Nigérie

Nigérie, plným názvemNigerijská federativní republika, je země vzápadní Africe. Má rozlohu 923 768 kilometrů čtverečních, což z ní činí 31. největší zemi světa. Na západě sousedí sBeninem, na východě sČademaKamerunem, na severu sNigerem. Území na jihu ohraničuje pobřežíGuinejského zálivu.
S počtem obyvatel 204 milionů (2020) je nejlidnatější zemí Afriky (pětina všech obyvatel kontinentu) a sedmou nelidnatější zemí světa. Nigérie má třetí největší populaci mladých lidí na světě, poIndiiaČíně(více než 90 milionů obyvatel mladších 18 let). Hlavním městem jeAbujave středu země. Největším městem je přístavLagos, dnes již více než dvacetimilionovámegalopole.
Sever Nigérie je osídlenmuslimya jihkřesťanyaanimisty. Oficiálně jesekulárnímstátem. Země jeprezidentskou republikouafederací, kterou tvoří 36 států a jedno federální území (hlavní město Abuja). Je obývána 250 etnickými skupinami, které hovoří více než 250 různými jazyky. Jediným úředním jazykem je ovšemangličtina. Třemi největšími etniky jsouHausové,IgbovéaJorubové.
Kultura Nokprokazuje hluboké kořeny nigerijské kultury. V minulosti na území Nigérie existovala také řada států (Hauské státy,Oyo,Benin,Songhaj,Kanem,Bornu,Sokoto), které světové dějiny ovlivnily zejména tím, že se řada z nich zapojila dotransatlantického obchodu s otroky. V 19. století byla země silně ovlivněnabritskou kolonizací. Nezávislost získala v roce 1960. V letech 1967–1970 probíhalaobčanská válka(známá též jako „válka v Biafře“). Poté se střídala období demokraticky zvolených vlád a vojenských diktatur, dokud Nigérie nedosáhla v roce 1999 stabilnídemokracie, přičemž prezidentské volby v roce 2011 jsou považovány za první zcela svobodné a spravedlivé.
V roce 2014 Nigérie předběhlaJihoafrickou republikua stala se největší africkou ekonomikou.O rok později pak 20. největší na světě (HDP v paritě kupní síly). Naproti tomu vžebříčku lidského rozvojeje až na 152. místě na světě. Nigérie má bohaté zásobyropy, je jejím pátým největším světovým vývozcem. Denní těžba této suroviny činí více než 2 miliony barelů. Nigérie je členem organizace zemí vyvážejících ropuOPECaCommonwealthu. Je rovněž zakládajícím členemAfrické unie.
Jméno Nigérie (anglicky Nigeria) se poprvé objevilo v roce1897v deníkuThe Times. Jeho původcem je však zřejměFlora Shaw, pozdější manželka baronaFredericka Lugarda, britského koloniálního administrátora ze sklonku 19. století. Jde o kombinaci slov „Niger“ (nejdelší a největší řeka Nigérie i celé západní Afriky) a „Area“ (oblast).
První kultury se začaly na území Nigérie rozvíjet již v roce 1100 př. n. l. Nejvýznamnější bylakultura Nok.Byla jednou z nejstarších civilizací subsaharské Afriky. Je pojmenována podle vesnice Nok vestátě Kaduna, kde byly roku 1928 vcínovémdole objeveny zlomkyterakotovýchsošek.  Příslušníci kultury byli usedlí zemědělci, pěstovali převážnědochanavignu. Bylo nalezeno množství kamenných nástrojů, zhruba od6. století př. n. l.je doloženo používáníželeza: diskutuje se o tom, zda obyvatelé metalurgickou technologii objevili samostatně nebo zda udržovali obchodní kontakty s obyvateliStředomoří. Zvláštností kultury Nok je přechod ke zpracování železa bez předchozího stadiadoby měděné. Dokladem vyspělého kulturního života jsou výrazně stylizované sochy zvířat a lidí z pálené hlíny, mnohdy dosahující až životní velikosti. Bohaté zdobení svědčí o sociálně stratifikované společnosti s pokročiloudělbou prácea složitým náboženským životem.
Po 9. století se začínají formovat první státy. Na severu dnešní Nigérie založil kmenHausů, možná ještě před 9. stoletím, několikvzájemně propojených městských států.Mytické začátky Hauských městských států jsou popsány v literární památce zvanéBayajidda. Stejnojmenný mytický hrdina měl mít syna Karbagariho, jehož sedm synů mělo být zakladatelem sedmi klíčových států oblasti. O hauských státech se prvně zmiňuje muslimský geograf a historikYa'qubiv9. století. Rozhodujícími městy systému bylyDaura,Kano,Katsina,Zaria(Zazzau),Gobir,RanoaBiram. Tato města spolupracovala a rozdělila si úkoly podle svých klimatických podmínek, přírodních zdrojů a polohy. Kano a Rano pěstovaly zejménabavlnu. V Biramu sídlila vláda. Zaria se soustředila naobchod s otroky. Katsina a Daura kontrolovaly obchodní cesty, zejménakaravany, které přicházely přes poušť ze severu. Gobir bylo město vojáků, zodpovědné za ochranu celé oblasti. Státy se čas od času pokoušely o vytvoření centrální vlády a sjednocení do jednoho království (znám je případ zejména královny Aminy z11. století), ale to se nikdy nepodařilo na dlouho. Od14. století, v důsledku činnostimisionářůzMali, postupně docházelo kislamizacioblasti. V16. stoletíjiž byla dokončena.
