Jabloň

Jabloň(Malus) je rod opadavých listnatýchstromůz čeledirůžovitých, patří mezijádroviny. Přirozeně se vyskytuje v Eurasii a Severní Americe, nejvíce druhů roste na východě Asie. Stromy se běžně dožívají 60–80 let i nad 100 let a dorůstají výšky až 15 metrů v závislosti na druhu, odrůdě a podmínkách. Jabloň je v nejpěstovanější ovocnou dřevinou mírného pásu, bylo vyšlechtěno více než 10 000 kultivarů a odrůd, známé jsou např.Jonathan,Ontario,Golden Delicious,Spartan. Jabloně pěstované pro široce využitelné plody zvanéjablkajsou označovány jako taxonomický druhjabloň domácí(Malus domestica), na křížení současných odrůd se ovšem podílelo více druhů rodu jabloň. Pěstuje se též řada okrasných kultivarů. Krom toho je to včelaři ceněnánektarodárná a pylodárnádřevina, poskytující ve větších sadech i druhové medy.
Jabloně se přirozeně vyskytují vmírném pásuseverní polokoule, a to především v Eurasii, několik druhů též v Severní Americe. Na jižní polokouli jsou pouze pěstovány. Nejvíce druhů (25, z toho 15 endemických) roste v Číně. Jednotlivé druhy obvykle vyrůstají na otevřených prostranstvích, vkřovinách, světlých lesích a na jejichokrajích, též kolem vodních toků a cest, a to prakticky od nížin do hor; svědčí jim dostatek slunečního světla a hlubší, čerstvě vlhké a dobře propustné půdy.V české přírodě se jako původní druh nehojně vyskytujejabloň lesní(Malus sylvestris), která se na mnoha svých stanovištích kříží se zplanělými jedinci jabloně domácí a je považována za ohrožený druh.Příležitostně zde zplaňují také některé pěstované okrasné druhy, napříkladjabloň hnědá(Malus fusca).
Jabloně jsou opadavé stromy nebo keře, obvykle s mohutnýmkořenovým systémemzaloženým na silném kůlovém kořeni a široce větvených postranních kořenech, které až o polovinu přesahují obvod koruny. Kůra je v mládí hnědá až hnědočervená, ve stáří tvoří našedlouborkuodlupující se v šupinách. Postranní větévky (brachyblasty) jsou u některých druhů v mládí zakončeny ostrýmikolci.Listyjsou jednoduché, střídavé, obvykle celistvé, u některých druhů ale i peřenolaločnaté až peřenoklané, na bázi řapíku s opadavými čárkovitýmipalisty.
Květyjabloně jsou uspořádány v chudýchchocholících, jsou pětičetné, oboupohlavné, skalichem, který vytváříčešuli, a narůžovělými, bílými nebo červenýmikorunními plátky. U některých druhů výrazně voní. Opylovány jsou hmyzem, kterému nabízejí hojnost výživnéhopylua dobře cukernatéhonektaru.Jabloně jsoucizosprašnéstromy, s čímž je třeba počítat při pěstování. Je převážnědiploidníse základním chromozomovým číslem x=17, pěstované odrůdy jsou obvykle polyploidi.
Plodemjejablko–malvicerůzného tvaru (kulovitého, zploštělého, vejčitého, hruškovitého), velikosti a barvy (zelené, žluté, červené, oranžové či purpurové), s asi 5–12semenyv jádřinci, dozrávající v přírodních podmínkách v období srpna až září. Jeho dužina je obvykle bezsklereid. U některých druhů jsou na horní části jablka zachovalé zbytky kališních lístků, u jiných nikoli. Ve zralosti zpravidla opadávají, zejména u drobnoplodých druhů ale zůstávají na stromě i dlouho do zimy.
RodMaluspatří v rámci čeledi růžovitých do podčelediSpiraeoideae, tribuMaleae(dříve Pyreae) a subtribuMalinae(dřívePyrinae). Ve starých systémech byl řazen do nyní již zrušené čeledijabloňovité. Systematika celé skupiny je problematická a nepřehledná vzhledem k časté i mezirodovéhybridizaci. Rod v aktuálním pojetí zahrnuje přibližně 35 druhů, členěných do 6–8 sekcí; některé byly přesunuty do samostatných rodů (viz níže), s nimiž nicméně tvořímonofyletickýklad.Krom čistých druhů je známo též množstvíkříženců, a to nejen mezidruhových, ale též mezirodových, a to i vícenásobných, např. sjeřábem,hrušníčikdoulí.
SekceChloromeles:východní polovina Severní Ameriky
SekceDocyniopsis:východní Asie
SekceEriolobus:jediný druhMalus trilobata, Malá Asie, Přední východ a jihovýchod Balkánu
SekceFlorentinae:jediný druhjabloň florentská(Malus florentina), Itálie a Balkán; spolu s předchozím druhem nově vydělovány do samostatného roduEriolobus
SekceGymnomeles:východní Asie, Himálaj
SekceMalus:většina Eurasie
SekceSorbomalus:východní Asie, severozápad Severní Ameriky
SekceYunnanenses:Čína, Myanmar
Významnější kříženci:
(České názvy dle stránek BioLib.cz, pouze vybrané druhy).
Jablka jsou nejběžnější a nejčastěji pěstované ovoce mírného pásu. Obsahujívitamíny C,AiB,  řadu minerálních látek,ovocných kyselinaantioxidantůa množstvívlákniny. Pěstují se jak pro přímou konzumaci, tak pro další zpracovaní, které zahrnuje výrobupyré,kompotů,moštů,džusů, kvašenícideru, jablečnéhooctanebo pálení destilátůjablkovicečicalvadosu, sušení nakřížalya další. Oblíbeným dezertem v českých zemích jejablečný závin. Méně kvalitní plody lze též zkrmovat hospodářskými zvířaty.
Ovocné odrůdy jabloní lze dělit podle více kritérií, například podle použití, způsobu růstu nebo podle pomologických znaků či podle doby zrání. U letních odrůd sklizeň probíhá zhruba do 15. srpna, tyto odrůdy mají krátkou dobu skladovatelnosti (příklad:Průsvitné letní). Podzimní odrůdy se sklízí zhruba do 20. září, skladovatelnost je přibližně 2–8 týdnů (příklad:Coxova reneta). Raně zimní odrůdy se sklízí do konce září, pozdně zimní odrůdy ještě později, jejich skladovatelnost je dlouhá, až 12–24 týdnů (příklad:Golden Delicious,Jeptiška).
Jabloňovédřevomá vysokou hustotu, je tedy těžké, tvrdé a houževnaté. Dobře se opracovává i soustruží, ale špatně štípe. Je poměrně málo trvanlivé. Běl je narůžovělá, jádro má tmavě hnědou barvu, napařováním získává načervenalý odstín. Je vhodné na výrobu dekorativních a užitných předmětů (tácy, misky, rukojeti), k dřevěným šperkům,intarziími drobnějším kusům nábytku. Jako u jiných ovocných dřevin je pro dobrou výhřevnost a jemnou vůni vhodným topivem přiuzení.
Jabloně a jablka doprovází člověka od počátkuhistorie. Jako jabloň bývá zobrazován, například na obrazechLucase Cranacha staršího, biblickýStrom poznánívrajské zahradě, ze kteréhoAdam a Evaochutnalizakázané ovoce. V bibli se ovšem o onom stromě a jeho plodu nepíše nic bližšího. Vřecké mytologiihlídaly jabloň se zlatými jablkyHesperidky, ale neuhlídaly před bohyní sváruEris, která z plodu učinilajablko sváru, který posléze vedl ktrojské válce. Krom toho je známým ikonografickým symbolem.V heraldice je jabloň ochranným stromem, bývala sázena u chalup mimo jiné jako ochrana před bleskem.
Pěstování jabloní začalo dávno před naším letopočtem; na počátku našeho letopočtu byla jablka velmi oblíbená uŘímanů. Římané jabloně uměli iroubovat. Na českém území se s určitostí začaly jabloně pěstovat v 9. století. Další rozkvět pěstování byl během vlády Karla IV. V českých zemích byl dalším mezníkem rozvoje pěstování začátek 19. století, kdy také vznikla pomologická společnost, která registrovala odrůdy. Kromě pěstování na ovoce je rozšířeno i pěstování okrasné; hlavním dekorativním účinkem jabloní je kvetení, násada plodů, u některých též podzimní nebo celoroční olistění (například tmavě nachové ujabloně purpurové). Byly vyšlechtěny téžplnokvětékultivary, s atraktivními barevnými odstíny od sněhově bílých až po červené či purpurově hnědé.
Při pěstování jabloní jsou využívány různétvary ovocných dřevin, které se liší vedením výhonů, výškou štěpování nebo založení korunky a podobně. Různé odrůdy jabloní jsou různě tvarovány a udržovány i s ohledem na způsob růstu a tvoření plodů. Ve starýchextenzivních sadechjsou většinou pěstovány vysokokmeny. Naopak pro silně zahuštěné krátkověké výsadby, kdy je cílem vysoký výnos z malé intenzivně ošetřované plochy, podobně jako je tomu upalmet(kordón), jsou vhodné menší a nižší tvary, například spur-typy, které se vyznačují méně bujným vzrůstem a krátkýmiinternodii. Na počátku 21. století jsou vyšlechtěny sloupovité jabloně (jedná se o svislý kordon), sloupovité jabloně nazýváme téžbaleríny, kolumnární, sloupovité nebo sloupcovité jabloně.
Vegetační klidjabloní nastává, když je pod 6 °C. Při teplotách nad 6 °C jabloně přerušují vegetační klid. Kritická teplota pro květ je přibližně -2 °C, pro poupě přibližně -1,5 °C až -4 °C. Dřevo zmrzne, když je přibližně -35 °C, za určitých okolností může být kritická teplota -10 °C až -20 °C, základní podmínkou pro zamrznutí při nižších teplotách je rychlá změna teplot. Při výrazně nízkých teplotách po období teplot kolem 0 °C může dojít kpoškození mrazem. Při jasném počasí se osluněná část stromu zahřeje, při následném ochlazení během noci, okolo -15 °C, pak dojde poškození. Tvoří se mrazové trhliny, mrazové desky na kmeni. Významná jsou poškození květů vlivem chladného počasí během kvetení a mladých plůdků.