davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Toña (repostería)

Latoña,mona,panquemao,pingano,fogasetaofogaza(panou,tonya,cóc,fogassaopa socarratenvalenciano) es unbriochetípico de laComunidad ValencianayRegión de Murcia, que se consume prácticamente en todo elLevante español, donde recibe nombres muy distintos según la comarca. EnSemana Santa, en toda laComunidad Valencianase come lamona de Pascuaque está elaborada con los mismos ingredientes, si bien lleva un huevo cocido en el centro y puede llevar adornos adicionales.
Es unbriocheque se elabora con harina, leche,levadura, azúcar, huevos, aceite, sal, agua (hervida con canela y anís) y ralladura de limón principalmente, aunque en muchos sitios le suelen añadir patata.
Es una masa cuyo amasado conlleva mucho trabajo, y requiere varias horas de reposo previo a su cocción.
Aunque el nombre más común y utilizado es el de toña, según la población o la comarca se le suele conocer de otras muchas formas, tales como panquemao (en referencia a su apariencia). Otros nombres que se dan sonpanou, el cual suele tener un capuchón de clara de huevo encima,fogaza, ofogasetaque es como se la conoce en la comarcaalicantinadelBajo Vinalopóo el demonaen las localidades de laVega Baja.
Tiene un sabor dulce, con el interior blanco y esponjoso, y una capa exterior de color oscuro y tostado, como si estuviera un poco quemado, de donde recibe su nombre.
En Semana Santa y Pascua, se suele consumir en toda la Comunidad Valenciana la mona de Pascua. Es un dulce elaborado con la misma masa que la toña, pero suele ir acompañada de un huevo cocido en su centro. También se elabora con formas curiosas, de animales como cocodrilos o serpientes, que portan el huevo en la boca. Es común la expresión "ir de mona", que hace referencia a salir a merendar este dulce a algún lugar del campo con familiares y amigos durante los días de Pascua.
El antecedente de este producto sería la "munna", término árabe que significa ‘provisión de boca’, regalo que losmoriscoshacían a sus señores.
Roti gulung

Agulungan rotiiku sawijining olahan jinis cilik, biasane bunder utawa oblong sakarotidadi iringan meal (dipangan kosong utawa karo butter).Gulung bisa disajikake lan dipangan kanthi lengkap utawa dipotong kanthi transversibel lan disandangi isi ing antarane rong bageyan kasebut. Gulung uga umum digunakake kanggo nggaweroti isipadha karo sing diasilake kanthi irisan roti. Masakan kasebut ditemokake ing umume masakan ing saindenging jagad. IngDeipnosophistae, panulis Athenaeus (udakara 170 - udakara 230) nggambarake sawetara roti, kue, lan kue-kue sing kasedhiya ing jagad Klasik.Antarane roti sing kasebut yaiku roti kue, roti madu lan minyak, roti arupa jamur sing ditutupi wiji poppy, lan spesialisasi militer kanggo roti panggang.
Sarwa bagel

Bagel kabehkalebu jinisbagel singdipanggang kanthi macem-macem topping, bahan sing pas gumantung karo vendor.Toppings umume kalebuwiji poppy, wijiwijen, serpihan bawang,serpuh bawang putih, uyah pretzel, lan mrico. Bagel digawe nganggo adonan biasa, lan jenenge ora nuduhake isine.
Bagel kabeh menehi inspirasi kanggo nggawe roti liyane kanthi topping sing padha, kayata kabeh chip bagel, kabeh croissant, kabeh gulung,roti, kabehfusilli, lan roti asu panas.Ditawarake dening akeh toko roti lan restoran santai sing cepet, lan dianggep wis ditemokake dening David Gussin udakara taun 1980 ing toko roti ingHoward Beach, New York.
Штрицель

Штри́цель(нем.Strietzel, илиStriezel,штризель—диал.«батон» [сдобного хлеба]) — сладкий батон из сдобногодрожжевого тестас различными начинками. Распространён вавстрийскойинемецкой кухнях. От штрицеля происходит названиерождественского базараШтрицельмарктвДрездене.
Различают два вида. В Баварии и Австрии штрицелем называют булку-плетёнкутипахалы. Её обычно готовят вДень всех святых.Силезский штрицельобычно пекут с маковой (см.рулет с маком), реже яблочной или миндальной начинкой наРождество. Штрицель-рулет называютштруделем.
Катлама

Катлама́(баш.ҡатлама,крымскотат.qatlama, къатлама,тат.катлама) — блюдобашкирской,крымскотатарской,карачаевской,татарскойиузбекскойнациональных кухонь, мясной рулет, приготовленный на пару. После приготовления следует нарезать кусками толщиной в три сантиметра, залить распущеннымсливочным масломи подать на стол. Гостям такое блюдо подают редко, так как есть его нужно руками.
Татарская катлама разновидностьмантов, поэтому готовится катлама обычно в мантышнице.
Также существуют слоённые лепёшки, называемые катлама. В приготовлении очень легки. Для приготовления понадобятся вода, мука, соль, жир для прослойки теста и жаренья (илиподсолнечное масло).
Современный вариант блюда катлама приобретает сладкий вкус. Например, катлама с маком. Такое же тесто как и для обычной катламы, но с добавлением мака и сахара. Такой вариант катламы встречается втаджикской кухне.
Плюшка

Плю́шка— небольшая, сдобная, обычно плоская булочка, завёрнутая спиралью в виде сердечкаили любой другой фигуры.
Название произошло от русского диалектного названиятрясогузки(плюшка, плишка, плиска), в форме которой могли первоначально выпекаться плюшки. Менее вероятным является происхождение названия от её плоской формы (плющька).
В России широкую известность получиламосковская плюшка, выпускающаяся на предприятиях хлебопекарной промышленности. В её состав входитванилин, а верх посыпается сахаром. Масса изделия 100 или 200 грамм. Плюшка-улиткаскорицей«каннебуллар» — один из самых популярных продуктов экспорта скандинавской кухни.
Другие виды:плюшка с маком, немецкая.
Виды фигур плюшек: сердечко, узорчик, рачок, буква Х, буква З, буква Л.
Приготавливают сдобноедрожжевое тесто. Раскатывают его в пласт толщиной 3—5 мм, смазывают маслом и посыпают сахаром. Сворачивают в плотный рулет и нарезают на дольки. Каждую дольку разрезают пополам, оставляя некоторое расстояние для соединения половинок. Раздвигают половинки в стороны, придавая плюшке уплощённую форму.
Другой способ разделки: тесто разделяют на куски, раскатывают их в пласты, смазывают маслом и посыпают сахаром. Каждый пласт сворачивают отдельным рулетиком и складывают пополам. Надрезают рулетик вдоль его сгиба, оставляя некоторое расстояние для соединения половинок. Раздвигают половинки в стороны, придавая плюшке уплощённую форму.
Разделанные плюшки расстаивают, смазывают яйцом и посыпают орехами илиштрейзелем. Выпекают 10—12 минут при 240—250 °C.
面包历史