Vedle Hausů byly kulturně nejpokročilejším kmenem oblasti vždyJorubové(jak jim říkali Hausové a tento pojem později přejali i Evropané). Ti žili především na jihozápadě Nigérie a vyvinuli i vlastní náboženský systém zvanýOriš.Jorubové vytvořili ve středověku řadu států, nejmocnějším z nich bylaŘíše Oyo, která existovala vzápadní Africeod15. stoletíaž do roku 1896.Počátky říše jsou mytologicky spjaty s postavou zvanouOraňan. Prvním významným historickým vládcem byl však ažOrompoto, vrcholnou éru zažilo království v letech 1650–1750. Na konci 18. století, za vládyAbioduna(1770–1789) vypukla v Oyo občanská válka. Nakonec byla říše rozvrácenamuslimskýmiFulby.
Na jihovýchodě Nigérie tvořili dominantní etnikumIgbové.Jejich nejvýznamnějším státem bylokrálovství Nri.To existovalo patrně od 10. století (někteří odborníci jeho vznik posouvají až do 13. století). Králové se zde nazývali Eze Nri. Vrcholného vlivu království dosáhlo v 16. století.
Ve 12. století se nejsilnějším státem oblasti stalaBeninská říše, jejímž zakladatelem měl být kmen Edo.Na severozápad dnešní Nigérie zasahovala mocnáSonghajská říše.Přibližně kolem roku800bylo založeno její správní střediskoGao, které se brzy stalo vzkvétajícím obchodním městem díky kontaktu s muslimy ze severu.Askíja Muhammad(1493–1528) vybudoval z městaTimbuktu(Tombouctou) prosperující kulturní středisko. Říše prožila svůj mocenský vrchol v 15. a 16. století. Již velmi časně (asi v 11. století) přijala islám, jako jedna z prvních v oblasti (ve stejné době byly islamizovány i Hauské státy).Centrum říše bylo ovšem spíše vMali.
Severovýchodní cíp dnešní Nigérie zase ovládala říšeKanem, na níž později navázalaříše Bornu. Toto kulturní centrum bylo od 11. století také muslimské. Dominantním etnikem byliKanuriové, vládnoucí dynastie byla zřejmě původněarabská. Bornu bylo významné díkyobchodu s otroky, zvláště městoKúkawabylo jeho centrem.Hlavním městem říše bylo po většinu doby její existenceNgazargamu(1460–1809).
Jedním z nejdůležitějších států v oblasti bylSokotský sultanátvytvořený na počátku 19. století běhemdžihádu, který vedliFulbovév západní Africe.Zakladatelem říše bylUsman dan Fodio.V roce1809bylo ustavenoSokotohlavním městem. Po smrti Usmana dan Fodia byla země vystavena velkému vnitřnímu tlaku, kterému ovšem díky jeho synovi,Mohamedu Bellovi, odolala a nerozpadla se. Za vlády Mohameda Bella ovládalo Sokoto území o ploše přibližně 400 000 km². Jako středisko vzdělanosti nahradilo Sokoto Timbuktu. Moc panovníků pomáhala udržovat pevná síť státní správy, jednalo se o jeden z prvních státůsubsaharské Afrikys psaným zákonem. V 90. letech 19. století bylo Sokoto státem s největší populací otroků na světě, pracovali jich zde asi dva miliony.
První kontakt s Evropany přišel již v 15. století a byli toPortugalci, kdo začal s městy na pobřeží ponejprv obchodovat.To byl také počátektransatlantického obchodu s otroky.Portugalci také dali Lagosu jeho dnešní jméno (v překladu značí "Jezera").Nakonec ale v 19. století, kdy byla Afrika hlavně kolonizována, měli v Nigérii hlavní slovo Britové.Lagosbyl napaden britskými silami v roce 1851 a formálně anektován v roce 1861.Jedním z legitimizačních nástrojů britské expanze byl boj proti obchodu s otroky, který Británie zakázala roku 1807. V roce 1885 se britským nárokům na západoafrickou sféru vlivu dostalo uznání od ostatních evropských národů naBerlínské konferenci. Jižní Nigérie se v roce 1901 stala britskýmprotektorátem. V letech 1902-1903 Britové dobyli sever země, tedy Sokotský sultanát a Bornu.V roce 1906 byl odpor vůči britské nadvládě plně zlomen.Roku 1914 Britové formálně sjednotili Protektorát jižní Nigérie a Protektorát severní Nigérie do Kolonie a Protektorátu Nigérie (Colony and Protectorate of Nigeria). Rozdíl mezi severem a jihem se však uchoval, jih byl více ovlivněn evropskou kulturou, západním vzděláním a obchodem, kdežto sever nikoli, i proto, že se Britové zavázali do těchto muslimských území neposílat křesťanskémisie.
Nigérie získala určitý stupeň samosprávy v roce 1954, plnou nezávislost v říjnu1960.Vznikla jako federace tří oblastí (severní, západní a východní). Ústava zaručovala značnou míru samostatnosti jednotlivých oblastí. Federální vládě byly dány pravomoci v oblasti obrany, zahraničních vztahů a obchodních a daňových politik. Prvním premiérem země bylAbubakar Tafawa Balewa.Britskýmonarchazůstal oficiální hlavou státu, ale skutečná zákonodárná moc přešla do rukou dvoukomorového parlamentu, výkonnou moc získal předseda vlády a jehokabinet. Roku 1963 byla vyhlášena republika, prvním prezidentem se stalNnamdi Azikiwe.Roku 1961 se sever kolonie Britský Kamerun rozhodl připojit k Nigérii, zatímco jih keKamerunu.
