Štědrý den

Štědrý den, který připadá na24. prosince, je posledním dnemadventu. VrcholíŠtědrým večerem, který je jakožtopředvečerslavnosti Narození Páně(25. prosince) již považován za součástVánoc. Se Štědrým dnem a zejména Štědrým večerem je spojeno množství předkřesťanských ikřesťanskýchvánočních zvyků a pověr, například štědrovečerní večeře, rozsvěcovánívánočního stromečkua rozbalování dárků nebo pověra, že kdo se během dnepostí, uvidí večerzlaté prasátko.
Štědrý den není církevnímsvátkem.Připadne-li na tento den na neděli, je točtvrtáneděle adventní. Štědrý večer se však jižliturgickypočítá k slavnosti následujícího dne (a tedy už k Vánocům) jakožto jehovigiliea je tak pro něj předepsána zvláštnímše, která doplňuje tři další mše sloužené na samotnou slavnost Narození Páně (v noci, za svítání a ve dne).
Meziobčanské československé svátkybyl Štědrý den zařazen zákonem č. 167/1990 Sb., účinným od 10. května 1990, kdy se staldnem pracovního klidu,a to na základě návrhu poslanceIvana Fišery.Porozpadu Československas koncem roku 1992 převzalo samostatné Česko beze změn československý zákon, který platil až do roku 2000. Na základě nového svátkového zákona č. 245/2000 Sb., s účinností od 9. srpna 2000, byl 24. prosinec coby Štědrý den zařazen meziostatní svátky.
Na Štědrý den je od roku 2016 podle zákona č. 223/2016 Sb. zakázán po 12. hodině prodej v obchodech, od listopadu 2019 se zákaz týká pouze maloobchodního prodeje (s výjimkami definovanými v zákoně).Maloobchodní prodejny s prodejní plochou 200 m² a více tak musí mít 24. prosince ze zákona zavřeno, a to od 12 do 24 hodin.
Některé lidové zvyky, provozované 24. prosince, pocházejí dokonce ještě z předkřesťanské doby. Kolem roku 1400 popsal sedm nejběžnějších českých lidových tradic, spojených se Štědrým večerem,benediktinský mnichJan z Holešova. Těmito zvyky byly:
Jan z Holešova si byl vědom toho, že některé popisované zvyky majípohanský původ, avšak jejich udržování podpořil citáty z bible, pokud jejich smyslem byla oslava Narození Páně. Učený benediktin naopak ostře kritizoval, že někteří lidé tyto zvyklosti provozují z pohnutek, které jim "našeptal ďábel", tj. z touhy po majetku, touhy poznat budoucnost a posílit moc kouzel:„Vskutku nikdy v celém roce se neprovozuje tolik a takových kouzel jako o tomto svátku. A proč je tomu tak? Protože je to veliký svátek, proto chce také ďábel mít z něho veliký podíl. Proto vkládá lidem do mysli přesvědčení, že pro velikost tohoto svátku mají i jejich kouzla větší moc.“
Štědrý den začínal posledníadventníjitřní mší (roráty), při nichž byly požehnány ozdoby z přírodních materiálů, kterými se zdobila domácnost.
Katolický liturgický kalendář dříve předepisoval na tento den přísný půst, takže se přes den buďto vůbec nejedlo, nebo se podával jen velmi sporý obědpostníhocharakteru (dle zvyků kraje či rodinyhubník,kuba,muzikači jen nějaká řídkápolévka). Dětem se říkalo, že když vydrží celý den nejíst, uvidí večerzlaté prasátko. Přestože dnešní kalendář tento půst již neukládá, v řadě katolických rodin se stále dodržuje na zvykové či dobrovolné bázi.
Vánoční stromeknemá v Česku dlouhé tradice, protože se v měšťanských rodinách začal prosazovat až ve 40. letech19. století. Stromeček se zdobil cukrovím, výrobky ze dřeva, perníku, pečiva a ovocem především jablky. Skleněné ozdoby se začaly vyrábět až později a mohly si je dovolit pouze bohaté rodiny.
Štědrý den jako takový patří ještě do adventu, s vyjitím první večerní hvězdy začínajíVánoce.
Po večeři bylo zvykem zpívatkoledya případně rozdávat dárky. Nadělování dárků bylo původně spjato s6. prosincem, památkousvatého Mikuláše, avšak postupně se tento zvyk téměř úplně přesunul na Vánoce. Tradičně je ten, kdo „naděluje dárky“, nazývánJežíšek, čímž se vyjadřujevíra, že vše dobré, co člověk dostává, má odBoha. Původně totiž zbožní rodiče odpovídali dětem, které jim děkovaly za dárky, ať poděkují Ježíši, díky kterému má rodina vše, co potřebuje.
K Štědrému večeru se pojí také řada tradičních obyčejů, pomocí nichž se naši předkové snažili odhadnout průběh nového roku. Mezi tyto zvyklosti patří schování kapří šupiny pod talíř, pouštění lodiček, rozkrajování jablka, házení pantoflem, klepání střevícem na kurník,barborky,lití olovaapod. Ke Štědrému dni se v minulosti pojila též řada zákazů toho, co by se nemělo dělat. Například se věřilo, že se neměly vykonávat žádné domácí práce, jako například praní či předení. Praní by totiž mohlo způsobit nemoc dobytka a předení neplodnost ovocných stromů. Rovněž se doporučovalo v tento den neodnášet nic z domu, neboť by se tak z domu odneslo i štěstí.
