Janov (Itálie)

Janov(italskyGenova[ˈdʒɛːnova]IPA,ligurskyZena) jeitalskéměsto, hlavní město oblastiLigurieaprovincie Genova. V minulosti byl významným přístavem veStředozemním mořia hlavním městem mocné a bohatéJanovské republiky. I dnes je nejdůležitějším italským přístavem, jedním z největších ve Středozemním moři a v Evropě. Je sídlem univerzity, založené 1481, dalších vysokých škol, kulturních institucí a arcibiskupství.
Janov mápřibližně 559 tisícobyvatel a je šestým největšímitalským městem(poŘímě,Miláně,Neapoli,TuríněaPalermu).
V roce 2004 se Janov stalEvropským hlavním městem kultury, v roce 2006 byla část historického centra Janova zapsána na seznamSvětového dědictvíUNESCO– uliceLe Strade Nuovea přilehlé patricijské palácePalazzi dei Rolli.
Město, které se táhne asi 35 km podél pobřežíLigurského moře, je strmými svahyApenindodnes odříznuto od chudého a zčásti vylidněného vnitrozemí. Je tak přirozeně orientováno k moři, i když jeho význam jako obchodního a průmyslového centra v nedávné době poklesl.
Jako vynikající přirozený přístav v "koleni" (lat.genu) pobřeží bylo město velmi dávno osídleno a nedávné archeologické vykopávky objevily řecké pohřebiště z 5.–4. století př. n. l.s luxusními předměty zGalie,Sicíliea snad i z Řecka. Roku 216 př. n. l. je dobyli a zničilikartaginci, vzápětí je však obnovili Římané, kteří zde měli hlavní opěrný bod vLigurii. Roku 149 př. n. l. vybudovaliVia Postumia, která vedla doPlacentie,Cremonya dále na východ. Roku 109 př. n. l. byla vybudovánaVia Aemiliaz Placentie doŘíma.
V raném středověku si město vydobylo samosprávu a samostatnost, v 10. století se spojilo sPisouke společné obraně protiSaracénůma společně dobyliSardinii. Už roku 1162 si Janované vybudovali první kolonie na pobřeží dnešníhoMaroka, ve 13. století otevřeli námořní spojení do Anglie aFlandera zmocnili se velké části obchodu naIberském poloostrově. Neudržovali velké válečné loďstvo, ale stavěli a dodávali lodi a financovali španělské a portugalské výboje (Kanárské ostrovy,Tenerife). Jejich opěrným bodem v Levantě byl ostrovChiosa postavili řadu pevností na pobřežíČerného mořei podélEufratu.
Janovské úspěchy ovšem vyvolávaly rivality konkurentů, zejménaPisyaBenátek. Roku 1284 porazili Janované pisánské loďstvo u Melorie (blízkoLivorna), o sto let později však utrpěli zdrcující porážku od Benátčanů v bitvě uChiogge(jižně od Benátek). Janov pak na čas ovládalaFrancie, pozdějiMilán. Koncem 15. století objevili Janované v cizích službách Ameriku:Kryštof Kolumbusve španělských,John Cabotv anglických. Roku 1528 se janovští občané vzbouřili a pod vedenímAndrey Doriisvrhli francouzskou nadvládu a republikánské zřízení pak trvalo do konce 18. století.
Janovská republika se zapojila doválky o rakouské dědictví, a to na straně Francie a Španělska. V roce 1746 byl Janov obléhán Rakušany. Od roku 1797 podléhal Janov Francii a poVídeňském kongresu(1815) patřil kSardinskémukrálovství. JanovanGiuseppe Mazziniudržoval ve městě republikánského ducha, který se projevil v krátké vzpouře roku 1848, roku 1860 se Janov stal součástí Itálie. Ve druhé polovině 19. století zde vznikl těžký průmysl a velké loděnice. Mezi 10. dubnem a 19. květnem 1922 se ve městě sešlaJanovská konference, kde zástupci 34 zemí diskutovali o poválečném ekonomickém uspořádání světa.
Ve druhé světové válce bylo město silně poškozeno. Po válce se Janov opět vzmohl a roku 1971 měl přes 800 tisíc obyvatel. Během následující deindustrializace se tento počet snížil o čtvrtinu a město celkově zchudlo a upadalo. Teprve po roce 2004 nastal novýurbanistickýrozvoj a historické město bylo obnoveno.
Janov se skládá z 9 městských částí, tyto městské části dále tvoří jednotlivé čtvrti.
Počet obyvatel