V roce1966došlo ke dvěma ozbrojeným státním převratům, které zemi uvrhly do vojenskédiktatury. Popogromu, jehož obětí se stalo přibližně 30 000Igbůve východních státech, vyhlásili příslušníci tohoto etnika v červenci roku1967nezávislý státBiafras hlavním městemEnugu. Následovalaobčanská válka, na jejímž konci bylo více než milion obětí v důsledku bojů ahladomoruzpůsobenéhoblokádouBiafry. Předáci povstaleckého hnutí kapitulovali a Biafra definitivně zanikla v lednu roku1970.Osud Biafry šokoval světové veřejné mínění a pojem Biafra se stal nadlouho metaforou brutality, bezpráví, barbarství a rozvratu kultury.Zvláštní roli ve válce sehrálo i tehdejšíČeskoslovensko.Mezinárodní pozadí války bylo vůbec pozoruhodné: Británie, Egypt, Kongo a Sovětský svaz byly hlavními vojenskými podporovateli centrální nigerijské vlády, zatímco Francie a Izrael podporovaly Biafřany.
Po válce Nigérie v 70. letech zažilaropnýboom. Připojila se kOPECa stala se jedním z pěti největších vývozců ropy na světě.Získala tak obrovské příjmy, ale vojenská vláda se jen málo snažila je využít pro zvýšení životní úrovně obyvatel. Navíc příjmy z ropy znamenaly zvýšení váhy federální vlády, která mohla náhle rozdávat dotace jednotlivým členům federace, což vedlo k tomu, že se federální vláda stala objektem politického boje a politickou arénu zaplnila etnická rivalita.
V roce1975došlo k dalšímu, v tomto případě nekrvavému,puči, který odstranilYakubu Gowonaz jeho pozice v čele vojenské vlády.Nahradil jejMurtala Ramat Mohammed, který slíbil návrat k civilní vládě. Padl však za oběť atentátu a na jeho místo byl dosazen generálOlusegun Obasanjo, pozdější civilní prezident země.
V roce1977vznikla nováústavaa o dva roky později byly uspořádány všeobecné volby, v nichž zvítězilShehu Shagari. Již v roce1983se Nigérie vrátila k vojenské vládě po dalším ozbrojeném puči.Do roku1993pak zemi spravovala Vrchní vojenská rada. Posledním vojenským diktátorem byl mezi lety 1993 a 1998 generálSani Abacha, který zemřel náhle v létě roku 1998, údajně na předávkováníviagroupři jedné ze svých častých návštěv oblíbeného nočního klubu.Na svém „kontě“ měl nejen vraždy opozičních předáků, ale i zpronevěru sumy až 3,5 miliardy amerických dolarů ze státní pokladny.
Po smrti generála Abachy byly v zemi konečně uspořádány svobodné a legitimní volby, prezidentem se na příštích osm let do roku 2007 stalOlusegun Obasanjo, viceprezidentem pakAtiku Abubakar.Od 29. května2007tuto funkci vykonávalUmaru Yar'Adua(muslim), viceprezidentem byl zvolen křesťan –Goodluck Jonathan.V květnu 2010 po souhlasu parlamentu nahradil Jonathan těžce nemocného Umaru Yar'Aduu ve funkci prezidenta.Nové prezidentské volby se uskutečnily 16. dubna 2011 a Jonathan v nich porazil svého hlavního rivala, muslimaMuhammadu Buhariho, načež na muslimském severu země vypukly nepokoje.
Ve volbách v březnu 2015 zvítězil kandidátMuhammadu Buhari, který získal zhruba o 2,5 miliónu hlasů více nežGoodluck Jonathan. Jonathan výsledek přijal, čímž eliminoval možnost nepokojů. Volby měly podle pozorovatelů korektní průběh, zúčastnilo se jich 42,76 % oprávněných voličů. Termín voleb byl posunut o šest týdnů z důvodu nepokojů na severu, způsobených hnutímBoko Haram.Při útocích spáchanýchislamistyz Boko Haram zahynulo již více než 20 tisíc lidí.
Nigerijská vlajka je tvořena listem o poměru stran 1:2 se třemi svislými pruhy – zeleným, bílým a zeleným.
Země leží ve východní částiZápadní Afrikyna pobřeží Atlantského oceánu v oblastiGuinejského zálivu. Hraničí na západě s republikouBenin, na severu sNigerem, na východě sKamerunemaČadem. Zemí protéká řekaNiger. Významným přítokem jeBenue, která se vlévá do Nigeru u městaLokoja. Další přítoky tvoří řekyKadunaaSokoto. Na severovýchodě země ležíČadské jezero, do kterého vtéká z Nigérie řekaKomadugu Yobe. O jezero se Nigérie dělí s Nigerem, Čadem a Kamerunem.
Významným geografickým prvkem země je široká delta řeky Niger. Ve vnitrozemí vystupují plošinyHornoguinejského prahua náhorní plošinaJos,UdiaIgaloa vrchovinaAkwa-Orlu. Východní části země na hranicích s Kamerunem dominujeAdamauská vysočinas pohořímiMandara,ShebshiaGotel. Nejvyšší vrchChappal Waddi(2 419 m n. m.) se nachází v pohoří Shebshi..
