Katalánsko

Katalánsko(katalánskyCatalunya,španělskyCataluña,okcitánskyCatalonha) je jedno ze 17autonomních společenstvía historické území na severovýchoděŠpanělskapři pobřežíStředozemního moře. Metropolí Katalánska, které ve středověku tvořilo součástAragonské koruny, je velkoměstoBarcelona, v jejíž aglomeraci žije více než 3 miliony obyvatel. Celé Katalánsko je pak se 7 475 420 obyvateli druhým nejlidnatějším společenstvím Španělska.
Katalánsko ohraničuje na severuOkcitánie(Francie) aAndorra, na východěStředozemní moře, na jihuValencie(Španělsko) a na západěAragonie(Španělsko).
Dne 27. října 2017přijal autonomní katalánský parlament rezoluci o nezávislosti.Katalánsko vyhlásilo na základě hlasování svého parlamenturepublikunezávislou na Španělském království. Tuto nezávislost Španělsko ani jiný stát neuznal jako právně platnou a území je stále pod právní kontrolou Španělska.
Osídlení Katalánska je doloženo odstaršíamladší doby kamenné.V antice, v éřeŘímské říše, bylo Katalánsko již civilizovaným územím a města jakoGironaa Barcelona mají počátek právě v této době.
Území Katalánska bylo mezi lety 1164 a 1707 podřízeno svrchovanostiaragonského krále. V roce 1469Ferdinand II. Aragonskýuzavřel ještě jako dědic aragonského trůnu sňatek s dědičkou kastilského trůnuIsabelou Kastilskou. V zemích aragonské koruny vládl Ferdinand II. až do své smrti v roce 1516, kdy nastoupil na trůn vnuk Ferdinanda a IsabelyKarel V.z rodu Habsburků, který sjednotil kastilské a aragonské území do jednoho státního útvaru,Španělského království.
V rámci Španělska měla dominantní postaveníKastilie. V roce 1640 Katalánsko spolu sPortugalskempovstalo proti španělské nadvládě a byla vyhlášenaKatalánská republika, ale i přes francouzskou vojenskou pomoc bylokatalánské povstánív roce 1652 potlačeno (Portugalci si vydobyli nezávislost). Přesto si Katalánsko jako součástAragonské korunyudrželo rozsáhlou autonomii a své tradice. Definitivní konec autonomie přišel až s nástupemBourbonůna španělský trůn v roce 1707 běhemválky o španělské dědictví, ve které Aragonie podporovala dosud vládnoucí Habsburky proti Bourbonům. To učinily tzv.Dekrety de Nueva Planta, které ze Španělska utvořily centralizovaný stát.
Ve 30. letech běhemŠpanělské republikyzískalo Katalánsko autonomii, ale po vítězství generálaFrancisca Frankavešpanělské občanské válcebyla autonomie zrušena a jakékoliv projevy katalánské identity byly zakázány.Katalánštinabyla potlačována a oficiálně zakázána. V roce 1940 byl prezident KatalánskaLluís Companysna žádost Španělska zatčen německým gestapem, dopraven do Španělska a tam popraven. Teprve v roce 1978 po skončeníFrankovy diktaturybyla v Katalánsku obnovena autonomie.
Katalánská vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 s devíti vodorovnými pruhy, střídavě žlutými a červenými (5 žlutých a 4 červené).
Kromě této, oficiální vlajky, je v Katalánsku užívána přívrženci úplnésuverenityi tzv.Estelada(českyHvězdnatáneboHvězdná vlajka), vlajka symbolizujícínezávislost, ale téžrepublikánství. Tato vlajka je, stejně jako vlajka autonomního společenství, tvořena devíti červeno-žlutými pruhy (vizAragonská koruna, je ovšem rozšířena o modrý klín, sahajícím do třetiny vlajkového listu, ve kterém je bílá pěticípá hvězda.
Katalánská hymna je píseňEls Segadors(španělskyLos segadores). Hudbu složil Francesc Alió, text napsal Emili Guanyavents.
Katalánsko na severu hraničí sFranciíaAndorrou, na západě s autonomním společenstvímAragonií, na jihu s autonomním společenstvímValencií, na východě pak sousedí se Středozemním mořem.
