Panelový dům

Panelový dům(hovorověpanelák) je dům vybudovaný z prefabrikovanýchpanelů.ČSNpoužívá označení „konstrukční stěnový systém zprefabrikovanýchpanelů“. Paneláky se většinou nacházejí nasídlištích.
V Českých zemích bylo od 50. let 20. století do roku 1991 postaveno kolem 80 000 panelových domů s 1,2 miliony bytů, ve kterých v roce 1989 bydlely více než 3 miliony obyvatel. V 70. letech 20. století byla postavena více než polovina domů.V roce 2015 klesl počet obyvatel panelových domů na 2,6 milionu.
První panelové domy se objevily vNizozemskupo1. světové válce. VNěmeckuse objevily v roce1923, první blok panelových domů byl postaven v roce1939vPaříži, podobné bloky byly stavěny též veŠvédskuaFinsku.
Stavba panelových domů sloužila jako rychlé a levné bydlení, přesto se nikde v západních zemích nestavěly v tak masovém měřítku jako vevýchodním bloku.Západní Evropaod jejich výstavby upustila již v 70. letech, vestřední Evropěse stavěly až do začátku devadesátých let a vevýchodní Evropěse staví dodnes. Idea takto stavěného domu byla v zásadě dvojí: snížení nákladů a pracnosti stavby, což bylo způsobeno nutností rychle vybudovat velké množství bytů pro rostoucí městskou populaci.
V bývalémČeskoslovenskuje považován za počátek panelové výstavby rok 1940. V tomto roce byl zahájen vývoj panelu firmouBaťa. V roce 1940 vznikl experimentální domek z litého betonu, s výrobou panelů přímo na staveništi, předchůdce prvních panelových domků. Na přelomu let 1940 a 1941 se veZlíněpostavily první dva vícepodlažní bytové domy a začaly přibývat další pokusné stavby. S cílem nahradit pracné vyzdívání příček a obvodových stěn cihlami se ve Zlíně začalo experimentovat s použitím velkých betonových tvárnic s obsahem strusky či plynu. Začalo se s výstavbou montovaných dvoupodlažních domků ze železobetonových modulů o velikosti 90 × 270 cm. Pro snadné omítání měly nejstarší panely na vnějším povrchu vrstvu lepenky či minerální plsti, jiné prototypy obsahovaly kupříkladu izolační vrstvu zpazdeří. Na vnitřní straně byly panely upraveny například vrstvou sololitu.
Po válce se pokračovalo s vývojem ve Zlíně a začala výstavba jedno až třípodlažních dvojdomů. Od roku 1952 bylo vývojové pracoviště postupně přesunuto do Ústavu montovaných staveb v Praze. Počátkem roku 1953 byl dokončen vývoj celopanelového domu. Pro novou technologii výstavby se ve Zlíně zrodil i zcela nový typ kovového jeřábu, s jehož pomocí vyrostl na zlínském nábřeží v polovině roku 1953 první prototyp pětipodlažního domu smontovaný z celostěnových panelů podle projektu ve Zlíně působících architektů H. Adamce a B. Kuly. Byl postaven za pouhé 4 měsíce.
Dům dostal označení G40 (Gottwaldov 40 bytů). V témže roce započala systémová výstavba systému G40 na mnoha místech republiky. Dům z panelu byl v podstatě pouze čtyřpodlažní a páté suterénní podlaží (ztužující) bylo provedeno jako monolitické. Posléze vznikaly i další systémy označené G55, G57 a G58 (označení již podle roku), které také byly vyvinuty ve Zlíně (Gottwaldově). První větší sídliště postavené z těchto domů je v Praze 4 naZelené lišce(výstavba 1954–55). Specialitou tohoto domu byla tepelná izolace ze silikorku a spoje mezi obvodovými panely byly překrývány ozdobnýmilizénami. Tyto první paneláky, ještě s „lidskou tváří“, byly zdobeny různými detaily, domovními znameními, arkádovými vchody, mozaikami. Ale tyto detaily se postupem doby z našich paneláků vytratily.
