IPv6

IPv6(internetový protokol verze 6) je v označení nastupujícíhoprotokolupro komunikaci v současnémInternetu(resp. vpočítačových sítích, které Internet vytvářejí). IPv6 nahrazuje dosluhující protokolIPv4. Přináší zejména masivní rozšířeníadresního prostoru(tj. možnost přidělit všem zařízením jejich vlastní IPv6 adresu) a zdokonalení schopnosti přenášet vysokorychlostnědata.
Pro používání IPv6 není ze strany uživatele voperačních systémechnutná žádná speciální příprava (tj. minimálně Android 5.0,Windows Vista,Linux 2.6.12). Stejně jako pro IPv4 je však nutné příslušné nastavení síťových prvků (routerů), a aby IPv6 podporovalposkytovatel internetového připojení. V případech kdy síť LAN a WAN ještě není na protokol IPv6 připravena, je možno využít různých tzv. mechanismů přechodu, založených na enkapsulaci (zabalení) paketů IPv6 do IPv4.
Starší protokol IPv4 poskytuje omezenýadresní prostor– maximálně 2adres (cca 4×10= 4 miliardy adres), prakticky však mnohem méně, protože adresy jsou sdružovány kvůli snadnějšímusměrovánído podsítí (vizmaska sítě) a část adres je rezervována pro speciální využití. Protokol IPv4 též nevyhovuje současnému nárůstu přenosových rychlostí (zejména kvůli přenosu multimediálních dat –videokonference,internetová televize,telefonování po internetuatd.).
IPv6 nahrazuje formátIP datagramů, které jsou zodpovědné za vlastní přenos dat. Díky vrstevnaté struktuře rodiny protokolůTCP/IP, které Internet používá, je nahrazena pouzesíťová přenosová vrstva– tj.IP datagramy. Všechny vyšší protokoly zůstávají nedotčeny (UDP,TCPa tedy i jejich nadstavbyHTTP,FTPatd.) Nově byl implementován pouze omezený soubor protokolů (např.DHCPv6,ICMPv6apod.)
Hlavní změna, kterou přináší IPv6, je daleko většíadresní prostor, což umožňuje větší pružnost při přidělování adres. Je znemožněno použitípřekladu síťových adres(NAT), který byl zaveden kvůli vyčerpání adresního prostoru IPv4 a kvůli bezpečnosti. IPv6 zjednodušuje přidělování a přečíslování adres při změněposkytovatele připojení. Při návrhu IPv6 však nebylo záměrem přiřadit stálou adresu každému člověku či počítači (část adresy se při změně poskytovatele připojení změní).
Velký adresní prostor IPv6 obsahuje celkem 2(zhruba 3,4×10) adres, což odpovídá počtu 5×10adres pro každého ze 7 miliard dnes žijících lidí. U IPv4 připadá na každého člověka přibližně 0,5 adresy. Nebo také 2adres pro každou hvězdu ve známém vesmíru (milionkrát více adres pro každou hvězdu, než umožňoval protokol IPv4 pro naši planetu). Případně srovnání s počtem atomů ve známém vesmíru (10až 10).Vysoký počet adres umožňuje hierarchické uspořádání, což zjednodušujesměrovánía přečíslování.
Přečíslování sítě při změně poskytovatele připojení může být u IPv4 velmi obtížné,, s IPv6 je výrazně jednodušší - na příslušném routeru stačí změnit prefix sítě.V adresním prostoru IPv6 existuje možnost přidělení tzv. PI (provider-independent) rozsahu, který je nezávislý na poskytovateli konektivity a je přidělen přímo koncovému uživateli.Nutnost přečíslování sítí při změně poskytovatele tedy zcela odpadá.
Počátkem devadesátých let 20. století se stalo zřejmé, že technologie CIDRnestačí k odvrácení vyčerpání adresního prostoru IPv4. Bylo nutné výrazněji upravit protokol IPv4. Koncem roku 1992 komiseIETFpřišla s požadavkem na ustavení pracovních skupin pro definici a vytvoření „IP nové generace“ (IPng).
