davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Mollová stupnice

Mollová stupnice(nebo takéstupnice moll, zlat.mollis= měkký) je pojem z oboru hudební nauky, který je používán ve dvou významech:
V tomto článku je pojem mollová stupnice používán (pokud není výslovně řečeno jinak) ve druhém z výše uvedených významů.
Mollová diatonická stupnice se skládá ze sedmi tónů, spůltónemmezi druhým a třetím a mezi pátým a šestým stupněm. Mezi ostatními po sobě následujícími tóny je intervalcelého tónu. Obecně se dá říci, že v poměru sdurovou stupnicípůsobí z pocitového hlediska mollová stupnicetesklivě čismutně.
Následující tabulka obsahuje seznam intervalů jednotlivých stupňů vzhledem k základnímu tónu. Jako příklad je použita diatonická stupnicea moll, jejíž notaci obsahuje výše uvedený obrázek.
Následující tabulka obsahuje kompletní seznam diatonických mollových stupnic podletóniny.
Mollová diatonická stupnice je totožná saiolským modemdurové stupnice– tj. durová diatonická stupnice zahraná od šestého stupně je mollová diatonická stupnice. Jejich mody jsou tedy shodné, pouze posunuté o pět – jejich seznam lze najítzde.
V mollových skladbách jsou častěji než diatonická mollová stupnice používány dvě její obměny –harmonická mollamelodická moll. V obou případech je použita velká septima, což umožňuje vřazení durovéhodominantního septakorduve funkcidominantydo mollové skladby. V případě harmonické moll je zachován „ostrý“ nezpěvný interval zvětšené sekundy mezi šestým stupněm (malou sextou) a sedmým stupněm (velkou septimou), v případě melodické moll je navíc změněna malá sexta na velkou sextu.
Jak již bylo uvedeno v úvodu, mají mollový charakter všechny stupnice, které obsahujímalou tercii. Kromě diatonické, harmonické a melodické moll jsou to například:
Harmonická moll

Harmonická moll(přesnějiharmonická mollová stupnice) je pojem z oboru hudební nauky označující specifický typ sedmitónové hudební stupnice.
Harmonická mollová stupnice se skládá ze sedmi tónů, spůltónemmezi druhým a třetím, mezi pátým a šestým, a mezi sedmým a osmým stupněm. Mezi šestým a sedmým stupněm je interval zvětšenésekundy– tří půltónů, všechny ostatní intervaly jsoucelotónové.
Následující tabulka obsahuje seznam intervalů jednotlivých stupňů vzhledem k základnímu tónu. Jako příklad je použita diatonická stupnicea moll, jejíž notaci obsahuje výše uvedený obrázek.
Harmonická moll se od diatonickémollové stupniceliší velkou septimou – jedná se o příjemně „ostrý“ tón, který vnáší napětí do jinak nevýrazné mollové stupnice. Tento tón mimo jiné umožňuje užití durového akordu (dominantního septakordu) ve funkcidominantyv mollové tónině, jak ukazuje tabulka v dalším odstavci.
Následující tabulka ukazuje na příkladu harmonické stupnice a mollkvintakordyaseptakordy, které mohou být použity na jejích jednotlivých stupních. Podrobnosti k významu akordových značek lze najít v článkuAkordová značka.
Melodická moll

Melodická moll(přesnějimelodická mollová stupnice) je pojem z oboru hudební nauky označující specifický typ sedmitónové hudební stupnice.
Složení melodické mollové stupnice se liší při vzestupném a sestupném běhu. Při vzestupném běhu obsahuje stupnice na šestém stupni intervalvelké sextya na sedmém stupni intervalvelké septimy, ostatní intervaly jsou shodné jako u běžné (diatonické)mollové stupnice. Při sestupném běhu je použitamalá septimaamalá sexta, takže je složení úplně shodné s diatonickou mollovou stupnicí.
Následující tabulka obsahuje seznam intervalů jednotlivých stupňů vzhledem k základnímu tónu. Jako příklad je použita stupnicea moll, jejíž notaci obsahuje výše uvedený obrázek.
Melodická mollová stupnice oprotiharmonické mollneobsahuje „nezpěvný“ interval tří půltónů mezi malou sextou na šestém a velkou septimou na sedmém stupni. Intervalové schéma harmonické moll2-1-2-2-1-3-1je ve vzestupné melodické moll změněno na diatonický postup2-1-2-2-2-2-1. Různé verze vzestupné a sestupné stupnice znamenají výrazné oživení melodických možností a také umožňují kombinovat durovousubdominantuadominantuvzestupné části s mollovou subdominantou a dominantou sestupné části, jak ukazuje následující odstavec.
Následující tabulka ukazuje na příkladu melodické stupnice a mollkvintakordyaseptakordy, které mohou být použity na jejích jednotlivých stupních. Podrobnosti k významu akordových značek lze najít v článkuAkordová značka.
Kromě zde uvedených akordů lze často použít (a také jsou používány) i akordy postavené na harmonické moll z tabulkyHarmonie harmonické moll.
Molla Malloryová

Molla Malloryová, rodným jménemAnna Margrethe Bjurstedtová(6. března1884Mosvik–22. listopadu1959Stockholm), bylanorskátenistka, žijící od roku 1915 v USA. Hrála pravou rukou, její hlavní předností byla bojovnost a trpělivá hra od základní čáry, opírající se o razantníforhend.
Byla dcerou důstojníka Axela Johana Bjurstedta a vnučkou podnikatele a politika Benedicta Jenssena. Hrála za Oslo Tennisklub a stala se desetinásobnou mistryní Norska, naLetních olympijských hrách 1912ve Stockholmu získala bronzovou medaili v ženské dvouhře na otevřeném dvorci a spolu sConradem Langaardemvypadla v prvním kole smíšené čtyřhry. Na počátku první světové války odjela do Ameriky a živila se jako masérka, v roce 1920 se provdala za burzovního makléře Franklina Malloryho.
Je nejúspěšnější hráčkou v historiiUS Open: osmkrát vyhrála dvouhru, z toho čtyřikrát v nepřetržité řadě (1915–1918, 1920–1922 a 1926, kdy se stala nejstarší vítězkou všech dob),dvakrát ženskou čtyřhru (1916 a 1917, partnerkaEleanora Searsová) a třikrát smíšenou čtyřhru (1917 sIrvingem Wrightema 1922 a 1923 sBillem Tildenem).
Také se desetkrát zúčastnilaWimbledonu, nejlepším výsledkem byl postup do finále v roce 1922, kde podlehlaSuzanne Lenglenové2:6 a 0:6 v nejkratším finále historie, které trvalo pouze 23 minut. V roce 1923 se podílela na výhře amerického týmu nad Británií vPoháru Wightmanové. Reprezentovala Norsko naolympiádě 1924v Paříži, kde vypadla ve čtvrtfinále s pozdější vítězkouHelen Willsovou Moodyovou.
Podle žebříčku, který sestavilArthur Wallis Myers, byla světovou hráčkou č. 2 v letech 1921 a 1922. V roce 1958 byla uvedena doMezinárodní tenisové síně slávy. Je spoluautorkou knihyTenis pro ženy.
Bernard Pavel Moll

