davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
صدر (لحم بقر)

لحم صدر البقر، أو الدوش، هو قطع من اللحم من الثدي أو الصدر السفلي من لحم بقر أو لحم العجل. يعتبر الصدر واحدًا من قطع اللحم البقري التسع، ولكن التعريف الدقيق للقطع يختلف دوليًا. وتشمل عضلات الصدر الصدفيات السطحية والعميقة. بما أن الماشية لا تحتوي على عظام الترقوة، فإن هذه العضلات تدعم حوالي 60٪ من وزن البقرة الواقفة / المتحركة. هذا يتطلب كمية كبيرة من الأنسجة الضامة، لذلك يجب أن يتم طهي اللحوم الناتجة بشكل صحيح لتحريك النسيج الضام.
شريحة لحم البقر

شريحة لحم البقر أو اختصارًا شريحة البقر، هي قطعة مسطحة من لحم البقر ذات أوجه متوازية، وعادة ما تُقطع عموديًا على ألياف العضلات. تحتوي الحصة الواحدة على كتلة خام تتراوح من 120 إلى 600 غرام (4 إلى 21 أونصة) في خدمة المطاعم الشائعة. تُشوى شرائح اللحم البقري عادة، أو تُقلى في مقلاة بزيت يسير. تُطهى القطع الأكثر طراوة من الخاصرة والضلع بسرعة، باستخدام الحرارة الجافة، وتقدم كاملة. تُطهى القطع الأقل طراوة من الجزء الصدري أو الدائري بالحرارة الرطبة أو تُطرى بالطرق.
همبرغر لحم

هامبرجر لحم نوع من الساندويتش يُعدّ باستخدام شرائح اللحم باعتباره مكونًا أساسيًا. وفي الولايات المتحدة، يظهر أن أولَ هامبرجر لحم قُـدّم إلى المستهلكين ابتُكِر عام 1934. وعادةً ما يُستخدم فيه لحم البقر، على أنه بالإمكان استخدام اللحوم الأخرى لصنع هامبرجر اللحم. ويمكن إعداده مع العديد من الأصناف والإضافات الأخرى، وكان يوجد منه أشكال عديدة في المطاعم في الماضي وما تزال تُعد إلى وقتنا الحاضر.
يعود تاريخ مصطلح «هامبرجر اللحم» إلى عشرينيات القرن العشرين في الولايات المتحدة. وفي الولايات المتحدة، عام 1934، ابتكر أي اتش غاس بيلت ، مؤسسُ سلسلة مطاعم ستيك ان شيك (Steak’n shake)، هامبرجر لحم وقدمه إلى الزبائن في أول موقع للشركة في مدينة نورمال بولاية ايلينيو. ويجمع هامبرجر اللحم هذا عند إعداده خليطًا من اللحم المفروم من قطع على هيئة شرائح وهي لحم تي بون، ولحم الظهر (sirloin steak) اللتان تُقطعان من لحم الوسط في البقر.
يتم إعداد هامبرجر اللحم من لحم منطقة الصدر والرقبة (chuck steak)، مع اللحم المقدد والبيض. وعادةً ما يستخدم لحم البقر، على أنه قد تُستخدم لحوم أخرى مثل لحم الضأن والخنزير. وعادةً ما يستخدم اللحم مفرومًا أو مقطعًا بالسكين تقطيعًا رفيعًا أو قطعًا صغيرة. وربما أُعدّ اللحم باستعمال معالج الطعام. ويمكن عمل هامبرجر اللحم في درجات حرارة متنوعة، كأن يكون نصف استواء. وتُعد بعض أنواع برجراللحم بلحم بقر أنغوس.
يمكن تقديم برجر اللحم مع إضافات الهامبرجر المعتادة مثل الخس والبصل والطماطم. وبعضها تقدم مع إضافات أخرى متنوعة كالجبن ولحم الخنزير والبيض المقلي والفطر ولحوم أخرى، وغير ذلك.
وتقدم كثيرٌ من مراكز الوجبات السريعة والمطاعم برجر اللحم – مثل بيرجر كنج، وكارلز جي آر وهارديز، ستيك ان شيك، ومستر ستيك. وفي الولايات المتحدة، تقدم بعض المطاعم برجر لحم فاخر مُعدّ من لحم بقري درجة أولى ومعتّق، وهو منتج من وزارة الزراعة الأمريكية (USDA). إضافة إلى ذلك، تستخدم العديد من المطاعم مصطلح «برجر اللحم» كثيرًا. وتقدم بعض مجامع البيسبول برجر اللحم باعتباره أحد امتيازاتها، مثل أستاد روزنبلات (Rosenblatt Stadium) في مدينة أوماها بولاية نبراسكا.
ابتكرتْ مطاعم برجر كنج ساندوتش من لحم الظهر (sirloin steak) عام 1979 كجزءٍ من زيادة قائمة الطعام، وكان هذا جزءًا من أعمال إعادة هيكلة الشركة. وكان هذا الطبق على صورة فطيرة مستطيلة الشكل من اللحم المفروم تُقدم على ساندويش من نوع سَبْ ستايل (sub-style)، وهو رول بحبوب السمسم. ومن الأصناف الأخرى التي يقدمها برجر كنج: برجر لحم انغوس بيكن تشدر رانتش وبرجر لحم انغوس بيكن وجبن، ونوع محدود من برجر ستيك هاوس (Steakhouse).
وفي عام 2004، قامت سلسلة مطاعم ستيك ان شيك بمقاضاة برجر كنج بسبب استخدام برجر كنج لمصطلح برجر اللحم ضمن إحدى مواد قائمة الطعام لديها، مدعيةً أن هذا الاستعمال هو انتهاك لحقوق العلامة التجارية. (بناءً على ما ذكرته صحيفة سنت لويس بوست ديسباتش، ذكر محامي بيرجر كنج أن ذهابهم للمحكمة كان بسبب الخوف من كون المحتوى هو نفسه في برجر اللحم في مطعم ستيك ان شيك).
فيتامين ك2

فيتامين K2 أو ميناكينون ( Menaquinone ) هي إحدى فيتامينات من عائلة فيتامين K التي تذوب في الدهون والتي يتكون من فيتامين K1 ( فيلوكينون ) وK2 ( ميناديون ) ، K3 هو منتج بكتيري ويوجد عادة في الأطعمة المخمرة أو المنتجات الحيوانية.
وفيتامين K2 توجد على عدة أشكال وهي : MK-4 وMK-5 و MK-6 و MK-7 و MK-8 و MK-9
MK-4 لها خاصية وقائي على تكثيف المعادن في العظام ويقلل من خطر كسور الورك والفقرات وغير الفقري.إذا إقترنت بفيتامين D.
فوائد فيتامين K2
منع أمراض القلب من خلال ما يلي: تخلص من الكالسيوم الزائد في جدران الشرايين و المحيطة بالقلب وفي الاوعية الدموية.
تقوية العظام عند اشتراك مع كالسيوم وفيتامين D3 , وفيتامين A في ترسيب كالسيوم في العظام والاسنان منع هشاشة العظام وبناء أنسجة أسفل المينا مع بروتين الأوستيوكالسين.
منتجات الألبان، والخضار بشكل عام كالقرنبيط، والكرنب، والبروكلي، والخضار الورقية بشكل خاص كالخس، والسبانخ، كما يوجد بنسبة ضئيلة في البيض، واللحوم، والسمك، والحبوب الكاملة.
القريدس ، الرنجة ، اللفت ، السبانخ ، البروكلي ، البازلاء الخضراء ، الموز ، التفاح ، البرتقال ، السمن ، زيت الذرة ، زيت عباد الشمس ، زيت الزيتون ، خبز الجاودار ، خبز القمح ، خبز العجين المخمر
نسبة فيتامين K2 في الاطعمة :-
دجاج (طعام)