IPng bylo převzato IETF 25. července 1994 spolu se vznikem několika IPng pracovních skupin. Do roku 1996 bylo vydáno několik dokumentů RFC definujících IPv6, počínajeRFC 2460. (Mimochodem, IPv5 nebylo předchůdcem IPv6, ale experimentální streamovací protokol, který měl podporovat přenos zvuku a videa.)
Předpokládá se, že protokol IPv4 bude v dohledné budoucnosti i nadále podporován. Uzly (klientineboservery) podporující pouze IPv4 nebudou schopny přímé komunikace s IPv6 uzly. Budou muset využít prostředníka, viz Mechanismy přechodu níže.
IPv6 je ve velkém rozsahu konzervativním rozšířením IPv4. Většina přenosových a aplikačních vrstev protokolů vyžaduje malé nebo žádné změny pro funkčnost s IPv6. Výjimkami jsou protokoly aplikací zahrnující adresy síťové vrstvy (jako např.FTPčiNTPv3).
Nicméně aplikace vyžadují obvykle malé změny a novoukompilaci, aby pracovaly s IPv6.
V současnosti hlavním důvodem pro převzetí IPv6 je větší adresní prostor: adresy v IPv6 jsou 128 bitů dlouhé, oproti 32 bitům u IPv4.
Díky většímu adresnímu prostoru odpadá potenciální vyčerpání adresního prostoru IPv4, bez potřebypřekladu síťových adresa jiných postupů porušujících přirozenost internetových přenosů jako komunikace mezi dvěma koncovými body. Překlad síťových adres může být ve výjimečných případech stále zapotřebí, ovšem návrháři Internetu vědí, že bude v IPv6 obtížně realizovatelný, proto se snaží překladu síťových adres vyhnout, kdykoliv je to možné.
Také se zjednodušuje správa středních až velkých sítí, díky nepotřebnosti složitých schémat podsítí. Tvorba podsítí se v ideálním případě změní v logické rozdělení IP sítě pro optimální přístup asměrování.
Nevýhoda výměnou za rozšířený adresní prostor je jisté zvýšení režijních přenosů oproti IPv4, což může nepříznivě ovlivnit oblasti s omezenoušířkou přenosového pásma(lze využít komprese hlavičky paketů ke zmírnění tohoto problému). Také zapamatování adresy IPv6 může být pro člověka velmi obtížné až nemožné, kvůli její délce. Je proto vhodné využívatDNS.
Host v IPv6 může být konfigurován automaticky, pokud je připojen na směrovanou IPv6 síť, za použití zpráv směrem kICMPv6 směrovači. Při prvním připojení k síti host vyšle 'router solicitation'multicastžádost o konfigurační parametry na místní linku. Odpovídajícím způsobem nastavený ICMPv6 směrovač odpoví na tuto žádost paketem 'router advertisement', který obsahuje konfigurační parametry síťové vrstvy.Pokud není IPv6 autokonfigurace použitelná, host může využít stavové konfigurace (DHCPv6) nebo být nastaven ručně či jiným způsobem.
Multicastje součástí základní specifikace IPv6 na rozdíl od IPv4, kde byl zaveden později.
IPv6 nepoužívábroadcastna místní linku, stejného výsledku je možno dosáhnout pomocí multicastu skupiněall-hosts(ff02::1).
Většina prostředí nicméně v současné době nemáinfrastrukturusítě připravenou směrovat multicast. Multicast v jednotlivé podsíti bude fungovat, ale globální nemusí.
Rozhraní IPv6 má kromě globálních adres často využívaných aplikacemi také adresy místní linky. Ty jsou vždy k dispozici a nikdy se nemění, což zjednodušuje vývoj konfiguračních a směrovacích protokolů.