Největšími městy jsou:
(údaje jsou z roku 2005)
Nigérie má rozmanitou krajinu, s různými podnebími. Na jihu převažuje klimatropického deštného lesa, kde roční srážky dosahují 1500 až 2000 milimetrů.Deštný prales při hranicích s Kamerunem je důležitým zdrojem biologické rozmanitosti, je to jediné místo na světě, kde žije primátdril černolící. Oblast kolem městaCalabarse vyznačuje největším množství druhůmotýlůna světě. Ve středu země se nachází povětšinousavany, kde srážky činí 500 až 1500 milimetrů za rok. Čím více na sever, tím jsou savany sušší. Na samém severu země je klima nejsušší a zasahuje semSaharská poušť. Nigérie má sedmnárodních parků.Ten první,Národní park Kainji, byl založen v roce 1978.Parky se rozkládají celkově na 20 156 km, což představuje tři procenta nigerijského území.
V roce 2005 měla Nigérie podle Organizace OSN pro výživu a zemědělství nejvyšší míruodlesňovánína světě. V tomto roce bylo v zemi zalesněno 12,2 % půdy, tedy 11 089 000 hektarů. Mezi lety 1990 a 2000 ztratila Nigérie každý rok v průměru 409 700 hektarů lesa, což odpovídá průměrné roční míře odlesňování 2,4 %. Mezi lety 1990 a 2005 ztratila Nigérie celkem 35,7 % svého lesního porostu, přibližně 6 145 000 hektarů.
V roce 2010 byly tisíce lidí vystaveny olovu v půdě kvůli těžbě zlata v severním státě Zamfara. Předpokládá se, že více než 400 dětí zemřelo na akutní otravu olovem, což je největší smrtelná epidemie otravy olovem v historii.
Nigérie jefederální,demokratickáaprezidentská republika. Podle dohodnutých pravidel dvě nejvyšší funkce (prezident a viceprezident) zastává vždy jeden křesťan a jeden muslim.
Prezident je volen lidovým hlasováním na čtyři roky, přičemž jeden kandidát může být zvolen maximálně dvakrát. Prezident vede vládu, funkce premiéra neexistuje. Moc je kontrolována dvoukomorovým parlamentem (Národním shromážděním). Horní komora (Senát) má 109 členů volených na čtyři roky. Dolní komora (Sněmovna reprezentantů) má 360 poslanců, taktéž volených na čtyřleté období. Ministry jmenuje prezident, schvalují je obě komory parlamentu.
Každý z jednotlivých států má svou vládu vedenou guvernérem a vlastní zastupitelské orgány. Krom toho v zemi funguje ještě 774 lokálních vlád. Velký vliv, zejména ve venkovských komunitách, si dosud zachovávají tradiční vládcové (chiefs, emíři).
Nigerijská politika probíhá do značné míry stále po kmenové linii, bývá užíván také pojem „prebendalismus“, který označuje systém, v němž se zvolení jedinci domnívají, že mají právo a úkol vybojovávat státní prostředky a různé výhody pro svou etnickou skupinu či příslušníky své víry (obvykle je s tím spojena i vysoká mírakorupce). Dalším užívaným pojmem při popisech nigerijské politické kultury je „tribalismus“, tedy snaha soustředit federální moc do rukou určitého kmene.To v minulosti také vedlo k četným etnickým konfliktům, z nichž ten v Biafře je nejznámější. I když je prebendalismus v současnosti již poněkud oslaben, dokonce za pomoci zákonných ustanovení, tři největší kmeny, Hausové, Igbové a Jorubové, si přesto udržují tradiční převahu a kontrolu nad státem, a to navzdory tomu, že hlavní politické strany jsou nad-kmenové. Největšími jsou Lidová demokratická strana (People's Democratic Party), již lze považovat za středopravicovou akonzervativní, a Všenigerijský lidový kongres (All Progressives Congress), který lze označit zasociálnědemokratický.
Korupce je častým předmětem kritiky. V roce 2012 viceprezidentkaSvětové bankyOby Ezekwesiliováodhadla, že jen v oblasti těžby ropy Nigérie od vyhlášení nezávislosti ztratila kvůli korupci přes 400 miliard dolarů.
Po získání nezávislosti v roce 1960 Nigérie učinila africkou jednotu ústředním bodem své zahraniční politiky. Byla zakládajícím členem Organizace pro africkou jednotu (nyníAfrická unie) a má mimořádný vliv v západní Africe. V nigerijské Abuje sídlí KomiseHospodářského společenství západoafrických států(ECOWAS), v němž Nigérie hraje významnou roli. Země ECOWAS se na konci roku 2000 dohodly na ustavení společné centrální banky a zavedení společné měny eco od roku 2003, k tomuto však doposud nedošlo.
V 60. letech 20. století byla Nigérie v Africe pozoruhodnou výjimkou svým blízkým vztahem sIzraelem, který například sponzoroval stavbu parlamentních budov.Zastudené válkybyla členemHnutí nezúčastněných zemí.
V 70. letech se stala velmi vlivnou regionální velmocí a podpořila několikpanafrickýchhnutí na cestě k moci, jakoMPLAvAngolečiSWAPOvNamibii. Podpořila též hnutí za nezávislost vMosambikuaRhodésii. Hrála rovněž vedoucí úlohu v boji proti vláděapartheiduvJAR.