الدجاج هو أحد أكثر الدواجن في العالم في الدول المتطورة، وهو يخضع إلى طرق الزراعة المكثفة، كما يؤكل الدجاج في جميع انحاء العالم على اشكال متعددة منه المقلي مثل البروست والمقرمش أو المغلف بطبقة من الخبز والدجاج المشوي في الفرن أو على الفحم ويعتبر من اللحوم البيضاء، ويشيع كشكل من الأكلات السريعة وكذلك في الأكلات التقليدية في بعض البلدان مع الأرز أو الخضراوات أو البهارات أو غيرها.
الدجاج الحديث هو منحدر من هجين دجاج الأدغال الأحمر مع دجاج الأدغال الرمادي، حيث تمت تربيته منذ ألاف السنين في الاجزاء الشمالية من شبة القارة الهندية.
الدجاج كلحوم تصورت في منحوتات العهد البابلي منذ قرابة 600 سنة قبل الميلاد. الدجاج كان واحد من أشهر اللحوم المتوفرة في القرون الوسطى. وكان يؤكل حول كافة نصف الأرض الشرقي و عدد مختلف من الأنواع كالديك المخصي، والفراخ. وكان واحد من المكونات الأساسية بما يطلق عليه مهلبية، اليخنة عادةً ماتتكون من الدجاج والبصل المشوي مطبوخ في حليب ومبهر بتوابل وسكر.
في بداية 1800 الدجاج كان أغلى من اللحوم الأخرى وكان يؤكل بواسطة الأغنياء لأنه باهظ الثمن ولم يكن جميع الناس يستطيع الحصول عليه". استهلاك الدجاج في الولايات المتحدة ارتفع خلال الحرب العالمية الثانية بسبب نقص لحم بقر و لحم الخنزير. في أوروبا، إستهلاك الدجاج تفوق على استهلاك لحم البقر ولحم العجل في 1996، وذلك بالربط بتوعية المستهلك بجنون البقر.
السلالات الحديثة من الدجاج مثل «كورنيش كروس» (Cornish Cross) تُربى خصيصاً لإنتاج اللحوم. سلالات الدجاج الأكثر شيوعاً التي تُستهلك في الولايات المتحدة هي سلالات «دجاج كورنيش» (Cornish) و«دجاج وايت روك» (White Rock).
الدجاج الذي يُربى خصيصاً لتناول لحمه يُسمى «فروج اللحم». في الولايات المتحدة، عادةً ما تُذبح فروج اللحم في سن مبكرة تصل إلى 8 أسابيع.
تنتج الديوك المخصية (Capons) لحوماً بكميات أكبر وأكثر دسامةً. لهذا السبب، فهي تعتبر طعامًا شهيًا وكانت شائعة بشكل خاص في العصور الوسطى.
Hrudí

Hrudí je část přední čtvrtě jatečně opracované půlky jatečného skotu, telat a koní. Z hlediska kuchyňské úpravy masa patří mezi přední maso s kostmi.
Kostní podklad je tvořený polovinou hrudní kosti a hrudními částmi pravých žeber, včetně chrupavek. Maso je tvořeno svalovinou trupu, hlavně šikmým hrudním svalem (m. transversus thoracis), šikmým a přímým břišním svalem (m. obliquus externus abdominis, m. rectus abdominis) a kožním svalem (m. cutaneus trunci). Mezi další, méně významné svaly patří také svaly mezižeberní, přímý sval hrudní a bránice. U skotu o živé hmotnosti 500 kg činí hmotnost hrudní v jatečné půlce průměrně 2,8 kg.
Bolest na hrudi

Bolest na hrudi je způsobována množstvím příčin. U dospělých jsou dvě třetiny způsobovány poruchami trávicí soustavy (42 %), kloubními a svalovými problémy (tzv. "od páteře", 28 %). Přesto je bolest na hrudi zásadním příznakem – třetina je způsobována srdečním onemocněním (31 %) a malá část bolestí na hrudi je způsobena záněty, nádory a poškozením aorty.
Přibližně třetina nejasných bolestí na hrudi je způsobována aterosklerotickým poškozením srdečních tepen. Při úplném ucpání krevní sraženinou dochází po několika minutách k odumírání buněk a prudce se zvyšuje pravděpodobnost okamžité smrti. Přitom je léčba samotného ucpání v současnosti málo komplikovaná a hlavním kritériem úspěšnosti je čas. Přibližně třetina výjezdů záchranné služby je k bolestem na hrudi, asi polovina pacientů je propuštěna z nemocnice po vyšetření, druhá polovina je krátkodobě hospitalizována.
Lidé, kteří navštívili nemocnici, měli toto rozložení diagnóz (studie z roku 1996). Neškodných bolestí od blokád páteře a žeber bude pravděpodobně ještě vyšší podíl.
Další časté příčiny s přibližnou četností:
Hruď

Hruď (thorax) je střední část těla členovců. Je umístěna mezi hlavou (caput) a zadečkem (abdomen). Vyskytuje se zejména u hmyzu, ale mimo jiné také u trojlaločnatců. U jiných skupin členovců většinou srůstá s hlavovou částí a vytváří hlavohruď.
Hruď hmyzu se skládá ze tří článků, které se v pořadí od hlavy označují jako předohruď (prothorax), středohruď (mesothorax) a zadohruď (metathorax). Druhý a třetí hrudní článek (středodhruď a zadohruď) se souborně označuje jako pterothorax. Na každém článku hrudi je nebo původně býval jeden pár nohou; na každém článku pterothoraxu je pár křídel. Hlava je spojena s hrudí krkem, který je někdy nezřetelný a nepohyblivý (mšice). Zadeček k hrudi přisedá zpravidla celou šíří, jen u některých blanokřídlých je připojen stopkou. Hřbetní část (tergum) předohrudi se nazývá pronotum, přičemž u brouků a rovnokřídlých tvoří pevný výrazný útvar označovaný jako štít.
Na povrchu je hruď pokryta chitinem, uvnitř je vyplněna mohutnou svalovinou a některými orgány, nervy a orgány cévní soustavy (v nichž cirkuluje hemolymfa).
V tomto článku byl použit překlad textu z článku hruď na slovenské Wikipedii.
Tomáš Hruda

Tomáš Hruda (* 1977 Brno) je český ekonom a manažer, v letech 2005 až 2007 generální ředitel agentury CzechInvest a v letech 2012 až 2014 náměstek ministrů školství, mládeže a tělovýchovy ČR Petra Fialy – nestraníka za ODS ve vládě Petra Nečase, a Dalibora Štyse – nestraníka v úřednické vládě Jiřího Rusnoka. Od 31. srpna 2022 je vládním zmocněncem pro posílení odolnosti a modernizaci ekonomiky starající se o koordinaci čerpání evropských peněz – půjčky a dotační programy.
V letech 1995 až 2000 vystudoval magisterský obor ekonomie na Institutu ekonomických studií Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy v Praze a mezi roky 1998 a 2003 pak magisterský obor mezinárodní vztahy na Institutu politologických studií na téže fakultě (získal titul Mgr.).
V roce 2000 začal pracovat v agentuře CzechInvest, nejprve byl projektovým manažerem na odboru investičních projektů, v letech 2002 až 2003 vedoucím oddělení řízení projektu kolínské automobilky TPCA a v letech 2003 až 2005 ředitelem odboru investičních projektů. Od ledna do října 2005 řídil zahraniční zastoupení CzechInvestu v Japonsku (zabýval se podporou přílivu japonských investic do ČR). V listopadu 2005 ho ministr průmyslu a obchodu ČR Milan Urban jmenoval generálním ředitelem CzechInvestu. Ve funkci setrval do března 2007, kdy jej následující ministr průmyslu a obchodu ČR Martin Říman odvolal. Ministrovým zdůvodněním byly závažné systémové a organizační nedostatky zjištěné ministerskou kontrolou, Hruda obvinění odmítl.
Od srpna 2007 do února 2009 pracoval jako viceprezident pro rakouskou banku Constantia Privatbank AG, byl zároveň ředitelem pro Českou republiku. Od března 2009 do září 2012 byl ředitelem projektu, resp. výkonným ředitelem Středoevropského technologického institutu CEITEC, sdíleným pracovištěm hlavních vysokoškolských a výzkumých institucí v Brně.
K 1. září 2012 jej ministr školství, mládeže a tělovýchovy ČR Petr Fiala jmenoval svým náměstkem pro vysoké školy a výzkum. Během působení na ministerstvu mimo jiné připravoval novelu vysokoškolského zákona. Z ministerstva odešel v únoru 2014 po nástupu ministra školství, mládeže a tělovýchovy ČR Marcela Chládka. Následně nastoupil na rodičovskou dovolenou.
Štíhlopasí