Protokol IPv4 má omezenou velikost paketu na 64 KiB. Naproti tomu IPv6, pokud je použit u komunikace hostů a komunikační cesty umožňujícíMTU(maximální velikost transportní jednotky) větší než 65576oktetů(65536 + 40 na hlavičku), disponuje volitelně podporu pro pakety přes tento limit. Ty se označují jako jumbogramy a jejich velikost může být až 4 GiB. Použití jumbogramů může snížit režii a tak zvýšit průchodnost přenosové trasy.
Protokol pro IP vrstvušifrováníaautentizaciIPsecje integrální součástí souboru protokolů IPv6, na rozdíl od IPv4, kde je přítomen volitelně (obvykle ale implementován). V současnosti však IPsec není využíván, vyjma zabezpečení spojení mezi směrovačiBGP.
Na rozdíl od IPv4, Mobilní IPv6 (MIPv6) používá trojstranné směrování, a je proto stejně efektivní jako IPv6. Tato výhoda je víceméně hypotetická, jelikož v současné době nejsou v provozu ani MIPv4, ani MIPv6.
Paket protokolu IPv4 nese pole skontrolním součtemcelé hlavičky. Jelikož se hodnoty některých polí hlavičky při cestě mezi jednotlivými směrovači změní (např.TTL), musí se uvedený kontrolní součet v každém směrovači vždy přepočítat. V dnešních sítích je chybovost provozu velmi nízká a chyby jsou odhaleny pomocí protokolů linkové vrstvy (Ethernet). Z tohoto důvodu nemá IPv6 uvedenou kontrolu implementovánu. V případě, že je hlavička paketu poškozena, dojde v nejhorším případě k zaslání paketu nesprávnému hostu.
Jako výsledek pracovní skupinyIETFs názvem „IPv6 Deployment WG“ vedené Jimem Boundem bylo v červenci 1999 ustaveno IPv6 fórum.V listopadu 2007 představují IPv6 účty mizivé procento aktivních adres ve veřejně přístupném internetu, kde stále převládá IPv4. Kromě zřetelných výjimek bezstavové autokonfigurace, pružnějšího adresování a bezpečného nalezení souseda (SEND), mnoho z možností bylo přeneseno do IPv4, ať už více či méně elegantním způsobem. Proto je nasazení IPv6 z největší části motivováno vyčerpáním adresního prostoru IPv4, které bylo zpomaleno představením technologieCIDRa rozsáhlému využitípřekladu síťových adres.
Na nejvyšší úrovni byl adresní prostor IPv4 vyčerpán 3.2.2011,kdy mezinárodní organizaceIANArozdělila poslední bloky adres regionálním správcům (RIPE,AFRINIC,APNIC,ARIN,LACNIC). V držení některých regionálních správců ještě zůstávají volné IP adresy, jejichž očekávané datum vyčerpání se liší. Jednotlivé regiony postupně přecházejí do režimu rozdělování posledního bloku /8 (kromě LACNIC který si jako poslední ponechal jen /9), který se obvykle rozděluje po menších částech a za specifických pravidel, což způsobuje zpomalení rozdělení posledních IPv4 bloků.
Předchozí odhady doby než dojde k vyčerpání adresního prostoru IPv4 se velmi široce rozcházely. Paul Wilson (ředitelAPNIC) v roce 2003 uvedl, že na základě současného tempa nasazení bude dostupný prostor dostatečný do roku 2023. V září 2005 zpráva publikovanáCisco Systemsuvádí vyčerpání fondu dostupných adres pouze ve čtyřech až pěti letech.V listopadu 2007 předpovídala denně aktualizovaná zpráva vyčerpáníIANAfondu nepřiřazených adres na květen 2010.
