Jung-čchun (bojové umění)

Jung-čchun(TZ詠春,ZZ咏春,pchin-jinYǒng chūn, anglický přepisWing Chun, někdy téžWing Tsun,Ving TsunčiYong Tjun) je jihočínskébojové umění. O jeho celosvětové rozšíření se postaral zřejmě mediálně nejznámější představitel tohoto styluYip Man, který provozoval svou školu vHongkongu. Díky tomu je dnes toto umění (nesprávně) považováno za hongkongský styl. V různých variantách je rozšířeno po celé jihovýchodníAsiiodČínypřesThajsko,Vietnamaž poMalajsii.
V Česku převažují styly hongkongské, jediným výrazným zástupcem „pevninského“ Wing Chunu je nejrozšířenější školaMai Gei WongWing Chun.
Jméno tohoto umění lze nejlépe přeložit jako „Věčné jaro“; často se také nepřesně uvádí význam „Krásné jaro“. Slovojung(wing) znamená „věčný, stálý“ a má navozovat představu nikdy nekončícího procesu;čchun(chun) znamená „jaro“ – symbolizuje zrod, vznik. Přeneseně by se tedy dalo hovořit o „věčném jaru“ jakožto neustálé, návazné, nekončící akci, která se znovu a znovu rodí podle toho, jakou techniku používá protivník.
Začíná v klášteřeŠao-lin, v místě s mnohasetletou tradicí vývoje a praktikování bojových umění. Největšího rozkvětu bylo dosaženo v obdobídynastie Ming(1368–1644). Právě v té době se v Šao-linu téměř každý mnich věnoval cvičeníwu-šua právě tehdy také doznala bojová organizovanost osazenstva kláštera nejvyššího stupně. Mingové spatřovali v bojovém umění národní klenot a proto jej všemožně podporovali. Nezřídka byli mniši ze Šao-linu členy expedičních skupin pohybujících se v hraničních oblastech státu.
Poté, co byla dynastie Ming pokořenaMandžuy(dynastie Čching(1644–1911)), proběhly celou zemí represivní zásahy vůči jakýmkoliv formám odporu proti novému pořádku. V Šao-linu, jako v organizované, bojově velmi zdatné enklávě, spatřovala nová vláda velké nebezpečí a tak nechala klášter srovnat se zemí. Mnoho mnichů se navzdory mandžuskému běsnění zachránilo a rozprchlo se do různých koutů země. Stali se pak součástí tajných spolků (někdy je i sami zakládali) ve víře, že se jednoho dne vrátí k moci dynastie Ming.
Starý šaolinský styl,Chung Fa-ťi, který se podařilo uprchlým mnichům rozšířit do všech koutů Číny, byl pravděpodobně kolébkou, ze které, kromě jiných, vzešlo také umění Wing Chun. Po zničení kláštera a s ním i budovy Jung-čchun tchung v jeho areálu, přejal část tohoto jména nově se rodící styl.
Ačkoliv se Wing Chun snaží v rámci obranných technik tvářit jako měkké bojové umění, tedy umění, které nejde proti síle silou, jeho útočná stránka je velice destruktivní. Využívá se tvrdých úderů na citlivá místa, jako je krk, čelist, nos, solar či genitálie a to nejen pěstí, ale i lokty nebo koleny. V systému je použit nácviku boje proti jednomu neozbrojenému protivníkovi, přes boj na zemi až po boj proti více lidem se zbraněmi. Ve výsledku se tedy jedná o velice tvrdý bojový styl použitelný pro nekompromisní sebeobranu.
Genialita tohoto umění tkví hlavně ve snaze držet se snadných, ale co nejefektivnějších pohybů a úderů. Tím odpadá nutnost se před použitím boje složitě rozcvičovatnapř. pro techniku vysokých kopů, což je opět výhoda při sebeobraně. Základní obranné techniky, které jsou poměrně rychle zvládnutelné, dokáží velice účinně pokrýt hlavní tělesné partie před úderem a zároveň dostat obránce do výhodné polohy k protiútoku. Hlavní bojový postoj (Iras, který oceňuje mnoho jiných bojových umění, jelikož vytváří třetí stabilní bod) se snaží myslet na stabilitu a ochranu genitálií.
Specialitou Wing Chun je spojení útočné i obranné stránky v každé technice a boj na velmi krátkou vzdálenost. Techniky Wing Chun od sebe neoddělují obranu a útok, ale při každém pohybu usilují o obojí a neustálou kontrolu protivníka. Specifikou útočné stránky Wing Chun je boj o středovou linii (tedy o přímou, nejkratší cestu pro útok) a řetězové údery, které při dobře zvládnuté technice nemilosrdně zasypou protivníka ohromným počtem ran (sérií navazujících ran - řetězem ran) za relativně krátký čas, ale zároveň tvoří kryt obránci a nutí protivníka k přechodu do defensivy a útočí na jeho stabilitu.