Bývalá nigerijská ministryně financíNgozi Okonjo-Iwealovábyla roku 2021 zvolena generální ředitelkouSvětové obchodní organizace. Stala se tak první ženou a prvním Afričanem v této funkci.
Stavlidských právv Nigérii zůstává špatný. Podleamerického ministerstva zahraničíjsou nejzávažnějšími problémy v oblasti lidských práv používání nepřiměřené síly bezpečnostními složkami, beztrestnost za zneužívání pravomocí bezpečnostních sil, svévolné zatýkání, dlouhodobá vyšetřovací vazba, korupce soudců, vliv výkonné moci na soudnictví. Obvyklé je též znásilňování, mučení a jiné kruté, nelidské nebo ponižující zacházení s vězni, zadrženými a podezřelými. Ve věznicích jsou celkově život ohrožující podmínky. Problémem je stále též obchod s lidmi za účelem prostituce a nucená práce, násilí paramilitárních skupin,dětská práce, zneužívání a sexuální vykořisťování dětí,domácí násilí, diskriminace na základě etnické příslušnosti a náboženství.
Ačkoli je Nigérie smluvní stranouÚmluvy o odstranění všech forem diskriminace žena podepsala též Maputský protokol, diskriminace na základě pohlaví zůstává významným problémem. Vynucené sňatky jsou běžné, stejně jakodětské sňatky.39 % dívek se vdává před dosažením věku 15 let, ačkoli v roce 2008 byl přijat federální zákon zakazující sňatky dívek mladších 18 let.V severní Nigérii je obvyklá rovněžpolygamie.Běžné je podřízení manželky manželovi. Ženy mají méně pozemkových práv. Nedaří se vymýtit ani mrzačení ženských pohlavních orgánů, tzv.ženskou obřízku, ačkoli zákonem byla zakázána v roce 2015.V Nigérii nejméně půl milionu žen trpí vaginální píštělí, převážně v důsledku nedostatku lékařské péče při porodu a předčasných sňatků.Ženy byly formálně politicky zrovnoprávněny v roce 1979.Přestopatriarchálnísystém je mnoha společenskými institucemi podporován a je například běžné, že manželé rozhodují o tom, komu dá žena hlas ve volbách. Zastoupení žen ve vládě od získání nezávislosti na Británii je mizivé. Ženy také nadále tvoří nepatrnou menšinu státních úředníků.
Podle zákoníkušaría, který platí ve dvanácti severních státech, jsou trestnými činy ihomosexualitaanevěra.Jsou trestány tvrdými tresty, včetně amputace, bičování, kamenování a dlouhých trestů odnětí svobody. Podle průzkumuPew Research Centerz roku 2013 se 98 % Nigerijců domnívá, že homosexualita je neakceptovatelná.
Nigérie je v současnosti rozdělena do 36 států, přičemžAbujamá zvláštní postavení federálního hlavního města. Celé území je dále rozděleno do 538 okresů.
V Nigérii je vedle federální správy dosud velké množství tradičních států (několik desítek) v čele s místními vládci (sultány, králi, emíry). Ačkoli tradiční vládci již oficiálně nemají politickou moc, mají stále značné postavení a patronátní moc. Někteří dočasně zastávají i funkce guvernérů států federace. Některé tradiční státy přesahují hranice současných států nigerijské federace, případně i hranice Nigérie.
Následující tabulka uvádí nigerijské státy, jejich rozlohu, hlavní města a růst obyvatelstva mezi sčítáními obyvatel v letech1991a2006.
PodleMezinárodního měnového fondubyla v roce 2021 nigerijská ekonomika 25. největší na světě (26. započítáme-liTchaj-wan), a to z hlediskahrubého domácího produktu(HDP) vparitě kupní síly.Je tak druhou největší africkou ekonomikou (poEgyptu) a největší subsaharskou.
Významnou komoditou Nigérie jeropa. Země je 6. největším exportérem této suroviny, přičemž 60 % všech těžebních polí má licencovaná společnostRoyal Dutch Shell. Bezohledná těžba si však vyžádala obrovskou daň, kterou vyspělé státy úspěšně ignorují jak politicky, tak mediálně. Od roku1958, kdy těžba ropy touto společností začala, byly zabity tisíce obyvatel, kteří s těžbou a devastací přírody a životního prostoru nesouhlasili. Nejhůře dopadliOgoniové, jejichžčelní představitelébyli v roce1995popraveni nigerijskou vojenskou vládou. V roce 2012 došlo k mimosoudnímu vyrovnání mezi Royal Dutch Shell a jejich pozůstalými ve výši 15,5 milionu dolarů. Firma však důrazně odmítá jakýkoliv podíl na jejich odsouzení a toto odškodnění vysvětluje jako součást strategie uklidnění a stabilizace příslušné oblasti.
Vláda se od 70. let na ropný průmysl doslova upnula a od 80. let začalo docházet k postupnému kolapsu téměř všech výrobních odvětví i zemědělství, což učinilo zemi závislou na dovozu. To se řada pozdějších vlád snažila změnit, avšak ještě i dnes ropné produkty tvoří 72 procent veškerého nigerijského vývozu, na příjmech z vývozu se ropa podílí 90 %, ropný sektor vytváří 30 % HDP v běžných cenách.Země se tak jeví být "ropnou monokulturou", což mnoho ekonomů vnímá jako velké nebezpečí do budoucna, byť prozatím je těžba ropy stále natolik lukrativním odvětvím, že stačí k poměrně dynamickému růstu.