Štíhlopasí (Apocrita) jsou jeden ze dvou podřádů blanokřídlých. Oproti druhému podřádu, širopasým mají zadeček spojen s hrudí úzkou stopkou a méně žilnatiny na křídlech. Štíhlopasí zahrnují většinu druhů řádu blanokřídlých.
Samice má kladélko (Terebrantes), které buď volně ční, nebo je zatažitelné, nebo se přeměňuje v žihadlo (Aculeata) sloužící k obraně a k omráčení kořisti. Larvy jsou beznohé.
U četných skupin je vyhraněna v různém stupni dokonalosti péče o potomstvo. Některé druhy vytvářejí státy. Další druhy jsou například parazity jiného hmyzu. V Evropě žijí druhy řazené do 18 nadčeledí; systém je zatím nejednotný.
Řád koruny (Belgie)

Řád koruny (francouzsky: Ordre de la Couronne, nizozemsky: Kroonorde) je vyznamenání Belgického království založené 15. října 1897, králem Leopoldem II., v jeho funkci vládce Svobodného státu Kongo.
Uděluje se za služby prokázané belgickému státu, zejména za zásluhy ve veřejném sektoru.
Uděluje se v pěti třídách plus dvě palmy a tři medaile.
Odznak řádu je bílý smaltovaný Maltézský kříž s rovnými paprsky. Pro třídu rytíře je proveden v stříbrné barvě a pro vyšší třídy ve zlaté. Na lícové straně medailonku, má zlatou korunu na modrém smaltovaném pozadí. Na druhé strany kruhu je zobrazen monogram "L" (král Leopold II.), který leží na také na modrém smaltovaném pozadí. Odznak je zavěšen ze zeleném smaltovaném věnečku z vavřínových a dubových listů.
Plaketa pro velkokříž má stříbrnou pěticípou hvězdu se zlatými paprsky. Pro velkodůstojníka má tvar Maltézského kříže se zlatými paprsky.
Medaile ve třech provedeních má podobu královské koruny na stuze. Líc je jemně žebrovaný s perličkami uprostřed. Okolo koruny je motto Travail et Progrès (Práce a pokrok).
Stuha řádu je obvykle kaštanové barvy.
Řád koruny je zhruba rovnocenný s následujícími řády jiných států:
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Order of the Crown (Belgium) na anglické Wikipedii.
Linduška lesní

Linduška lesní (Anthus trivialis) je malý pěvec z čeledi konipasovitých.
U lindušky lesní se rozlišují 2 poddruhy.
Svrchu je šedohnědá s olivovým nádechem a černými čárkami, zespodu bílá s teple žlutavou, hustě černě čárkovanou hrudí. Končetiny má růžové. Obě pohlaví jsou zbarvena stejně. Od velice podobné lindušky luční se liší hlavně následujícími znaky: o něco silnějším zobákem, výraznější kresbou hlavy, nápadnějším kontrastem mezi teple žlutavou hrudí a bílým břichem, tenkými čárkami na bocích (u lindušky luční stejně silné jako čárky na hrudi), růžovým kořenem zobáku a krátkým zahnutým zadním drápem.
Vábí drsným „psip“. Při zvučném zpěvu složeném z několika odlišných hlasitých trylků vzlétá z vrcholu stromu, stoupá do výše, a poté s šikmo nahoru rozevřeným ocasem a volně visícíma nohama padá na jiný strom.
Má palearktický typ rozšíření. V Evropě areál sahá od severního Španělska, jižní Itálie a Řecka až po Skandinávii, v Asii od severu Malé Asie přes západní Sibiř východně až po Bajkal a Jakutsk. Přísně tažný druh, zimující v tropické Africe a Indii, s hlavními zimovišti na území západní a východní Afriky. Evropská populace je odhadována na 27–42 milionů párů a v posledních letech vykazuje mírně klesající trend.
V Česku hnízdí na většině území od nížin až po subalpínský stupeň hor (nejvýše na Sněžce do 1500 m n. m.). Její stavy pomalu klesají; v letech 1985–89 byla celková početnost odhadnuta na 500 000–1 000 000 párů, v období let 2001–03 na 450 000–900 000 párů. Přílet na území Česka probíhá od poloviny března do konce dubna, odlet od srpna do září.
Hnízdí ve světlých lesích, na jejich okrajích, mýtinách, pasekách, v polních lesících i v otevřené krajině s rozptýlenými stromy a keři.
V potravě převládá hmyz, hlavně motýli a dvoukřídlí, a dále jiní bezobratlí, včetně pavouků a drobných měkkýšů. Na jaře a na podzim jsou v potravě zastoupena také semena a plody rostlin. Potravu hledá na zemi nebo v nízké vegetaci, někdy též na stromech (na rozdíl od podobné lindušky luční).
Hnízdí jednotlivě, monogamně. Na hnízdiště se jako první vracejí víceletí samci, následovaní víceletými samicemi a jednoročními samci. Samci vykazují značnou míru věrnosti k hnízdišti; podle studií se do stejného teritoria vrací 70–79 % samců, přičemž ostatní hnízdí ve vzdálenosti do 1300 m. Hnízdo staví samotná samice, je dobře skryto na zemi, často na svahu, u drnu apod. Postaveno je ze suchých trav, mechu, kořínků a listí a vystláno jemným rostlinným materiálem. Hnízdo má stříšku, takže není seshora vidět. Hnízdí většinou 2×, vzácně i 3× ročně od května do července. Úplná snůška čítá nejčastěji 5, řidčeji 4 nebo 6 variabilně zbarvených, tmavě skvrnitých vajec o rozměrech 20,4 × 15,4 mm. Inkubace trvá 12–14 dnů, sedí samotná samice. O mláďata, která hnízdo opouštějí ve věku 10–12 dnů, pečují oba rodiče. Pohlavně dospívají kolem 1. roku života. Z 52 československých hnízd byla mláďata úspěšně vyvedena ze 73 % hnízd, zbylých 27 % bylo zničeno. Hnízdní parazitismus ze strany kukačky obecné byl v Evropě z 380 snůšek zaznamenán u 7,5 % hnízd, z 52 československých hnízd pak ve 2 hnízdech.
Ryzí výstavní holub

Ryzí výstavní holub (anglicky Genuine Homer) je plemeno holuba domácího patřící do skupiny tzv. výstavních holubů. Ti byli vyšlechtěni z poštovního holuba zdůrazněním některých líbivých exteriérových znaků. Je to větší holub s širokou hrudí a tělesnými tvary podobnými poštovnímu holubovi, s podlouhlou hlavou a delším, rovným a tupým zobákem. V kontinentální Evropě se ryzí výstavní holub nechová. V seznamu plemen EE se řadí do plemenné skupiny užitkových holubů a je zapsán pod číslem 0029.
Plemeno vzniklo v Anglii ve 20. letech 20. století. Je to holub se silným tělem a širokou hrudí. Podobá se anglickému výstavnímu a exhibičnímu holubovi, má protáhlou hlavu, která plynule přechází v dlouhý rovný zobák. Ozobí je málo výrazné a má tvar písmene V. Oči jsou perlové, obočnice úzké a tmavě pigmentované. Ryzí výstavní holub nemá žádné pernaté ozdoby a barva opeření se hodnotí až na posledním místě. Chová se ve všech rázech známých u poštovních holubů.
Ladislav Bielik

