je velmi patrné, že brazilské ministerstvo zahraničních věcí uplatňuje značný vliv na zahraniční obchod, který často nesměřuje tam, kam by velela logika čistě obchodní, ale do oblastí brazilského geopolitického zájmu (rozvojové země v Africe apod.). Brazílie dlouhodobě usiluje o trvalé členství vRadě bezpečnosti OSN. Podle brazilské ústavy má prezident plnou pravomoc v oblasti zahraniční politiky, Kongres má úkoly kontrolní.
Brazílie se člení na 26spolkových států(estados, jednotné čísloestado) a 1federální distrikt(distrito federal), v němž se nachází brazilské hlavní městoBrasília. Těchto 27 celků seskupilBrazilský institut pro geografii a statistikudo 5 regionů:Severního,Severovýchodního,Středozápadního,JihovýchodníhoaJižního.
Brazílie je největším a nejvýznamnějším státem celého kontinentu. Je osmou největší ekonomikou světa podle kritériaHDPvparitě kupní sílya devátou podle nominálního HDP.Je to průmyslově-zemědělský stát s obrovskýmnerostným bohatstvím- to bývá označováno za šesté největší na světě.
Brazilská ekonomika patří k nejuzavřenějším ekonomikám v demokratickém světě, tradiceprotekcionismuje zde velmi živá.Domácí ekonomiku chrání bariéra v podobě vysoké dovozní daně a cel. Prezident Jair Bolsonaro se pokusil ekonomiku více otevřít, alepandemie covidu-19v roce 2020 tento proces utlumila. V Brazílii je ovšem osm zón volného obchodu. Nejvýznamnější je Zona Franca de Manaus, která se rozkládá na ploše o rozloze 10 tisíc kilometrů čtverečních. V této zóně působí 500 podniků, které přímo zaměstnávají 90 000 lidí.
Takéexportje poměrně malý - asi 15 % HDP. Vyváží se hlavněkomoditya primární suroviny. Brazilci nejvíce vyváží do Číny, USA, Argentiny a Nizozemska. Podobná je i skladba hlavních dovozců, jen Nizozemsko je nahrazeno Německem. Čínský vliv v brazilské ekonomice je zcela dominantní, vývoz do Číny tvoří téměř třetinu celého exportu - což se dá připodobnit vztahu české ekonomiky k německé. Číňané potřebují z Brazílie zejména suroviny (ropa,železná ruda,celulóza). Evropané mají zájem zejména o zemědělské produkty. Číňané ovšem do brazilské ekonomiky málo přímo investují - nejvyšší podíl přímých investic připadá na Nizozemsko (19,9 %) a USA (16 %).
Státní rozpočetmusí být v Brazílii ze zákona schválen vždy jako vyrovnaný. V praxi ale bývá konečné vyúčtování jiné. Před koronavirovou krizí v roce 2020 bylveřejný dluhBrazílie 76,8 % HDP. Protože koronavirová krize postihla Brazílii velmi silně, očekává se nárůst tohoto zadlužení někam ke 100 procentům HDP. Brazilská centrální banka není nezávislá - musí plnit zadání Výboru pro monetární politiku, jemuž předsedá ministr financí. Zvláštností brazilské ekonomiky je, že stát vlastní řadu komerčních bank, stejně jako jednotlivé federální státy. Celková daňová kvóta v Brazílii byla v roce 2018 vyčíslena na 32 % HDP, což je méně než v Česku (36,3 procenta) a Evropské unii (průměr 39,6 procenta).Dalším specifikem brazilské ekonomiky je relativní nestálost měny, mezi roky 1942 až 1994 se v Brazílii vystřídalo 7 různých měn, od roku 1994 je měnoubrazilský real. Zajímavostí je, že na bankovkách nejsou vyobrazeny národní osobnosti, jak bývá obvyklé, ale na všech je stejná tvář zvanáefígie da República,symbol republiky a brazilské státnosti. Rubové strany bankovek nesou vyobrazení původních jihoamerických zvířat.