Katalánsko má v hrubých rysech tvar rovnostranného pravidelného trojúhelníka na severu hraničí sFranciíaAndorrou, na západě se zbytkemŠpanělska(autonomním společenstvím Aragon), na východě (nejdelší hranice) je hranicí pobřežíStředozemního mořea hranice příbřezních vod, na jihu vede krátká hranice sValencií. Celé území i jednotlivé úseky hranice jsou více nebo méně přírodně determinovány. Na severu jsou to masivy Pyrenejí, na západě tvoří převážnou část hranice se Španělskem řekaNoguera Ribagorçanaa její příkré kaňony. Výchozí a určující je pobřežní linie, která je také nejdelším vymezením. Hranice na severu je tvořena vrcholovými hřebeny Pyrenejí a je v podstatě totožná se jejich hlavním vrcholovým pásmem a tím pádem je totožná s rozvodnicí řekEbreaLe Tech. Většina území se rozkládá na levém břehu Ebre a v oblasti menších pobřežních řek, které nejsou součástí povodí Ebre.
Malá část území Katalánska se rozkládá na pravém břehu zcela dolního toku a hranicí je poslední větší pravobřežní přítok Ebre – Ribarroja až po pobřeží. Takto přírodně determinované území je stabilizováno jako „historická hranice“ po dobu několika století.
Klima je s ohledem na rozrůznění reliéfu značné rozmanité. V úzkém pobřežním pásu panuje čistéstředomořské podnebí. V převážné části je to obecné středomořské podnebí (Cfa), na jihu v oblasti deltyEbreje to horké středomořské podnebí s horkými léty dleKöppenovy klasifikaceCsb). Střední trojúhelníkové území katalánského vnitrozemí (vnitro katalánské sníženiny) je v obecnosti a převážně (pseudo) oceanické (atlantické) povahy (Cfb), místně se však mohou vyskytovat menšíbiotopickáúzemí charakterem podobná spíše vlhkému kontinentálnímu podnebí nebo naopak mírnějšímu středomořskému podnebí. Přesně vyjádřenopravé oceanické podnebípanuje pouze v údolí pramenné oblasti francouzské řekyGaronnyv severozápadním cípuPyrenejí.
Horské masivy, zejména nejvyšší polohy Pyrenejí mají podnebísubpolární(alpínské – Dsc a Dsa). V obecném úhrnu lze konstatovat, že podnebí Katalánska je mírnější, pestřejší a ne tak horké a aridní jako územíiberského Španělska. Jižní okrajePyrenejského podhůřía příčná údolí prostupující od pobřeží do vnitrozemí střídají nebo mísí chladné alpínské klima s klimatem oceanickými a ojediněle středomořským, pří pobřežní příčné koridory pak středomořské s oceanickým. Průměrné roční teploty jsou vBarceloně+18,5 °C,Gironě+14,7 °C, v Pyrenejích průměrné (zimní) teploty -2 °C.
Katalánsko je na rozdíl od větší části Španělska (přímé úmoříAtlantského oceánu) odvodňováno do Středozemního moře. Největší řekou je Ebre (španělsky Ebro), jež zasahuje do území Katalánska jen relativně malým úsekem před deltou.PovodíEbre také tvoří jen část území Katalánska. Je to povodí samotné řeky a povodí jejich třech velkých levobřežních přítokůNoguera Ribagorçana, Noguera Pallaresa aSegre, včetně jejích přítoků. Pravý břeh Ebre zasahuje katalánské území jen malým povodím a sice polovinou největšího dolního přítoku Matarranya (řeka sama je hranicí země). Větší část pobřežního a příbřežního pásu odvodňují řeky, které nenáleží do povodí Ebre, ale jsou samostatné a ústí přímo do Středozemního moře. Severně od masivu Puig Pelat (1075) to jsou řeky: Francoli,Gaia, Maspujols, Noya,LlobregataTer.
Na území Katalánska je několik (ne příliš velkých) přírodních jezer, vesměsledovcového(morénového) původu. Největším z nich jeBanyoles(Estany de Banyoles), které ale ledovcového původu není. Pak jsou to menší horská jezera v Pyrenejích jako kaskádaEstanys de MulièresvprameništiNoguery Ribagorçany. Katalánsko ve spolupráci se sousedy vybudovalo celou řadupřehradních jezer, hlavně pro potřebu elektrické energie při nedostatku uhlí.