Ladislav Bielik (28. května 1939, Levice – 24. března 1984, Vyšehradské vrchy, Maďarsko) byl slovenský fotograf. Asi nejznámější je jeho snímek Muž s odhalenou hrudí, který pořídil v Bratislavě v srpnu 1968.
Vystudoval chemickou průmyslovku. S fotografováním začal během práce ve Virologickém ústavu SAV. V roce 1965 nastoupil do sportovního týdeníku Štart a o rok později se stal fotoreportérem deníku Smena.
V roce 1968 se oženil s novinářkou Alicí Malou. Vrcholem jeho tvorby jsou fotografie z ulic Bratislavy, které učinil během prvních dnů intervence států Varšavské smlouvy, v srpnu 1968. Fotografie Muž s odhalenou hrudí byla v roce 1968 zařazena do výstavní kolekce World Press Photo a často je přirovnávána k fotografii Tank Man ([1]). Později byl tento snímek opakovaně vybírán do renomovaných souborů nejlepších fotografií 20. století. V roce 1971 odešel z radekce Smeny do Štartu. Po roce 1975 musel, jako jedna z obětí normalizace, i z této redakce odejít. Důvodem byly právě fotografie z intervence. Živil se jako fotograf na volné noze. Jeho fotografie se sporadicky objevovaly v časopisech Start, Život, Slovenka a deníku Smena. Zahynul na jaře 1984 v Maďarsku během automobilových závodů při výkonu svého povolání.
Fotografie Ladislava Bielika náhodou objevil jeho mladší syn Peter: Všechny tyto fotografie, respektive jejich negativy, jsem našel v roce 1989, jako šestnáctiletý, ve starém omšelém kufru ve sklepě v paneláku, ve kterém bydlíme. Domnívám se, že je tam ukryl otec, který zřejmě nechtěl, aby je někdo zničil nebo je našli policisté. Stačilo opravdu jen velmi málo a celý tento vzácný dokument mohl být navždy ztracen. Kufr byl totiž značně napaden plísní a negativy samotné již také nesly stopy času. Dnes jsou naštěstí v dobré péči a na bezpečnějším místě.
Je držitelem Řádu Ľudovíta Štúra II. třídy, který získal in memoriam v roce 2003.
Holub doupňák

Holub doupňák (Columba oenas) je divokým druhem holuba z řádu měkkozobí.
Dorůstá délky 32–34 cm, v rozpětí křídel měří 63–69 cm a váží 250–300 g. Zbarven je převážně šedě s tmavými letkami a koncovou ocasní páskou, vínovou hrudí a žlutým zobákem. Od jiných druhů holubů se liší zelenavě měnivou skvrnou na boku krku a jen částečnými černými křídelními páskami. Obě pohlaví jsou zbarvena stejně, mladí ptáci postrádají zelenou skvrnu na krku.
Zpěv tvoří duté, v delších intervalech opakované „vhumb“.
Žije ve většině Evropy, odkud východně zasahuje až po západní Sibiř. Izolovaná populace existuje také v severozápadní Africe. Je částečně tažný se zimovišti v západní a jižní Evropě. V České republice je zvláště chráněn jako silně ohrožený druh. Hnízdní populace je zde odhadována na 3,5–5,5 tisíc párů.
Hnízdí ve vzrostlých listnatých lesích, převážně bučinách, s vhodnými dutinami. V mimohnízdní době na polích.
Mezi jeho potravu patří semena a různé druhy bobulí.
Pohlavně dospívá v prvním roce života. Hnízdí 2× až 3× ročně od března do září v dutinách stromů, často vytesaných datlem černým (Dryocopus martius), vhodných budkách, nebo – v případě ptáků žijících v pobřežních oblastech – také v králičích norách. Hnízdo vystýlá suchou trávou, tenkými větvemi a listy. V jedné snůšce jsou 2 bílá, 36,7 × 28,1 mm velká vejce, na kterých sedí po dobu 16–17 dnů oba rodiče. Mláďata hnízdo opouštějí po dalších 3–4 týdnech.
Gajebo

Gajebo, Gajeboh, atau Gulai Gajebo adalah makanan khas Sumatera Barat. Makanan ini biasanya menggunakan bahan sandung lamur yang merupakan bagian daging sapi yang hampir semuanya terdiri dari lemak kenyal (yang berada di bagian punuk sapi). Perbandingan lemak dan daging pada gulai gajebo 3:1. Potongan daging berlemak itu disajikan dengan kuah asam pedas atau asam padeh dan tidak menggunakan santan. Bahan utama dari gulai gajebo ini termasuk sulit didapatkan, karena itu termasuk dalam kategori makanan langka.
Di Sumatera Barat, masyarakat memberikan tingkatan tertentu terhadap gulai gajebo. Pertama adalah 'cukup gurih' yaitu jika daging lebih banyak dari lemak. Kedua adalah 'gurih', yakni ketika lemak lebih banyak dari daging. Ketiga adalah 'gurih sekali', yang berarti seluruh potongan terdiri dari lemak. Dewa dari semua gulai gajebo, yang disebut terakhir itu.
Yukgaejang

Yukgaejang (육개장) adalah jenis masakan Korea yang berupa sup daging sapi pedas yang dimasak dalam rebusan kaldu dan kecap. Bahan utama yukgaejang adalah daging sapi dan direbus dalam kaldu tulang bersama gosari (bracken;jenis tanaman paku), kecambah, daun bawang, cabai bubuk, bawang putih, minyak wijen, telur, garam, lada hitam serta kecap asin. Biasanya daging yang digunakan adalah bagian sandung lamur sapi. Yukgaejang biasa disantap bersama nasi putih.
Di Korea Selatan, konsumsi yukgaejang menjadi tradisi dalam Sambok, yang merujuk pada tiga hari terpanas saat musim panas tiba.
Yuxiang

Yuxiang (Hanzi sederhana: 鱼香; Hanzi tradisional: 魚香; Pinyin: yúxiāng; harfiah: 'aroma ikan') adalah campuran bumbu yang terkenal dalam hidangan Tionghoa, dan juga merujuk pada saus hasil memasak daging atau sayuran dengan bumbu ini. Yuxiang diyakini berasal dari Sichuan, tapi telah menyebar ke hidangan Tionghoa wilayah lainnya.
Meski istilah ini secara harfiah berarti "aroma ikan" dalam bahasa Tionghoa, yuxiang tidak mengandung makanan laut sama sekali dan biasanya tidak ditambahkan pada makanan laut.
Selain bahan-bahan dasar, memasak yuxiang hampir selalu ditambahkan dengan gula, cuka, doubanjiang, kecap, dan paolajiao (acar cabai merah).
Yang perlu dipersiapkan untuk membuat bumbu yuxiang yang baik adalah paolajiao (acar cabai merah) yang dicincang halus, daun bawang putih, jahe, dan bawang putih. Campur semua bahan dalam perbandingan yang kurang lebih sama. Sesuai dengan selera, beberapa orang lebih suka mencampurkan daun bawang dalam porsi yang lebih banyak dibandingkan jahe dan bawang putih. Goreng campuran tersebut ke dalam minyak hingga harum. Lalu, tambahkan air, tepung pati, gula, dan cuka untuk menciptakan saus dasar.
Saus ini paling sering digunakan untuk hidangan daging sapi, babi, atau ayam. Walaupun terkadang saus ini digunakan juga untuk makanan vegetarian. Koki Barbara Tropp menyatakan dalam The Modern Art of Chinese Cooking bahwa ciri khas bumbu ini juga dapat diartikan sebagai inti rasa "Sichuan-Hunan". Hidangan yang menggunakan yuxiang sebagai bumbu utamanya umumnya juga menyertakan nama bumbu ini pada nama hidangannya. Misalnya:
Brisket