Brazilská ekonomika je v problémech od roku 2015, kdy po letech růstu klesla o 3,8 procenta a další rok o dalších 3,6 %, což značilo nejhlubšírecesiod roku 1948. Od té doby se vrátila k růstu, ale jen velmi mírnému. Tuto stagnaci se zatím nepodařilo zvrátit.
Z rozsáhlých ložisek nerostných surovin se těžíželezná ruda,mangan,bauxit,nikl,chróm,wolfram,cín,uhlí,ropa,zemní plyn,zlato,niob,zirkon,diamanty,drahokamy,měď,zinek,fosfáty,grafit,magnezit,sůlakaolin. Mezi nejdůležitější průmyslová odvětví patřístrojírenství(výroba osobních a nákladníchautomobilů),hutnictví(výrobasurového železa,oceli, barevnýchkovů),petrochemie(rafinerieropy),chemie(výrobahnojiv,kyselina plastickýchhmot),potravinářský,textilní, gumárenský,obuvnický,papírenskýadřevozpracujícíprůmysl. Na výroběelektrické energiese významnou měrou podílejívodní elektrárny.Vodní elektrárna Itaipúje nejvýkonnější vodní elektrárnou na světě.Leží na řeceParaná, na hranicích Brazílie aParaguaye. Výstavba byla zahájena v roce 1975, jako společný projekt obou států.Stavba byla dokončena v roce 1982, napuštění přehradní nádrže trvalo 14 dní. Jejíhrázje 7,76 km dlouhá a 196 metrů vysoká. Zobnovitelných zdrojůzískává Brazílie celkem 75% své spotřeby energie.Vodní elektrárny mezi nimi hrají zásadní roli, k dalším významným patříelektrárna Belo Monte, jejíž stavba začala v roce 2015, a která je objemem výkopových prací srovnatelná sPanamským průplavem, neboelektrárna Tucuruí.
Zhruba 57 % území Brazílie zaujímajílesy, dáleloukyapastviny(22 %) aorná půda(více než 7 %). Zemědělská produkce patří k největším na světě, převládá monokulturní velkovýrobní plantážnictví. Nejdůležitějšími pěstovanými plodinami jsoukáva,sisalapomeranče, ve sklizni těchto plodin zaujímá země 1. místo na světě, rovněžcukrová třtina,maniok,banány,kakao,fazole,sójaaoříšky kešu. Dále se sklízíkukuřice,pšenice,rýže, krmnéobilí,brambory,batáty,bavlna, palmová jádra,kokosové ořechy,zelenina,podzemnice olejná,réva vinná,ananasy,citróny,mango,papájaatabák. Živočišná výroba je zaměřena především na chovskotu,prasat,ovcí,koní,kozadrůbeže. Významný jerybolov.
K roku 2002 měla Brazílie 1,98 milionu kilometrů silnic.V roce 1967 to přitom bylo jen 35 496 km. Asi 14 000 kilometrů z těchto silnic jsoudálnice, z toho 5 000 km jich je ve státě São Paulo, který má silniční systém zdaleka nejrozvinutější. Dálniční systém dobře propojuje úplný jih země (Rio Grande) s centry jako je Brasílie nebo Rio de Janeiro ve středu země, spojení na sever je horší. Velký důraz na stavbu dálnic kladl proslulý modernizátor, prezident Juscelino Kubitschek, který také pozval do země velké výrobce automobilů (Volkswagen,Ford,General Motors). Časem přibyly továrny dalších firem jakoFiat,Iveco,Renault,Peugeot,Citroën,Honda,Mitsubishi,Mercedes-Benz,BMW,Hyundai,Toyotaa další, takže Brazílie je sedmou nejdůležitější zemí světového automobilového průmyslu.
Brazilskýželezničnísystém upadá od roku 1945, kdy se důraz přesunul na stavbu dálnic. Celková délka železniční tratě v roce 2002 byla 30 875 km. V roce 1970 to bylo o něco málo více, 31 848 km, z čehož je vidět, že vlády na rozvoj železnice nesázejí. To se mění až v posledních letech s plány na vybudovánívysokorychlostní železnice. První vysokorychlostní trať by měla vzniknout mezi Rio de Janeirem a São Paulem. Většina železničního systému patřila v minulosti státní společnosti RFFSA, která byla v roce 2007 privatizována. První brazilský systém podzemní městské dráhy, takzvaného metra, vznikl v São Paulu. Časem se přidala další města: Rio de Janeiro, Porto Alegre,Recife,Belo Horizonte, Brasília,TeresinaaFortaleza.