Na hranicích s Francií se zde rozkládá pohoříPyreneje, od kterého na jih odbočuje pohoříSerralada Costero - Catalana, kopírující v nevelké vzdálenosti od Středozemního moře tvar zdejších pobřežních oblastíCosta DauradaaCosta Brava. Na západě Katalánska na jihu provincieLleidase zde pak nachází nížina, po jejímž jižním okraji protéká nejdůležitější řeka regionu a jedna z významných řek Španělska,Ebro.
Od roku1833se Katalánsko člení na 4 provincie:Barcelona,Girona(kastilskyGerona),Lleida(Lérida) aTarragona. Menšími správními celky je 41comarek.
Od roku2010se Katalánsko také člení na 8vegueries: Alt Pireneu i Aran, Àmbit Metropolità, Àmbit de Ponent, Camp de Tarragona, Comarques Centrals, Comarques Gironines, Terres de l'Ebre, Penedès.
K roku 2007 mělo 10 katalánských obcí více než 100 000 obyvatel:
Dalšími významnějšími městy a regionálními centry jsouGirona,Figueres,Granollers,Vic,Manresa,SaloučiTortosa.
Katalánsko je hospodářsky vyspělou a úspěšnou zemí. Jednotlivá hospodářská odvětví jsou příznivě vyvážená a diverzifikovaná. Rozhodujícími odvětvími jsouprůmysl, sofistikovaný průmysl, vědomostní ekonomika aslužby, zejména ty spojené s turismem. Výkonnost hospodářství je na úrovni HDP 43.837US$na obyvatele což řadí Katalánsko ke 20 nejvyspělejším zemím (v porovnání pořadí se suverénními státy).
Katalánsko disponuje značně rozvinutým průmyslem, i když jeho počátky byly poměrně pozdní – až před polovinou 19. století. Průmysl se podílí 37% na celkovém hospodářském obrazu Katalánska. V minulosti byly dominantními v průmyslu výrobatextilu(bavlnářství),papírua mýdla. Později textilní průmysl jako i jinde v Evropě musel transformovat a jeho význam v celkovém podílu se snížil. V Katalánsku jej do značné míry nahradil automobilní průmysl a transformovaná textilní výroba pro potřeby výroby dopravních prostředků. V současnosti jsou profilovými obory katalánského průmyslu:chemie,farmaceutický průmysl, výroba zařízení pro IT, telematických výrobků, apotravinářský průmysl. V oblasti Tarragony je významný podílpetrochemického průmyslusvelkými rafineriemi. V Katalánsku se s ohledem na limitované zdroje příliš nerozvinultěžký průmysl, zejména pro omezené zdroje uhlí.
Terciární sektorje v katalánské ekonomice již od 70. let dominantní (podíl 60̬% HDP), velmi vyspělý a zahrnuje pestrou a vyváženou skladbu různých aktivit s velkou přidanou hodnotou. Zahrnujeturistický průmysl, hotelnictví,veřejné služby, služby v kultuře ale i bouřlivě se rozvíjející nové druhy služeb v sociálních sítích, reklamně a vědomostní ekonomice. Katalánsko má příznivé a rozvinuté podmínky pro turistický ruch. Atraktivní středomořské pobřežíCosta Bravaa Costa Daurada (španělsky Costa Dorada), horské rezorty alpského lyžováníBanquera-Beret,La Molina, Port Le Comte, Valter 2000, Port Aine. Sektor peněžnictví, rovněž dobře rozvinutý, reprezentují obří spořitelny:La Caixaa Caixa Catalunya a Banc Sabadell. Barcelonská burza cenných papírů (Borsa de Barcelona) s kótovaným objemem obchodů v roce 2017 ve výši 515.4 mld. €.
Katalánsko má velmi dobré dopravní spojení s vnějším světem i dobrou a dobře fungující vnitřní infrastrukturu. S ohledem na sousedství jen s jedním větším státem (Francií) ale velkým objemem mezinárodního pohybu zboží i osob, je stěžejnídoprava leteckáa námořní.