Il brisket, a volte tradotto come punta di petto, è un taglio di carne statunitense corrispondente pressappoco al petto di manzo.
Il brisket può essere cucinato in molti modi, tra cui cottura, bollitura e tostatura. L'imbastitura della carne viene spesso eseguita durante il processo di cottura. Questo taglio di carne normalmente duro, a causa delle fibre di collagene che costituiscono il tessuto connettivo nel taglio, viene intenerito quando il collagene gelatinizza, con conseguente petto più tenero.
Il cappuccio di grasso, che spesso viene lasciato attaccato al petto, aiuta a mantenere la carne umida durante la cottura prolungata necessaria a scomporre il tessuto connettivo nella carne. L'acqua è necessaria per la conversione del collagene in gelatina, che è il prodotto di idrolisi del collagene.
Tra i metodi più diffusi di preparazione negli Stati Uniti vi sono lo sfregamento con spezie o la marinatura della carne, ma anche la cottura a fuoco lento indiretta sul carbone o sul legno. Questa è una forma di affumicare la carne usando un legno duro, come la quercia, il noce, il pecan, la carya o il mesquite, a volte viene aggiunto, da solo o in combinazione con altri legni duri, alla fonte di calore principale.
Rick Moranis

Frederick Allan Moranis, detto Rick (Toronto, 18 aprile 1953), è un attore, comico, musicista e sceneggiatore canadese.
Raggiunse la fama negli anni ottanta soprattutto per le interpretazioni in La piccola bottega degli orrori (1986), Ghostbusters - Acchiappafantasmi (1984), Ghostbusters II - Acchiappafantasmi II (1989), Balle spaziali (1987) e Tesoro, mi si sono ristretti i ragazzi (1989).
Nato a Toronto, nella provincia canadese dell'Ontario, il 18 aprile 1953 da una famiglia ebraica, iniziò la carriera nel mondo dello spettacolo negli anni settanta, quando, con lo pseudonimo di "Rick Allan", cominciò a lavorare come DJ presso varie stazioni radio della sua città natale. In seguito passò alla Canadian Broadcasting Corporation dove, assieme a Ken Finkleman, si dedicò all'attività di comico. Moranis portò avanti il suo lavoro di comico televisivo anche sul canale SCTV, dove interpretò diversi personaggi divenuti famosi, tra cui i fratelli Bob e Doug McKenzie (Doug era interpretato dall'attore canadese Dave Thomas), che furono poi protagonisti del film La strana voglia (1983), il primo della carriera di Moranis.
Nel 1986 sposò Ann Belsky, che morì nel 1991 per un cancro al seno; in seguito alla sua morte, Moranis decise di limitare le proprie apparizioni al cinema per accudire meglio i due figli, recitando ne I Flintstones (1994) per cessare definitivamente la carriera cinematografica con Tesoro, mi si è allargato il ragazzino (1992) e Tesoro, ci siamo ristretti anche noi (1997). Successivamente lavorò solo e saltuariamente al doppiaggio di film d'animazione, Koda, fratello orso (2003) e Koda, fratello orso 2 (2006).
Negli anni 2000 iniziò a dedicarsi ad altre attività: nel 2005 pubblicò un album di musica country con testi comici intitolato The Agoraphobic Cowboy, e nel 2006 abbandonò definitivamente il cinema. Nel 2013 pubblicò un altro album dal titolo My Mother's Brisket & Other Love Songs. Il 12 febbraio 2020 è stato annunciato il ritorno di Moranis in un nuovo sequel di Tesoro, mi si sono ristretti i ragazzi, notizia confermata dallo stesso attore il giorno successivo.
Nelle versioni in italiano delle opere in cui ha recitato, Rick Moranis è stato doppiato da:
Da doppiatore è sostituito da:
Pastrami

Il pastrami (in rumeno pastramă) è una popolare specialità gastronomica della cucina rumena, solitamente di carne di manzo, ma anche di maiale o di montone. Altre varianti sono prodotte in Turchia e Israele.
Il nome pastrami deriva dal turco pastırma, a sua volta derivato dal verbo turco bastırma che significa "premere".
La carne essiccata al vento è stata prodotta in Anatolia per secoli e alcuni ritengono che la carne essiccata bizantina sia "uno dei precursori del pastırma della Turchia moderna".
Il pastrami giunse negli Stati Uniti nella seconda metà del XIX secolo in seguito all'arrivo di migliaia di immigrati ebrei provenienti dalla regione russa della Bessarabia e dalla Romania. L'ortografia modificata "pastrami" è stata probabilmente introdotta a imitazione dell'inglese americano salami. Una comunità ebraica d'origine rumena era presente a New York fin dal 1872. In Romania gli ebrei erano soliti utilizzare il petto d'oca per fare il pastrami, tuttavia, una volta negli Stati Uniti, divenne più economico per loro utilizzare il brisket di manzo. La ricetta originale venne così adattata e modificata.
Sussman Volk, un macellaio kosher immigrato a New York dalla Lituania con origini tedesche, è generalmente accreditato per aver prodotto il primo panino al pastrami negli Stati Uniti nel 1887. Secondo una sua discendente, Patricia Volk, preparava il pastrami secondo la ricetta di un amico rumeno e lo serviva nei panini della sua macelleria. Il panino era così popolare che Volk ha trasformato la macelleria in un ristorante per vendere panini al pastrami.
Originariamente era utilizzato come metodo di conservazione della carne prima dell'introduzione della moderna refrigerazione.
La conservazione si ottiene mettendo la carne cruda sotto salamoia, si procede poi ad essiccarla, condirla con varie spezie (aglio, coriandolo, pepe nero, paprica, chiodi di garofano), affumicarla e infine cuocerla a vapore.
Si presenta come il carpaccio o come il prosciutto e cioè in fettine molto sottili con varie salse associate o verdure come cavolo e crauti.
È molto popolare anche negli Stati Uniti d'America, essendo stato importato dagli immigrati romeni all'inizio del XX secolo, soprattutto come street food, dove viene offerto come sandwich con fette di pane di segale (rye) oppure come guarnizione per insalate e hamburger. Le variazioni e gli accostamenti con verdure e salse sono molto vari ed è anche servito in ristoranti etnici specializzati.
In tutte le sue varianti è divenuto un cibo sempre più diffuso e velocemente consumabile.
Tagli di carne bovina

Con tagli di carne bovina si intendono i tipi di sezionamento delle carni ai quali il bovino viene sottoposto durante il processo di macellazione.
I tipi di tagli si dividono generalmente in prima, seconda e terza categoria a seconda che facciano parte del quarto anteriore, del quarto posteriore o delle parti del collo, dell'addome e sottospalle. Tuttavia i tipi variano da paese a paese e da zona a zona.
L'antropologa statunitense Margaret Mead scrisse, sull'American Anthropological Journal della American Anthropological Association:
Dal taglio della coscia:
Dal taglio della lombata:
Dal taglio sulla schiena:
Dal taglio del collo:
Dal taglio della testa:
Dal taglio della spalla:
Dal taglio dei garretti:
Dal taglio del petto:
Dal taglio del costato inferiore:
Dal taglio della pancia:
Bistecca