Nigérie má blízké obchodní vztahy sUSA, kam vyváží pětinu své ropné produkce. Export do USA tvořil v roce 2009 zhruba 42 % celkového exportu země a naproti tomu se Nigérie stala 50. největším odběratelem amerických výrobků. Spojené státy jsou zde také největším zahraničním investorem.Zdaleka největší partner v importu do země je všakČínas 16,1 % podílu a následněNizozemskos 11,3 % v roce 2009. USA byly ve stejném roce v importu do Nigérie až na třetím místě s podílem 9,8 %. V roce 2010 měla země hospodářský růst 8,2 %(odhad pro rok 2011 činí 8 %, pro rok 2008 to bylo 9 %).
Stejně jako mnoho dalších zemítřetího světa, nahromadila i Nigérie podstatný zahraniční dluh. Mnohé rozvojové záměry, jejichž uskutečnění bylo hrazeno z těchto dluhů, vinou rozsáhlé korupce selhaly. Kvůli rostoucímu zadlužení a jemu neodpovídajícím hospodářským výkonům země brzy nebyla schopna dluhy splácet. Po dlouhotrvající snaze nigerijských vyjednavačů se v říjnu2005Nigérie a její věřitelé z tzv.Pařížského klubudohodli na snížení dluhu o přibližně 60 %. Zbylou část dluhů měla vláda uhradit z rostoucích příjmů z těžby ropy. Díky této dohodě bylo uvolněno více než 1,15 miliardyUSDročně pro programy na omezení chudoby. V dubnu2006se Nigérie stala první africkou zemí, které se podařilo plně vyrovnat své závazky vůči Pařížskému klubu (ty byly odhadovány na 30 miliard USD). Popandemii covidu-19seveřejný dluhpohybuje na úrovni okolo 40 procent HDP (podobně jako vČesku).
Nigérie trpí dlouhodobým nedostatkemelektrické energie, s čímž jsou spojeny i nepříjemné stále se opakující výpadky jejích dodávek do domácností i firem. Je proto obvyklým jevem, že domy mají v Nigérii vlastní generátory pro situace těchto výpadků. V současnosti většinu energie - 83 % - Nigérie vyrábí zbiomasya odpadu. Zbytek zfosilních paliv(16 %) avodní energie(1 %). Od získání nezávislosti se Nigérie snaží vyvinoutjadernou energetiku. Od roku 2004 funguje výzkumný reaktor čínského původu na Univerzitě Ahmada Bella. V dubnu 2015 zahájila Nigérie jednání s ruským státnímRosatomemo výstavbě a provozu čtyř jaderných elektráren do roku 2035, z nichž první by měla být v provozu do roku 2025. Smlouva o výstavbě byla podepsána roku 2017.
Nejdůležitějším vývozním artiklem nigerijského zemědělství jekakaoa přírodnípryž. Dále se pěstují a produkují fazole,sezam,kešu ořechy,maniok,podzemnice olejná,kukuřice, melouny,proso, palmová jádra,palmový olej,banány,rýže,čirokči sójové boby. Před občanskou válkou byla Nigérie potravinově soběstačná, zemědělství však nedokázalo držet krok s rychlým populačním růstem a dnes Nigérie spoléhá na dovoz. Občas politici kartu posílení domácí produkce a soběstačnosti zdvihnou, v roce 2019 například Nigérie uzavřela svou hranici s Beninem a dalšími sousedními zeměmi, aby zastavila pašování rýže do země v rámci úsilí o posílení místní produkce.
V Nigérii žije odhadem více než 194 milionů obyvatel.To ji dělá zdaleka nejlidnatějším africkým státem. Stejně jako ve většině subsaharských států Afriky populace dynamicky roste díky velmi vysoké porodnosti, která v roce 2009 dosahovala hodnoty 5,6 živě narozených dětí na matku.Pro srovnání, populace Nigérie v roce 2000 činila 124,8 milionu obyvatel, zatímco v roce 1950 jen asi 33 milionů.Odhady OSN hovoří o tom, že se do roku 2100 zvýší populace Nigérie na 730 milionů lidí.To je průměr odhadů, nejvyšší odhady hovoří o miliardě lidí. Lagos měl v roce 1950 tři sta tisíc obyvatel, v roce 2017 již 13 milionů.
Politici začínají již opatrně hovořit o tom, že populační exploze je problémem. Byl to prezidentGoodluck Jonathan, který jako první v roce 2012 vyzval k omezení porodnosti.
Populační přetlak způsobuje, že již milióny Nigerijců migrovaly do Evropy, Severní Ameriky a Austrálie. Jen do Spojených států emigroval přes milion Nigerijců. Existuje i opačný trend, odchod černých Severoameričanů i Jihoameričanů do vlasti svých předků, ale je mnohem slabší.
Nigérie má rovněž jednu z nejmladších populací na světě. V roce 2018 bylo 42,5 % obyvatel mladších patnácti let, naopak jen 3,1 % starších 65 let. Medián věku byl 18,4 roku. 51,7 % obyvatel žije na venkově, 48,3 % ve městech (odhadOSNz roku 2018).