Katalánsko má pětmezinárodních letišť, ze kterých jeBarcelonské letiště El Prat6. nejrušnějším letištěm Evropy (44.5 mil. cestujících – 3,5 násobekLVHv Praze). Další velká letiště jsou:Girona-Costa Brava Airport(GRO, Aena),Reus Airport(REU, Aena),Lleida-Alguaire Airport(ILD, Aeroports de Catalunya),Sabadell Airport(QSA, Aena), La Seu d'Urgell Airport (LEU, Aeroports de Catalunya). Katalánsko disponuje dvěma velkými přístavy:Barcelonaa Tarragona. Mezinárodní železniční spojení zajišťujívysokorychlostní tratě, (v KatalánskuAlta Velocitat Espanyola(AVE)) doLyonu, Paříže, a směrem do kontinentálního Španělska doZaragozya Madridu pro rychlost 330 km/h. Dálniční spojení s Francií je pobřežním dálničním tahem: Středomořskou dálnicí (Autopista de la Mediterrània) AP-7 a dálnicí Madrid-Barcelona, označovanou jako Severovýchodní dálnice (Autovia del Nord-est) A-2.
Od páduFrancovadiktátorského režimu v roce1975a přijetí demokratickéšpanělské ústavyz roku1978byla postupně obnovena a dále v dotčeném článku 155 ústavy rozšířenaautonomieKatalánskaa dalších regionů.
Nejvyšším právním dokumentem v regionu, hned za ústavou Španělska, jeKatalánský autonomní statut(katalánskyEstatut d'Autonomia de Catalunya), představujícíústavuautonomního společenství. Poprvé byl přijat v roce1979a následně jednou pozměněn do svojí současné podoby, kterou schválili občané Katalánska vreferenduroku2006, kdy při účasti 49,41 % oprávněných voličů pro nový autonomní statut hlasovalo 73,90 %, proti 20,76 %, prázdné hlasovací lístky odevzdalo 5,34 % a neplatné hlasovací lístky odevzdalo 0,90 % ze zúčastněných.
Vrcholným orgánemexekutivyje katalánská vláda (katalánskyGeneralitat de Catalunya), v jejímž čele stojí prezident Katalánska (katalánskyPresident de la Generalitat de Catalunya). Generalitat sídlí v paláciPalau Generalitatv centru Barcelony ve čtvrtiBarri Gòtic. V čelelegislativystojíParlament Katalánska(katalánsky Parlament de Catalunya), který vykonává dozorčí moc nad katalánskou vládou tím, že jí vyhlašuje důvěru, případně nedůvěru. Sídlí vpalácistejného jména.
Dne9. listopadu2014uspořádala katalánská vláda nezávaznéreferendum o nezávislosti, ve kterém se kolem 80 % hlasujících vyslovilo pro nezávislost za účasti 41,6 % oprávněných voličů.
Dne6. září2017katalánský parlament schválil nový zákon, kterým vyhlásil novéreferendum o svojí nezávislosti.Zákon o referendu byl ovšem ústavním soudem Španělska prohlášen za neplatný. Přes aktivní odpor španělské ústřední vlády se hlasování uskutečnilo1. října2017. V důsledku zásahu španělské policie proti hlasování bylo zraněno téměř 900 osob.Podle údajů katalánské regionální vlády se 90,09 % z 2,26 miliónu hlasujících vyslovilo pro nezávislost, volební účast byla okolo 42 % oprávněných voličů. S odvoláním na tyto výsledky27. října2017katalánský parlamentvyhlásil jednostrannou nezávislost Katalánska na Španělsku a schválil vyhlášení nezávislého státuKatalánská republika. Španělský parlament mezitím schválil omezení autonomie a převzetí kontroly nad regionem. Půl milionu lidív ten den demonstrovalo v Barceloně na podporu katalánské nezávislosti. Tím eskalovala nově vzniklápolitická krize v Katalánsku.
V prosinci 2017 se konaly volby, ve kterých ale opět většinu získaly separatistické strany.
