Lucio Battisti

Lucio Battisti(5. března1943,Poggio BustonevLaziu–9. září1998,Milán) byl jeden z nejúspěšnějších a nejznámějších italských skladatelů a interpretů konce šedesátých a průběhu sedmdesátých a osmdesátých let. Narodil se 5. března 1943 v obciPoggio BustonevLaziu, zemřel za nejasných okolností9. září1998namilánskéklinice.
Roku1947se přestěhoval s rodiči doMilána. Od začátku šedesátých let se učil hrát na kytaru. Bylsamouk. Roku1962poté, co získal diplom z elektrotechniky, odešel doNeapole, kde spolupracoval se skupinamiI MattatoriaI Satiri. Po čase se vrátil do Milána a hrál sI Campioni. Tou dobou napsal píseňSe rimani con me, která byla později přetextována Mogolem naNon chiederò la caritàa ta o pár let později naMi ritorni in mente.14. února1965se setkal s básníkem, ale především textařem, se kterým spolupracoval až do roku1980, s Giuliem Rapettim známým pod pseudonymemMogol. Toto setkání zařídila hledačka talentů, Francouzka pracující v Miláně pro vydavatelstvíRicordi,Christine Leroux. Od roku1966vystupoval sám. Prvními vydanými písněmi bylyPer una liraaDolce di giorno, které měly průměrné prodeje.
Roku1967dvojice napsala pro skupinuEquipe 84velký hit29 settembre. Mogol začal spolupracovat i s jinými skladateli stejně starými jako Battisti. Roku1968vyšlo dalšíLPs písněmiLuisa RossiaEra. V témže roce se zúčastnil s písníBalla Lindahudební soutěžeCantagiro, kde skončil čtvrtý. Tatopíseň, přeložena do angličtiny jakoBella Lindaa interpretovánaThe Grass Roots, se však stala v anglofonních zemích úspěšnější a vedla chvíli americkou hitparádu. To jej trochu naštvalo. TakécoververzepísněIl paradisoodAmena Cornerazaznamenala veVelké Britániiúspěch.
Roku1969se účastnil s písníUn'aventurahudební soutěžeFestival Sanremo, kde se nedostal ani na přední příčky. Přesto to pro něj byl začátek neobvykle úspěšného roku. Vyšly písněNon è FrancescaaAcqua azzurra, acqua chiara. S tou se umístil na Cantagiru třetí a první naFestivalbaru. Pro skupinuFormula Tre, ve které našel budoucí kapelníky při dalších nahrávkách, napsal píseňQuesto folle sentimento. Konečně vyšla i píseňMi ritorni in mente, ale hlavně koncem roku jeho první album s jednoduchým názvemLucio Battisti.
V tomto roce také poprvé potkal svou stejně starou budoucí (1976) manželkuGrazii Letizii Veronese.
Roku1970podruhé zvítězil naFestivalbarus písníFiori rosa, fiori di pesco. Začala spolupráce se zpěvačkouMinou, pro kterou napsal nejprodávanější single rokuInsiemea takéEmozioni, podle níž bylo pojmenováno jeho další albumEmozioni.
Začal se čím dál častěji objevovat v televizi, především v pořadech pro mladé. Tou dobou si budoval svouimage, nosil dlouhévlasyve styluafroaindiánskékošiles šátkem kolemkrku. Přesto se Battisti nestal populárním jen mezi mladým publikem, ale i mezi staršími, kteří oceňovali jeho návaznost na tradiční melodičnost italské hudby a podání v novém a moderním provedení. Z části za to mohly i romantické a přitom snadno zapamatovatelnéMogolovytexty.
V tomto roce se také dvojice odmítla zúčastnitFestivalu v SanremuaCanzonissimy. Battisti uskutečnilturnésFormula Trea prohlásil, že se usadí a že turné budou vzácná. Chtěl si tak vytvořit více prostoru pro svůj soukromý život. Také zakázal veškerá svá nedovolená fotografování; bylo povoleno fotografování jen na obaly jeho alb. Ty obvykle vytvářel fotograf vydavatelstvíNumero UnoCesare Monti.
Ve stejném roce si oba, Battisti iMogol, pořídili domy vDosso di Coroldo, v provinciiBrianza. V létě podnikli společně, právě z tohoto místa vLombardii, cestu koňmo až doŘíma. Tato pouť se stala ikonou dvojice a fotografie z této cesty se dostala i na kompilaciLe avventureuspořádanou Mogolem v roce2005.