Nejvyšší panelový dům v Česku byl postaven v roce 1980 naJižním Městěv Praze, v současnosti se jmenujeubytovna Kupa. Celkem 81 metrů vysoký dům s 23 podlažími je unikátní mostovým propojením v nejvyšších patrech. Jeden z nejdelších panelových domů se nachází v pražskýchBohnicíchv Zelenohorské ulici. Dvanáctipodlažní dům z let 1973–1974 s 612 byty a asi 1 500 obyvateli je dlouhý 340 metrů a má 18 vchodů.Nachází se zde nejdelší chodba, rozvody vody a topení panelového domu v republice.Ještě o 80 metrů delší panelový dům stojí v LibereckýchRuprechticích. Jedná se o lomený panelový dům přezdívaný Hokejka právě kvůli svému tvaru. Má 24 vchodů, 11 pater a 693 bytů.
Nejdelší panelový dům (souvislý panelový domovní komplex) v Česku se však nachází v Ostravě na ulici Horní (zasahuje i do ulic Cholevova a Mitušova), má celkem 28 vchodů (z toho 26 v jedné linii), 6–13 nadzemních podlaží, 841 bytů a celkovou délku 540 m (z toho 500 m v jedné linii).
Panelové domy se začaly budovat na přelomu 50. a 60. let takřka ve všech zemích tehdejšíhoVýchodního bloku. Nahradily tak do té doby budované domy cihlové; následně bylo možné výstavbu urychlit zcela revolučním tempem. Vzhledem k růstu měst ve všech zemích bloku a odlivu lidí z venkova do měst byla poptávka po bydlení vysoká, navíc vSovětském svazua i dalších zemích stále pokračovala dlouhá poválečná obnova. Novásídliště, která vznikala na zelených loukách, byla vyobrazována jako nové, idylické,socialistickébydlení. To oproti starým domům bez zavedené teplé vody či toalet z určitého hlediska skutečně byla. Tehdy se budovala i celá panelová města, jako napříkladPripjaťv tehdejšíUkrajinské SSR, neboMostvČSSR. Tato nová města vznikala ve velké míře pro potřeby průmyslu.
Docházelo tak k radikálním změnám celých měst. Původní různorodou zástavbu nyní nahradila uniformní, standardizovaná a šablonizovaná panelová sídliště. Ta však samozřejmě měla i své nedostatky. Docházelo k negativním jevům jednak sociálním kvůli rychlému vytváření velkých celků obyvatelstva, jednak technickým. Nedostatečná tepelná izolace, která byla kompenzována nízkou cenou elektrické energie, což mělo za následek značné plýtvání. Provedení jednotlivých domů bylo mnohdy nekvalitní, což z nich učinilo častý terč kritiky socialistických režimů.
Po politických změnách ve střední a východní Evropě byly „paneláky“ vnímány jako jeden z velkých problémů. Bylo nutné modernizovat tisíce domů a bytů, aby dosahovaly moderních standardů bydlení. V mnohých místech však docházelo spíše k úbytku obyvatelstva, a proto byly staré domy demolovány.
Je znám případ zbourání panelového domu hyzdícího město, a to právě z estetických důvodů.Panelové domy se bourají i ve východní části Německa, kde kvůli úbytku počtu obyvatel (např. v oblastiŽitavskaodsjednocení Německado roku2022ubylo téměř 40% obyvatel), zejména kvůli migraci obyvatel do rozvinutějších částí země, dochází k nízké obsazenosti panelových bytů, která se města rozhodnou pro nerentabilitu údržby zbourat.[1][2]
Největším sídlištěm na Slovensku jePetržalkavBratislavě, která má podle odhadů 117 000–130 000 obyvatel ve 40 000 bytech. První panelový dům zde byl postaven dne3. srpna1977.
V zemích tehdejšího Západního bloku byly rovněž budovány panelové domy, ale nikdy ne v takovém rozsahu, jako tomu bylo na východě. Paneláky se staly obydlím spíše chudších společenských vrstev,přistěhovalců. Budovány byly rovněž na okrajích měst. Některé pokusy o výstavbu sídlišť vUSA, jakým bylo napříkladPruitt-Igoe, ale vedly k selhání a vytvořeníghett. Rovněž i některá západoevropská města s panelovými domy (např. na předměstíPaříže) mají problémy se vznikem chudinských čtvrtí. Velký rozvoj zažila panelová sídliště veŠvédsku, v rámci programuMiljonprogrammet, který v letech1965–1974zorganizovalasociálnědemokratickávláda. V jeho rámci bylo postaveno 650 000 bytů, většina z nich v panelových domech. V nich se ale rovněž usídlili přistěhovalci, kteří do Švédska přišli v důsledku benevolentní imigrační politiky.