V Nigérii žije více než 250 etnických skupin lišících se tradicemi, historií, jazyky i náboženstvím. Hlavní 4 etnika jsou:Hausové,Jorubové,Igbové(Ibové) aFulani. Hausové, Jorubové a Igbové dohromady tvoří 70 % populace. Další etnika jsou Ijaw,Kanuri, Ibibio a Tiv. Žijí zde také malé komunityAfrikánců,Angličanů,Američanů,Číňanů,Indů,Japonců,Libanoncůa jiných, zejména evropských národů. Tyto komunity jsou soustředěny ve velkých městech (Lagos,Abuja) a v oblasti deltyNigeru, kde jsou zaměstnáni u ropných společností.
O počty příslušníků jednotlivých etnik se ovšem v Nigérii vedou spory, neboť z nich jsou odvozovány federální dotace pro jednotlivé oblasti a podíl na ziscích z ropy. Dokonce i státní úředníci jsou najímáni podle etnických kvót. Vláda proto musela již několikrát stornovat výsledkysčítání lidu, protože hrozilo, že způsobí etnické konflikty.Tyto pochybnosti někdy vedou i ke zpochybňování údajů o celkovém počtu obyvatel a OSN se raději spoléhá na vlastní odhady nežli na oficiální vládní údaje. "Etno-populační" souboj je také jedním z důvodů, proč odborníci vidí jako obtížné prosadit v Nigérii opatření vedoucí ke snížení porodnosti.
V Nigérii se mluví více než 250 jazyky, což odpovídá počtu etnických skupin. Mezi největší domorodé jazyky patříhauština,jorubštinaaigboština.Úředníma sjednocujícím jazykem jeangličtina, její slangovou formou, rozšířenou zejména mezi nevzdělaným obyvatelstvem, je nigerijskápidžinangličtina.
Většina jazyků užívaných v Nigérii patří knigerokonžským jazykům. Existují ale i výjimky,kanurijština, jíž se mluví na severovýchodě země, patří knilosaharským jazykům, a hauština, jež převládá na severozápadě, kafroasijským jazykům. I v tomto případě je tedy patrný severo-jižní rozštěp země.
Hlavními náboženstvími v Nigérii jsouislámakřesťanství, v některých oblastech přetrvávajíanimistická náboženství. V procentuálním vyjádření bylo k roku 2009 zhruba 50,4 % obyvatel muslimůa 48,2 % křesťanů.Nicméně některé zdroje udávají k roku 2011 mírnou křesťanskou většinu. Např. podle Pew research center je křesťanů již 50,8%,což by potvrzovalo dlouhodobý trend růstu podílu přívrženců křesťanství na úkor islámu a domorodých náboženství – v roce 1963 se k islámu přihlásilo 47 % obyvatel Nigérie, zatímco k domorodým náboženstvím 18 % a ke křesťanství jen 38 %.
Islám je dominantní zejména v severních oblastech Nigérie, obývanýchHausy. Nigérie má největší muslimskou populaci v subsaharské Africe. Většina muslimů jsousunnité, povětšinou patří kmálikovskému mazhabu, jen menší skupina kšáfiovskému mazhabu. V posledních letech se zvyšuje napětí mezi muslimy a zbytkem populace, které se mimo jiné projevuje i zvyšujícím se počtem útokůislámských teroristůvůči křesťanům.Severské muslimské státy v Nigérii do svého právního systému inkorporovaly právošaría. Stát Kano dokonce usiluje o nadřazenost práva šaría nad ústavou.Roku 2024 nastaly další legislativní změny ve věci zpřísnění trestů zarouhání.Velkým problémem je rozmach islámského fundamentalismu v podobě hnutíBoko Haram.
Křesťanství je dominantní v jižních oblastech Nigérie –Jorubovéna jihozápadě jsou převážněprotestantiaIgbovéna jihovýchodě převážněkatolíci. Protestantů je tak mezi křesťany asi 74 %, katolíků 25 %.
Animistická náboženství jsou stále hojně rozšířená meziJoruby.Judaismusje vyznáván malým množstvím lidí zejména meziIgby. Fenomén igbovských judaistů je malou záhadou. Tito Igbové se považují za jeden z desetiztracených kmenů Izraele, o nichž hovoříBible, ovšemreligionistéváhají s odpovědí, kdy a jak se tato tradice zrodila, ve starších dobách totiž není zaznamenána.Patrně se zrodila v 18. století a byla iniciovánaOlaudahem Equianem.
Nigérie patří mezi státy s největší míroukorupce. Podle zprávyEvropského parlamentuz roku 2016 „přišla Nigérie od roku 1960 v důsledku korupce o přibližně 400 miliard USD z příjmů z ropy a dalších 20 miliard USD pocházejících z ropy zmizelo z nigerijské státní pokladny v posledních dvou letech“.Nigérie viní z korupčního jednání také nadnárodní ropné společnosti a podala mezinárodní žaloby na americkýChevron, britsko-nizozemskýRoyal Dutch Shella italskouEni.V Praze se praly peníze z obří korupční kauzy spojené s nákupem zbraní pro nigerijskou armádu.
V květnu 2014 nigerijský prezident Goodluck Jonathan oznámil, že po útocích muslimské skupiny Boko Haram zůstalo nejméně 12 000 mrtvých a 8 000 zmrzačených lidí. Po únosu 276 školaček v Chiboku se k boji proti Boko Haram přidal Čad a Kamerun. V dubnu 2016 bylo zavražděno 500 vesničanů z převážně křesťanských oblastí příslušníky muslimského kmene Fulbů, zničeny byly všechny základní a navazující školy, zdravotnická zařízení, náboženské budovy i policejní stanice.