Vkatolické církvivečer Štědrého dne představuje již začátek oslavyNarození Páně, která připadá na25. prosince(tzv.vigilie). Proto den tradičně končí půlnočnímší, kterou začíná samotnácírkevníoslava narozeníJežíše Krista.
Hlas půlnočníchzvonůmá prý kouzelnou moc, jejich hlasem se o štědrovečerní noci otevírají poklady a probouzejí mrtví.Více o tom vizPověsti o zvonech.
Večeře v Česku tradičně začíná rybí polévkou, jako hlavní jídlo se podává obvyklekaprnebo (pro ty, co ryby nejedí)vinná klobása. I se štědrovečerní večeří se pojí krajově mnoho obyčejů, které do určité míry přežívají, neboť dnes je tato večeře nejvýznamnějším rodinným společným jídlem celého roku.
Kapr coby hlavní večerní jídlo však v českých zemích nemá dlouhou tradici. Štědrý den zůstával postním dnem, a proto i charakter jídla bylpostní; za maso se ovšem nepokládalo maso rybí. To však bylo v18. stoletídražší než ostatní druhy masa, a proto většina domácností musela dávat přednost levnějším alternativám. Nejedl se pouze kapr, ale např. ilín,sumeca jinésladkovodní ryby; obvykle byly připravovány nasladko.
Kapr se stal běžným štědrovečerním jídlem teprve ve 2. polovině19. století, neboť jej cenová regulace učinila dostupným pro široké vrstvy obyvatelstva. Klasickým způsobem přípravy – nejstarší dochovaný recept je z roku1810– je kapr na černo, který se připravoval tři dny a pekl se vomáčcezmandlí,rozinek,perníku,povidel,ořechůa sladkéhopiva. Podával se sešiškami, později sknedlíky. Tento recept však postupně kvůli své složité přípravě zcela z jídelníčku zmizel. Do české kuchyně však zrakouskékuchyně přišel kapr smažený, na něhož nacházíme recept vDomácí kuchařceodMagdalény Dobromily Rettigovéz roku1895.
Ke kapru se jako příloha podávábramborový salát, který ovšem taktéž nemá v české kuchyni dlouhou tradici. Rodinné recepty na salát jsou velmi rozmanité; základ tvoříbrambory,petržel,celer,mrkev,hrášek,cibule,kyselé okurkyspojenémajonézou, avšak mohou se do něj přidávat též např.vejce,salám,šunkačisýr. V předválečných kuchařkách nenalezneme na bramborový salát recept, odborníci se domnívají, že se v české kuchyni objevuje až někdy během2. světové válkya že jeho původ tkví zřejmě vruskékuchyni.
V Česku se vteleviziobvykle vysílají pohádky (Tři oříšky pro Popelku,Zlatovláska,O princezně, která ráčkovala,Princezna se zlatou hvězdou,Pyšná princezna,Šíleně smutná princezna,S čerty nejsou žerty, …), ale i staré české i zahraniční komedie a muzikály (Pelíšky,Sám doma,Láska nebeská,Prázdninya další).
Česká televizeod roku 1993 vysílá na Štědrý večer tradičně premiéru televizní pohádky nebo televizní premiéru pohádky,která byla předtím v kinodistribuci, od roku 2020 pak během odpoledne Štědrého dne také pohádku ve znakovém jazyce.
Podle tradice nosí dárky vNěmecku,Rakouskua vněmeckymluvících částechŠvýcarskapodobně jako vČeskuJežíšek(Christkind,Jesulein). Podobná zvyklost panuje i vHorním Slezsku, kulturně původně německém, kde dárky přinášíDěťátko(Dzieciątko).
V různých polských regionech dárky přináší vždy někdo jiný. KroměDěťátka(Slezsko) je toGwiazdka(Hvězdička, zřejmě první hvězda na obloze),sv. Mikuláš(św. Mikołaj,Mazovsko),Andílek(Aniołek,Malopolsko,Těšínsko),Gwiazdor(stařec s holí,Velkopolsko).
VeSpojených státech americkýchvozí dárkySanta Claus. Obdarovaní je najdou ráno 25. 12. Létá vzduchem na saních, které jsou tažené kouzelnýmisoby. Tato tradice pomalu zasahuje i do některých zemí Evropy. Tradice se prosadila i ve Velké Británii nebo Austrálii, ale je rozšířená i v západní Evropě.
VeFranciinosí dárkyPère Noël.
VeŠpanělskunosí dárkyTři králové(Los Reyes Magos). Ti však chodí až 6. ledna, takže Španělsko částečně přejímá Santa Clause, který se tu jmenujePapa Noel.
VRuskuse nenaděluje na Štědrý den, ale naNový rokpřináší dárkyDěda Mráz, který přijíždí za doprovoduSněhurkyna saních.
VeFinskunavštěvuje dětiJoulupukki, což je postava oděná do kozlí kůže bydlící vLaponsku. Tato tradice připomíná českého Mikuláše.
Zvláštností je tradice naApeninském poloostrově– zde naděluje dárky žena, hodná čarodějniceBefana. Ta ale dárky rozdává až6. ledna, a proto se i zde stále víc projevuje vliv Santy Clause, stejně jako v ostatních evropských zemích.
V Dánsku nosí dárky skřítci, kterým zde říkajínisser.
V Belgii a Nizozemsku dárky nadělujeSinterklaasneboSaint Nikolas
V Itálii jsou dárky spojené s osobou obdobnou Santu Clausovi –Babbo Natale
Ve Švédsku nosí dárky přihrblý dědečekJultomten(Vánoční muž) za pomoci vánočních skřítkůJulnissarů.