Mnoho vlád zavádí požadavek na podporu IPv6 v novém vybavení. V České republice jsou požadavky na IPv6 definovány Usnesením vlády č. 727/2009, podle kterého mají úřady povinnost zahrnout požadavek na IPv6 do všech požadavků na nákup prvků síťové infrastruktury. Usnesení vlády č. 982/2013 pak ukládá zahrnout požadavek na podporu IPv6 do všech relevantních výběrových řízení,
a to jak na dodávky služeb, tak zboží (hardware).
Vláda USA určila nasazení IPv6 na páteřních sítích všech federálních agentur do roku 2008a zakoupila /16 blok o 281 bilionech síťových adres pro počáteční nasazení.Čínská lidová republika má pětiletý plán pro nasazení IPv6 sítě s názvem „China Next Generation Internet“ (Čínský Internet příští generace).
IPv6 fórum, založené v únoru 1999 komisíIETF, pro celosvětovou koordinaci nasazení, vytvořilo dosud přes 45 státních IPv6 fór a IPv6 pracovních skupin.Dne 20. července 2003 sdruženíICANNoznámilo, že hlavní internetové DNS servery byly upraveny pro podporu obou verzí IP protokolu. Dne8. června2012proběhlSvětový den IPv6, jehož smyslem bylo otestovat a propagovat veřejné nasazení protokolu IPv6. V polovině roku2024globální rozšíření IPv6 přesahovalo 46% uživatelůGoogle, v Česku dle stejné statistiky rozšíření přesahuje 26%.
Hlavní změnou oproti IPv4 je délka síťové adresy. Adresy IPv6 jsou 128 bitů dlouhé, zatímco IPv4 adresy mají 32 bitů. Zatímco IPv4 obsahuje zhruba 4 miliardy adres, IPv6 má dostatek prostoru pro 3.4×10unikátních adres.
Adresy IPv6 se typicky skládají ze dvou logických částí: 64bitového (pod)síťového prefixu a 64bitové části hosta, buď automaticky vytvářené na základěMAC adresyrozhraní nebo přiřazené následně. Jelikož globálně unikátní MAC adresa umožňuje vystopovat uživatelské vybavení – a tedy uživatele – IPv6 adresy se mění s časem.RFC 3041byla vyvinuta s cílem snížit šanci trvalého svázání identity uživatele a IPv6 adresy, což obnovuje některé z možnostíanonymityexistující u IPv4.RFC 3041popisuje mechanismus na jehož základě náhodné na čase závislé bity mohou být využity k identifikaci okruhu rozhraní, nahrazujíc tak neměnné a sledovatelné MAC adresy.
V původním návrhuRFC 4291je počítáno s obecným rozdělením adresy na síťový prefix a identifikátor koncového uzlu, kdy pro síťový prefix se mělo použít prvníchnbitů a pro identifkátor síťového prvku zbývajících 128-nbitů.SLAAC počítá s 64bitovým prefixem sítě, pro jinou velikost síťového prefixu není chování implementací IPv6 definováno.
IPv6 adresy se obvykle zapisují jako osm skupin čtyřhexadecimálních číslic. Například 2001:0db8:85a3:08d3:1319:8a2e:0370:7334 je platná adresa IPv6.
Pokud je jedna nebo více ze čtyřčlenných po sobě následujících skupin 0000, nuly mohou být vynechány a nahrazeny dvěma dvojtečkami (::). Např. 2001:0db8:0000:0000:0000:0000:1428:57ab lze tedy nahradit 2001:0db8::1428:57ab. Libovolný počet po sobě následujících skupin 0000 může být nahrazen dvěma dvojtečkami, pokud se v adrese toto nahrazení vyskytuje pouze jednou. Předcházející nuly ve skupině mohou být vynechány (jako v ::1 pro místní smyčku). Adresy níže jsou tedy platné a rovnocenné:
Více než jedna zkracující skupina dvou dvojteček je neplatná, jelikož by mohla učinit adresu nejednoznačnou, např. v 2001:0000:0000:FFD3:0000:0000:0000:57ab, zkráceno na 2001::FFD3::57ab může znamenat 2001:0000:0000:0000:0000:FFD3:0000:57ab nebo 2001:0000:FFD3:0000:0000:0000:0000:57ab či obdobnoupermutaci.