Bernard Pavel Moll,německyBernhard Paul Moll(30. května1697Vöstenberg–26. září1780Baden) bylněmeckýdiplomat, kartograf a sběratelmap.
Bernard Pavel Moll se narodil30. květnaroku1697v rodiněprotestantskéhopastorave vesniciVöstenberg, ležící nedalekostředofranckéhoměstaAnsbach. Od roku1734žil Moll veVídni, kde obdržel šlechtický titul a živil se jako diplomat zastupující ucísařskéhodvoraněmeckáknížataMeklenbursko-zvěřínská,Hesensko-Darmstadtskáa Brunšvicko-Wolfenbüttelská. V roce 1734 se oženil s Marií Christine Praunt, dcerou sasko-gothajského člena státní rady. Bernard Pavel Moll zemřel26. září1780vBadenunedaleko Vídně ve věku 83 let. Byl pohřben na evangelickém hřbitově při klášteře tzv. Černých Španělů.
Již od mládí patřilo mezi Mollovy zájmy sbíránímapagrafik. Ve 40. a 50. letech18. stoletívytvořil svůjatlassložený nejen ze skoupených map avedut, ale též dalších rukopisných map a plánů pocházejících většinou z let1650až1750. Nejstarší mapy a veduty v ní obsažené však pocházejí i z16. století. Mollova sbírka během jeho života obsahovala na téměř 13 000 položek. Svou sbírku Moll rozdělil na dva základní atlasy,Atlas AustriacusaAtlas Germanicusdohromady obsahující 68 dílů. Původní struktura sbírky byla zachycena v rukopisných katalozích.
Po Mollově smrti se jeho potomci pokoušeli cennou sbírku několikrát neúspěšně prodat, načež ji Mollův vnuk, baron Fridrich Zikmund Vockel v roce1821věnoval tehdejšímu nedávno otevřenémuFrantiškovu muzeuvBrně. Sbírka byla uložena vaugustiánském klášteřenaStarém Brněa následně přestěhována do budovy Františkova muzea. Po vyčlenění Zemské knihovny v roce1899, byla Mollova mapová sbírka předána právě jí. Díky nízkému zájmu se sbírka, která je dnes součástí sbírekMoravské zemské knihovny, dochovala v téměř nezměněném stavu až do současnosti.
Výsledkem tříleté práce pracovníkůMapové sbírky PřF UK(tehdy Kartografický kabinet ČSAV) v Praze byla publikaceKarla Kuchařea Anny DvořáčkovéMapová sbírka Pavla Bernarda Molla v uni­verzitní knihovně v Brně[1959].
Molly Ringwald

Molly Ringwald(*18. února1968,Roseville,Kalifornie,USA) je americkáherečka,zpěvačkaatanečnice.
Pochází zuměleckérodiny, jejím otcem byl nevidomýjazzovýklavírista Bob Ringwald. Již oddětstvípak zpívala v jeho jazzové kapele (s otcovou kapelou Fulton Street Jazz Band nahrála i jednugramofonovou desku), v pěti letech začala hrát idivadlo, kdy v divadelní adaptaciAlenky v říši divůztvárnila postavu plšice. Ve filmu vystupuje od konce 70. let, její první významnější filmovou rolí se ale stal až snímekBouře. Svoji první hlavní roli pak vytvořila ve filmuŠestnáct svíčekz roku 1984. V roce 1985 si zahrála ve snímkuSnídaňový klub, o rok později v romantické teenagerské komeriiKráska v růžovém.
Moll Davis

Moll Davis(1648Westminster–1708Londýn), vlastním jménemMary Davis, bylaanglickáherečka akurtizána,milenkakráleKarla II.
Mary „Moll“ Davis byla populární tanečnice, zpěvačka a herečka. Přesné datum narození není známo, stejně jako její původ. Na základě některých pramenů mohla být nemanželskou dceroulordazBerkshire, ale jiní historikové se přiklonili k názoru, že byla dcerou kováře.V roce 1667se seznámila s králem Karlem II. snad v divadle.
Moll Davis byla královou první milenkou, která neměla aristokratický původ.Vévoda z Buckinghamuvěděl, že král miluje divadlo stejně jako ženy a potřeboval se zbavit královy milenky a své sestřeniceBarbary Palmerové. Našel tedy „přítelkyně“ pro krále v divadle. Krátký vztah s panovníkem měla Jane Robertsová. On se však záhy zamiloval do Molly Davis a oficiálně ji představil dvoru počátkem roku 1668 jako svoji milenku. Přibližně ve stejné době se do města vrátila herečkaNell Gwynová. Obě herečky byly známé jako rivalky již dříve, během účinkování v divadelních společnostech. Moll byla pověstná svým zpěvem a tancem v divadelní společnosti „Duke's Theatre“ a Nell Gwynová v King's Theatre patřila ke známým a talentovaným komediálním herečkám.
Král Karel II. zplodil celkem čtrnáctlevobočků. Posledním nemanželským dítětem byla Mary (1673–1726), jejíž matkou byla Moll Davis. Během tohoto období již žila několik let na vrcholu společenského žebříčku. Koncem roku 1680 získala dcera Mary titul Lady Mary Tudor, který byl uznáním královského spojení a lásky k matce Moll.
Časem vztah Moll a krále ochladl a její místo u dvora nahradila Nell Gwynová. Moll Davis získala roční rentu tisíc liber a přestěhovala se do městského domu na Suffolk Street. V roce 1676 získala honosnější dům u paláceWhitehall. Svůj nákladný způsob života tedy nemusela měnit a vrátila se k divadlu.V premiéře operyVenuše a AdonisodJohna Blowav roce 1681 v Oxfordu hrála roli Venuše. Roli Kupida hrála její dcera, tehdy devítiletá.
V prosinci 1686 se Moll Davisová provdala za francouzského muzikanta a skladateleJacquse Paisiblea(asi 1656–1721). Manželé se připojili k exilovému dvoruJakuba II.vSaint-Germain-en-Laye, ale v roce 1693 se vrátili do Anglie, kde se Paisible stal skladatelem u prince Jiřího, manželaAnny Stuartovny, dědičky trůnu.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMoll Davisna německé Wikipedii.
Molly Petersová

Molly Petersová(15. března1942,Walsham-le-Willows,Suffolk–30. května2017) byla anglická herečka. Začínala jako modelka a pro film ji objevil filmový režisér Terence Young.
Jako mladá porodila dceru, kterou dala k adopci. Později se vdala a žila se svým manželem vIpswichiv Suffolku. Měli syna, který již zemřel. V roce 2011 utrpěla mírnou mrtvici.
V šedesátých letech se objevila v několika filmech. Její nejznámější role byla Bond girl Patricia Fearingová (Pat) ve filmuThunderball(1965), osteopatka, která se stará o Jamese Bonda (Sean Connery) při jeho dovolené na zdravotní klinice. Molly byla první Bond girl, která se v sérii objevila zcela svlečená.
Petersová se objevil v listopadovém vydání časopisuPlayboyv roce 1965. Její snímek byl součástí obrazové eseje s názvem "Dívky Jamese Bonda", kterou napsal Richard Maibaum.
Podle speciální edice DVD k filmu Thunderball její krátká filmová kariéra byla výsledkem neshody mezi ní a jejím agentem, jejíž specifika nebyla odhalena. Podle Petersové její agent ji v době Thunderballu vázal podle smluvní dohody k reprezentaci megaúspěšného čtvrtého filmu série o Jamesu Bondovi z roku 1965. Až o mnoho let později, když sláva filmu vybledla, její smluvní dohoda skončila a měla tak nějaké vyhlídky na modeling nebo role ve filmu.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuMolly Petersna anglické Wikipedii.
Clotilde Mollet