La bistecca (dall'inglese beef steak, costola di manzo) è un tipo di taglio di carne, solitamente di bovino ma anche di cavallo, suino o altri animali, come la renna. Il taglio viene effettuato solitamente in modo perpendicolare ai muscoli dell'animale in modo da aumentare la tenerezza della carne. La bistecca, che si presenta generalmente con l'aspetto di una "fetta" di carne, viene cotta e consumata principalmente alla griglia, ai ferri o fritta. I tagli della zona lombare o del costato vengono cotti molto velocemente per evitare l'indurimento della carne, mentre i tagli di collo o girello vengono cotti lentamente o inteneriti meccanicamente.
In molte zone europee, la bistecca più diffusa è, quasi per antonomasia, la bistecca alla fiorentina, chiamata in lingua inglese "T-Bone steak" per via del caratteristico osso a forma di T. Tuttavia, soprattutto nella cultura statunitense il concetto di bistecca è molto più vasto, comprendendo un gran numero di tipi di bistecche, differenziate principalmente dal tipo di taglio della carne.
Dal taglio del costato:
Dal taglio della lombata:
Dal taglio della coscia:
Dal taglio dei garretti anteriori e posteriori:
Dal taglio della pancia:
Da tutti i tagli:
Dal taglio del collo (chuck):
Dal taglio del costato (rib):
Dal taglio della lombata (loin):
Dal taglio del controfiletto (sirloin):
Dai tagli di grilletto, fesa e scamone (round):
Dai tagli di petto e garretti (brisket, shank e foreshank):
Dai tagli di pancia e taglio reale (flank e plate):
Barbecue

Il barbecue (pronuncia italiana /barbe'ky/) è un termine di origine americana che assume vari significati tutti relativi a grigliate.
Il termine barbecue deriva dallo spagnolo barbacoa, che a sua volta avrebbe origine caraibica ‘letto di rami intrecciati’, ‘griglia’.
Il termine si può riferire a:
A seconda della dimensione, il barbecue può essere:
A seconda del metodo di cottura, il barbecue può essere:
Da evitare assolutamente per l'accensione l'alcool etilico, in quanto pericoloso, mentre sono preferibili candeline di combustibile solido, da immergere nel carbone.
Ha caratteri particolari e si tratta di una delle grandi tradizioni degli Stati Uniti meridionali (Georgia, Texas, Nuovo Messico); i letti di brace sono di legno aromatico come hickory e mesquite (quest'ultimo in Texas) e la carne deve risultare molto tenera e succosa, quella suina addirittura viene preferita sbriciolata, e accompagnata dalla tipica salsa barbecue e anche da spadici di mais, pane di mais, fagioli rossi. Deriva dalle tradizioni quotidiane di legnaioli, minatori e lavoratori delle ferrovie; è il barbecue originale, scritto anche BarbeQ o Bar-be-Q ed era costituito da una fossa profonda circa 1 m su cui si adagiavano le braci e in superficie si posavano su delle sbarre improvvisate di ferro le carni da arrostire, generalmente tagli poco pregiati di bue e maiale, provenienti da bestie vecchie, dure e sfiancate dal lavoro; il procedimento, che poteva durare quasi una giornata, rendeva commestibile e buonissima la carne altrimenti immangiabile; si lasciava cuocere a fuoco lentissimo (70 °C) e il cuoco aveva solo da girare di tanto in tanto la carne. Ancor oggi si preferiscono tagli ordinari come brisket (petto) di bovino e spareribs (puntine o costolette) di maiale.
Secondo l'American Institute for Cancer Research, la cottura al barbecue alle alte temperature porta alla formazione di sostanze altamente cancerogene. Tra questi si ricordano le ammine eterocicliche nelle parti bruciate di colore nerastro e gli idrocarburi policiclici aromatici, fumi che si formano con la cottura dei grassi e poi penetrano nella carne. Un modo per ridurre questo effetto è quello di limitare l'esposizione ai fumi e di adottare dei legni duri che bruciano a temperature più basse. Inoltre, è consigliato di alternare negli spiedini la cottura di carni bianche e rosse a quella di pesce e verdura, di ridurre i tempi di cottura e di marinare il cibo.
ブリスケット

ブリスケット、ブリスケ（英: brisket）は牛肉の部位のひとつで、前脚の内側にある肩ばら肉（かたばら）のこと。
中国語では牛腩と呼ばれる。
イギリス式に分割した際は、Beef plate (横隔膜)の一部もブリスケットに含まれる。肉質はやや堅く、バラより脂肪分は少なく淡白、モモよりは遥かに濃厚であるといわれる。
飛騨高山では、「ブリスケの牛蒡巻き」などの料理が旅館で提供される。広島県では「コウネ」という別称で、焼肉店などで提供されているが、他の地方ではあまり見られない。
アメリカにおけるBBQの三大料理（他はスペアリブ、プルドポーク）のひとつとされる。。
バスケットボール欧州選手権

FIBAヨーロッパ選手権（FIBA Europe Championship）は、FIBAヨーロッパが主催するバスケットボールのナショナルチームによる国際大会である。通称「ユーロバスケット（EuroBasket）」。
サッカーのUEFA欧州選手権のバスケットボール版に当たる大会である（オリンピックは翌年のベルリンオリンピックから正式種目。ワールドカップは1950年から）。
男子は、2015年まで五輪またはW杯の欧州予選も兼ねていたが、2017年大会からW杯の中間年の開催に移行し、W杯や五輪予選は別途実施されることになった。女子は変更なし。
開催国と前回大会上位国は予選免除となり、残りの出場国を予選により決定する。
予選はディビジョンA・B・Cの3部制で行われ、Aを勝ち抜いた国が本選出場を果たす。下位2チームは次回Bに降格。Bの上位は次回のAに昇格。
予選形式は大会により異なるが、2009年大会は8チームが予選免除となり、まず17チームが4グループに分かれてラウンドロビン方式の1次予選を戦い、各グループ上位1チームとそれらを除いた全グループでの上位3チームの計7チームが本選出場となる。
残りのチームのうち各グループ最下位の4チームは残留プレーオフに回り、それ以外の6チームは最後の本選出場権1枠を懸けて最終予選を戦う。
まず4グループに分かれてのラウンドロビン形式の1次ラウンドを戦い、各グループ上位3チームが2次ラウンドに進出。2グループに分かれて再びラウンドロビンを戦い、各組上位4チームがノックアウト方式の決勝トーナメントに進出する。（2007年）
各国のメダル獲得数は以下の通り。
1938年に第1回大会開催。
オリンピックまたはワールドカップのヨーロッパ予選も兼ねる。
1988年

1988年（1988 ねん）は、西暦（グレゴリオ暦）による、金曜日から始まる閏年。昭和63年。
この項目では、国際的な視点に基づいた1988年について記載する。
※ 主体暦は、朝鮮民主主義人民共和国で1997年に制定された。
Sandhung lamur

Sandhung lamur iku sawijining irisan daging saka dhadha utawa ngisor daging sapi utawa daging sapi. Daging sapi daging sapi minangka salah siji saka sangang irisan daging sapi primal, sanajan définisi irisan kasebut béda karo internasional. Otot brisket kalebu pectoral sing dangkal lan jero. Amarga sapi ora nduwé balung krah, otot-otot iki nyengkuyung udakara 60% boboté awak sing lagi ngadeg utawa mindhah sapi. Iki mbutuhaké jaringan ikat sing penting, mula daging sing diasilaké kudu dimasak kanthi bener kanggo empuk.
브리스킷