Nigerijský básník, dramatik a esejistaWole Soyinkase stal v roce 1986 prvním africkým nositelemNobelovy ceny za literaturu.Svá díla píšeanglicky.Chinua Achebezískal roku 2007Man Bookerovu cenu.Díla prozaikaBen Okrihobývají řazena k tzv. postkoloniální literatuře.Feministickouprózou se proslavilaChimamanda Ngozi Adichieová.Feministické rysy byly patrné i v díleBuchi Emechetaové.SpisovatelKen Saro-Wiwase krom jiného proslavil ochranou práv obyvatel delty řekyNiger; jeho aktivismus ho stál nakonec i život.Amos Tutuolavyužil ve svých románových fantaziích tradičníjorubskýfolklór.
Ve světovépop musicse proslavila zpěvačkaSade.Fela Kutibyl průkopníkem tzv. afrobeatu, žánru, v němž se spojilyzápadoafrickéhudebnítradice sjazzema afroamerickýmfunkem, a který klade důraz na vokály, prolínající se rytmy abicí nástroje.V žánrueurodancese prosadilDr. Alban.
Nigerijský filmový průmysl, známý pod přezdívkouNollywood, je nejenom největší v Africe, ale dokonce je v současnosti druhým největším producentem filmů na světě. Filmová studia jsou umístěna v Lagosu, Kano a Enugu, a tvoří hlavní část příjmů těchto měst.Ke známým herečkám patříGenevieve NnajiováneboUzo Adubaová.
Nigérie se od roku 1952 zúčastňuje olympijských her. Získala od té doby tři zlaté medaile (k roku 2021), tu první a dosud jedinou individuální přivezla skokanka do dálkyChioma Ajunwaovánaolympiádě v Atlantě roku 1996.Na stejných hrách vyhrál fotbalový turnaj nigerijský národní tým, jakožto první africký.VSydney roku 2000zlatou sbírku doplnila běžecká štafeta na 4 × 400 metrů, byť až po osmi letech od závodu, díky diskvalifikaci původně vítězné štafety americké. Atletika je vůbec nejúspěšnějším nigerijským sportem na OH, má v ní i pět stříbrných, z toho jsou tři ze štafet a dvě individuální (Glory Alozieováv běhu na 100 metrů překážek aBlessing Okagbareováve skoku dalekém).
Nigerijská fotbalová reprezentacetřikrát vyhrála mistrovství Afriky (Africký pohár národů), v letech1980,1994a2013, a jednou olympijské hry (1996). K nejúspěšnějším hráčům patří vítězLigy mistrů UEFAa dvojnásobnýFotbalista roku AfrikyNwankwo Kanu. Anketu Africký fotbalista roku vyhráli iVictor Ikpeba(1997),Emmanuel Amuneke(1994) aRashidi Yekini(1993).Jay-Jay Okochadvakrát zvítězil v konkurenčníanketě BBC(2003, 2004).John Obi Mikelse stal sChelseavítězem Ligy mistrů iEvropské ligy,Celestine Babayarose stejným klubem vyhrálPohár vítězů pohárů.
Dick TigeraSamuel Peterjsou profesionálními mistry světa vboxu.BasketbalistaHakeem Olajuwonje dvojnásobným vítězem americkéNBA(1994, 1995).Festus Ezelise stal vítězem NBA sGolden State Warriorsroku 2015. Ve stejném roceNigerijská mužská basketbalová reprezentacevyhrála poprvé v historiiMistrovství Afriky. K oporám týmu patřilAl-Farouq Aminu.Nigerijská ženská basketbalová reprezentaceje v tomto ohledu ještě úspěšnější, africké mistrovství vyhrála již pětkrát (2003, 2005, 2017, 2019, 2021).Nigerijské házenkářkyse stali kontinentálním šampionkami roku 1991.
Velmi populární je v Nigérii stolní hrascrabble.
Základní potravinou Nigérie jsoubatáty(sladké brambory), hojně se užívají různákoření,bylinky,plantainy,arašídyaolej(předevšímpalmovýnebo arašídový). Pouliční prodejci často rádi připravují jídlo na způsobbarbecue. Jako příloha jsou běžnéfufu,kukuřičnéplacky rozšířené po celéAfrice. Také rýže je v Nigérii poměrně rozšířená, používá se jako příloha a připravují se z ni různé pokrmy jako například kokosová rýže (rýže vařená s kokosovým mlékem) nebo různé druhysmažené rýže, kdy se rýže smaží s kořením,zeleninoua často imasemnebo různýmiplody moře, napříkladjollof rice.Oblíbená jsou také jídla zfazolí(smažená plackaakara, fazolovýpudinkmoin moin, fazolová kašeewa agoyin). V celé Nigérii se jí také masový špízsuya. Pro Evropany poměrně exotickým pokrmem jeponmo, zvířecí kůže.Nigérie je také známa svýmipolévkami, mezi nejznámější patří hauská polévkamiyan kukaze sušenéokrya listůbaobabů,peppersoupz chilli, masa amuškátového oříšku,afangze zeleniny, ryb a račího masa a mnohé další.Mezi nejčastější nápoje patříkunu(severonigerijský nápoj zprosa, kukuřice nebočiroku),ibiškovýdžusnebosójové mléko. Zalkoholických nápojůje rozšířenépalmové víno.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuNigeriana anglické Wikipedii.