Clotilde Mollet(...) è un'attricefrancese.
Vincitrice del primo premio inviolino, Mollet ha studiato alConservatorio nazionale d'arte drammaticadiParigi.A partire dagli anni Settanta e Ottanta, lavora in teatro, televisione e cinema.In qualità di attrice teatrale, Mollet ha recitato sotto la direzione di: Jean Jourdheuil e Jean-François Peyret,Alfredo Arias, Jean-Pierre Vincent, Joël Jouanneau, Jean-Louis Hourdin,Hervé Pierre, Alain Milianti, Catherine Anne, Alain Ollivier, Michel Froehly.
Mollet del Vallès

Mollet del Vallèsè uncomune spagnolodi 52 484 abitanti situato nellacomunità autonomadellaCatalogna.
Le gare diTiro ai Giochi della XXV OlimpiadediBarcellonasi disputarono a Mollet del Vallès.
Ci sono otto linee di autobus che attraversano la città e che servono sia per andare in altri luoghi che per spostarsi a Mollet. La tariffa urbana e la tariffa integrata della Autoritat del Transport Metropolità sono valide per queste linee all'interno della città.
L'autobus urbano L1, linea rossa, attraversa il nucleo urbano e ha una frequenza di passaggio tra 10 e 15 minuti, secondo il programma.
La linea blu corrisponde al bus che unisce Barcellona a Mollet e attraversa l'asse Burgos, Jaume I e Antoni Gaudí, e che risale al quartiere di Can Borrell effettuando sette fermate a Mollet.
Mollet té dues estacions de tren:Mollet - Sant FostiMollet - Santa Rosa.
A la primera hi trobem dues línies (R2i laR8), que permeten la connexió de Mollet amb l'aeroport del Prat,Granollers,Barcellona, laUniversitat Autònoma de Barcelona,Martorell, etc., mentre que en la segona hi ha la líniaR3(i en un futur la línia orbital), que permet la connexió ambl'Hospitalet de Llobregat,Vic,La Tor de Querol, etc.
- Línea de cercaníasR-8(Mollet-Castellbisbal-El Papiol).
Mollet del Vallès è gemellata con:
Uovo bazzotto

L'uovo bazzotto(o anchebarzotto;œuf molletinfrancese) è unuovocotto con il suo guscio nell'acqua bollente per un periodo di tempo intermedio fra quello dell'uovo alla coquee quello dell'uovo sodo, in modo che iltuorlo, pur ispessendosi, rimanga ancora liquido ma denso.L'uovo bazzotto è il risultato di una modalità di cottura di quelle considerate di maggiordigeribilitàper l'uovo.
La durata di cottura varia in funzione della temperatura iniziale dell'uovo (che può essere la temperatura ambiente, ma piuttosto inferiore, se l'uovo è stato estratto dal frigorifero), ma anche dall'altitudine s.l.m. (in effetti l'altitudine influisce sulla temperatura di ebollizione dell'acqua) e anche dalle sue dimensioni (uova più grosse richiedono più tempo). Mediamente si può parlare di un tempo di cottura, dal momento dell'immersione dell'uovo in acqua bollente a quello della sua estrazione, tra i 3 e i 5 minuti.Una volta estratto l'uovo dall'acqua bollente, la cottura deve essere bruscamente arrestata immergendolo in acqua fredda.
Alcuni fisici hanno creato un algoritmo per calcolare i tempi di cottura secondo i vari parametri: peso dell'uovo, temperatura iniziale, altitudine, pressione atmosferica.
Armand Claude Mollet

Armand-Claude Mollet(Parigi,1660–Parigi,23 gennaio1742) è stato unarchitettofrancese.
Proveniva da una famosa dinastia di giardinieri, figlio di Charles Mollet, giardiniere alLouvre, nipote di Claude II Mollet e pronipote diClaude I Mollet. Dopo la morte del padre gli venne offerto l'incarico di progettista dei giardini del re, ma preferì dedicarsi all'architettura, ed entrò all'Académie royale d'architecturenel 1699.
Nel 1692 gli era stato concesso l'incarico di giardiniere del Petit Jardin davanti al castello del Louvre per le dimissioni del padre, Charles Mollet, a condizione di vivere a carico del figlio.
Costruì l'Hôtel d'Humières intorno al 1716, poi demolito nel 1905.
Nel 1718 vendette un terreno in suo possesso, nel Faubourg Saint-Honoré, aLouis Henri de La Tour d'Auvergne, conte di Évreux, che gli chiese di costruire un hôtel, costruito e decorato tra il 1718 e il 1722: era il futuroPalazzo dell'Eliseo. Lavorò anche in diversiHôtel particuliera Parigi.
Nel 1723 fu l'architetto dell'Hôtel Bataille de Francès, aPlace Vendôme.
Costruì il castello diStainsper Toussaint Bellanger (circa 1662-1740), custode del sigillo della Cancelleria di Francia dopo essere stato notaio allo Châtelet di Parigi tra il 1690 e il 1710. Quest'ultimo aveva acquisito la signoria di Stains da Charles-Louis Félix il 13 maggio 1714.
Fu insignito del titolo di cavaliere dell'Ordine di San Michelel'11 maggio 1732.
Si era sposato nel 1691 con Françoise-Andrée Bombe, nipote di Françoise Langlois sposata conAndré Le Nôtre. Da questa unione nacquero sei figli, tra cui due divennero architetti, André-Armand Mollet e Louis-François Mollet, altri due erano abati, il più giovane, Mathieu era un gentiluomo, maresciallo delle case della regina. Sua figlia, Françoise Toussaint Mollet, era sposata con Jules-Martin Desjardins, scultore del re, morto il 3 dicembre 1750.
Armand Claude Mollet fu alloggiato dal re a Parigi eVersailles, rispettivamente in alloggi alPalazzo del Louvree all'Hôtel de Seignelay. Possedeva una casa di campagna aLes Moulineaux, nelMeudon.
Molote

Amoloteis a filled, plantain or corn-based pastry usually served as an appetizer or snack in Mexican cuisine. It consists of a dough made from plantain or cornmasa, sometimes blended with mashed potatoes, that is filled with various ingredients, then fried in lard or oil. In some areas molotes are rolled into cigar shapes or ovals, in others they are formed into half moons similar toempanadas.
FC Serp i Molot Moscú

ElSerp i Molot(delruso:«Серп и Молот») es unclub de fútbolde la ciudad deMoscú,Rusia. El club fue fundado en 1923 comoAstakhovskiy Klub Sporta(AKS) y disputa sus partidos como local en elEstadio Metallurg, un pequeño recinto con capacidad para 500 personas, aproximadamente. Actualmente juega en el Campeonato de Moscú, perteneciente a laTretiy divizión, la cuarta división del fútbol ruso.
El equipo ha cambiado en varias ocasiones su denominación y adoptó su nombre actual (en español: «Hoz y martillo») en 1931. El Serp i Molot fue uno de los equipos más potentes del fútbol soviético de antes de laSegunda Guerra Mundialy logró el tercer puesto en laSoviet Top Ligaen 1938. Nombres históricos comoGrigory Fedotov,Boris ArkadyevoKonstantin Beskovpasaron por el club. En 1969 el club fue disuelto, pero ha sido revivido en 2009 bajo el mismo nombre.
El club fue fundado en 1923 comoAstakhovskiy Klub Sporta(AKS). Entre las temporadas 1926-1930 el futbolista y posterior entrenadorBoris Arkadyevfue miembro del equipo.​ Otros jugadores notables que pasaron por sus filas fueronGrigory Fedotov(1934–1937),Valentin Granatkin(en 1933-1934),Fyodor Selin(en 1936-1937),Konstantin Beskov(en 1939-1940) yBoris Razinsky(1964).
Su mayor éxito fue el tercer puesto logrado en elcampeonato soviético de 1938, ya como Metallurg Moscú, en el que finalizó a dos puntos del campeón, elSpartak Moscú.​ En total disputó cuatro temporadas de la primera división soviética desde 1937 hasta 1940. En 1969 el club fue disuelto.
El equipo reapareció en 2000 el club nuevamente como Serp i Molot, pero la temporada siguiente cesó su actividad. En 2009 fue reactivado y desde entonces juega en la liga de aficionados, en el Campeonato de Moscú. Su logro más alto fue el séptimo lugar en el año 2000 en ese torneo.
Alain Moloto

Alain Moloto Kossy, conocido simplemente comoAlain Moloto Kossy, fue un cantante congoleño, nacido el 27 de julio de 1961 enKisangani,República Democrática del Congo, y fallecido el 2 de agosto de 2013 enKinsasa, República Democrática del Congo.
Alain comenzó sus estudios de posgrado en 1983 en el ISC (Instituto Superior de Comercio) y se involucró en un grupo de teatro universitario. Él está acostumbrado a escribir canciones en francés y lingala. Después de una buena recepción por parte del público, escribe canciones de adoración y las comparte con su guitarra. Fundó el grupo Gaël en 2000 con artistas de I.N.A. (Instituto Nacional de las Artes) Franck Mulaja, Henry Papa Mulaja, Tempo Bilongo, Hugo Mbimba, Blaise Mikanda, Francis Nsemi y Christian Mvuanda.
El cantante realiza varias giras con Gael, en varios países, incluyendo Bélgica, Francia, Irlanda, Israel, Benín, Sudáfrica, Camerún.
Alain lanzó su segundo álbum en solitario en 2010, "Le fruit de mes lèvres", que tuvo un gran éxito con la canción "Naza Ya Yesu", lo que significaría que pertenezco a Jesús.
En 2011, se involucra en discursos de manifestaciones políticas que él llama EDEN "Juntos por la liberación de la nación", durante las elecciones presidenciales. Para algunos, esta participación le habrá ganado su envenenamiento y una larga enfermedad.
Alain Moloto murió el 2 de agosto de 2013, después de la muerte de sus colegas en el grupo Gaël, Marthe Bulay el 1 de junio de 2013, y Christian Mvuanda, el 13 de julio de ese mismo año. Le sobreviven su esposa Christine Tshiabu y sus cuatro hijos, incluidas dos hijas y dos niños.
Unos meses después de su muerte, el álbum "Je suis - vol.2" sale con su voz grabada.
Geophis occabus

Geophis occabuses una especie de culebra perteneciente a la familiaDipsadidae. El nombre específico viene del vocablo en latínoccabusque significa collar en referencia al claro collar nucal presente en todos los especímenes conocidos de esta especie.
Geophis occabuspuede ser distinguida de todas las especies de los grupos championi y semidoliatus y de todas las especies en el grupo sieboldi excepto porG. dunni,G. nasalisyG. sieboldi, en poseer escamas dorsales arregladas en 17 hileras (contra escamas dorsales arregladas en 15 hileras en las otras especies); de todas las especies de los grupos chalybeus y latifrontalis, y la mayoría de las especies en el grupo dubius (G. anocularis,G. dubius,G. duellmani,G. fulvoguttatus,G. immaculatus,G. rhodogasteryG. nephodrymus) por poseer escamas quilladas en al menos los tres cuartos posteriores del cuerpo (contra  escamas dorsales lisas excepto encima del nostrilo enG. dubiusy en algunos especímenes deG anocularis; lisas por todo el cuerpo en las otras especies); y de todas las especie en tener la quinta supralabial y parietal en contacto (contra la quinta supralabial y parietal separadas por una temporal anterior en las otras especies).Geophis occabusdifiere del resto de especies del grupo dubius en lo siguiente: deG carinosusyG juarezipor tener usualmente más escamas ventrales (133-139, en hembras y 130-137,  en machos; contra 125-136, en hembras y 116-123 en machos deG. carinosus; y 118-124, en hembras y 114 en el único macho conocido deG. juarezi) y menos subcaudales  29-31 en hembras y 34-39 en machos; contra 37-43 en hembras y 45-49 en machos deG. carinosus; 49 en la única hembra con cola completa deG. juarezi; y deG. rostralispor tener el primer par de infralabiales en contacto (contra primer par de infralabiales separadas por un par de escudos gulares enG. rostralis).​
Geophis occabuses conocida solamente de lalocalidad tipoen El Molote, municipio de Atoyac de Álvarez, Guerrero, México.
La vegetación original en El Molote esbosque mesófilo de montaña, sin embargo, la mayoría de la vegetación ha sido reemplazada por plantaciones de café. En zonas menos perturbadas el bosque es denso con el dosel alcanzando 25-30 metros de altura;Pinus ayacahuite,P. strobusvar.chiapensisyUlmus mexicanason las especies emergentes yAlfaroa costaricensis,Sloaneasp.,Quercus salicifolia,Cojoba arborea,Magnolia schiedeanayZanthoxylum melanostictumson las especies dominantes.​
Enciclovidatiene un artículo sobreGeophis occabus
Ural Great Perm

ElPBC Ural Great Perm(delruso:Урал-Грейт) fue un equipo debaloncestorusocon sede enPerm, que disputaba laSuperliga de baloncesto de Rusiay laFIBA EuroChallenge. Jugaba sus partidos como local en elUniversal Sports Palace Molot, con capacidad para 7000 espectadores.
El club fue fundado en 1995, sobre la base de la universidad tecnológica de la ciudad. En 2001 y 2002 ganó laSuperliga de baloncesto de Rusia, y en 2004 laCopa rusa. consiguió su único título internacional en 2006, al conseguir laEuroCup Challenge. En octubre de 2008 el equipo se declaró en bancarrota y desapareció.
Parma Basket

ElBC Parma(rusoБК Парма) es un equiporusodebaloncestoprofesional de la ciudad dePerm, que actualmente milita en laVTB United League. Disputa sus partidos en elUniversal Sports Palace Molot, con capacidad para 7000 espectadores.​
El Parma Basket se fundó en 2012 con la base de la Academia de Baloncesto de la ciudad y el apoyo del Ministerio del Deporte de la región de Perm. Comenzó su andadura en la Superliga 2, la tercera división del baloncesto ruso, pero al año siguiente ascendió un peldaño hasta laSuperliga 1.​
El 22 de febrero de 2016 se produjo un hito en la corta historia del club, al ganar por sorpresa laCopa de Rusiaderrotando en la final alBC Zenit San Petersburgopor 97-65.​
Desde la temporada 2016-17 compite en laVTB United League.
En la temporada 2018-2019 gana por segunda vez laCopa de Rusiaal derrotar en la final alBC Nizhni Nóvgorodpor 73-67.
إمبنادة

إمبنادةأوإمباناداأكلةٌ شهيرة في أمريكا اللاتينيةوإسبانياوهي طعامٌ مخبوز أو مقلى محشوٌ باللحم أو الجبن أو الذرة أو مكونات أُخَر.
يعود أصل الإمبنادة إلىجليقيةوهي منطقة شمال غرب إسبانيا.و وردت وصفتها بكتاب طبخ نشر فيقطلونيةكتبه روبرت دى نولا عام 1520.
تقدم الإمبنادةالأرجنتينيةفي الحفلات والمهرجانات نوعاً من المقبلات أو أحيانا طبقا رئيسياً.تتخصص المحلات في إعداد الإمبنادة الطازجة بأطعمة وحشوات مختلفة.
تصنع عجينة الإمبنادة الإرجنتيتية من دقيق القمح ويختلف الحشو من مقاطعة إلى أخرى. فالبعض يستخدم الدجاج والبعض الآخر يستخدم اللحم المفروم أو المقطع والمتبل بالكمون والبابريكا. وتشمل المكونات أيضا البصل أو البيض المسلوق أو الزيتون أو الزبيب.
تُعدُّ الإمبنادة الأكلةَ الأكثر رمزية في شيلى. وأكد رئيس شيلى سلفادور أليندى (1970-1973) على ذلك واصفا مشروعه السياسى بأنه سيكون «ثورة بطعم النبيذ ورائحة الإمبنادة».
تزداد الإمبنادة المحشوة باللحم أو كما يطلقون عليها «بينو» شعبية وقت الاحتفال بالأعياد الوطنية في شيلى أو عيد الاستقلال في شهر سبتمبر. وتكون البينو محشوة باللحم المفروم والبصل الأبيض المقل ومتبلة بالثوم، البيض المسلوق، الزيتون وأحيانا الزبيب. ويعتبر هذا النوع هو الإمبنادة التشيلية التقليدية.
تختلف الإمبنادة الفنزيولية عن مثيلاتها في بلاد أمريكا اللاتينية الأخرى مثل الأرجنتين وتشيلى في أنها مصنوعة من دقيق الذرة وليس دقيق القمح. وعلى غرار بلاد الكاريبى تُقلى الإمبنادة الفنزويلية ولا تخبز.
الإمبنادة في المطبخ الإندونيسى وجبةٌ خفيفة من الخبز المحشو بالتونة الحارة، وهي من أصل برتغالى وتشتهر في مناطق معينة بإندونيسيا.
تحتوى الإمبنادة الفلبينة في الغالب على اللحم المفروم، لحم الخنزير أو الدجاج، البطاطس، البصل المقطع والزبيب وهي تشبه بذلك إلى حد ما طبق البيكاديو الكوبى. وتصنع العجينة من دقيق القمح
تنتشر الإمبنادة بصورة واسعة في الولايات المتحدة الأمريكية وتباع في المطاعم والمحلات وعربات الطعام خاصا  في المناطق التي يكثر بها السكان الهيسبانك مثل تكساس،لوس أنجلوسوكاليفورنيا.
إنشلادة

إنشِلادةأوأنشيلادةهوطبق مكسيكييتكون منترتية الذرةملفوفة حول حشوة ومغطاة بصلصة لذيذة. يمكن حشو الإنشلادة بمكونات مختلفة كاللحوم والأجبان والفاصوليا والبطاطس والخضار أو خلطات أخرى. تشمل صلصات الإنشلادة الصلصات التي تعتمد علىالفلفل الحار(مثل الصلصة الحمراء أومولي) أو التي تعتمد علىحبوة المكسيك(مثل الصلصة الخضراء) أو الصلصات القائمة على الجبن (مثل الفلفل الحار مع الكسدو).
نشأت الإنشلادة في المكسيك، حيث تعود ممارسة لف التُرتلَّة حول الأطعمة الأخرى إلى عصرالأزتِكعلى الأقل.كان الأشخاص الذين يعيشون في منطقة البحيرة فيوادي المكسيكيأكلون تقليديًا تُرتلة الذرة المطوية أو الملفوفة حول الأسماك الصغيرة. قامبرنال دياز القشتاليالذي كتب في زمن الغزاة الإسبان بتوثيق وليمة يستمتع بها الأوروبيون باستضافةإرنان كُوَرتِسفي كويواكان، والتي تضمنت الأطعمة المقدمة في خبز التُرتلَّة.
تشمل الحشواتاللحوم(مثلاللحمالبقريوالدواجنوالمأكولات البحرية) أو الجبنوالبطاطاوالخضاروالفاصولياءوالتوفووأي مزيج منها. عادة ما تُزيَّن الإنشلادةبالجبنوالقشدة الحامضةوالخسوالزيتونوالبصلالمفروموالفلفل الحاروشرائحالأبوكاةأو الكزبرةالطازجة.
الإنشلادة فيكستريكةمعجنات صغيرة وحارة مصنوعة منالعجينة المنتفخةومليئة بمكعبات البطاطس المتبل مع نوع شائع منصلصة تَبَسكوأو غيرها من الصلصات المماثلة. تشمل الأشكال الأخرى حشوات مصنوعة من الدجاج الحار أو اللحم المفروم.
يبدو طعم الإنشلادة وطعمه فيهندراسمختلفين عن مثيله في المكسيك؛ إنها ليست ترتلة ذرة ملفوفة حول حشوة، ولكنها بدلاً من ذلك ترتلة مسطحة ومقلية وذرة مغطاة بلحم البقر المفروم وطبقة من السلطة (تتكون عادةً من شرائح الملفوف والطماطم) وصلصة الطماطم (غالبًا الكاتشب ممزوج بالزبدة والتوابل الأخرى مثل الكمون) والجبن المفتت أو المبشور. يشبهون إلى حد كبير ما يسميه الكثير من الناس بـ تُستادة.
تختلف الإنشلادة فينِقرقوةعن غيرها في أمريكا الوسطى وتشبه تلك الموجودة في المكسيك؛ فهي مكونة من ترتلَّة ذرة محشوة بمزيج من اللحم المفروم والأرز مع الفلفل الحار، ثم تُلَّف وتُغطى بخليط البيض وتُقلى جيدًا. تُقدم عادة مع سلطة الملفوف والطماطم (إما سلطة مخلل أو في صلصة الكريمة والطماطم). يشبه الإنشلادة النقرقويإمبنادةالبلدان الأخرى.
فيغُوَاتِمالة، تبدو الإنشلادة مثل الإنشلادة الهندُراسية لكن الوصفة مختلفة. يبدأ هذا الوصفة بورقة الخس الطازج ثم طبقة من البيكادو دي كارني، والتي تشمل اللحم (لحم البقر المفروم أو الدجاج المبشور أو لحم الخنزير) والخضروات المقطعة (الجزر، البطاطس، البصل، الكرفس، الفاصوليا الخضراء، بازلاء، فلفل أحمر، ثوم، ورق الغار، متبل بالملح والفلفل الأسود). الطبقة التالية في الوصفة هي طبقة «الكورتيدو» التي تحتوي على المزيد من الخضار (الملفوف والبنجر والبصل والجزر). بعد ذلك تُوضَه قطعتين أو ثلاث قطع من البيض المسلوق إلى شرائح، ثم شرائح رقيقة من البصل الأبيض، وأخيراً القليل من الصلصة الحمراء الخفيفة. يعلو الطبق إما كيزو سيكو أو كيزو فيريسكو ومزين بالكزبرة.
كوكة (معجنات)

الكُوكةمعجنات تُصنع وتُؤكل فيقطلونيةقطاع أرغونمعظمبلنسيةجزر البليارأندورةوفيقطلونية الفرنسية.توجد في جميع أنحاءالبحر الأبيض المتوسطأطباق نموذجية مماثلة.
ثمة العديد من أنواع الكوكة أربعة أصناف رئيسية: حلو ومالح ومغلق ومفتوح. كلهم يستخدمون العجين مكونًا رئيسًا، ثم يُزين بعد ذلك. يمكن أن تكون هذه العجينة حلوة أو مالحة. إن كان حلوًا فيُضافالبيضوالسكروإن كان مالحًا فيُضاف إليه الخميرةوالملح. فيما يتعلق بالإضافات فيها أو الحشوة، فإن الأسماك والخضروات معتادة على الساحل بينما تُفضل الفاكهة والمكسرات والجبن واللحوم في الداخل.يمكن أن تكون بعض أنواع الكوكة حلوة ومالحة (عادة ما تخلط اللحوم والفواكه).
الكوكة هي نوعٌ قطلوني منطبق متوسطيولها نظراء محلية في جميع أنحاء البحر الأبيض المتوسط وخاصة نوعها اللذيذ. بصرف النظر عن إيطاليايوجد كعكات وفطائر ومعجنات مماثلة في بلدان أُخَر أيضًا. أربعة أمثلة هي الكوكة الجزائرية وهي مجموعة متنوعة من الكوكة القطلونية، وعادة ما تُقدمبتزةمربعة مغلقة مليئة بالبصل والفلفل الأحمر والطماطم والتوابل أو على شكلإمبنادةالتي تنتمي إلى نفس عائلة الكومة ؛ بسلاديير منبربنصة؛لجم بعجينمنتركياولقمة الملكة منفرنساوبلجيكاولُكسِمبُرغحيث تعد من الأطباق الوطنية.وبالمثل يمكن العثور على الفطائر الحلوة في جميع أنحاءأوربة.كعكة عيد الغطاستقليدي فيقسطانيةوكذلك في مناطق الثقافة القطولنية جزءًا من عطلة رأس السنة الجديدة.
بيتزا صقلية

البيتزا الصقليةالمعروفة أيضاً باسم سْفِينتْشُونِي (بالإيطالية:Sfincione)‏ هي طائفة متنوعة من أصنافالبيتزاالتي نشأت فيباليرموفيصقلية.خلافاً لبيتزا نابولي الأكثر شهرة، تكون عادة مربعة مع مزيد من الصلصة والعجين والجبن. تضم الوصفات الأكثر أصالة غالباًكاتشوكافالووفتات الخبز والبصل والطماطم وقطعالأنشوفة.
Empanada

Empanadaje pokrm rozšířený veŠpanělsku,Portugalskua některých zemíchJižní Ameriky(zejména vChile). Jedná se o zpravidlapšeničnoukapsu plněnou nejčastějimasem(šunkou,tuňákemapod.). Připravuje se vtrouběnebopeci.
Obzvlášť vyhlášené jsouempanadyzGalicie, kde se často plní rybami a mořskými živočichy (mariscos) a přidává secibule. Namísto drobných kapes se peče velkáempanadapřes celý plech, z níž se potom odkrajují libovolně velké řezy. V Galicii se dokonce každoročně konajífestivalyempanad.Katalánskáobdoba pokrmu se nazývápanada.
Chilská kuchyně

Chilská kuchyně(španělsky:Gastronomía de Chile) je kombinacíšpanělské kuchyně, tradiční kuchyně místníchindiánských kmenůa v menší míře takéněmecké kuchyně,italské kuchyněafrancouzské kuchyně.
Chilská kuchyně využívá hodněmasa, a díky dlouhému pobřeží také používá mnohorybamořských plodů. V teplejší částiChilese hojně pěstuje a vyrábívíno.
Příklady chilských pokrmů:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuChilean cuisinena anglické Wikipedii.
Portorická kuchyně

Portorická kuchyně(španělsky:Gastronomía de Puerto Rico,anglicky:Puerto Rican cuisine) vychází z různých vlivů, které naPortorikupůsobily, ovlivněna byla předevšímšpanělskou kuchyní,africkou kuchyní, kuchyní místních indiánských kmenů (Taínů), ale ikuchyní USA. Je velmi podobná ostatním kuchynímLatinské Ameriky. Mezi základní suroviny portorické kuchyně patří rýže, fazole nebo maniok. Používá se i maso (předevšímvepřové), ryby,mořské plodynebo tropické ovoce (guavaapapája).
Příklady portorických pokrmů:
Příklady portorických nápojů:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuPuerto Rican cuisinena anglické Wikipedii.
Panamská kuchyně

Panamská kuchyně(španělsky:Gastronomía de Panamá) je mixemafrické kuchyně,španělské kuchyněa kuchyně panamskýchIndiánů. Mezi typické suroviny panamské kuchynětropické ovoce,kukuřice,rýže,pšenice,plantainy,maniok,mořské plodyamaso(hovězí,kuřecíavepřové). Mezi obvyklá koření patříchilliaoreláník.
Příklady panamských pokrmů:
Příklady panamských nápojů:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuPanamanian cuisinena anglické Wikipedii.
Kolumbijská kuchyně

Kolumbijská kuchyně(španělsky:Gastronomía de Colombia) je směsí vlivů kuchyně kolumbijských Indiánů,španělské kuchyně,africké kuchyně,karibské kuchyněa v některých oblastech iarabské kuchyně. Kvůli vysoké biodiverzitěKolumbiese kuchyně v každém regionu liší.
Příklady kolumbijských pokrmů:
Příklady kolumbijských nápojů:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuColombian cuisinena anglické Wikipedii.
Mikronéská kuchyně

Kuchyněostrovního státuMikronésieje směsí vlivů kuchyněČamorůa dalších domorodých národu, ale iasijské kuchyně(filipínské,čínskéaj.) a takéamerické kuchyně. Mezi důležité suroviny mikronéské kuchyně patříbatáty(sladké brambory) arýže, dále se také používají listytaro(kolokázie jedlá),bramborynebotropické ovoce(napříkladchlebovník).
Na ostrověChuukje zakázána konzumacealkoholických nápojů, ale obyvatelé ostrova často jezdí pít alkohol na okolní ostrovy.
Příklady mikronéských pokrmů a nápojů:
Venezuelská kuchyně

Venezuelská kuchyně(španělsky:Gastronomía de Venezuela) je směsí vlivůevropské kuchyně(předevšímšpanělské),africké kuchyně(především kuchynízápadní Afriky) a kuchyně venezuelskýchIndiánů.
Mezi základní potraviny patříhlízyazelenina(předevšímbatáty,maniok,plantainy,rýžeafazole), a takémasoatropické ovoce.
Venezuelská kuchyně se v každém regionu liší. Nakaribskémpobřeží se více používají mořskérybyamořské plody, v oblastiLlanosse zase nachází hodněrančůa proto se zde více používáhovězí maso. VAmazoniise běžně pojídají napříkladmravencinebopiraně.
Příklady venezuelských pokrmů:
Příklady venezuelských nápojů:
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuVenezuelan cuisinena anglické Wikipedii.
Empanada berciana