브리스킷(영어: brisket)은 서양식 쇠고기 부위이다. 소에게는 쇄골이 없기 때문에, 이 부위가 소가 이동하거나 서있을 때 체중의 약 60%를 지탱한다. 때문에 브리스킷에는 질긴 결합조직의 비중이 높으며, 오랜 시간에 걸쳐 연하게 만드는 것이 좋다.
한국식 쇠고기 부위 정형법에서는 양지머리와 차돌박이로 나뉜다.
브리스킷은 굽기, 삶기 등 다양한 방법으로 조리 가능하다. 미국에서 가장 대중적인 방식은, 표면에 양념을 비비거나 양념장에 재운 뒤, 간접적으로 열을 가해 천천히 조리하는 것이다. 주로 훈연 시에 이와 같은 방법이 자주 사용된다.
전통적인 유대교식 방식은 솥을 이용해 브리스킷을 푹 삶는 것으로, 주로 나팔절, 유월절, 안식일과 같은 공휴일에 차린다. 이는 경제적 이유나 코셔와 같은 식사 규율 때문에, 아슈케나지 유태인들에게 있어 소고기 부위 중 가장 보편적인 방식이었다.
홍콩에서는 양념과 함께 저온에서 부드러워질 때까지 조리한 뒤 면 요리나 커리류와 함께 제공된다.
한국에서는 양지머리를 전통적으로 장조림의 형태로 조리해 먹었으며, 육개장의 주요 재료로 사용되었다.
뉴질랜드에서는 주로 끓이는 방식으로 조리된다. 간을 한 육수에 녹색 채소와 감자를 넣어 끓여 먹는데, 마오리인들에게 있어 보편적인 방식이다.
이탈리아에서는 볼리토 미스토로 주로 사용되는데, 이는 전통적인 북부 이탈리아 조리법이다.
파키스탄에서는 니하리라고 하는 국가적 요리에 사용된다.
독일에서는 흑맥주에 삶아 샐러리, 당근, 양파, 월계수 잎, 타임과 함께 조리한다.
쇠고기 부위

쇠고기 부위(---部位)는 쇠고기를 정형한 것으로, 지역에 따라 정형법과 부위가 다르다.
쇠고기 부위는 보통 소 분할육(sub-primal cuts)을 의미한다. 소를 도축하여 머리 제거, 우족 제거, 박피, 내장 적출을 하고 난 상태를 지육(carcass)이라고 하며, 이 지육을 좌우대칭으로 이등분한 상태를 이분체(half carcasses)라 한다. 이분체를 위 아래로 절단하면 전사분체(forquarter)와 후사분체(hindquarter)가 된다. 그러나 큼직한 덩어리 형태로 분할하면 몇 개의 대분할육(primal cuts)이 생산된다. 척(chuck), 브리스킷(brisket), 리브(rib) 등이 미국이나 캐나다에서의 대분할육 명칭이며 이 대분할육에서 아래와 같은 소 분할육(sub-primal cuts)들이 나온다.
이 소분할육 상태로 보통 대형 마트나 외식업체들은 공급을 받으며, 이들 업체에서 이 소분할육들을 추가 절단하여 소비자에게 판매 가능한 상태로 만든다.
아래의 대분할 및 소분할 부위들은 미국이나 캐나다산 규격을 기준으로 한 것이다. 한국식 분할은 북미산 규격과 약간의 차이를 보인다.
아래 언급된 부위별 용도는 한국에서의 용도를 기준으로 한 것이다.
앞다리 (쇠고기)

쇠고기 앞다리는 소의 앞다리 쪽에 붙은 살이다.
쇠고기 앞다리는 꾸리살, 부채살, 부채덮개살, 앞다리살, 갈비덧살로 이루어져 있다.
스모크트 미트

스모크트 미트(영어·프랑스어: smoked meat) 또는 몬트리올 스모크트 미트(영어: Montreal-style smoked meat 몬트리올스타일 스모크트 미트, 프랑스어: smoked meat à Montréal 스모크트 미트 아 몽레알)는 캐나다 퀘벡 지역의 훈제육이다. 보통 머스터드를 바른 호밀빵에 끼워 샌드위치로 내며, "스모크트 미트"라는 말이 스모크트 미트가 들어간 샌드위치를 부르는 데도 쓰인다.
캐나다의 퀘벡은 프랑스어를 사용하는 지역이지만, 영어인 "스모크트 미트(smoked meat)"가 퀘벡 프랑스어에 외래어로 차용되었다. 일반적인 "훈제육"을 뜻하는 프랑스어는 "비앙드 퓌메(viande fumée)"이지만, 몬트리올식 스모크트 미트와 스모크트 미트 샌드위치는 "비앙드 퓌메(viande fumée)", "상두이치 아 라 비앙드 퓌메(sandwich à la viande fumée)"보다는 스모크트 미트(프랑스어: smoked meat), 상두이치 오 스모크트 미트(프랑스어: sandwich au smoked meat)로 불린다.
에이티 포 브래디

《에이티 포 브래디》(영어: 80 for Brady)는 2023년 공개된 미국의 스포츠 코미디 영화이다. 톰 브레이디와 그가 속한 뉴잉글랜드 패트리어츠가 치르는 2017년 슈퍼볼 경기를 보고 싶어하는 평생 친구 네 명(릴리 톰린, 제인 폰다, 리타 모레노, 샐리 필드 분)이 이야기 초점이다.
각자 남편과 사별한 후 함께 패트리어츠 경기를 즐겨보던 다섯 여성의 실화에 바탕을 두었다. 이들은 기존 쿼터백 드루 블래드소가 2001 NFL 시즌에 부상을 입은 뒤 버펄로 빌스로 이적되고 톰 브레이디가 새 쿼터백으로 떠오르며 활약하자 "Over 80 for Brady(80세 이상 브레이디 팬클럽)"을 결성하였다.
2001년 루, 트리시, 베티, 모라는 화학요법을 잘 마친 루를 축하하려고 모인 자리에서 뉴잉글랜드 패트리어츠와 스타 쿼터백 톰 브레이디 팬이 된다.
2017년 AFC 챔피언 게임에서 패트리어츠가 피츠버그 스틸러스 상대로 승리한다. 넷은 사연 모집 대회에서 우승하여 NRG 스타디움에서 열릴 제51회 슈퍼볼(패트리어츠 대 애틀랜타 팰컨스) 입장권을 얻지만 경기 전 부대 행사를 즐기던 중 표를 잃어버리고 마는데...
배정미

배정미(裵諪美, 1968년 1월 29일~)는 대한민국의 여자 성우이다. 1992년 KBS 23기 공채 성우로 데뷔하였다. 배우자는 성우 오인성이다.
굵은 글씨는 메인 캐릭터.
Грудинка (отруб)

Грудинка (отруб) — мясо первой категории со значительной жировой прослойкой, располагающееся поверх рёбер туши.
У туши говядины — мышцы, отделённые от грудной кости, грудных хрящей и нижней трети рёбер (с 1-го по 5-е ребро).
У свинины — часть полутуши с рёбрами (включает мышцы грудную поверхностную, грудную глубокую и другие), оставшаяся после отделения корейки, без грудной кости, межсосковой и паховой частей.
Грудинка баранины — оставшаяся после отделения корейки часть туши с рёбрами без грудной кости и грубой части пашины, включает в себя грубую поверхностную, грудную и другие мышцы.
Перед приготовлением отруб разделывают на переднюю и заднюю части и саму грудинку. Крупные части говяжьей грудинки подходит для варки, тушения, мелкие — для гуляша или приготовления первых блюд (борщ, харчо). Свиная грудинка подходит для запекания, а также копчения.
Говяжья грудинка является твёрдым мясом, поэтому для смягчения его маринуют или запекают достаточно долгое время при небольшой температуре, или предварительно отваривают, а затем охлаждают, панируют и используют для жарки.
Свиная грудинка используется для жарки в фаршированном виде, варки, тушения мелкими кусками, в промышленном производстве используется при приготовлении колбас (копчёных и сыровяленых), различных свинокопчёностей, фаршевых консерв.
В разных странах, государствах и регионах применяются различные схемы разделки туши исходя из кулинарных и культурных особенностей в конкретной стране, государстве и даже в регионе. Поэтому положение грудинки на туше может меняться, затрагивая то больший объём, то немного другое положение.
Грудинка