Panelové domy lze rozdělit do dvou hlavních konstrukčních skupin:
Seznam typizovaných konstrukčních soustav panelové technologie v letech 1950 až 1990.
VČeskuse vyskytují převážně tyto základní typy. Každý z těchto typů má své „verze“ dle dané lokality.
Tento typ panelových domů je založen na příčném systému. Jedná se o jeden z nejstarších systémů. Existuje několik variant tohoto typu (06B, 07B, 08B), které jsou rozdílné pouze v modulové skladbě. Rozpon nosných příčných stěn je 3600 mm uT06B, 3000 a 6000 mm u T07B, 6000 mm u T08B. U systému T06B je použito dvouramenné schodiště s mezipodestou. Často je mezi jednotlivými rameny vložena výtahová šachta. U skupiny T08B je použito schodiště jednoramenné na rozpon 6000 mm. Skladebná výška podlaží je stejná u všech tří skupin tj. 2800 mm. U T07B a T08B jsou použity předpjaté dutinové stropnípanely. Obvodový plášť je rovněž možný jen z panelů.
Tento systém vyvinul Výzkumný a vývojový ústav Stavebních závodůPraha. Jeho základem je příčný stěnový systém s rozponem stěn 3000 nebo 6000 mm. Skladebná výška podlaží je 2800 mm. Stropní panely jsou nepředpjaté, vylehčené dutinami a mají tloušťku 190 mm. Existují i stropní panely předpjaté. Obvodový plášť je tvořen parapetními panely a meziokenními vložkami, nebo z obvodových celostěnových panelů s okny.Lodžiovépanely jsou k dispozici pouze jako ŽB sendvičové. Schodiště jsou zpravidla jednoramenná, ale mohou být i dvouramenná s mezipodestou. Jedná se o nejběžnější typ panelového domu na pražských sídlištích, zejména pak Praha - Sídliště Jižní Město,Řepy,Jihozápadní Město(Nové Butovice, Lužiny, Velká Ohrada),sídliště Košík,Horní MěcholupyaPetrovice.
Jedná se o nejnovější typ, který byl používán až do konce 80. let. Je určen pro bytové domy do výšky dvanácti podlaží. Opět se jedná o příčný systém o rozponech 2400, 3000 a 4200 mm. Skladebná výška podlaží je opět 2800 mm. Vnitřní stěnové panely jsou plné nebo s otvory. Stropní panely jsou dutinové. Schodiště je pouze dvouramenné s mezipodestou. Obvodový plášť je ze sendvičových celostěnových panelů. Lodžiové panely jsou panelové nebo dřevěné.
Jedná se o panelové domy určené pro výstavbu pouze vPraze. Jednalo se o konstrukční soustavu pocházející zDánska. Tyto panelové domy se stavěly od poloviny 70. let do začátku let osmdesátých, byla to soustava první aplikace. Soustava druhé aplikace byla uplatňována v období přelomu 80. a 90. let20. století. Třetí aplikace plánovaná v 90. letech se vlivem pádukomunistického režimujiž nerealizovala. Panelové domy typu Larsen - Nielsen se nachází především na pražském Jižním Městě, dále na Praze 8, konkrétně v lokalitě Sídliště Bohnice, potom naPraze 12na sídlišti Modřany a vHodkovičkácha na Praze 10 na sídlišti Košík východně od Hostivaře. V malém množství byly zbudovány i na sídlišti Barrandov a na Praze 9 - Černý Most a Sídliště Lehovec. Jedná se o panelové domy od 5. pater a výše, nezřídka i 12. patrové, čili vždy s výtahem. Pouze u druhé aplikace sekce D4 a R4 se jedná o 4. patrové domy bez výtahu.
Základní technické řešení je pro všechny systémy obdobné. Napřed se vybudují základy, které mohou být monolitické či polomontované, systém založení je plošný nebo hlubinný (piloty, studny), což záleží na základových poměrech. Poté se budoucí stavba opatří rozvodem inženýrských sítí (kanalizace,vodovod,plynovéaelektrické rozvody) a poté se montují nosné stěny. Po montáži stěn se osadí příčky a instalačníbytová jádra, poté se zastropí jednotlivá podlaží, osadí se prefabrikovaná schodišťová ramena a mezipodesty. Po zastropení posledního podlaží se osadí obvodový plášť, který může být ze sendvičových panelů nebo z lehkých prvků (např.hliníková okna).
Po dokončení hrubé stavby se provedou elektro a vodo instalace a udělá se kanalizace. Poté se osadí trvalé doplňky (např. kuchyňská linka) a provedou se případné povrchové úpravy.
Panelové domy jsou zastřešeny vždy plochoustřechoudvouplášťovou. Zestatickéhohlediska jde vlastně o několikapodlažní rám. Kvůli horizontální stabilitě musí být vždy ztužen. U příčného systému je ztužen podélnou stěnou, u podélného systému pak stěnou příčnou.
Styk panelů je realizován svařením výztuže s použitím styčníkových desek či třmínků. Spoj je pak zalitcementovouzálivkou nebo řídkýmbetonem. Aby nevznikal rozdílný průhyb sousedních stropních panelů, je do jejich styčných spár vložena tzv. kleštinová výztuž a spáry zality cementovou zálivkou. Panely obvodového pláště se spojují obdobně, spáry se zvnějšku ještě těsní vložkou z PVC nebo trvale pružného tmelu.
Nejčastějším problémem panelových domů byla nedostatečnátepelná izolace, a tedy velké tepelné ztráty. K těmto ztrátám docházelo, přestože většina typů má izolovanýobvodový plášťsendvičového typu tj. nosná, tepelně izolační a krycí vrstva. V obálce budovy bylo také mnohotepelných mostů. Jedním z nich byl tepelný most v oblasti styku panelů pláště mezi sebou nebo stropu. Ten je zapříčiněn špatným technologickým postupem, nebo konstrukční chybou.
Dalším stavebně fyzikálním nedostatkem je použití dnes již nevyhovujících dřevěných oken, případně dřevěnýchlodžiovýchsestav. Nevýhodou u těchto staveb je také vysoká schopnost betonu véstzvuk. Dále je nedostatečně tlumen hluk z výtahové strojovny. Důsledkem používání tzv. nulových podlah (tj. podlah kde je položena nášlapná vrstva přímo na stropní konstrukci) je také slabé tlumení kročejového hluku, což je hluk vznikající při chůzi a podobně. Nevýhodou je také mnohdy používání nekvalitních materiálů. Používánímcementunižší kvality dochází dnes k opadávání krycí vrstvy a v důsledku toho i k rezavění výztuže. Nesprávně řešeny či provedeny bývají také ploché střechy. Další vadou je použitíumakartovýchjader, kde se nachází sociální prostory, tyto jsou zdrojem silně toxického a tedy jedovatého kouře v případě požáru. Pro rozvody jsou užity často nevyhovující materiály (např.karcinogenníazbestocementové odpadní či vzduchotechnické potrubí).
V letech 2006–2008 se v důsledku nedostatku nových levných bytů ve městech rozmohl velký stavební boom, co se týče stavebních úprav v panelových domech, což dalo podnět ke vzniku specializovaných stavebních firem zabývajících se rekonstrukcemi bytových jader a zateplování těchto domů.
Kvůli nedostatečnému zateplení se při rekonstrukci domů často dodatečněpanelové domy zateplují. To snižuje náklady navytápěníichlazenídomu. Současně často probíhá i změna vzhledu fasády. Tak se mění vzhled celých sídlišť a namísto chladných šedivých barev dnešní sídliště září takřka všemi barvami. Někdy bývá kritizována až přílišná barevnost panelových domů a špatně provedené zateplení, které například zakryje původní umělecké prvky či brání ventilaci celé budovy.
V následující části jsou sepsána sídliště panelových domů, za nimi jsou uvedeny jejich konstrukční soustavy.