Empanada berciana(denominada tambiénempanada de batallón) es un tipo deempanadade masa de pan típica deEl Bierzo(provincia de León),​ cuya principal característica diferenciadora de otras empanadas es el uso depatatapicada y acelgas dentro de ella como ingredientes.
La elaboración de empanadas ya son enunciadas por el escritor culinario españolRuperto de Nolaen el sigloXV. Sobre la empanada berciana se pueden encontrar referencias en el libro Guía del buen comer español de Dionisio Pérez.​ En el que se menciona las virtudes del manjar berciano, haciendo valer las palabras de un colaborador, que la denomina "Soberana de los platos bercianos". Destacando su  uso en fiestas, bodas, excursiones.
Se preparan de todos los gustos y destacan las empanadas elaboradas de:pulpo,bacalao,xixos(chichos,carneadobada),sardinas,acelgasy sobre todo laempanada de batallón(elaborada con una fina masa no de hojaldre) que es la empanada típica.​ Esta última, se elabora con patata, acelga, cebolla, carne en trozos (habitualmente de cerdo) y panceta en salazón, desalada. Es opcional la adición de chorizo en rodajas y el pimentón al contenido.
Fiesta Nacional de la Empanada

Elfestival de laempanadaes un evento gastronómico y musical que se realiza anualmente en el mes de septiembre en la ciudad deFamaillá, en el predio"Simeon Nieva"(en el año 2018 el escenario Simeon Nieva fue demolido y en compensación de ese suceso el HCD de Famaillá, hizo una ordenanza cambiando el nombre del predio del festival aPredio Simeon Nieva), a 30 km deSan Miguel de Tucumán, en Argentina.​​
En el evento se elaboran empanadas de la zona llegando a llamarse "La ruta de la empanada".​
El evento, que se lleva a cabo desde 1979 y en el que además de elegir a la Reina Nacional de la Empanada se distingue con la Empanada de Oro a personalidades destacadas de la cultura, del deporte y de diversas profesiones, cuenta con una feria artesanal y comercial dotada de ciento cincuenta stands a la que asisten distintas instituciones sociales.
La Fiesta Nacional de la Empanada culmina con la elección de la Campeona Nacional de la Empanada, y cada diez años añade la coronación de una Campeona de Campeonas
Famaillá, sede de la celebración, es la ciudad cabecera del departamento homónimo, en el centro de la provincia de Tucumán. Declarada Capital Nacional de la Empanada, esta localidad registra una historia muy anterior a la llegada del hombre blanco.
Empanada de atún

Laempanada de atún(denominada también comoempanada de bonito) es una preparación culinaria en forma deempanadaque incluye sóloatúnenmigasen su interior.​ Dependiendo de la gastronomía local se puede elaborar con diversasmasascubriendo el interior. Suelen servirse frías.
En lacocina españolase suele elaborar tradicionalmente con masa dehojaldre, y su origen se remonta alperiodo medieval.​ El empleo de este tipo de empanada procede de lacocina sefardí, llegando a denominarse comotapadas de atún.​ El cocinero medievalRuperto de Nola, en su libro de recetasLlibre de Coch(1520) describe ya la elaboración de esta empanada. El atún procedía de lasalmadrabasrealizadas en el sur de lapenínsula ibérica. En la actualidad se consideran un elemento dereposteríasalada que puede encontrarse fácilmente comercializado en las pastelerías.
Empanado

Elempanado,empanizado,rebozadooapanadoes una técnica culinaria consistente en recubrir conpanralladoun alimento determinado —carnes,pollo,pescados,tofu,sojatexturizada, etc.— antes de realizar unafrituracon aceite omantequilla. El empanado se suele realizar conpan rallado, y en ocasiones se emplea clara de huevo como aglutinante. En algunas ocasiones se denomina empanado a unrebozadode alguna otra sustancia distinta del pan, como por ejemploalmendraonuecesmolidas o inclusoharina. También se emplean otras sustancias comoharina de maízo incluso demandioca(yuca).
EnPerúse denomina apanado​​ tanto a la técnica como a la carne de res o de cerdo golpeada, en ocasiones pasada por huevo batido, y cubierto de pan o galleta molida para luego serfrito,​​ es decir,bistécapanado.​ Esta carne suele ser el acompañamiento de platos típicos como eltacu-tacuo lostallarines verdes.​ Puede emplearse cualquier otra proteína, como sesos, pollo o pescado.​ Con respecto al nombre proviene depan(elemento con el que se reboza) o tambiénpana, ya que al golpearla suele quedar fina como una tela.​ Así mismo, se suele denominar apanado a una forma de castigo lúdico que consiste en dar palmadas en el cuerpo, especialmente en la cabeza, a una persona.​​​​
Habitualmente se pone laharinaen un plato, y el alimento a empanar se puede rebozar con huevo, se pasa por elpan ralladoy se fríe en una freidora o sartén.
Empanada de lacayote

Laempanada de lacayote, también conocida comoempanada blanqueada, es un bocadillo típico de lagastronomía boliviana, en particular deldepartamento de Tarija.
Las empanadas de lacayote están hechas de harina de trigo, azúcar impalpable, huevos, mantequilla, polvo de hornear, leche, lacayote, canela, uvas pasas, nueces y limón.​ Las empanadas tienen relleno de dulce delacayotey están cubiertas por una capa blanca de batido de huevo con limón.
En Tarija se venden tradicionalmente al pie de la Iglesia de San Roque.​​​ En ese lugar, las vendedoras untan las empanadas con el merengue blanco al momento de consumirlas, por lo que este tiene una textura suave y fresca. En otros lugares, las empanadas ya vienen con la cubierta endurecida. Si bien estas empanadas se producen y consumen principalmente en Tarija, llegan a toda Bolivia y también se consumen tradicionalmente duranteSemana Santay en la fiesta de San Roque.​
En 2017 elmunicipio de Padcayadeclaró a la empanada blanqueada como patrimonio a través de la Ley Municipal N.° 26/2017.​
Pastel de boniato

Elpastel de boniato(envalencianopastisset de moniato),empanada de boniatooempanada decamote(en algunos lugares) es una especie depastelen forma deempanadillaque contiene una masa deboniatoen su interior. Son habituales en muchos de los municipios de laComunidad Valenciana(España). En muchos lugares deAndalucíase denominanempanadillas de batata.​​ En las provincias deCastellónyValenciase denominanpastissos de Nadaly como indica su nombre son muy habituales enNavidad.​
El boniato o batata se cuece y posteriormente se hace una masa mediante el empleo de unpasapuré. Este puré, que será elrelleno, suele edulcorarse (por regla general suele verterse una cantidad similar de azúcar a la de boniato) y aromatizarse conlimóny lacanela. A veces se elabora este relleno un día antes con el objeto de que repose y se acomoden los sabores. La masa externa se elabora de diferentes formas y su contenido dependerá de las costumbresreposterasde la localidad, pudiendo ser unhojaldreen algunos lugares. Con la masa estirada se suele recortar una especie de redondeles, en los que se añade el almíbar o confitura de boniato que hará de relleno, y después de cerradas (quedando en forma de media luna) se cuecenal horno. Pueden servirse recién elaboradas, o frías.
Salteña