Tohoto roku se dvojice rozhodla přejít pod značku vydavatelstvíNumero Uno, které již roku 1969 založil Mogol s přispěním svého otce dirigentaMariana Rapettiho. S nimi přestoupili i známí, např.Formula Tre, ale i jiní mladí hudebníci ze stájeRicordi. Své objevy představil vydavatelství v televizním pořaduTutti insieme.
Vyšel veleúspěšnýsinglPensieri e parolezpívanýdvojhlasněa také albumAmore e non amore. NaLPvyšla iEra, píseň v jednom akordu. Psal další písně i pro jiné kolegy zNumero Unoa také velkýhit, který sám nikdy nevydal, jen se skupinouFormula Tre,Eppur mi son scordato di te. K této písni se váže historka, kdy Battisti přijel doŘímazahrát v televizním studiu právě tuto píseň. Protože měl dlouhou chvíli, sedl si s kytarou na nádražíTerminia očekával, že mu kolemjdoucí za to budou dávat peníze. Zůstal však prý bez povšimnutí.
Na konci roku vyšlo albumLucio Battisti Vol. 4aLPs písníLa canzone del sole, která se svou jednoduchostí (tři akordy) stala velice populární u začínajících kytaristů.
Roku1972vyšel poslední výtvor ve vydavatelství Ricordi,Elena no. V Numero Uno vyšlo nové albumUmanamente uomo: il sogno. Především píseňI giardini di marzodokázala, že Battisti už nepsal jen jednoduché, ale i velice procítěné skladby.
O rok později vyšlo další albumIl mio canto libero. Stejnojmenná píseň byla nabídnuta i Mině. Ta ji odmítla a musela později litovat, protože album se stalo nejprodávanějším v celém roce1973a tato píseň je dodnes považována za jednu z nejlepších z italské poválečné scény. Je vidět, že Battisti neponechal nic náhodě a velice se soustředil i na výběr hudebních nástrojů. Používal především akustickou kytaru,klávesy, baskytaru abicí. Již téhož roku vyšlo další albumIl nostro caro angelo, na němž však bylo možno spatřit i jeho první experimenty, např. s dechovými a smyčcovými nástroji. O názvu písněIl nostro caro angeloa stejnojmenného alba kolují dvě zvěsti. První říká, žeIl nostro caro angelo(náš drahý anděl) má ve skutečnosti znamenat „il nostro caro figlio“ (náš drahý syn) a reagovat tak na narození jeho jediného syna Luky (Luca Battisti). Druhá říká, že se jedná o Mogolovu kritiku tehdejší katolické církve. Toto album se stalo druhým nejprodávanějším v celém roce hned po jeho předešlém albu.
Roku1974vyšlo albumAnima latina. Bylo inspirováno cestou, kterou dvojice Battisti-Mogol podnikla poJižní Americe. Některé písně mají nádech jihoamerických rytmických tanců. Jiné poukazují na chudobu, jaká se tou dobou v těchto zemích vytvářela. Mogol psal zcela nezvyklé texty, které už nebyly ze všedního života, ale měly nádech mystična a byly plnémetafora přirovnání. Také jeho hlas nebyl tak jasný, ustupoval do pozadí řadě exotických nástrojů a místy se stával nesrozumitelným. Text samotné písněAnima latina, byl podle vlastních Mogolových slov ten nejlepší, co kdy napsal. V dalším roce nevyšlo žádné nové album, možná i kvůli sporům mezi vydavatelstvímiNumero Unoa RCA.
Roku1976vyšlo dlouho očekávané albumLa batteria, il contrabbasso, eccetera. Velkým hitem se stalaAncora tu, vydaná s velkým úspěchem i ve španělštině jakoDe nuevo tua s malým úspěchem v angličtině jakoBaby it's you. Dvojice začala spolupracovat s jednou z nejúspěšnějších italských zpěvačekPatty Pravo.
V témže roce šokoval hned dvakrát. Zaprvé se oženil se svou přítelkyní, se kterou už měl tou dobou tříletého syna,Grazií Letizií Veronese, a zadruhé prohlašoval:„Non parlerò mai più, perché un artista deve comunicare con il pubblico solo per mezzo del suo lavoro.“(Již nikdy nebudu mluvit, protože umělec musí komunikovat s publikem jen prostřednictvím své práce.) O rok později vyšlo albumIo, tu, noi, tutti. Chvíli poté i jeho anglická verzeImages. Obě byly registrovány vAmerice. Zatímco první mělo vItáliiočekávaný úspěch, jeho anglická verze určená především pro americký a britský trh se stala prvním neúspěchem v Battistiho produkci. Zřejmě za to mohla nedokonalá Battistiho výslovnost i neuměléMogolovypřeklady z italštiny.