Груди́нка — копчёный мясопродукт, близкий к бекону, изготавливаемый из посоленного грудорёберного отдела туш — говяжьей, бараньей или нежирной свиной (беконной или мясной упитанности). Применяется как ингредиент для холодных закусок, борща, гороховых и фасолевых супов, грудинку также поджаривают с яичницей. Придаёт блюдам копчёный вкус, тепловая обработка перед употреблением не обязательна.
Производство копчёной (или копчёно-варёной) грудинки ничем не отличается от изготовления окороков, хранение производят в холодном месте без доступа света.
Грудинкой также называют грудорёберную часть туши.
Пашина (мясо)

Паши́на (подчерёвок, покро́мка) — отруб из брюшной части туши крупного рогатого скота и свиньи. Относится ко второму сорту говядины и к первому сорту свинины.
Пашина состоит из покрывающей ребра мышечной ткани с прослойками жира, которые помогают в процессе приготовлении мяса сохранить влагу. В кулинарии используется для приготовления мясных рулетов, фарша, тушения и отваривания мяса. Свиной подчерёвок обычно солят и коптят.
Калорийность говяжьей пашины составляет 225 ккал на 100 грамм продукта. Калорийность свиной пашины — 630,00 ккал.
Сало

Са́ло — пищевой продукт, представляющий собой мягкий подкожный животный жир (при отсутствии уточнения обычно подразумевается свиное сало), откладывающийся у животных в период их усиленного питания в качестве жирового запаса и состоящий в основном из липидов. В подкожном животном жире и продуктах из него (например, в шпике) преобладают ненасыщенные жиры.
Праславянская форма слова ― *sadlo. Корень ― sad- — тот же, что и в слове «садиться». Суффикс ― -dl-; d закономерно выпал в древнерусском, но сохраняется в западнославянских языках (например, словац. sadlo). Сало буквально — «то, что садится на мясо».
Первое упоминание в восточнославянской форме «сало» — в древнеармянском описании трапезы хазарского хана VII века.
Как сообщает английский историк и путешественник Джайлс Флетчер, в 1591 году в России сало (он употребляет слово "tallow", жир, сало (для свечей, мыла)) приготовляют весьма много для вывоза за границу. Лучшее сало производилось в следующих областях: Смоленской, Ярославской, Углицкой, Новгородской, Вологодской, Тверской и Городецкой.
Сало употребляется в пищу в свежем, солёном, копчёном, варёном, тушёном или жареном виде. Для названия приготовленного (солёного или солёно-копчёного) подкожного свиного сала иногда используют заимствованное слово «шпик» — от немецкого Speck, но в обиходе чаще всего такой продукт называют солёным или копчёным салом.
Сало с большими и многочисленными мясными прожилками именуют «подчеревина», в засоленном виде — русским словом «грудинка» или английским «бекон».
Небольшие обжаренные кусочки сала называются «шкварки».
Топлёное сало называется «смалец» и используется в качестве кулинарного жира, а в странах Европы — также и как бутербродная паста (часто с добавкой лука, яблок, зелени и пр.). Также топлёный животный жир может применяться в технических целях — например, как смазка (названия «пушечное сало», «пушсало» ныне перешли к смазке на нефтяной основе) и для изготовления мыла. В США отходы говяжьего жира перерабатываются в топливо.
Кроме свиного сала большой популярностью также пользуется овечье курдючное сало и сало конины (с шеи и рёбер). Говяжье и козье сало отдельно в пищу не используется (ввиду своей тугоплавкости), только как добавка в мясных продуктах.
Калорийность сырого свиного сала — 720 ккал на 100 г. Углеводов — 0 г.
Dibdib ng hayop

Ang pitso o briskete ay ang karneng nagmumula sa dibdib ng hayop. Tinatawag din itong punta y petso (mula sa Kastila: literal na "dulo at didbdib").
Ang lathalaing ito na tungkol sa Pagkain, Anatomiya at Hayop ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Dibdib

Ang dibdib ay isang bahagi ng anatomiya ng mga tao at ibang mga hayop. Nasa harapan ito ng torso. Tinatawag din itong busto, partikular na ang pang-itaas na bahagi sa katawan ng isang babae kasama ang kinalalagyan ng mga suso. Ang salitang pektoral o pektoralis ay may kahulugang "nauukol sa dibdib". na may kaugnayan din sa pariralang Latin na in pectore o "nasa loob ng dibdib".
Sa mga hominidyo, ang dibdib ay isang rehiyon ng katawan sa pagitan ng leeg at ng tiyan (abdomen), kasama ng mga panloob na organo nito at iba pang mga kalamnan. Malawakan itong pinagsasanggalang at sinusuporthan ng kulungang-tadyang, gulugod, at bigkis-balikat (shoulder girdle). Kabilang sa mga nilalaman ng dibdib ang mga sumusunod:
Sa mga tao, pinuprotektuhan ang bahagi ng dibdib ng kulungang-tadyang na tinatawag ding toraks.
Sa mga insekto at ibang mga nilalang na may eksoiskeleton, ang lokasyon na katumbas ng dibdib ay tinatawag na toraks.
Sa mga mamalyang may apat na paa, ang glandulang pang-mamarya at utong ay nakalagay malapit sa mga panglikod na mga hita, at samakatuwid ay hindi bahagi ng dibdib. Sa kabaligtaran, naglalaman ang anatomiya ng mga kahalintulad na mga organong panloob na may pagkakaiba ng kumpigurasyon.
Ang sakit at pinsala sa dibdib ay tinatawag ding trawma sa dibdib o trawmang pang-toraks o pagkakabugbog ng dibdib.
Bitak na pampitso

Ang bitak na pampitso, bitak ng dibdib o bitak na torasiko (Ingles: thoracic cavity, chest cavity) ay ang bitak sa katawan ng tao (at iba pang mga katawan ng hayop) na napuprutektahan ng dingding na pampitso (hawlang pampitso at kaugnay na balat, kalamnan o masel, at senepa).
Kabilang sa pook na pampitso ang mga tendon pati na ang sistemang kardiyobaskular na maaaring mapinsala dahil sa kapinsalaan sa likuran, gulugod o leeg.
Kabilang sa mga kayariang nasa loob ng bitak na pampitso ang mga sumusunod:
Naglalaman ito ng tatlong potensiyal na mga puwang na naguguhitan o nahahanayan ng mesotelyum: ang magkaparis na mga bitak na pleural at ang bitak na perikardiyal. Nakasanib sa mediastinum ang mga organong nakahimlay sa gitna ng dibdib na nasa pagitan ng mga baga.
Kapag nasira ang bitak na pleural magmula sa labas, na katulad ng sa pamamagitan ng isang bala ng baril o ng isang sugat na dulot ng panaksak, maaaring magresulta ang pinsala ng isang pneumothorax (numotoraks), o hangin sa loob ng bitak. Kapag malaki ang dami o bolyum ng hangin, maaaring lumubog o gumuho ang isa o dalawang mga baga, na nangangailangan ng kaagad na pagpansin at pagtuon na pampanggagamot.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Anatomiya at Tao ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Toraks

Ang pitso o toraks (Ingles: thorax, mula sa salitang Griyegong "θώραξ" - thorax, "plato ng dibdib", "kasuotang bakal", "korslet") ay isang kahatian sa katawan ng isang hayop na nakahimlay sa pagitan ng ulo at ng puson (tiyan).
Ang lathalaing ito na tungkol sa Anatomiya at Hayop ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Tadyang

Sa anatomiya ng mga bertebrado, ang mga tadyang (Ingles: mga rib, Latin: costae) ay ang mahahabang nakabaluktot na mga butong bumubuo sa kulungang tadyang. Sa karamihan ng mga bertebrado, nakapaligid ang mga tadyang sa dibdib (Ingles: chest, Griyego: θώραξ, Latin thorax) at pumuprutekta o sumasanggalang sa mga baga, puso, at iba pang mga panloob na organo ng toraks. Sa ilang mga hayop, partikular na ang mga ahas, maaaring sumusuporta at proteksiyon ang mga tadyang para sa buong katawan.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Anatomiya at Tao ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.