V Brazílii existuje asi 2 500 letišť, včetně přistávacích polí: po USA je to druhý největší počet na světě.Největším a nejrušnějším letištěm jeMezinárodní letiště São Paulo-Guarulhoss téměř 20 miliony cestujících ročně.Jde o druhé největší letiště najižní polokouli(větší už je jenLetiště Sydney) a druhé nejvytíženější v Latinské Americe (poMezinárodním letišti Beníta JuárezevCiudad de México).
Pro nákladní dopravu jsou důležité vodní cesty, např. do průmyslové zóny Manaus se lze dostat pouze pomocí vodní cesty Solimões – Amazonas (3 250 kilometrů s minimální hloubkou 6 metrů). Z 36 přístavů je nejdůležitější kontejnerový přístav Santos, který je nejvytíženějším přístavem v Latinské Americe. Bolívie a Paraguay ho mohou podle vládních dohod užívat zdarma. Dalšími významnými přístavy jsou Itajaí, Rio Grande, Paranaguá, Rio de Janeiro, Sepetiba, Vitória, Suape, Manaus a São Francisco do Sul.
Zemi ročně navštíví na 4 až 5 milionů návštěvníků.Rio de Janeiroláká turisty světoznámým karnevalem a plážíCopacabana. Dále je známé obrovskousochou Krista Spasitele.
Podle údajůBrazilského institutu pro geografii a statistiku(IBGE) je odhadovaný celkový počet obyvatel k 19. červnu202212:00:00 hodin UTC celkem 214 745 964 osob, přičemž tento počet se zvyšuje o jednu osobu každých 21 sekund.
Při posledním sčítaní lidu, které proběhlo v roce2010, žilo v Brazílii 190 755 799 obyvatel (hustota osídlení 22,43 obyvatelé na kilometr čtvereční) s poměrem mužů a žen 0,96:1 a 84,36 % městského obyvatelstva.Populace byla koncentrována především v jihovýchodním regionu (80,3 milionů), severovýchodním regionu (53,1 miliony) a jižním regionu (27,4 milionů). Naopak dva nejrozsáhlejší regiony, středozápadní a severní, které dohromady tvoří 64,12% z brazilského území, byly osídleny pouze asi 30 miliony obyvatel.
První sčítání lidu bylo v Brazílii provedeno v roce1872a zaznamenalo 9 930 478 obyvatel. Mezi lety1880až1930přesídlilo do Brazílie kolem 4 milionů Evropanů. Mezi lety1940až1970došlo k významnému nárůstu počtu obyvatel zejména vlivem sníženíúmrtnosti, a to i přesto, že v tomto období současně došlo ke poklesuporodnosti. Ve 40. letech 20. století činil roční přírůstek obyvatelstva 2,4 %, v roce1950se zvýšil na 3 % a v roce1960zůstal na 2,9 %, přičemž průměrná délka života se zvýšila ze 44 na 54 leta v roce2016na 75,8 let. Od roku 1960 se tempo přírůstku obyvatelstva snižuje z 3,04 % ročně v letech 1950-1960 na 1,05 % v roce2008a očekává se, že v roce2050klesne na zápornou hodnotu -0,29 %,čímž se dokončí demografický přechod.
Při sčítání lidu v roce 2010 se:
a 0,02 % respondentů (asi 36 100 osob) svoji rasu neuvedlo.
V roce 2007 Národní indiánská nadace (FUNAI) informovala o existenci 67 izolovaných domorodých kmenů v odlehlých oblastech Brazílie, z nichž většina se nachází v amazonském deštném pralese. V Brazílii žije údajně nejvíce izolovaných národů na světě.
Většina Brazilců jsou potomci původních obyvatel země, portugalských osadníků, evropských přistěhovalců a afrických otroků. Od příchodu Portugalců v roce 1500 došlo ke značnému promísení mezi těmito skupinami. Etnická skupina míšenců označovaná jakopardosje široká kategorie, kterou lze dále rozdělovat nacaboclos(potomky bělochů a původních obyvatel),mulatos(potomky bělochů a černochů) acafuzos(potomky černochů a původních obyvatel).
Míšenci tvoří většinu obyvatelstva severního, severovýchodního a středozápadního regionu. Populace míšenců je obecně soustředěna na východním pobřeží severovýchodního regionu – státyBahia,Sergipe,Alagoas,PernambucoaParaíba– a také na severu státuMaranhão, na jihu státuMinas Geraisa východě státuRio de Janeiro.
V 19. století otevřela Brazílie své hranice přistěhovalectví. V letech 1808–1972 se do Brazílie přistěhovalo přibližně pět milionů lidí z více než 60 zemí, většina z nich zPortugalska,Itálie,Španělska,Německa,JaponskaaBlízkého východu. Němci, Japonci a Italové se usazovali zejména v jižních státech jakoRio Grande do SulneboSão Paulo.
Oficiálním jazykem v Brazílii jeportugalština, kterou mluví skoro celá populace a je prakticky jediným jazykem používaným v médiích a v obchodním prostředí.
Kromě portugalštiny se rovněž v některých částech země mluví menšinovými jazyky. Přes 180 indiánských jazyků je používáno v odlehlých oblastech (zbytky Indiánů tvoří malou minoritu) a několik dalších jazyků je možné slyšet od původních obyvatel a přistěhovalců, kteří ještě mluví vlastními jazyky.
Brazilská portugalština je velmi podobná evropské portugalštině z 16. a 17. století s vlivy indiánských a afrických jazyků. V důsledku toho je současný jazyk poněkud odlišný od portugalštiny v Portugalsku a dalších portugalsky mluvících zemí. Tyto rozdíly jsou srovnatelné s rozdílem mezi americkou a britskouangličtinou. V Brazílii jsou mírné regionální rozdíly v přízvuku, slovní zásobě a časování sloves. Přesto díky jednotným médiím a sdělovacím prostředkům mají změny tendenci se snižovat. Co se týče podobnosti sešpanělštinou, tak v mnoha aspektech jsou si jazyky velmi podobné, ve výslovnosti se však značně liší. Zajímavostí je, že Brazilci spíše porozumí španělsky mluvícím lidem, než je tomu naopak.
Brazílie je jediným portugalsky mluvícím národem jihoamerického kontinentu a právě jazyk patří mezi nejsilnější prvky národní identity odlišující zemi od španělsky mluvících sousedů.
Dominantní postavení v brazilské společnosti historicky měla a mářímskokatolická církev. V posledních desetiletích se však oslabuje v souvislosti s růstemprotestantských, zejménapentekostálních církví. Nepatrně přibývá i počet lidí bez vyznání. Zatímco v roce 1970 se tak za římské katolíky považovalo 90 % populace, v roce 2010 to bylo již méně než 65 %. K protestantským církvím se v roce 2000 hlásilo přes 15 % populace, ale roku 2010 to bylo již více než 22 % (nejvíce evangelikální a letniční/pentekostální směry, dálebaptisté,adventistéaluteráni. Přes 5 % obyv. se hlásilo k jiným vírám a jen asi 8 % bylo bez vyznání. Epicentry ateismu jsou městaBoa Vista,SalvadoraPorto Velho. Nejvíce katolickými městy jsou naopakTeresina,FortalezaaFlorianópolis. Dvě procenta populace se v průzkumu z roku 2010 přihlásilo kekardecovskémuspiritismujako své hlavní víře. Role spiritismu je však ve společnosti ještě větší, často funguje v symbióze s křesťanskou vírou.
V říjnu 2009 schválil brazilský senát a v únoru 2010 brazilský prezident smlouvu sVatikánem, která ukotvila právní statut brazilské katolické církve. Dohoda potvrdila pravidla, která se neformálně dodržovala už léta, tedy možnost náboženské výchovy na veřejných základních školách, roli církve při zakládání manželství apod. Přesto se smlouva stala předmětem kritiky řady poslanců, kteří ji označili za konecsekulárního státu.
Nejčtenějším brazilským spisovatelem ve světě jePaulo Coelho, jehož podobenstvíAlchymistavydané v roce1988se stalo největším brazilskýmbestselleremvšech dob.Ve 20. století dosáhl věhlasu takéJorge Amado, spisovatel komunistické orientace, který v 50. letech krátce žil i vČeskoslovensku. V roce 1994 obdrželCamõesovu cenu, neprestižnější literární ocenění pro portugalsky píšící autory. Z Brazilců ho získali mj. téžJoão Cabral de Melo Neto,Rachel de Queirozová,Rubem Fonseca,Lygia Fagundes Tellesová,João Ubaldo RibeiročiFerreira Gullar.
Za otce brazilské literatury bývá označovánJosé de Anchieta, první brazilský básník a dramatik. Představitelem romantismu 19. století byl prozaikJoaquim Maria Machado de Assis.Clarice Lispectorovázaujala psychologickými romány jakoBlízko divokého srdce. K předním básníkům 20. století patřilVinicius de Moraes. DíloJoão Guimarãese Rosybývá považováno za syntézumodernismua tzv. latinskoamerickéhomagického realismusregionalismem.Mário de Andradeje spíše klasickým modernistou, především svou slavnou sbírkouPaulicéia Desvairadaz roku 1922. Pozici národního básníka máCarlos Drummond de Andrade, na konci 80. let se nakrátko dostal i na brazilskou bankovku.Augusto Boalje zakladatelem tzv. Divadla utlačovaných, avantgardního levicového projektu.
Klíčovou postavou brazilského malířství bylPedro Américo, jenž roku 1888 namaloval jeden z nejznámějších brazilských obrazů:Nezávislost nebo Smrt!, zobrazující okamžik, kdy knížePetrprohlásil, že země je nezávislá naPortugalsku. Tento obraz znají všichni brazilští školáci z titulu učebnice dějepisu pro základní školu.Candido Portinaribyl představitelem malířského neorealismu. K jeho nejznámějším dílům patří obrazGuerra e Paz, který byl věnován v roce 1956 sídluOrganizace spojených národů. K významným představitelům humanistické fotografie patříSebastião Salgado. Sochařskou prací na mnohabarokníchkostelech v 18. století proslulAleijadinho. Nejslavnější brazilskou sochou jeSocha Krista Spasitelev Rio de Janeiru, na hořeCorcovado. Je dílem francouzského sochaře polského původu Maximiliena Paula Landowského a rumunského sochaře Gheorgheho Leonidy. Slavnostně odhalená byla 12. října 1931 jako památník brazilské nezávislosti. Socha měří 30 metrů a stojí na podstavci, který je vysoký 8 metrů.Nejvýznamnějšími galeriemi a institucemi věnujícími se sběru umění jsouMuzeum umění v São Paulu, které disponuje vzácnými obrazy z dílnyRaffaela Santiho,Pabla Picassa,Pierra-Augusta Renoira,Vincenta van Gogha,Édouarda ManetačiDiego Velazqueze. Na novější umění se specializujeMuzeum moderního umění São Paulo, které má ve sbírkách práceJoana MiróneboMarca Chagalla.
K nejslavnějším architektům 20. století patříOscar Niemeyer. Jeho spolupracovníkLúcio Costaspolu s ním vytvořil koncept brazilského hlavního městaBrasília.ArchitektPaulo Mendes da Rochaje nositelem prestižníPritzkerovy ceny.Niemeyer a Mendes da Rocha byly představiteli dvou architektonických škol, které spolu polemizovaly a soupeřily. Mendesova škola měla zázemí v Sao Paulu, proto byla zvána Escola Paulista. Niemeyerova škola byla z Ria, proto se hovoří o Escola Carioca. Escola Paulista, zjednodušeně řečeno, měla blízko kbrutalismu, zatímco Niemeyer byl klasickýmmodernistou.
Na seznamSvětového dědictvíbyla zapsána Brasilia, a další dvě města –Salvador de Bahia(renesančnípamátky) aOuro Preto(barokní architektura). Dále historická centra městSao Luís,Olinda,DiamantinaaGoiás. Zapsány byly dále jednotlivé památky: Svatyně Bom Jesus ve městěCongohas, Jezuitské mise u indiánů kmeneGuaranía Náměstí sv. Františka ve městěSao Cristovao.
K nejúspěšnějším brazilským filmovým režisérům patříFernando Meirelles, který se proslavil zvláště snímkemMěsto bohůz roku 2002, za jehož režii byl nominován naOscara.Zlatého lvavBenátkách,Zlatého medvědanaBerlinalei americkýZlatý globuszískalWalter Salles. V šedesátých letech 20. století se prosadila osobitá generace brazilských filmových tvůrců zvanáCinema Novo, která reagovala nafrancouzskou novou vlnuaitalský neorealismus.K jejím hlavním představitelům patřil režisérGlauber Rocha, jehož snímkyTerra em TranseaAntonio das Mortessi přivezly ceny zfestivalu v Cannes. Za výkladní skříň východisek hnutí Cinema Novo je však považován zejména jeho snímekDeus e o Diabo na Terra do Solz roku 1964.K dalším tvůrcům řazeným k Cinema Novo patří napříkladNelson Pereira dos Santos.Anselmo Duartezískal jako první Brazilec roku 1962Zlatou palmuv Cannes.José Padilhavyhrál v roce 2008 Zlatého medvěda v Berlíně.
Z herců lze jmenovatFernandu Montenegrovou. Zejména díky vánočníromantické komediiLáska nebeskáznají evropští diváciRodrigo Santora. V americké televizi se prosadila herečkaMorena Baccarinová. Brazilská televizní společnostRede Globoje třetím největším komerčním vysílatelem na světě a proslula produkcítelenovel. První, která uspěla mezinárodně, bylaEscrava Isauraz roku 1976, vysílaná v 80 zemích světa. Šlo mj. o první telenovelu vysílanou vSovětském svazu(roku 1988), byť ve zkrácené podobě. Průlom však přišel zejména na počátku 21. století, kdy začaly telenovely budit zájem mimo jižní Ameriku pravidelně, v mnoha zemích světa uspěly seriály jakoTerra Nostra(1999),Laços de Família(2000),O Clone(2002),Caminho das Índias(2010) neboAvenida Brasil(2012).
K nejúspěšnějším brazilským modelkám patříAdriana Lima,Alessandra AmbrosiováčiGisele Bündchenová.
V oblastivážné hudbyje největším brazilským jménemHeitor Villa-Lobos. Prvním jihoamerickým klasikem, který se prosadil v Evropě, bylAntônio Carlos Gomes.
Velkou roli ve vývoji brazilské hudby sehrálasamba, zapsaná na seznam světového nehmotného kulturního dědictví UNESCO.Sambaje i taneční forma a v brazilské kultuře sehrává velkou roli, zejména běhemkarnevalu v Riu, který se koná každoročně v únoru. Za brazilskou verzi folku lze považovat styl capoeira nebo styl forró, který je populární na severovýchodě Brazílie. V 19. století vznikl styl choro, který je považován za první brazilský městský hudební styl.
Hudební stylbossa novavytvořilAntonio Carlos Jobim, který tak ovlivnil zásadním způsobem moderníjazz. Jako zpěvačka tohoto žánru se prosadilaAstrud Gilbertová. V 60. letech 20. století se objevilo politicko-hudební hnutíTropicália, k jehož představitelům patřilCaetano Veloso, skupinaOs MutantesneboGilberto Gil(který se zaLulovyvlády stal později ministrem kultury).Vheavy metaluse prosadila skupinaSepultura.
Zobecnění brazilské kuchyně je velmi těžké, jelikož neexistuje jednotná národní kuchyně, ale mnoho regionálních. Každý region si vyvinul vlastní pokrmy v závislosti na oblasti, kultuře a zvykům jak původních obyvatel, tak přistěhovalců. Pokud ovšem existuje jeden pokrm, který je typickým příkladem brazilského vaření, tak je tofeijoada. V Rio de Janeiru je obzvláště tento pokrm velmi oblíbený, ačkoliv jednotlivé ingredience jsou velmi atypické a mohou nepřipraveného hosta zaskočit.Slavným brazilským dezertem jebrigadeiro. Vytvořil ho cukrář z Ria de Janeira Heloisa Nabuco de Oliveira. Je vyráběn z kondenzovaného mléka, kakaového prášku, másla a čokolády. Je oblíbený v celé Brazílii a často je konzumován během svátků. Při narozeninových oslavách se stalo tradicí podávat verzi tohoto dezertu zvanoubeijinho, která je bílá díky užití kokosu. Na svatbách se často podává tmavá kakaová i světlá kokosová verze jako symbol spojení muže a ženy.