Posloupnost čtyřbajtůna konci IPv6 adresy může být také uvedena v desítkové soustavě za použití tečky jako oddělovače. Tato notace je často využívána v kompatibilních adresách (viz níže). Schéma je výhodné při vypořádávání se se smíšeným prostředím IPv4 a IPv6 adres. Obecná notace má formu x:x:x:x:x:x:d.d.d.d, kde x zastupují šest vyšších řádů hexadecimálně a d odpovídají desítkovým číslům osmibitové části nižšího řádu adresy, stejně jako u IPv4. Například ::ffff:12.34.56.78 je totožné s ::ffff:c22:384e a 0:0:0:0:0:ffff:0c22:384e. Používání této notace není schváleno a není podporováno řadou aplikací.
Další informace lze nalézt vRFC 4291– „Architektura adresování IPv6“.
VURLje adresa IPv6 uzavřena v hranatých závorkách. Například:
Tato notace umožňuje analýzu URL bez záměny IPv6 adresy a číslaportu:
Další informace lze nalézt vRFC 2732– „Formát skutečných IPv6 adres v URL“ aRFC 3986– „URI: Obecný syntax“.
Sítě IPv6 jsou popisovány za pomoci notaceCIDR.
IPv6 síť (čipodsíť) je skupina blízkých IPv6 adres, jejíž velikost musí být mocninou čísla dvě. Počáteční bity adresy, stejné pro všechny hosty dané sítě, se nazývají prefixem sítě.
Síť je označena první adresou v síti a lomítkem oddělenou délkou prefixu v bitech (desítkově). Například 2001:0db8:1234::/48 označuje síť s adresami od 2001:0db8:1234:0000:0000:0000:0000:0000 do 2001:0db8:1234:ffff:ffff:ffff:ffff:ffff.
Protože jednotlivý host může být chápán jako síť s délkou prefixu 128 bitů, někdy se adresy hostů zapisují s /128 na konci.
Adresy IPv6 se dělí do tří kategorií:
Unicast adresa reprezentuje jednotlivé síťové rozhraní. Paket zaslaný na unicast adresu je doručen konkrétnímu počítači. Následující typy adres jsou IPv6 unicast adresy:
Multicastadresy jsou používány k definování množiny rozhraní obvykle patřících různým uzlům, nikoli pouze jednomu. Paket zaslaný na multicast adresu je protokolem doručen všem rozhraním určeným touto adresou. Multicast adresy mají prefix FF00::/8 a jejich druhý oktet určuje dosah adresy, tzn. rozsah v jakém je multicast adresa zviditelněna. Běžně využívány jsou rozsahy místní linky (0x2), místní stránky (0x5) a globální (0xE).Anycastadresy jsou také přiřazeny více než jednomu rozhraní, patřící rozdílným uzlům. Nicméně paket vyslaný na anycast adresu je obvykle doručen pouze jednomu z členských rozhraní, typicky „nejbližšímu“ vzhledem k představě směrovacího protokolu o vzdálenosti. Anycast adresy nemohou být snadno identifikovány, mají strukturu běžné unicast adresy a liší se pouze zaváděním do směrovacího protokolu na více místech v síti.
Existují adresy, které mají speciální význam v IPv6:
V protokolu IPv6 nejsou vymezeny žádné rozsahy adres probroadcast— aplikace používají multicast ke skupiněall-hosts.IANAudržuje oficiálníseznam IPv6 adresního prostoru. Přiřazení globálních unicastů lze nalézt na stránkách konkrétních regionálních registrátorů, nebo na stránkáchGRH DFP.