Roku1978vyšlo albumUna donna per amico. Tentokrát bylo registrováno v Anglii. Snažil se stále zaujmout i anglosaské publikum, i když už ve svém rodném jazyce. Písně se pomalu dostávaly do žánrudisco. Přestože spolupracoval sBee Gees, album se stalo populárním opět jen v Itálii, kde se stalo nejprodávanějším albem v celé jeho kariéře.
V tomto období trávil stále více času vŘímě. S Mogolem si písně a texty vyměňovalipoštou. V tvorbě to bylo znát. Roku1980vyšel poslední produkt jeho spolupráce s Mogolem, albumUna giornata uggiosa. Šlo o zlom v jeho kariéře. Už nikdy se nedal s Mogolem dohromady, naposledy nahrál píseň s vlastní hrou na kytaru.
Po úspěchu albaUna giornata uggiosase z nejasných důvodů dvojice rozešla. Spekulovalo se, že za to mohly sousedské spory v Brianze, finanční neshody, kdy on sám nadále vydělával mnohem více nežMogol, ale nejspíše se neshodli na další tvorbě. On sám chtěl čím dál tím více experimentovat, inovovat, zatímco Mogol už asi ne. Výsledkem bylo, že Mogol psal podobné texty jako předtím proRiccarda Cocciantehoa později i pro jiné. Roku1982vydal další album:E già. Všechny nástroje byly elektronické, zvuky syntetické, zcela chyběly strunné nástroje. Texty napsala manželkaGrazia Letizia Veronese, ale podle kritiků jí s tím velice pomohl on sám. Album celkově působilo „jako doma udělané“, syn Luca navíc nakreslil přebal. Toto album bylo pro fanoušky trochu šokem, nezaznamenalo takový úspěch jako ta předešlá, možná proto, že se mu nelíbila jakákoli placenáreklama, přesto se na chvíli stalo opět nejprodávanějším.
Po čtyřech letech odmlky se vrátil na pulty s novým albemDon Giovanni. Texty od té doby pro něj psal výhradně italský básníkPasquale Panella, který už měl s textováním zkušenosti z dřívějška. Tyto nové texty už nebyly tak snadné na pochopení a ještě méně na zapamatování. Album bylo kritikou velice chváleno (viz podrobněji) a zaznamenalo poměrně slušnou prodejnost. Naposledy.
Další albumL'apparenza(1988) navázalo na předešlé. Kritice se opět velice líbilo, přesto prodeje byly ve srovnání se zlatou érou 70. let zanedbatelné. Na tomto albu se přiblížiltechnohudbě. To dobou vydělával jen na autorských právech k písním ze 70. let astronomických 50 biliónů italských lir, které by dnes odpovídaly asi 3 mil. eur.
Opět o dva roky později vyšloLa sposa occidentale. Už nevyšlo pod značkouNumero Uno, ale u společnosti CBS. Roku1992vyšlo předposlední album nazvanéCosa succederà alla ragazza. Vydavatelem bylaSony/Columbia. V roce1994vyšlo jeho poslední albumHegel. Dodnes jde o jeho nejméně prodávané album, přestože je považováno za lepší nežCosa succederà alla ragazza aL'apparenza.
Říká se, že po roce1994se začal opět stýkat s Mogolem a že připravovali nové album, přesto od roku1980oficiálně nevyšlo žádné společné dílo. Zemřel9. září1998ve věku 55 let. Je pohřben na hřbitově v obciMolteno. Obřadu se tehdy zúčastnilo asi 20 lidí včetně Mogola.
Během své kariéry složil asi 160 písní. V roce 1969 a 1970 vyhrálFestivalbar. Celkem 13 písní se stalo prvními v italské hitparádě, většina dalších se dostala alespoň do první desítky. Je známo mnoho nevydanýchsinglů, především variací v cizím jazyce. Dodnes bylo prodáno přes 20 miliónů desek a je tak asi desátým nejprodávanějším italským zpěvákem.
Vydal celkem 20 alb. Od roku 1971 obsahovala zpravidla 8 písní. Dodnes bylo vydáno mnohokompilacía cover verzí.