Lasalteñaest un type d'empanadaremplie de bouillon, de viande ou de poulet, d'œuf dur et d'épices et cuit au four. Lessalteñasse trouvent enBolivie.
En Bolivie, lessalteñasont pour origine lesempanadas de caldo(« tartes au bouillon »), connues sous ce nom jusqu'aux années 1960.
Lasalteñaest fourrée de différents légumes, de viande en la Pazux et du bouillon qui a servi à cuire la viande et les légumes. Elle se mange principalement le matin.
Antonio Paredes Candiaécrit qu'auXIXsiècle la señoraJuana Manuela Gorriti, qui devient plus tard l'épouse du présidentManuel Isidoro Belzu, née dans la ville deSaltaen Argentine, fuit en Bolivie durant la dictature deJuan Manuel de Rosas. Elle s'installe àTarija (Bolivie)et vit avec sa famille dans la pauvreté. Ils commencent à vendre desempanadascaldosas.
Cesempanadasdeviennent très populaires et Manuela est alors surnomméela salteña. Paredes Candia mentionne que les enfants disaient : « Je vais chercher uneempanadadela salteña» («Ve y recoge una empanada de la salteña»).
Lessalteñassont plus ou moins épicées, et desolivesou desraisinspeuvent être ajoutés.
Lasalteñaest relativement bon marché. Elle s'achète en 2008 en Bolivie entre Bs 1,5 et Bs 5,00, ce qui équivaut de $ US 0,21 à $ US 0,71 (2010).
Guacamole

Leguacamole(prononcé enespagnol:[ɡwakaˈmole]) est une préparation culinaire d'originemexicaine.
Sa composition telle que la définit lacuisine mexicaineinscrite auPatrimoine culturel immatérielde l'UNESCOest faite d’avocat, depimentfrais, decoriandrefraîche, d'oignons, detomates, de jus delimeou decitronet desel. La spécificité du guacamole réside également dans le fait qu'il ne contient pas d'épices. L'avocat est écrasé, il n'est pas réduit enpurée.
Guacamole est un motcastillan, dérivé du motnahuatlahuacatl-mulli, ahuacatl (avocat) et mulli (mélange, sauce), signifiant littéralement « sauce à l’avocat ».
Selon laMythologie aztèquepréhispanique,Quetzalcóatl, le dieutoltèque, offrit la recette du guacamole à son peuple, qui l’étendit au territoire de laMésoamérique.
Avant la conquête espagnole du Mexique, le guacamole était une préparation culinaire faite à base d'avocat, de tomates, de piment et d’eau.
LesCubainsnomment « guacamole » une salade à base d'avocats et d'ananas généralement présentés en petits cubes, assaisonnée d'une sauce à base d'huile d'olive, devinaigreet de sel.
Deux autres préparations sont proches du guacamole : ledip de aguacateavec lequel le guacamole est parfois confondu. AuVenezuela, laguasacacaqui ne contient pas de piment. Cette dernière préparation sert d'accompagnement aux grillades et entre dans la composition desempanadas.
L'avocat, principal ingrédient du guacamole, a uneempreinte carboneet uneempreinte eaunon négligeables. Mille litres d'eau sont nécessaires pour produire un kilogramme d'avocat. Or l'Afrique du Sud, pays producteur etexportateur, manque d'eau pour ses propres cultures.
Par ailleurs, l'exportation enEuropenécessite des milliers de kilomètres en bateau puis des centaines de kilomètres en camion accompagnée d'une chaîne constante de réfrigération à6°Cdurant les vingt-six jours de transport en bateau. Son exportation nécessite aussi un transport énergivore et beaucoup d’emballage, car le fruit est relativement fragile. À l'arrivée, il est parfois stocké dans unemûrisserie, où de l'éthylèneest insufflé pour faire mûrir plus rapidement les fruits. L'Allemagnea quasiment doublé sa consommation d'avocats de 2010 à 2015.
Dans le cadre d'une économie se voulant pluscirculaire, il est aujourd'hui possible de transformer la graine d'avocat en plastique biodégradableet Scott Munguía, le chimiste qui est à l'origine de cette invention, dit pouvoir en extraire un additif chimique« capable d’accélérer la dégradation naturelle dupolyéthylène, dupolypropylène, duPVC, dupolystyrèneet despolymèresdecellulose, auquel il donne le nom de Bioblend ».
Fatayer

Lefatayer,fata'ir, ou encorefitiir(de l'arabe:ﻓﻄﺎئر, littéralement « gaufre ») est une pâtisserie salée fourrée avec de la viande, des épinards ou du fromage. Il est issu de lacuisine levantine. Ce plat se retrouve dans la plupart des pays duMoyen-Orient(Koweït,Syrie,Palestine,Égypte,Liban,Jordanie,Turquie…).
Guasacaca

Laguasacacaest unesauceculinaire répandue auVenezuela. Elle accompagne les viandes, les volailles et lesempanada. On peut l'accompagner de différentes manières, mais elle se compose toujours des éléments suivants :avocats,ail,oignon,coriandre,persil,paprika,huileetvinaigre, et se conserve réfrigérée.
Panada

Panadaadalah salah satukuekhasManadoyang populer selainklappertaart.Ada yang mengatakan kue ini merupakan pengaruh kulinerBelanda, atau juga mengatakan kue ini merupakan pengaruh kulinerPortugiskarena bentuknya yang mirip kuepastel.Akan tetapi, diyakini kue ini merupakan pengaruh kulinerSpanyolkarena sangat mirip dengan kueEmpanada. Kue ini seperti roti goreng / donat (yang membedakan adalah penggunaan santan sebagai pengganti air dalam proses pembuatannya), yang diisi dengan ikancakalangdibumbu pampis. Bumbu pampis adalah ikan cakalang dimasak dengan bawang merah, daun jeruk,kemangi,cabe merah, dan daun bawang, sedangkan ikannya disuwir kecil-kecil. Pembuatan panada terdiri atas bahan dan isi, kemudian digoreng dalam minyak goreng hangat.
Kue panada bukan berasal dari kulinerBelanda, melainkan dari bangsaSpanyol/Portugisyang datang keMinahasabeberapa abad yang lalu. Dalam bahasa mereka, panada disebutempanada, yaitu isian makanan (ikandll.) yang dibungkus roti.
Resep untuk membuat Panada awalnya dimiliki oleh Keluarga Besar Mandey yang adalah keturunan asliMinahasapada masa itu.
Street Food (seri televisi)

Street Foodadalahfilm dokumenterAmerika yang tayang perdana diNetflixpada 26 April 2019. Film ini dibuat olehDavid GelbdanBrian McGinn, dengan konsep menjelajahijajanan kaki limadi seluruh dunia. Rekaman arsip digabungkan dengan wawancara tatap muka dan mengikuti para koki jajanan kaki lima dan sejarahnya yang berkaitan dengan gambaran besar tentang seberapa besar pengaruh jajanan kaki lima di negara asal mereka.
Jilid pertama film ini dirilis pada 26 April 2019 di Netflix;jilid kedua pada 21 Juli 2020,dan jilid ketiga pada 26 Juli 2022.
Agregator ulasanRotten Tomatoesmelaporkan peringkat persetujuan 100% berdasarkan 8 ulasan, dengan peringkat rata-rata 8/10 untuk volume pertama.Untuk volume kedua, agregator ulasan Rotten Tomatoes melaporkan peringkat persetujuan sebesar 83% berdasarkan 6 ulasan, dengan peringkat rata-rata 6,5/10.