V regionálních volbách ze 14. února 2021 hrálo téma nezávislosti opět dominantní roli. Separatistické strany vyhrály 74 křesel, o čtyři křesla více oproti minulým volbám, a poprvé od roku 2012 získaly většinu voličů (51 %). Kvůli pandemii a nespokojenostem s politikou byla však účast ve volbách rekordně nízká, volit přišlo pouze 54 % voličů (ve volbách roku 2017 jich bylo 79 %), Hlasy nacionalistů byly přitom rozděleny mezi čtyři politické strany (PSC-PSOE, ERC, JxCat, Vox) s velmi odlišnými strategiemi a vyjednávání o vládě může tak zabrat týdny.
Vlastním jazykem Katalánska jekatalánština(s výjimkouVal d'Aran, kde je jímokcitánština, zde oficiálně nazývaná aranéština). Na celém území je také používánakastilština, což je jiné označení prošpanělštinu. Podle Katalánského statistického institutu 36 % obyvatel Katalánska používá jako běžný dorozumívací jazyk katalánštinu, 46 % kastilštinu, 12 % oba jazyky a 0,03 % aranéštinu. 6 % obyvatel společenství se běžně dorozumívá jinými jazyky (arabština,rumunština,angličtinaa další).
Podle výzkumů rozumí katalánsky 93,8 % obyvatel, avšak jen 56,3 % v ní dovede psát. Naproti tomu kastilsky rozumí 99 % obyvatel a písemně se dovede vyjadřovat 88,8 %.Je to mimo jiné výsledkemfrankistickýchrepresí proti menším jazykům a kulturám Španělska; po obnovení demokracie však nastoupila prokatalánská politika, které se daří znalost katalánštiny zvyšovat.
Katalánci mají bohatou kulturní tradici a rádi demonstrují svou nezávislost naŠpanělsku. Počátkykatalánské literaturysahají do 12. století. Z Katalánska pocházejí světoznámí malíři (Salvador DalíaJoan Miró), architekti (Lluís Domènech i Montaner,Antoni Gaudí) a hudebníci (violoncellistaPau Casalsči současný písničkářLluís Llach).
Od roku 1997 uděluje organizační výbor Katalánského knižního týdne (Setmana del Llibre en Català) cenuPremi Trajectòriaza literární a publikační činnost ve prospěch katalánské kultury.
Katalánsko je bohaté architekturou všech slohových období a to nejenom v Barceloně, ale i mimo ni. Město Barcelona má za sebou více než dvoutisíciletý urbanizační vývoj, čemuž odpovídají i četné architektonické památky, ze kterých nejstarší jsou (byť drobné)antické. V celém Katalánsku jsou památkyrománské, předrománské igotické architektury. Mezi nimi vyniká katedrálaSanta Maria del Marve východní části Barcelony ve čtvrtiLa Ribera, která je nádhernou ukázkou čisté katalánské gotiky.
Značný mezinárodní vliv másecesníhnutí v čele sAntoni Gaudím. Barcelona ovšem stojí v popředí moderní architektury a to ve vyrovnané tvorbě vysoké úrovně domácích architektů, stejně jako mnoha velikánů světového dosahu jako:Richard Maier,Alvaro Siza,Norman Foster,Richardo Bofill,Rafael Moneo, Josep Lluís Mateo,Santiago Calatrava,Arata Isozaki, Vittorio Gregoti. Z Barcelony pochází světoznámý sochařJoan Miróa dlouho zde působil iPablo Picasso. V ulicích a náměstích lze najít sochy odRoye Liechtensteinanebo Alexandera Caldera.
Ve většině měst jsou činná rozmanitá muzea a největší je v Barceloně. Některá z nich vynikají jako unikátní v evropském nebo dokonce světovém měřítku, jak je tomu a případě Mořského muzea (Museu Marítim). Významné sbírky má iNárodní muzeum umění (Museu nacional d'Art),Katalánské archeologické muzeumnebo Muzeum soudobého umění (Museu d´Art Contemporani), jehož budova je od amerického architektaRicharda Meiera. Vyhledávané je iMuzeum Pabla Picasas rozsáhlými fondy,Dalího muzeumve Figueres a Miróovo muzeumFundació Joan Miró.
Katalánsko je první španělský pevninský region, kde byly zakázánybýčí zápasy, a to v roce 2010 katalánským parlamentem.Ovšem katalánský ústavní soud tento zákaz v roce 2016 zrušil.