Dalším specifikem Wing Chun je Chi Sao (v překladu lepící se ruce), zaměřené na získání dokonalé kontroly protivníka na velmi krátkou vzdálenost udržováním nepřetržitého kontaktu (být přilepen k protivníkovi). Chi Sao učí studenty kontrole končetin protivníka (rukou a v pokročilejších stupních i nohou) zdokonalováním propojení obrany i útoku v každém pohybu a rozvinutí schopnosti studenta vnímat pohyb a tlak protivníka pomocí hmatu místo ostatních smyslů. Tyto techniky jsou velice často prezentovány na ukázkových videí a mistři Wing Chun je předvádí i se zavázanýma očima.
Efektivita tohoto umění navíc spočívá i ve velice dobré použitelnosti ve stísněných prostorách, třeba výtahů nebo malých místností. Vysoká účinnost dělá toto umění dobře použitelné i pro ženy, kdy za pomoci nebezpečných technik, jako jsou kopy na kolena či vpichy na oči, se lze ubránit i o dost silnějším protivníkům v případě přímého ohrožení.
Wing Chun je tedy bojové umění, které si vzalo to nejlepší z dávných kung fu stylů a vytvořilo tak ucelený systém velice efektivního bojového umění. A jako bojové umění nemusí hledět na pravidla či fair play hru, což z něj dělá nekompromisní sebeobranný systém. Wing Chun je navíc možné naučit se na použitelnou úroveň za poměrně krátký čas proti jiným uměním.Absence pohybů vyžadující kvalitní provedení za použití síly nebo atletických pohybů umožňuje navíc zvládnout Wing Chun lidem všech postav a pohybového nadání.
První školu v Evropě založil Lee Sing v Anglii v 50. letech. V západním světě se z Wing Chun, podobně jako z jiných bojových umění, stala komerční záležitost. Nejúspěšnějším komerčním projektem je zřejměEWTO(European WingTsun Organization, Evropská organizace Wing Tsun, dříve propagující stylLeung Tinga, nyní více autonomní), který je pod správouKeitha Kernspechta, se sídlem v německémLangenzellu.
Komerčně pojaté organizace též hojně spojují výuku Wing Chun s filipínským bojovým uměnímEskrima(EWTO) neboliSkirmen(AVSE Missing-Link).
Historie českých škol spadá do roku1990když se Ivan Rzounek vrátil z delšího pobytu v zahraničí a založil historicky první školu WingVing ChunTsun v Česku, tehdy v rámci EWTO (nyní pod patronací rakouskéhosi-fuOlivera Königa[rovněž EWTO]). Zanedlouho se na trh propracovaly i další významné školy (např.ELYWCIMAA, organizacesi-fuWilhelma Blecha(jehož první školy založil a vedl mezi lety 1993–1998 rovněž Ivan Rzounek) z Německa, propagující stylLok Yiu, žáka Yip Mana. Další školy jsou méně známé nebo s nedostatečnou členskou základnou. Postupem času se od EWTO separovaly další větve, z nichž nejvýraznější změny byly v roce2002, kdy vzniklaAVSE(si-fuLadislav Hodač) a v roce2006, kdy došlo k rozpadu de facto celé severní větve EWTO v Česku.
Tak, jak se učí ve škole Yip Man Hong Kong Wing Chun (hlavní proud) – jiné školy mají pojetí odlišné:
Tak, jak je učí Leung Ting WT (jiné školy mají principy odlišné):
Je-li cesta volná, jdi vpřed.Pokud Ti nestojí nic v cestě, postupuj přímo vpřed.
Není-li cesta volná, přilep se.Pokud je v cestě překážka, spoj se s ní.
Je-li soupeř silnější, podvol se.Používá-li protivník velkou hrubou sílu, je nesmysl se jí stavět do cesty. Je potřeba se síle vyhnout.
Ustupuje-li soupeř, následuj ho.Udělal-li soupeř chybu a stahuje-li se, pronásleduj ho.
V principu se jedná o chování vody. Ve Wing Chunu, stejně jako v čínskéfilozofiia pojetí života vůbec, platí, že tvrdost a strnulost znamená smrt a přizpůsobivost, pružnost a měkkost znamená život.
Osvoboď se od své vlastní síly.Nesmíš být ztuhlý, Tvoje pohyby musí být plynulé, uvolněné a výbušné.
Osvoboď se od síly soupeře.Nepřetlačuj se se soupeřem, využij jeho síly, aby se do Tebe „propadl“...
Podvol se síle soupeře a přidej svoji.
Využij sílu soupeře proti němu.