Určitý problém představují adresy lokální linky pro systémy s více než jedním rozhraním. Jelikož každé rozhraní může být připojeno k jiné síti a všechny adresy se zdají být na stejné podsíti, objevuje se nejednoznačnost neřešitelnásměrovacími tabulkami.
Například host A má dvě rozhraní a těmto rozhraním jsou při aktivaci automaticky přiřazeny adresy místní linky (dleRFC 2462): fe80::1/64 a fe80::2/64. Pouze jedno z rozhraní je připojeno do stejné fyzické sítě jako host B s adresou fe80::3/64. V případě že host A se pokusí o spojení s fe80::3, jak určí rozhraní které má použít?
Řešení, definované vRFC 4007, je dodatkem k unikátnímu zónovémurejstříkumístního rozhraní v textové podobě ve tvaru <adresa>%<id_zóny>, například http://[fe80::1122:33ff:fe11:2233%eth0]:80/. Toto ovšem může vyvolat další problémy kvůli kolizi s procentovým kódováním použitým vURI[1].
Poměrně málo aplikací pracujících s protokolem IPv6 "rozumí" syntaxi identifikátorů zóny (s důležitou výjimkou vOpenSSH), čímž se pro ně adresy místní linky stávají nepoužitelnými, pokud místní linky využije více než jedno rozhraní.
PaketIPv6 se skládá ze dvou hlavních částí: hlavičky a těla.
Hlavička se nachází v prvních 40oktetech(320 bitů) paketu:
Tělo paketu může být 64KiB velké ve standardním režimu nebo větší s volbou „jumbo“ těla.Fragmentaceje v IPv6 ošetřena pouze na straně odesílatele. Směrovače paket nikdy nefragmentují. Je očekáváno že host sám zjistí velikost MTU.
PoleProtocolz IPv4 je nahrazeno položkouNext header(Následující hlavička). Tato položka obvykle určuje protokol přenosové vrstvy použitý tělem paketu.
Nicméně, za přítomnosti rozšiřujících položek položkanásledující hlavičkaoznačuje přítomnost zvláštní hlavičkyOptions. Vložení této hlavičky pro přenos voleb je analogické AH a ESP v protokoluIPsecpro obě verze IPv4 a IPv6.
V systémuDNSjsou IPv6 adresy zastoupenyAAAA záznamy(tzv. „quad-A“ záznamy) pro dopředné vyhledávání. Reverzní vyhledávání se odehrávají pod ip6.arpa (dříve ip6.int), kde je adresní prostor přenesen na tzv. hranicenibble. Toto schéma, jednoduše přenesené ze známéhoA záznamua schématin-addr.arpa, je definováno vRFC 3596.
AAAA schéma bylo jedno ze dvou nabízených v době vývoje architektury IPv6. Druhý návrh, vytvořený pro usnadnění přečíslování sítě, by mělA6záznamy pro dopředné vyhledávání a množství jiných inovací jako např.bit-stringpojmenování aDNAME záznamy. Je popisován v experimentálnímRFC 2874a odkazovaných dokumentech (s diskuzí kladů a záporů obou schémat vRFC 3364).
RFC 3484udává jak mají aplikace vybrat IPv6 nebo IPv4 adresu k použití, včetně adresy získané z DNS.
Před kompletním nahrazením IPv6 za IPv4, což se pravděpodobně nestane v dohledné budoucnosti, je zapotřebí množství tzv.mechanismů přechodu, umožňující IPv6 hostům využívat IPv4 služby a izolovaným IPv6 hostům a sítím dosáhnout IPv6 Internet přes infrastrukturu IPv4.obsahuje přehled přechodových mechanismů zmíněných níže.
Jelikož IPv6 je konzervativním rozšířením IPv4, je poměrně snadné vytvořit síťovou implementaci podporující obě verze IP, sdílející většinu kódu. Taková se nazýváduální implementacea host používající tuto implementaci se nazývádual stack host. Tento přístup je popsán vRFC 4213.
