Zdeněk Josef Preclík

Zdeněk J. Preclík(20. ledna1949Praha-Žižkov–21. března2021Praha) byl českýsochař-figuralistaa restaurátor.
Sochař a restaurátor Zdeněk J. Preclík se narodil 20. ledna roku1949v Praze naŽižkově.Jeho matka byla pedagožka a otec hutní inženýr.V letech 1963 až 1967 studoval naStřední uměleckoprůmyslové škole v Praze, tzv. Žižkárně. Zde studoval na oddělení hraček a řezbářství pod vedením profesoraViktora Fixla. Na pražskouAVUdělal přijímací řízení třikrát, mezi tím pracoval jako mistr v truhlárně. Poslední rok před Akademií se vyhnul povinné vojenské službě tím, že byl přijat jako hospitant naStřední umělecko-průmyslovou školu sochařskou a kamenickou v Hořicích. V roce1969nastoupil u prof.Karla Lidického, po jeho smrti studia ukončil uMiloše Axmanav roce 1976. Jeho diplomová práce, postavaMarie Kudeříkovév nadživotní velikosti, byla vybrána k realizaci jako její pomník vBrně.Po škole pracoval jako umělec na volné noze, modeloval pamětní desky a realizace do architektury a veřejný prostor a živil se jako restaurátor. V 80. letech spolupracoval se sochařemJanem Hánou, kterému pomáhal s realizací jeho plastik.V letech 1977 až 1980 působil jako pedagog na Lidové škole umění na Petrském náměstí v Praze.V roce 1988 byl – jako nečlenSvazu českých výtvarných umělců– zvolen předsedou organizačního výboruSalonu pražských výtvarných umělcůvParku kultury a oddechu Julia Fučíka(po roce 1989Výstaviště Praha). Salon pražských výtvarných umělců byla hojně citovaná výstava z doby demokratizace pozdního socialismu – perestrojky, na které se objevila celá řada neoficiálních výtvarníků. Od 90. let se věnoval hlavně restaurátorské činnosti. Sochař Zdeněk Preclík zemřel na následky nákazy coronavirem v poledne prvního jarního dne (21. března) v roce 2021, když v České republice vrcholila pandemická situace.
Sochař, uznávaný figuralista a modelér a precizní řemeslník Zdeněk Preclík měl v ateliérové tvorbě blízko ke styluČeské grotesky. S příslušníky České grotesky například sBohumilem ZemánkemneboZdeňkem Hoškemtaké často vystavoval. Je autorem řady pamětních desek. V Praze realizoval pamětní desku architektaJosefa Fanty, malířePetra Brandla, manželky druhého československého prezidentaHany Benešové, sochařeJaroslava Horejcenebo slovenského malířeCypriána Majerníka.Na zakázku realizoval pomníky a sochy do veřejného prostoru a v rámci architektury. Jednou z nejznámějších je figurativní mramorová sochaJaro na Jarověna jeho rodném Žižkově z roku 1984. Dělal návrhy na rekonstrukcipaláce Lucernana Václavském náměstí, realizace prohotel BeránekvNáchodě, měl na starosti výtvarné řešení zázemí metra na náměstí Republiky, na Křižovnickém náměstí v Praze realizoval výzdobudomu U Šalamouna. V roce 1989 vyhrál konkurz na monumentální kašnu pro připravované Muzeum Jaroslava Haška, jež se mělo nacházet v domě U Divých mužů vŘetězově ulici. Po revoluci z celého projektu muzea i kašny sešlo. Tento typ zakázek pro architekturu začal v 90. letech rychle mizet a od druhé poloviny 90. let se věnoval hlavně restaurovaní. Je autorem například repliky sochy Praha odLadislava Šalounana tympanonu budovuMuzea hlavního města Prahy. Vytvořil několik ateliérových sochařských cyklů například: Ples v opeře, Bibličtí hrdinové, Tanec života a smrti, Ideální pomníky, Šachová hra, Pohádkové bytosti, Živly, Kdo si hraje se Smrtí? a Čarodějnice a jejich kati.