面包至少有3万年的历史。第一个面包很可能是偶然情况下弄熟的谷物面糊，也可能是史前人类用早期面粉和水做实验的结果。类似的面饼现在还能在世界各地找到，制作面饼的材料可以是任何谷物，例如墨西哥薄饼、印度的馕、中东的皮塔饼、中国的煎饼。这种扁平面饼是人类早期文明中常见的主食，苏美尔人常吃大麦烙饼，公元前12世纪的古埃及人可以在街上买到叫做“ta”的面饼。古希腊人用精粉、油脂和葡萄酒做的面包祭祀地神克托尼俄斯。
面包最早的考古学证据来自欧洲旧石器时代晚期的地层，大约距今3万年前。那时的面包只是发酵的粮食饼。在旧石器时代，人类尚生活在狩猎收集者社会中，主要能量来源是动物蛋白质和脂肪，粮食的地位不如今天重要。小麦和大麦是新月沃土上最早实现人工培育的植物之一，用它们做成的面包在大约1万年前的新石器时代成为主食。以小麦为主的农业从西南亚传到欧洲、北非和印度次大陆。在世界上其他地方，大米（东亚）、玉米（美洲）和高粱（撒哈拉以南非洲）分别被人工驯化成功，组成了那些地区独特的农业系统，并被用来做成类似面包的食物。
在世界各地，创造出面包一类的谷物主食使得狩猎采集社会转变为农业社会，这是人类社会的历史性转折点。随着农耕传播到欧洲和北非，所到之处，游牧民族很快放弃传统生活习惯，定居成为农民。虽然粮食作物在很多方面不如狩猎所得有营养，但农耕可以养活更多人口，促进社会进一步分工，产生更复杂的社会结构，最终孕育出文明。在东亚，和面包起到同样作用的粮食是大米；在美洲则是玉米。
酵母的历史也可以追溯到史前。酵母孢子四处飘散，很容易随机散落在潮湿的面团上，使面团自然发酵。现知最早的酵母出现在古埃及，电子显微镜在一些古埃及留下的面包上发现酵母细胞。但是古埃及人用二粒小麦做面包，比今天的面包结构更紧密，上面的酵母细胞有时很难被分辨。因此宣称在古埃及出现的酵母最早证据仍有商酌余地。
在古典时代，最常见的酵母来源是保留一块发酵的面团。古罗马作家老普林尼曾经写道，高卢人和伊比利亚人用啤酒上撇下的泡沫和麵，做成“比其他地方更清淡的面包”。在一些产葡萄酒多于啤酒的地方，人们用葡萄榨汁过滤出的残渣混合面粉，或者直接把麸皮浸在葡萄酒裡制造酵母。
古典时代已经有品种丰富的面包了。古希腊人用大麦做面包，小麦面包非常珍贵。雅典城邦第一任执政官梭伦曾写过，只有宴会的时候才能烤小麦面包。雅典很早就出现了职业面包师，到了2世纪，随着希腊化的小亚细亚成为罗马行省，在罗马市也能看到希腊来的面包师。在罗马工作的外国面包师被允许成立行业工会。古罗马作家阿特纳奥斯在《欢宴的智者》一书中描述了当时罗马人吃的面包、蛋糕、饼干和糕点，可作为历史见证。书中提到的面包有薄烤饼、蜂蜜油脂面包、蘑菇形面包沾满罂粟籽，还有军队里特有的炙叉烤面包卷。
用来做面包的小麦也有种类和质量的差别，公元前4世纪的喜剧作家 Diphilus 描述道：“小麦面包处处比大麦好，又营养，又好消化，怎么吃都好极了。”当时面粉的优劣以筛过的精粉为最优，普通较粗的小麦粉次之，没脱净的全麦面包为最差。面包的重要意义从命名就能看出来。一顿饭的其他部分被称为“调味品”（ópson），说明无论桌上有什么，都是面包的配菜。
在中世纪的欧洲，面包不仅是主食，也是餐具的一部分。小康以上的家庭用一块大约15厘米X10厘米的陈面包（面包变陈不仅是水分蒸发而变硬，还包括水分从淀粉颗粒中转移到空隙，使淀粉再结晶化，面包失去“新鲜”口感，吸收周围其他食物的味道，变得难吃）当餐盘，人手一块。这块面包吸收食物上的汤汁后，既可以随饭吃掉，也可以分给穷人或喂狗。15世纪出现木质餐盘，才取代了陈面包作为盘子的用途。
自中世紀末期開始，歐洲就有規範麵包價格、重量、品質的法律，如 13 世紀英國的法律 Assize of Bread and Ale，及檢查、監督的措施、程序，懲罰於麵包中非法混合、添加物質，或隱瞞、出售腐敗、變質食物的不良商家。
1801 至 1836，assize 法相繼在蘇格蘭、英格蘭及全英國被廢棄。至近代，許多非法、有害的食物處理、操作手段難以監管、察覺。如 George III 在位時，雖然英國議會立法禁止出售有毒有害物質，但缺少可靠的方法檢測。18 世紀晚期至 19 世紀末，英國與美國常有面包店於面包中掺杂、混合包括白堊岩（石灰岩、碳酸鈣）、半水合硫酸鈣（石膏）、碳酸铵、木屑、黏土等一般可食用或無害的物質，乃至可達到有毒劑量的礬（明礬）等危險物質，以增加面包的重量，或使面包看起来更白。1820 年，德國化學家 Frederick Accum 於英國發現並公告此事，以警大眾。1837 年，美國牧師、飲食健康改革家 Sylvester Graham 著書教導公眾自製麵包。英國於 1860 及 1899 年兩度立法，美國各州亦相應施行監管措施，終遏止類似事件。
人类进入现代，最先被工业化的几种技术之一就是做面包。奥托·罗维德在1912年发明了把面包切成片的机器。但当时的面包店都不愿买这个新发明，面包师担心全切成片的面包更容易变陈。直到1928年，罗维德把面包切片机和包装机结合到一起，切片面包一下子流行起来。一位美国中部密苏里州的面包师最先使用这种机器。
白面包世世代代是有钱人的食物，穷人必须吃黑面包（全麦）。然而这一现象在20世纪后期的西方社会逆转。现在全麦面包因其富有营养价值，成为富有阶级的首选。而白面包常和基层不重视营养的人联系在一起。
面包业的另一个重大发展发生在1961年，英国发明了乔利伍德面包处理法（英语：Chorleywood bread process）。这一方法把大部分工作交给机器，大大减少了发酵周期和制作面包的时间。在机器的帮助下，即使用劣质小麦也可以做出蓬松美观的面包。与之相比，传统烘焙方法非常耗时，面团与酵母混合后，需要揉麵、静置多次才能送进烤箱。但是乔利伍德处理法做面包需要更多添加剂，3/4号称对面包过敏、有不适应症的人，对传统方法做的面包没有不良反应。乔利伍德面包处理法现在广泛应用于世界各地，英国、澳大利亚、新西兰和印度80%的工厂面包用这种机器做成，很多独立面包店也用机器完成一部分工序。
最近，特别是在较小的面包店里，一些面包师也会用化学添加剂来减少混合时间、发酵时间，于是完成制作面包的整个过程只需要不到3小时。用化学添加来减少发酵时间的面包在行业中被称为“快速面包”（quick bread）。常用的添加剂有半胱氨酸和焦亚硫酸钠，氧化剂如溴酸钾，抗氧化剂如抗坏血酸等也常被使用。使用这些添加物，可以使半熟练、在小作坊裡工作的工人模仿出高级面包师的手艺。
مطبخ أرمني

المطبخ الأرمنييعود تاريخه إلى القدم، وهو مزيج من الأذواق والروائح المختلفة.يحوي الطعام في كثير من الأحيان رائحة مميزة. ترتبط المطبخ الأرمني ارتباطًا وثيقًا مع المطبخ الشرقيوالمطبخ المتوسطييحوي المطبخ على مختلف التوابل والخضروات والأسماك والفواكه. الخصائص الرئيسية للمطبخ الأرمني هي الاعتماد على نوعية المكونات بدلاً من التتبيل بشدة، واستخدام الأعشاب، واستخدام القمح في مجموعة متنوعة من الأشكال، والبقوليات، والمكسرات، والفواكه. وتعتبرالكبة،الورق دوالي،الكبابولحم بعجينمن أشهر مأكولات الأرمني والتي تعتمد على اللحم بشكل أساسي، ويظهر بأنه تأثر كثيرًا بالمطبخ السوري بعد نزوح الأرمن إلىسورياخلال فترةالإبادة الأرمنية.
Ajran

Ajranneboayran(zturečtinyayran) je nápoj vyrobený zjogurtua vody, oblíbený vAfghánistánu,Turecku,Bulharsku,Arménii,Íránu,Libanonu,Ázerbájdžánu,Bosněa dalších částechBalkánu,Blízkého východuaStřední Asie.Je podobný arménskémutahn, indickémulassia íránskémudooghu, ačkoliv doogh může být přírodně sycený. V jižnímKypruaŘeckuse nazýváayrani(αϊράνι).
Ajran je směs jogurtu,vody, a někdy isoli. Je považován za originální způsob konzervace jogurtu přidáním soli.
Ajran může být také připraven sokurkovoušťávou místo části či veškeré vody nebo ochucenýčesnekem. Jiný recept populární v některých regionech zahrnuje jemně nasekané lístky máty vmíchané do ajranu. V některých zemích, například v Bosně a Hercegovině, je navíc přidána sůl, která dá nápoji chuť slané vody. Je často konzumován ve velkém množství v tureckých restauracích. V Turecku se okurky nakrájí na velmi malé kousky a přidají do ajranu nebo se zředí jogurt s česnekem, aby vzniklytzatziki.
Ajran je tak populární mezi tureckým obyvatelstvem, že soupeří s prodejem džusů a sycených nápojů. Nadnárodní společnosti rychlého občerstvení zde mají ajran ve standardní nabídce. VÁzerbájdžánu,Íránu,Sýrii,IrákuaLibanonuje k dispozici ve většině restaurací a stáncích rychlého občerstvení. V jiných zemích ho lze nalézt v prodejnáchDöner Kebab. VeSpojených státech americkýchje k dispozici v tureckých, perských, arménských a dalších etnických obchodech z oblasti Blízkého východu pod jményayran, dooghnebotahn.
Ve venkovských oblastech Turecka se ajran podává jako standardní nápoj při přivítání hostů.
Ajran se podává chladný  a je běžný kdöner kebabu,banitci,gözlemenebo sladkostem. Některé formy čerstvého ajranu jsou s pěnou.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuAyranna anglické Wikipedii.
Pilaf

Pilafnebo taképilavje jídlo, kde tvoří základrýženebopšenice(bulgur).
Většinou se osmaží na oleji a potom vaří v kořeněnémbujónu. Je mnoho druhů pilafů, záleží na tom, v které zemi se vaří, může obsahovat různé příměsi –zeleninu,ovoce, různé druhy masa a nesmí chybětkoření.
Pilaf a podobná jídla jsou obvyklá veVýchodní Evropě, naStředním východě, nebo v jihoasijské kuchyni. VÁzerbájdžánuje pilaf národním jídlem. Velmi často se vaří např. vTurecku, zemích bývaléhoSSSR, naBalkáněnebo vÍránu.
V různých zemích má různé názvy:
Tandúr

Tandúr(Sanskrt: कन्दु,arabskyتنور‎,perskyتنور‎,tureckytandır,urdskyتندور‎,arménskyԹոնիր,ázerbájdžánskytəndir,hindskyतन्दूर,bengálskyতন্দূর,gruzínskyთონე,paňdžábskyਤੰਦੂਰ,ujgurskyتونۇر/tonur‎,čínsky馕坑) je hliněná nebo kovovápec, která mívá podobu válce asi metr vysokého, postaveného na základně a zapuštěného do země. Je určená k vaření a pečení.
Na dně se topíuhlímnebo ještě lépe dřevěným uhlím, nad ním se dá péci maso na jehle. Na stěnách tandúru se pečou placky, na míse, jež zakrývá horní otvor, se připravují omáčky nebo se zde udržují placky v teplém stavu.
Tandúr se používá především vjižní,středníazápadní Asii,a dále také naKavkaze.
Kuře tandoori je chutný pokrmindické kuchyněpůvodem z regionuPaňdžáb, který se nachází na území dnešníIndieaPákistánu. Kuře je nejprve naloženo v jogurtové marinádě, jejíž součástí jegaram masála,česnek,zázvor,římský kmín,kajenský pepř, případně další koření.Papričkydodávají pokrmu charakteristickou červenou barvu, u méně pálivých receptů se můžeme setkat s tmavě žlutou barvou, kterou způsobuje použitíkurkumy. Pokrm může být připraven v tradiční peci tandúr, často též na tradičním grilu.
Chaš

Chašje masitápolévkasnad středověkéhoarménskéhopůvodu, známá pod různými jmény a v různých variantách naBlízkém Východěa v jihovýchodní Evropě. Připravuje se dlouhým vařením hovězích nebo skopových nožiček a případně dalších částí zvířete (v různých recepturách mohou být i hlava nebo mozek anebo žaludek zvířete), dokud se maso nerozvaří a neodpadne od kostí. Solí a ochucuje se až po dokončení, a sice podle chuti octem, citronovou šťávou nebo česnekem. V Arménii a v Ázerbájdžánu je s jedením chaše spojován tradiční rituál: jídlo hospodyně uvaří přes noc a brzy ráno se sejdou mužští hosté, kteří horký chaš po přípitku pálenkou spolu s pánem domu konzumují; jídlo naservíruje hospodyně, ta však odjede a výrazné syté jídlo pak pojídá čistě mužská společnost. Kromě pálenky a vody se chaš obvykle doplňuje dalšími jídly, zejména chlebovými plackami, zeleninou, bylinami a sýrem. Připravuje a konzumuje se obvykle v chladných obdobích roku.
Khorovats

ElKhorovatses unabarbacoatípica de las costumbresculinarias de Armenia, este plato de carne asada tiene para losarmeniosun significado de fiesta, se trata de un plato servido en unbanquete. Se puede hacer este plato en cualquier época del año, existe un refrán armenio que dice que "ganas suficiente si puedes ofrecer a tus amigos tres khorovats al mes".
Elkhorovatsse prepara como si fuera unpinchoobrochetaen la que se puede poner carne (generalmente de cordero) junto con diferentes verduras. Los pinchos se denominanshampoorsy son un elemento muy típico de laskhorovats, a veces elkhorovatsse comparte entre varios vecinos para que sea obligado, de alguna forma, avisarle cuando se desee hacer una barbacoa de este estilo. La elaboración de este plato es considerada entre los armenios como una elaboración que deben hacer los hombres.
Este tipo de plato de carne se suele insertar en pinchos, a veces aunque la tradición dice que es de carne de cordero, este plato es elaborado hoy en día concarne de cerdo.
Pastırma

Pastırmase trata de carne de vaca secada al aire, es muy tradicional de las cocinas de oriente del mar mediterráneo y es originario de Armenia. El nombre tiene distintas variantes dependiendo de la región. En Turquía es denominadoPastırmay sugiere su forma inicial, "bastırma et", que significa "carne a presión" de acuerdo con el idioma oficial turco.​ La palabra se emplea con variantes en otros idiomas:albanopastërma,árabeباسطرمةbasṭurma,armenioբաստուրմա(basturma),azeríbastırma,bosnio,croata,macedoniopastrma,búlgaropasturma,griegoπαστουρμάςpastourmáso παστρουμάςpastroumásyrumanopastramă. La palabra "pastrami" es similar y se emplea para otro tipo de carne ensalazón, via la tradiciónYiddishdepastrómehhastapastırma.
El curado de las carnes de vaca al aire ha sido un proceso muy típico de estas regiones europeas del este durante varios siglos. El estudiosoAndrew Dalbymenciona su uso en elImperio Bizantino.​ Pastırma en sí mismo se considera un alimento proveniente tanto de la￼gastronomía armenia​ como de lacocina turca, por lo tanto es producida y consumida no sólo en estos países sino que además en muchas partes cercanas o del entorno de laEuropa del esteyOriente Medio.
La primera mención registrada de Basturma se remonta al 95-45 aC y nos sitúa en laArmenia imperial. Los armenios viajaban a tierras lejanas comoChinao India para comerciar y durante esos viajes, los comerciantes armenios empacaban platos tradicionales que al principio solo contenían verduras ya que la carne no aguantaba esos largos periodos de tiempo. Se cree que fue entonces cuando se inventó el secado al aire, para aumentar la vida útil de la carne y así poder consumirla mientras estaban de viaje.
Una leyenda menciona que los caballerosturcosdelAsia Centralempleaban en sus bolsilos introduciendo trozos de carne seca y frecuentemente los presionabn contra sus piernas, de esta forma se relaciona el significado de la carne con su origen.​
Para su elaboración se prefieren las reses de mayor tamaño, hoy en día este tipo de carne forma parte de la dieta de mucha gente y suele emplearse carne decamello,cordero,cabra, ybúfalo.​ Se presiona la carne hasta que se seca y abandona toda su agua, en este instante se le añade una pasta decominodenominadaçemen(lit. 'fenogreco') preparada concomino,fenogreco,ajo, ypaprikapicante todo ello machacado y puesto al aire.
Se puede servir como unmezzeen rebanadas finas, generalmente crudas, aunque es posible verlas ligeramente asadas; o como acompañamiento de muchos platos, siendo los más famosos los platos que incluyenhabas. La versión especiada de la pastirma es la más común y a menudo se denominaKayseripastırma. Una versión menos común de la pastırma se denominaRumeli Pastırmasıprocedente de losBalcanesy que se ha secado ensalazón, no lleva especias.
Ghapama

Ghapama(armenio: Ղափամա) es un plato típico de lacocina armeniacuyo principal ingrediente es lacalabazapreparada envacaciones de Navidad. Se trata de unasopa de calabazacondimentada con frutas típicas de Armenia.
Se prepara quitando las partes interiores de la calabaza (conocida como դդում en armenio, pronunciadoddumenarmenio orientalyttumenarmenio occidental) y cocinado conarrozhervido así como una variedad defruta secay dealmendraspicadas,manzanas finamente cortadas,cornel,albaricoque(lafruta popularde Armenia),bruñosasí comopasas. Es muy común el empleo demiely una mezcla decanela molidaoazúcar. La calabaza rellena es colocada en una plancha previamente engrasada, hasta que se ablanda o coccione, es en este instante cuando se le rocea conmantequillapara luego ser servida.
Existe una canción armenia sobre la comida y que se conoce como: Հէյ Ջան Ղափամա (Hey Jan Ghapama), popularizado comoHarout Pamboukjian.
Soudjouk

Lesoudjoukousoudjouq(enturc:sucuk; enbulgare:суджук; enalbanais:sugjuk/suxhuk; enserbo-croate:sudžuk/суџук ; enarabe:سجق; engrec moderne:σουτζούκι,soutzouki; enkirghize:чучук; enkazakh:шұжық; enarménien:սուջուխ(soudjoukh) ouերշիկ(erchik) ; enkurde:benîousicûq) est unesaucisse sècheépicée dont il existe de multiples variétés dans les paysbalkaniques, auMoyen-Orientet jusqu'enAsie centrale.
Lesoudjoukest constitué principalement deviande hachée, debœuf, deporcdans les pays non musulmans et dechevalenAsie centrale. Y sont ajoutées des épices, parmi lesquelles ducumin, dusumac, de l'ail, dusel, dupimentrouge. Le tout est enrobé dans un boyau qu'on laisse sécher pendant plusieurs semaines.
Ayran

L'ayranest une boisson turque à base delait fermentéou deyaourttrès prisée enTurquie, enIran, auTurkménistan, enGrèce, enAlbanie, enSyrie, auLiban, enArménieet enBulgarie, ainsi que dans d’autres pays duMoyen-Orientet d’Asie centrale. LesAssyriens(Assyro-Chaldéens) et lesKurdesl'appellentdawé, les Arméniens,thanouabdoug(Թան), les Albanais,dhallë,  les Iraniens,dough((enpersan:دوغ)), dérivé de « doushidan » qui signifie « traire », et les Tadjiks,doughob(дуқоб). En France, on peut la trouver dans les kebab souvent commercialisée par la marque Suntat.
Selon Nevin Halıcı, l'ayranest une boisson traditionnelleturqueet était consommée par les turcs nomades d'Asie centrale.
Selon Celalettin Koçak et Yahya Kemal Avşar (professeur en ingénierie alimentaire à l'université Mustafa Kemal), cette boisson a été développée pour la première fois par lesGöktürks, en diluant le goût amer du yaourt avec de l'eau pour améliorer sa saveur.
Enavril 2013, le premier ministre turcRecep Tayyip Erdoğandécrète que la boisson des Turcs est l'ayranet réitère lors d'un congrès d'hommes d'affaires musulmans :« Pour former une génération saine, mon grand-père m'a suggéré l'ayrancomme boisson nationale ».
Traditionnellement, le dough est obtenu par barattagedu yaourt dans uneoutreen peau de mouton ou de chèvre, appelée « mashk ». Il est composé d'un tiers deyaourtfrais et de deux tiers d'eau légèrement salée.
Pour la commercialisation, le dough est réalisé avec duyaourt, ou du lait de vachepasteurisémélangé à de l'eau, ensemencé avec des bactéries, dont celles du yaourtStreptococcus thermophilusetLactobacillus delbrueckii subsp. bulgaricus. Du sel est ajouté avant ou après la fermentation. Le yaourt peut être delaitde vache, de brebis ou de chèvre.
Le dough peut contenir des micro-organismesprobiotiquessuivant les levains utilisés pour lafermentation du lait, s'il n'a pas subi de traitement thermique après cette fermentation.
Optionnellement, se trouvent les ajouts d'arômes naturels, de substances laitières, de plantes séchées,mentheoumenthe pouliot,poivre...
Traditionnellement, on laisse le dough à température ambiante pendant 2-3 joursafin de permettre auxbactériesdu yaourt de venir à maturation et de gazéifier la boisson. La gazéification dans le dough produit pour le commerce, cependant, est due à l'eau gazeuse utilisée pour diluer le yaourt. C'est pourquoi le dough commercialisé a généralement des bulles un peu plus agressives aupalais.
Le dough est généralement servi frais ou avec des glaçons, et selon la tradition, en même temps que les repas, particulièrement avec leschachlyks.
Ghapama

Ghapama(bahasa Armenia:ղափամա) adalah sebuah hidanganlabukhasArmenia.Hidangan ini sering disiapkan selama musimNatal. Hidangan ini disiapkan dengan menghilangkan nyali labu (dikenal sebagai դդում dalam bahasa Armenia, diucapkandtumdalambahasa Armenia Timurdanttumdalambahasa Armenia Barat) dan mengisinya dengan nasi rebus dan buah-buahan kering seperti almond cincang, apel, jagung, aprikot, plum, kurma, prem dan kismis. Adalah umum juga untuk menuangkan madu dan campuran dalam kayu manis atau gula.
Labu kemudian dipanggang sampai menjadi lunak, kemudian dibawa ke meja tempat ia dipotong dan disajikan.
Tabbouleh

Tabbouleh(bahasa Arab:تبولةtabūlah; jugataboulehatautab(b)ouli) adalah sebuah hidanganvegetarianTimur TengahArab(terkadang dianggap sebagai sebuahselada) yang biasanya terbuat daritomat, potonganpeterseli,mint,bulgurdandaun bawang, dan dibumbui denganminyak zaitun,perasan lemon, dangaram. Beberapa variasi menambahkanbawang putihatau selada, atau menggunakancouscoussebagai penggantibulgur.
Tabbouleh biasanya disajikan sebagai bagian darimezzedidunia Arab. Variasi-variasinya dibuat oleh bangsa Turki dan Armenia, dan menjadi makanan etnis populer dalam budaya Barat.
KataArab Levantinetabbūleberasal dari kataArabtaabil, artinyaperasa.Penggunaan kata tersebut dalambahasa Inggrispertama kali muncul pada 1950an.
Templat:Masakan Lebanon
Lahmacun

IlLahmacun(inturcoLahmacun- pronunciaLamagiunascolta,armeno: Լահմաջո, dal termine inaraboلحم عجين‎) è una ricetta dellatradizione medio orientale. Chiamata anchepizzaturca è uno spuntino di pane sottile con carne, di solitoovinoo dibovino, verdure finemente tritate e spezie. Lahmacun di solito è offerto nelle varianti piccante e normale.
Si è anche diffuso aGerusalemmedopo l'arrivo degli ebrei provenienti daUrfa(sud-est della Turchia), che tradizionalmente aggiungono alla carne una salsa ditamarindo.
Viene spesso servito con l'accompagnamento diayranoşalgamo arrotolato attorno a verdure tra cuicetrioliin salamoia,pomodori,peperoni,cipolle,lattugaomelanzanearrostite.
Khash (gastronomia)

Ilkhash(inarmenoխաշ; inazeroxaş; ingeorgianoხაში,khashi), anche noto comepacha(inpersianoپاچه‎ inalbanesepaçe; inaraboباجة‎;bosniacopače; inbulgaroпача;πατσάς),kalle-pache(inpersianoکله‌پاچه‎; inturcokelle paça), okakaj šürpi(ciuvascioкакай шÿрпи), è un piatto di originearmenacomposto da varie parti dellamucca, delmaialeo dellapecorabollite, che potrebbero includere la testa, le zampe e lo stomaco (trippa). Oltre che in Armenia, il khash è tradizionale inAfghanistan,Albania,,ArtsakhAzerbaigian,Bosnia ed Erzegovina,Bulgaria,Georgia,Grecia,Iran,Iraq,MongoliaeTurchia.
Matzoon

Matzoon(Armèni:մածունmatsun) utawamatsoni(basaBasa Géorgia:მაწონიmats'oni) minangka salah sawijining jinis olahan arupa produk susufermentasi singasalesaka Armeniadisebarake ingArmenialanGeorgia.Ing Jepang, diaraniyoghurt Laut Kaspia.
Matzoon digawe sakasususapi (umume), susu wedhus, susu wedhus, susu kebo, utawa campuran kasebut lan budaya saka produksi sadurunge. Mirip karoyogurt, umume digawe karo bakteri asam laktat ing ngisor iki;Lactobacillus acidophilus(mung asli), <i id="mwQw">Lactobacillus delbrueckii</i> subsp. <i id="mwRA">bulgaricus</i> lanStreptococcus thermophilus.Lactococcus lactis ssp. cremorisditemokake minangka galur bakteri dominan sing ngasilakepolisakaridasing nyedhiyakakeviskositasmatzoon sing dhuwur.
Ing masakan Armenia, matzoon bisasaring,diwenehikamats matzoon.Biasane, diproduksi kanggo pengawetan jangka panjang kanthi nyelehake matzoon ing karung kain. Sawise kasebut, disimpen ing karung kulit utawa pot lempung sajrone sewulan utawa luwih gumantung saka derajat pengasinan.
Matzoon digunakake kanggo produksimentega. Nalika diresiki banjur dipisahake karo buttermilk (BasaArmèni:թան,tan).Tanbisa luwih pepe lan prodhuk asil dikenal minangkachortan.
Matzoon bisa dicampur karo endhog lan tepung gandum lan pati sing padha kanggo ngasilaketarhana. Adonan adonan cilik dikeringake banjur disimpen ing wadhah kaca. Umume digunakake ing sup, larut ing cairan panas.
Tsoureki

Tsoureki(Grikenlan:τσουρέκι) uga dikenal kanthi jeneng شوريك (Arab),choregutawa "chorek" (Armeniaչորեկ),çörək( Azerbaijan ),kozunak(Bulgariaкозунак),cozonac(Romania) utawapaskalya çöreği(Turki) minangka rotipreinan singdigawe glepung, susu, butter lan gula lan umume dibumbui karo semangat jeruk, resin mastic utawamahlab. Siji variasi sing umume diarani "roti Paskah" digawe dening komunitas Yunani sajrone Paskah, ora mung ing Yunani, nanging uga ing negara liya kanthi komunitas Yunani. Uga diarani roti Paskah Armenia.
Tembung Yunanitsourekidisilih sakaçörekTurki. Sawetara kamus pratelan yen iki asale saka root Turki Kunoçevir-'turn';liya ujar iku basa Persiautawa basa Armenia.
Olahan Odessa

Masakan Odessa- Masakan Odessa kalebu tradhisi masak lan praktik sakaOdessa. Masakan Odessa dipengaruhi banget karo macem-macem budaya (lan wilayah) liyane saka Rusia, Yahudi, Georgia, Prancis, Jerman, Italia, Armenia, Uzbek, Bulgaria, Moldova lan Yunani. Nanging, sanajan kabeh budaya lan wilayah kasebut bisa ditampilake ing resep Odessa, sawetara sajian pribumi.
Odessa minangka salah sawijining kutha sing duwe masakan khas dhewe.  Masakan Odessa yaiku nuduhake panganan sing enak: panganan sing sehat, mangsan, enak, lan, sing penting lan jujur. Odessa bareng karo warga lan pengunjung sing seneng banget karo panganan. Sampeyan bakal mesthi golek sing bisa dipangan ing kutha, awan utawa wengi. Ana piring esuk, piring awan, piring jam papat, dhahar sore, piring kanggo sadurunge game, sawise game, mengko bengi, kanggo ing omah.
Хариса (блюдо)

Xариса́(араб.هَرِيسَة (harīsa) “густая похлебка”‎;арм.հարիսա (harisa), հերիսա (herisa),перс.(harise) هریسه‎) — сытноемясноеблюдоарабского происхождения, распространённое по всему Востоку (арабские страны,Иран,Закавказье,Афганистан,Магриб,Индийский субконтинент) по своему виду напоминающее суп-пюре из разваренной пшеницы и мяса птицы. Хариса готовится, как правило, изкурицы, но иногда изиндейки,говядиныили дажебаранины.
В XVI веке армянский поэтМинас Тохатцисчитал, что хариса (арм.հարիսա) являлась любимой едойДавида Сасунскогои что его оригинальный рецепт был созданГригорием Просветителем.
Хариса ассоциируется с событиями, связанными собороной жителями армянских селу горыМуса-дагво времягеноцида армянв Турции в 1915 году. Приготовление харисы во время осады, кроме практического смысла, ободряло защитников:
В 1970-х годах недалеко отЭчмиадзинапостроен мемориал Муса-дага, где каждый год в третье воскресенье сентября варят и угощают присутствующих харисой.
Бозбаш

Бозба́ш(азерб.bozbaş— «серая голова»,арм.բոզբաշ,груз.ბოზბაში) — блюдо, распространённое наКавказев видезаправочного супана основебульонаизбаранины. От других заправочных супов отличается обязательными ингредиентами в виденута(он же турецкий горох, бараний горох, нохут, нат) икаштанов(последние допускается заменятькартофелем). Характерной особенностью приготовления бозбаша является дополнительное обжаривание уже отваренной и промытойбаранины.
Набор жеовощейможет быть различным, в зависимости отрегионаи времени года.
Наряду с основными овощами илукомв бозбаш могут входитьморковь,репа,сладкий перец,кабачки,яблоки, кислыесливыилиалыча,томаты, стручкифасоли,баклажаныисухофрукты.
В качествеприправприменяются, наряду с обыкновенными,базилик,эстрагон,мятаперечная,шафран.
ВАзербайджанесуществуют такие разновидности бозбаша, каккюфта-бозбаш(сфрикаделькамииз молотой баранины) ипарча-бозбаш(с большими кусками из мяса ягненка). Также в азербайджанской кухне существует особая разновидность бозбаша, которая отличается от традиционного тем, что вместо баранины используется рыба —балык-бозбаш.
Вармянской кухнеразличают несколько видов бозбаша: «бозбаш зимний», «бозбаш летний», «бозбаш Эчмиадзинский», «бозбаш Сисианский», «бозбаш Ереванский», «бозбаш сборный», «бозбаш Шушинский», «бозбаш обыкновенный», а также «кюфта-бозбаш» (арганак).
Энциклопедия Ираникаописывает бозбаш каказербайджанскоеназвание иранского блюда абгусте-себзи, объясняя этимологию названия блюда тюркским происхождением корня слова, «боз» — «светло серый» (азерб.boz), «баш» — «голова» (азерб.baş), что предположительно характеризует преимущественно серый цвет блюда. Впервые название блюда упоминается в конце XIX века у Мирза Али-Акбар Хан Ашбази, придворного повараперсидских шаховиз династииКаджар.
Автор книг по кулинарии и истории национальных блюдВ. В. Похлёбкинназывает бозбаш наиболее распространенным армянским мясным супом, акюфту-бозбашотносит к азербайджанским первым блюдам наряду спитиидовгой.
Vernonia amygdalina

Vernonia amygdalina, a member of thedaisy family, is a small to medium-sized shrub that grows in tropicalAfrica.V. amygdalinatypically grows to a height of 2–5 m (6.6–16.4 ft). The leaves are elliptical and up to 20 cm (7.9 in) long. Its bark is rough.
V. amygdalinais commonly calledbitter leafin English because of its bitter taste.Other African common names include Congo Bololo (D. R. Congo), ebicha (Oromo), grawa (Amharic), ewuro (Yoruba), etidot (Efik), onugbu (Igbo), ityuna (Tiv), oriwo (Edo), Awɔnwono (Akan), chusar-doki or shuwaka (Hausa), mululuza (Luganda), labwori (Acholi), olusia (Luo), ndoleh (Cameroon), Umubirizi (Kinyarwanda) and olubirizi (Lusoga).
The leaves are a staple vegetable in soups and stews of various cultures throughout equatorial Africa. They are washed to reduce their bitterness, after which they are dried and used to prepare meat dishes. InNigeria, leaves are also used in place ofhopsto brew beer.The leaves can also be used to make bitter leaf soup, a delicacy which is one of the most traditional soups in Nigeria. It is native to the Igbos of Eastern Nigeria.
In Nigeria, twigs and sticks from this plant are used as a chewing stick for dental hygiene and the stems are used for soap in Uganda. In Ghana, the young leaves rather than the old, has gained credence for its potent anti-diabetic and anti-inflammatory activity; and have been proven using animal models.
In the Northern part of Nigeria, it has been added to horse feed to provide a strengthening or fattening tonic called ‘Chusar Doki’ in Hausa.The leaves have also been used in Ethiopia as hops in preparing tela beer. The leaves are widely used for fevers and are known as a quinine–substitute in Nigeria and some other African countries. The young leaves are used in folk medicine as anthelmintic, antimalarial, laxative/purgative, enema, expectorant, worm expeller and fertility inducer in subfertile women. Many herbalists and naturopathic doctors have recommended the aqueous extracts for their patients as treatment for emesis, nausea, diabetes, loss of appetite-induced abrosia, dysentery and other gastrointestinal tract problems. It has also been claimed to possess diuretic properties.and natriuretic properties.Increasing evidence suggests that the phytochemicals present in the leaves, roots and stem are responsible for the observed anti-diabetic and anti-inflammatory properties of the plant.Specifically, the aqueous and ethanolic extracts have been reported to reduce the production of pro-inflammatory cytokines in inflammatory conditions.
In the wild,chimpanzeeshave been observed to ingest the leaves when suffering from parasitic infections.
Cuisine of Equatorial Guinea

Thecuisine ofEquatorial Guineais a blend of the cuisines of the native peoples of this African country, including theAnnobonese, theBubi, theFang, and theKombe. It is also influenced by the cuisines ofSpain(which colonized the country until 1968); other African nations such asNigeriaandCameroon; Islamic states such asMorocco; andCreole cuisineoverall. Its cuisine incorporates various meats, including game andbushmeatas well as imports, and is known for its strong flavors and high spice levels.Fishandchickenare common dishes.
While recipes vary from one community to another, the country's ethnic groups largely use the same ingredients.Soups and stews predominate. Tubers like yuca and yam, traditionally served boiled or fried,  serve as the base of the Equatoguinean diet. The tropical climate favors the cultivation of a multitude of vegetables, like eggplant, and fruits, likeatanga. The jungle is a source for aromatic herbs and wild game.Not unexpectedly, as fishing is a way of life for a large portion of Equatoguineans, the country's signature dish ispepesup(peppersoup), a spicy fish soup.Meals generally center around stewed sauces. Dishes cooked wrapped in banana leaves are also common. Main dishes are usually accompanied by rice or boiled or fried yuca,malanga, or plantain. Dishes adopted from other countries include theSpanish tortillaand the Cameroonianndolé.
Chilies and other spices are popular. Key ingredients in Equatoguinean cuisine come from local plants and animals, including plantains, sweet potato, breadfruit, cassava, yam,cocoyam(known locally asmalanga), groundnuts, and snails.
As for desserts, a highlight is the dishakwadu, which features baked bananas with coconut. For drinks, specialties includetopé(palm wine) andmalamba.Equatoguinean coffee and cocoa production peaked during the colonial period but has fallen significantly since,and what is referred to as "chocolate" in the country, also known asmodica, is actually the seed of theAfrican mango(also known asogbono) that's sold powdered or in a block.
Agriculture in Equatorial Guinea is not significantly industrialized and more commonly done on small farms. A large portion of the population still only has access to one meal a day. However, special events such as weddings are celebrated with large banquets.
List of cuisines

Acuisineis a specific set ofcookingtraditions and practices, often associated with a specificcultureor region. Each cuisine involvesfood preparationin a particular style, offoodanddrinkof particular types, to produce individually consumed items or distinct meals. A cuisine is frequently named after the region or place where it originated.  A cuisine is primarily influenced by the ingredients that are available locally or through trade.Religious food lawscan also exercise a strong influence on such culinary practices.
Global cuisineis a cuisine that is practiced around the world. A cuisine is a characteristic style of cooking practices and traditions,often associated with a specific region, countryor culture. To become a global cuisine, a local, regional or national cuisine must spread around the world with its food served worldwide.
Regional cuisineis based upon national, state or local regions.Regional cuisines may vary based uponfoodavailability and trade, varyingclimates,cookingtraditions and practices, andculturaldifferences.One noteworthy definition is based upontraditional cuisine: "A traditional cuisine is a coherent tradition of food preparation that rises from the daily lives and kitchens of a people over an extended period in a specific region of a country, or a specific country, and which, when localized, has notable distinctions from the cuisine of the country as a whole."
List of African cuisines

This is alist of African cuisines. Acuisineis a characteristic style ofcookingpractices and traditions,often associated with a specificculture. The variouscuisines of Africause a combination of locally availablefruits,cereal grainsandvegetables, as well asmilkandmeatproducts. In some parts of the continent, the traditional diet features a preponderance of milk,curdandwheyproducts. The continent's diverse demographic makeup is reflected in the many different eating and drinking habits, dishes, and preparation techniques of its manifold populations.
Central Africastretches from theTibesti Mountainsin the north to the vastrainforestbasin of theCongo River, the highlands of Kivu and the savana of Katanga.
This region has received culinary influence of theSwahilis(culture that evolved via the combination of Bantu, Yemeni, Omani and Indian cultures) during theEast African Slave Trade. Swahili culinary influences can be found in dishes such asmandanzi,pilafrice,kachumbari,sambsusa, andkuku paka.
Central African cuisine has also been influenced by the Portuguese, by way of theKongoandNdongoKingdoms. Salt fish was introduced following trade in the late 17th century, and the Kikongo term forsalt fish,makayabu, comes from the termbacalhau(ba-cal-ha-u).
The Portuguese culinary influence is especially prominent in Angola, Sao Tomé and Equatorial Guinea. Central Africa has also been influenced by the cuisine of the regions East, West and Southern Africa because of their close proximity, e.g.babuté/bobotieis shared with the south,nyama chomawith the east andgomboswith West Africa.
The main ingredients areplantains,cassava, rice,kwanga(cassava dumpling) and yam.Fufu-like starchy foods are usually made from fermented cassava roots, but they can also be made with plantain, corn maize and yam. Fufu is served buffet style with grilled meat, fish, stews, greens andpiment. A variety of local ingredients are used while preparing other dishes likespinachstew cooked with tomato, peppers, chillis, onions, and peanut butter.Eastern central Africa is also one of the few regions in Africa that uses potatoes as one of its main bases, since potatoes grow easily in the region.
Cassava plants are also consumed as cookedgreens. Groundnut (peanut) stew is also prepared, containingchicken,okra,ginger, and other spices. Beef and chicken are favorite meat dishes, butgame meatpreparations containingcrocodile,elephant,antelopeandwarthogare also served occasionally.Another favorite isbambara, aporridgeof rice, peanut butter and sugar.Ajombais the bundling of foods in fresh green plantain leaves and then cooking them over hot coals or fire.
Vai syllabary

TheVai syllabaryis asyllabic writing systemdevised for theVai languagebyMomolu Duwalu Bukeleof Jondu, in what is nowGrand Cape Mount County,Liberia.Bukele is regarded within theVaicommunity, as well as by most scholars, as the syllabary's inventor and chief promoter when it was first documented in the 1830s. It is one of the two most successful indigenous scripts inWest Africain terms of the number of current users and the availability of literature written in the script, the other beingN'Ko.
Vai is a syllabic script written from left to right that represents CVsyllables; a final nasal is written with the same glyph as the Vai syllabic nasal. Originally there were separate glyphs for syllables ending in a nasal, such asdon,with a long vowel, such assoo,with a diphthong, such asbai,as well asbiliandsɛli.However, these have been dropped from the modern script.
The syllabary did not distinguish all the syllables of theVai languageuntil the 1960s when theUniversity of Liberiaadded distinctions by modifying certain glyphs with dots or extra strokes to cover all CV syllables in use. There are relatively few glyphs for nasal vowels because only a few occur with each consonant.
The symbols used to write words evolved to become visually simpler over time, and an analysis has shown that they can do so over just a few generations.
In the 1960s scholars began suggesting that theCherokee syllabaryof North America may have provided a model for the design of the Vai syllabary in Liberia.The Vai syllabary emerged about 1832/33. This was at a time when American missionaries were working to use the Cherokee syllabary as a model for writing Liberian languages.Another link may have beenCherokeewho emigrated to Liberia after the invention of the Cherokee syllabary (which in its early years spread rapidly among the Cherokee) but before the invention of the Vai syllabary. One such man, Cherokee Austin Curtis, married into a prominent Vai family and became an important Vai chief himself. The romantic "inscription on a house" that first drew the world's attention to the existence of the Vai script was in fact on the home of Curtis, a Cherokee.
Vai has distinct basic punctuation marks:
Additional punctuation marks are taken from European usage.
The oldest Vai texts used variouslogograms. Of these, onlyꘓandꘘare still in use.
Vai usesArabic numerals(0–9). In the 1920s Vai-specific digits were developed but never adopted:
One ofMomolu Duwalu Bukele's cousins, Kaali Bala Ndole Wano, wrote a long manuscript around 1845 called theBook of NdoleorBook of Roraunder thepen nameRora.
This roughly fifty page manuscript contains several now obsolete symbols:
The Vai syllabary was added to theUnicodeStandard in April, 2008 with the release of version 5.1.
In Windows 7 and earlier, since this version only gives names for characters released in Unicode 5.0 and earlier, the names will either be blank (Microsoft Word applications) or "Undefined" (Character Map).
The Unicode block for Vai is U+A500–U+A63F. Code points in this block are contiguous without the gaps shown in the "Syllables" table above.
National dish

Anational dishis a culinarydishthat is strongly associated with a particular country.A dish can be considered a national dish for a variety of reasons:
National dishes are part ofa nation's identityand self-image.During the age of European empire-building, nations would develop a national cuisine to distinguish themselves from their rivals.
Some countries such asMexico,ChinaorIndia, because of their diverse ethnic populations, cultures, and cuisines, do not have a single national dish, even unofficially.Furthermore, because national dishes are so interwoven into a nation's sense of identity, strong emotions and conflicts can arise when trying to choose a country's national dish.
This is not a definitive list of national dishes, but rather a list of some foods that have been suggested to be national dishes.
InLatin America, dishes may be claimed or designated as aplato nacional,although in many cases, recipes transcend national borders with only minor variations.Preparations ofcevicheare endemic inPeruandEcuador, while a thin cut of beef known asmatambreis considered close to being a national dish inParaguay.Stews ofmeat,plantains, androot vegetablesare theplatos nacionalesof several countries inCentral America,South America, and theCaribbean: Colombianajiaco, as well as thesancochoof theDominican Republic,Colombia, andPanama, are examples of platos nacionales. Janer (2008) observes that this sharing of the sameplato nacionalby different countries calls into question the idea that every country has a unique national dish that is special to that country; she states that cuisine does not respect national and geopolitical borders.
The identification of Latin American national dishes is stronger among expatriate communities in North America.In Latin American countries, theplato nacionalis usually part of the cuisine of rural and peasant communities, and not necessarily part of the everyday cuisine of city dwellers. In expatriate communities, the dish is strongly reclaimed in order to retain the sense of national identity and ties to one's homeland, and is proudly served in homes and restaurants. By this show of national identity, the community can resist social pressures that push for homogenization of many ethnically and culturally diverse communities into a single all-encompassing group identity, such asLatinoorHispanic American.
Anational drinkis a distinct beverage that is strongly associated with a particular country, and can be part of their national identity and self-image.National drinksfall into two categories, alcoholic and non-alcoholic. An alcoholicnational drinkis sometimes anational liquordrank straight/neat (as in the case of whiskey in Ireland), but is most often a mixed drink (e.g., caipirinhas in Brazil and pisco sours in Peru and Chile), or beer or wine. Examples of non-alcoholicnational drinksinclude tea for China, Coca-Cola for the US, lassis for India, mate for Uruguay, and kompot for East European nations.
Ndola

Ndolaje druhé největší město vZambiia hlavní město provincieCopperbelt. Je to také důležité průmyslové a obchodní centrum s mezinárodním letištěm. Leží jen 10 kilometrů od hranice sDemokratickou republikou Kongo.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuNdolana anglické Wikipedii.
Kitwe

Kitweje třetí největší městoZambies 363 734 obyvateli (sčítání lidu v roce2000). Je centremměděného pásu, regionu v Zambii, kde se těžíměď. Leží vprovincii Copperbelts celou řadou dolů na severozápadním a západním okraji provincie.
Kitwe má množství čtvrtí a předměstí včetně Nkana East, Nkana West, Mindolo a Garneton. Městu se někdy říkáKitwe-Nkana. Vedle dolů má město oblasti lehkého průmyslu. Vyrábí stavební materiály, nábytek a spotřební zboží.
V Kitwe jsou dva hlavní podzemní doly. Nkana na jihozápadě a Mindolo na severozápadě. V dole Nkana je úpravna, vysoká pec a rafinérie, ale také kobaltový agregát, produkující 1 800 tun ročně, který provozuje společnost Mopani Copper Mines. Okolo obou dolů jsou rozsáhlé oblastihlušinya přímo v centru města dvě menší hlušinové přehrady. V oblasti se také nachází dva menší smaragdové doly.
Kitwe leží na koncizambijské železniční cestyzLivingstonu,LusakyaNdoly, ale nákladní tratě pokračují až do důlních měst na severozápadě. Hlavní silnice přes Měděný pás probíhá od jihovýchodu po severozápad přes město, doNdoly(jako volná cesta) na jihovýchodě, a doNchangy,ChingolyaChililabombwena severozápadě. Lateritová cesta běží na západ doKasempy.
Letiště Southdowns v Kitweleží asi 12 km jihozápadně od města, ale v současné době neposkytuje pravidelné linky. V roce 2005 bylo letiště z důvodu oprav uzavřeno a neočekává se jeho další otevření.Letiště v Ndoleleží 60 km na jihovýchod.
V roce 1999 byl představen výměnný program prostudentyaučiteles tím, že učitelé navštěvujíobecní školu KingsmeadveWiveliscombevAnglii. Výměna probíhá se dvěma školami z Kitwe –střední školou Helen Kaundaastřední školou Mukuba. To odstartovalo sérii partnerství mezi zambijskými a britskými školami a v současné době je takových partnerství více než 30. V roce 2005 navštívili studenti z Kingsmeadu školy v Kitwe.
Krajina okolo Kitwe je přitažlivým mixem mezi mírně zvlněnými lesy, farmami a řekami, jakou je např.Kafuetekoucí podél východního a jižního okraje Kitwe.
Kitwe má čtyřipartnerská města:
ZESCO United FC

ZESCO United FCjezambijskýfotbalovýklub, který sídlí ve městěNdolav provinciiCopperbelt. Domácí zápasy hraje na stadionuLevy Mwanawasa Stadium, pojmenovaném po bývalém prezidentoviLevy Mwanawasovi. Klub byl založen v roce 1974 a jeho vlastníkem je státní energetická společnostZESCO(Zambia Electricity Supply Corporation). ZESCO United získalo 7 titulů mistra Zambie (2007, 2008, 2010, 2014, 2015, 2017, 2018),v roce 2006 vyhráloZambian Cup. Největším mezinárodním úspěchem byl postup do semifináleLigy mistrů CAFv roce 2016.