Většina současných implementací IPv6 používá duální implementaci. Některé z dřívějších experimentálních implementací používaly nezávislé IPv6 a IPv4. Nejsou známy žádné implementace pouze pro IPv6.
Pro dosažení IPv6 konektivity prostřednictvím existující IPv4 infrastruktury je možno použít techniky někdy nesprávně označované jakotunelování, která zapouzdřuje IPv6 pakety do IPv4, použité jako linkové vrstvy pro IPv6. Pakety IPv6 mohou být přímo zapouzdřeny do IPv4 paketů použitím protokolu číslo 41, nebo doUDPpaketů, například pro překonání směrovače nebo NAT zařízení blokujícího přenos protokolu 41. Další možností je využití obecného schématu zapouzdření, jako je např.AYIYA – Anything In AnythingneboGRE.
Automatické tunelováníse vztahuje k technice automatického určení koncových bodů tunelu pomocí směrovací infrastruktury. Doporučený způsob automatického tunelování je tunelování6to4, využívající zapouzdření protokolem 41. Koncové body tunelu jsou určeny za pomoci známé IPv4 anycast adresy na vzdálené straně a vnoření IPv4 adresy do IPv6 adresy na místní straně.6to4je v současnosti široce nasazováno.
Jiný mechanismus automatického tunelování jeISATAP. Tento protokol považuje IPv4 síť zavirtuálnímístní IPv6 linku s mapováním každé IPv4 adresy na adresu místní linky IPv6.Teredoje technika automatického tunelování používající UDP zapouzdření a uvádí se jako schopné překonat vícenásobný NAT. V současné době není Teredo příliš nasazováno, nicméně experimentální verze Tereda je instalována ve Windows XP SP2 implementaci IPv6. Ve Windows Vista jsou IPv6,6to4a Teredo přítomny a standardně povoleny.
Spravované tunelováníje technika kde koncové body tunelu jsou výslovně uvedeny. Ať už lidským operátorem nebo automatickou službou známou jakozprostředkovatel tunelu. Spravované tunelování je obvykle více deterministické a snadněji odladitelné než automatické tunelování, proto je doporučeno pro velké dobře spravované sítě.
Spravované tunelování používá protokol 41 v položceProtocolIPv4 paketu. Tato metoda je také známa pod názvem6in4.
Pokud IPv6 host potřebuje přistupovat k IPv4 službě, jako je napříkladweb server, je potřeba některá z metod překladu. Jedna z funkčních metod je použití duální implementaceproxyv aplikační vrstvě, například webová proxy.
Byly také nabídnuty techniky podobné NAT pro překlad na nižších vrstvách bez ohledu na aplikaci. Většina byla shledána příliš nespolehlivými v praxi, kvůli široké škále funkcionalit vyžadovaných běžnými protokoly aplikační vrstvy, a mnohdy jsou považovány za zastaralé.
Přestože byl protokol IPv6 uvítán jako budoucnost internetu a očekává se, že vyřeší mnoho problémů, zazněla také jeho kritika. Jednou z námitek je extrémní velikost adresního prostoru. S více nežbilionemadres na čtvereční centimetr povrchu planety byly 128bitové adresy označeny za neúměrně velké. Tato námitka je běžná, nicméně nezohledňuje fakt, žeIETFnikdy neměla v úmyslu přiřadit statické adresy každému z možných míst. Délka je zvolena s ohledem na agregaci směrování, autokonfigurace adres a jiné záležitosti působící problémy v IPv4.
Zpracování takto dlouhých adres může vyžadovat více času a může zvýšit cenu směrovačů.
Německý výzkumník a nezávislý bezpečnostní konzultant Marc Heuse pak v roce 2012 upozornil na to, že protokol IPv6 je zranitelný kvůli funkci router advertisement, kdy útočník může předstírat, že je router a vysílat falešné pakety.
Existuje množství knih s tématem IPv6: