Tahina

Tahina(někdy jakotahiničitehina) je mírně ředěnásezamovápasta vyrobená z drcených sezamových semínek amořské soli. Existuje ve dvou variantách – z loupaných sezamových semínek (ta je běžnější jak vČesku, tak vseveroafrickýchzemích,Řecku,Tureckua nebo v zemíchBlízkého Východu) a z neloupaných sezamových semínek (běžnější například vevýchodní Asii).
S výrazemtahiničitehinase lze setkávát téměř výhradně v zemíchzápadní Evropy, kde došlo k chybnému přenosu/špatné transkripci.V zemíchStředního východu, například vMaroku, kde se předpokládákolébka těchto specialit, se vyslovujetchyna. Silné hrdelní„ch“a spíše tvrdé„i“. VIzraeliplatí totéž, slovoטחינהse vyslovuje pouze a výhradně jakotchina.
Nejstarší historii tahiny připisují některé výzkumy starověkéPersii, odkud přišla do Izraele a tam dodnes patří k nejoblíbenějším jídlům vůbec. Tahina původně nesla název „ardeh“ nebo také „svaté jídlo“ a postupně se rozšířila po celéIndii, Africe, do zemí Středního výchovu a do Asie.
Starověcí Řekové používali sezam nejen jako součást pokrmů, ale také jako součást léků.Údajně iHippokratesprý chválil sezam pro jeho vysokou výživovou hodnotu.
V Asijských legendách se také objevuje sezam, a to ve spojitosti s léčením jako symbol nesmrtelnosti.
Co se týká nedaleké historie sezamové pasty, průzkumy ukázaly, že byla důležitou součástí každodenní stravy tureckých pilotů běhemprvníidruhé světové válkya běhemválky korejské.Tahina pasta byla zařazována do jejich stravy jako pravděpodobný zdroj vytrvalosti, soustředění a prý aby jim pomáhala v psychické a fyzické odolnosti. Od té doby se stala tahina středem velkého zájmu a vzrostl také zájem o etnické potraviny.
Nejčastěji bývá spolu scizrnou,citronem,česnekem,chillia dalšími ingrediencemi součástí pokrmuhummusnebo se používá jakoomáčkadofalafelu. Typickou cukrovinkou, v které nesmí tahina chybět, je sezamováchalva. Může také sloužit jako součást dresinků do salátů, slouží k zahuštění polévek, lze ji použít jako marinádu na grilované maso, jako pomazánku nebo připečenído různých druhů moučníků či cukroví a nebo také jako náhražku másla.
V Turecku se tahina (turecky tahin) míchá spekmezem(něco na způsob ovocného medu nebo povidel) a vzniká pokrm zvaný tahin-pekmez, do kterého se namáčejí kousky chleba. Díky vysoké kalorické hodnotě slouží jako dezert a nebo jako svačina mezi jídly.
V Iráku se tahina míchá sdatlovýmsirupem a tento sladký dezert se obvykle jí s pečivem.
NaKypruse do tahiny máčí chléb nebo se používá do pokrmupitasouvlaki, který je však více známý v Řecku s tamějšími typickýmitzatziki.
VSýriije tahina nezbytnou potravinou, která se používá do mnoho druhů nejrůznějších pokrmů. Její uplatnění zde lze nalézt jako součást již zmiňovanéhohummusu, pomazánek, různých dipů, jako omáčka dofalafelu, ale také jako součást dezertů.
Napalestinských územích, konkrétně vGaze, jsou známé dva druhy tahiny: standardně béžová tahinaa a červená tahina, jejíž barvy je dosaženo odlišným a zdlouhavým procesem pražení sezamových semínek, i výsledná chuť je údajně mnohem intenzivnější. Červená tahina se zde nejčastěji používá v kombinaci s jehněčím masem a do salátů.
VEgyptěse tahina automaticky přidává do většiny sendvičů. Oblíbená je zde verze tahiny s přidáním červených pálivých chilli papriček.
Sezamová pasta tahina obsahuje mnoho zdraví prospěšných látek jako například vysoké množstvívitamínu E, vitamínyB1,B2,B3,B5a B15. Je bohatá na minerály jako jsou například fosfor, draslík, zinek,hořčíka železo. Je označována za jeden z nejlepších zdrojů vápníku, obsahuje údajně dokonce více bílkovin, než většina ořechů.
Tahina pasta je užitečným doplňkemveganskéavegetariánské stravy.