Za národní nápoj je považované pivo typuležák(pilsen), káva a světoznámý brazilský alkoholCachaça. Stejně jako Rusko má za národní pitívodku, tak v Brazílii je to jednoznačně Cachaça. Jedná se o průzračný alkohol vyrobený z fermentované cukrové třtiny. Cachaça v kombinaci s drcenou limetkou, cukrem, a ledem se stává velmi populárním národním nápojem s názvemcaipirinha. Mezi oblíbené nealkoholické nápoje patříGuarana, lahodný šumivý nápoj vyrobený z amazonských bobulí.
Brazilská fotbalová reprezentacepatří mezi nejúspěšnější na světě a od roku 1958 pětkrát zvítězila namistrovství světaa dvakrát na olympijských hrách (2016,2020). Meziválečnou hvězdou bylLeônidas da Silva, dle legendy vynálezce střely přes hlavu („nůžek“).Ve 40. letech a na začátku 50. let byl největší brazilskou fotbalovou osobnostíZizinho. Pilířem mužstva, jež získalo tři první tituly (1958,1962,1970), bylPelé, mnohdy označovaný za nejlepšího fotbalistu všech dob.K dalším osobnostem patřiliGarincha,Didi,Nílton SantosaDjalma Santos, později iCarlos Alberto Torres,JairzinhočiRoberto Rivelino. Největšími hvězdami 80. let byliZico,FalcãoaSócrates, tehdy se však Brazilcům na mezinárodní scéně tolik nedařilo. Další velká éra přišla v 90. letech a na počátku nového století, kdy Brazilci dvakrát šampionát vyhráli (1994,2002) a jednou skončili druzí. Hvězdami této éry byliCafu,Romário,Bebeto,Ronaldo,Roberto Carlos,Rivaldo,RonaldinhočiKaká. Po roce 2002 Brazilci sice vyklidili pozice,Neymarse však přesto stal světovou hvězdou. Brazílie má ovšem i ženskou fotbalovou hvězdu,Martu.K úspěšným trenérům patříLuiz Felipe ScolaričiMário Zagallo. Dlouholetým prezidentemFIFAbylJoão Havelange.
Velmi silní jsou Brazilci, obzvláště od 90. let 20. století, vevolejbale.Brazilské volejbalistkydvakrát vyhráli olympijský turnaj (2008,2012),mužijsou ještě úspěšnější a brali nejen tři olympijské zlaté (1992,2004,2016), ale i tři tituly mistrů světa (2002, 2006, 2010). Hlavními hvězdami této slavné éry brazilského volejbalu jsouNalbert BitencourtaGiba, z ženFofão. Neméně populární je v Brazílii plážový volejbal, o čemž svědčí tři zlaté z olympiád, dvě ze soutěže mužské, jedna z ženské.
Brazilská basketbalová reprezentace mužůdvakrát vyhrála mistrovství světa (1959, 1963),ženský týmjednou (1994).Leandro Barbosase stal vítězem americkéNBA.Amaury Pasos,Bira Maciel,Oscar Schmidt,Paula GoncalvesováaHortência Marcariová, jsou členy síně slávyMezinárodní basketbalové federace.
Brazilská házenkářská reprezentace ženvybojovala roku 2013 prvenství na mistrovství světa.Alexandra Do Nascimentová(2012) aEduarda Amorimová(2014) byly vyhlášeny nejlepšími házenkářkami světa.
Brazilci, od své první účasti v roce 1920, získali 37 zlatých olympijských medailí (k roku 2021).Nejúspěšnější jsou vjachtingu, kde si připsali osm zlatých (k nejúspěšnějším jachtařům patříRobert ScheidtaTorben Grael). První atletickou hvězdou se stal v 50. letechtrojskokanAdhemar Ferreira da Silva, který přivezl zlato ze dvou olympiád (1952,1956). Další atletické zlato pro Brazílii vybojoval vLos Angeles roku 1984Joaquim Cruzvběhu na 800 metrů. VPekingu 2008vyhrála závod veskoku dalekémMaurren Maggiová.Roku2016triumfovalskokan o tyčiThiago Braz da Silva.Úspěšní jsou Brazilci také vjudu(4 zlaté), přičemž ve 21. století jsou úspěšnější ženy (Rafaela Silvaová,Sarah Menezesová). Zlato mají i plavciCésar CieloaAna Marcela Cunhaová.
Jedny letní olympijské hry Brazílie sama pořádala, v srpnu roku2016 v Rio de Janerio. Šlo o vůbec první olympijské hry uspořádané v Jižní Americe.Konala se zde také dvě mistrovství světa ve fotbale, v roce1950a roku2014.
Legendami závodůFormule 1jsouAyrton Senna(3 tituly mistra světa),Nelson Piquet(rovněž 3 tituly) aEmerson Fittipaldi(2 tituly).Na druhé místo to dotáhliRubens BarrichelloaFelipe Massa. V Brazílii se také každý rok jede, vInterlagosu,Grand Prix Brazílie, jež je součástí seriálu Formule 1.
TenistaGustavo Kuertenbyl světovou jedničkou a dvakrát vítězemRoland Garros(1998, 2002). TakéMaria Buenovábyla světovou hráčkou č. 1 a trojnásobnou vítězkouWimbledonu(1959, 1960, 1964) a čtyřnásobnouUS Open(1959, 1963, 1964, 1966).
Některé sporty v Brazílii přímo vznikly, napříkladfutsalnebo bojové uměnícapoeira.
K významným vědeckým osobnostem patřilAlberto Santos-Dumont, letecký průkopník a konstruktér. Sestrojil první skutečně řiditelnouvzducholoďna světě. Provedl první ověřený letletounutěžšího vzduchu v Evropě.José Bonifácio de Andrada e Silvamá zásluhu na objevu čtyř nových minerálů, nazván je po němandradit. BakteriologCarlos Chagasjako první popsal tzv.Chagasovu chorobu, tropicképarazitární onemocněnízpůsobenéprvokemTrypanosoma cruzi, které je přenášené pokousáním dravých krev sajícíchploštic.Fritz Müllerpatřil k průkopníkůmdarwinismu. MatematikArtur Avilazískal roku 2014 prestižníFieldsovu medaili.César Lattesje jedním z objevitelůpionu, složenésubatomární částice, patřící mezimezonya tvořenékvarkya antikvarky.Mário Schenbergje považován za jednoho z nejvýznamnějších brazilskýchteoretických fyziků. Nejznámější jsou jeho příspěvky kastrofyzice, zejména teorii jaderných procesů při tvorběsupernov.
Moderní pedagogiku svou „pedagogikou utlačených“ značně ovlivnilPaulo Freire.Hélder CâmaraaLeonardo Boffbyli brazilskými reprezentantyteologie osvobození, která rezonovala v celé Latinské Americe v 50. a 60. letech 20. století. K představitelkámJungovypsychologie patřilaNise da Silveira.
Univerzita São Pauloje největší v Brazílii a druhou nejlépe hodnocenou univerzitou v Latinské Americe.Brazilský kosmický výzkum je nejrozvinutější v celé Latinské Americe, řízen jeBrazilskou kosmickou agenturou.V roce 1993 se jí podařilo vyslat do kosmu první brazilský satelit pomocí brazilského nosiče. Jednalo se oSCD-1. V roce1998byl vyslán druhý satelit (SCD-2). Poté následovaly ještě satelity CBERS-1 a SACI-1. V současnosti se Brazílie spolupodílí s dalšími 16 zeměmi na budování Mezinárodní vesmírné stanice (ISS). V roce2006se podařilo vyslat prvního brazilského kosmonauta –Marcose Pontese– na ISS.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuBrazilna anglické Wikipedii.