Austrálie

Austrálie, plným názvemAustralské společenství(anglickyCommonwealth of Australia), česky téžAustralský svaz,jefederativnístát najižní polokoulinacházející se nastejnojmenném kontinentu. Kromě pevninské části ho tvoří i velký ostrovTasmániea množství menších ostrovů vJižním,IndickémaTichém oceánu. Na severu sousedí sIndonésií,Východním TimoremaPapuou Novou Guineou, na severovýchodě seŠalomounovými ostrovy,VanuatuaNovou Kaledoniía na jihovýchodě sNovým Zélandem. Austrálie je největší zemíOceániea šestou největší zemí na světě podle celkové rozlohy (7 688 287 kilometrů čtverečních). Její populace, skládající se z cca 26 milionů lidí, je vysoceurbanizovanáa hodně koncentrovaná na jižním a východním pobřeží.Hlavním městem jeCanberraa největšímSydney. Další důležitéměstské oblastiv zemi jsouMelbourne,Brisbane,PerthaAdelaide.
AustrálciosídlovaliAustrálii(kontinent) po asi65 000 letpřed prvním příjezdem průzkumníkůSpojených provincií nizozemských(dnešního Nizozemska) na začátku17. století, kteří území pojmenovali jakoNové Holandsko. V roce 1770Království Velké Británieobsadilo východní část Austrálie. Prvotního přílivu anglicky mluvících obyvatel dosáhliBritovétím, že od 26. ledna 1788 transportovali trestance do kolonieNový Jižní Wales. Toto datum se později stalo australským národním dnem. Populace v následujících desetiletích neustále rostla a v době zlaté horečky v 50. letech19. stoletíbyla většina kontinentu prozkoumána evropskými osadníky a bylo založeno dalších pět samosprávných kolonií britské koruny. Dne 1. ledna 1901 těchto šest kolonií vytvořilofederaci, čímž vzniklo Australské společenství. Austrálie si od té doby udržuje stabilníliberálně demokratickýpolitický systém, který funguje jakofederálníparlamentníkonstituční monarchiea zahrnuješest států a deset teritorií.
Austrálie je geologicky nejstarší oddělený,nejplošší,a nejsušší obydlený kontinent,s nejméně úrodnoupůdou.Má rozlohu 7 688 287 kilometrů čtverečních.Je to velice různorodá země, její velikost jí dává širokou škálu krajin a podnebí, s pouští ve vnitrozemí, tropickými deštnými pralesy na severovýchodě a horskými pásmy na jihovýchodě. Austrálie generuje své příjmy z různých zdrojů, včetně exportu souvisejícího s těžbou, telekomunikací, bankovnictvím, výrobou a mezinárodním vzděláváním.
Austrálie jevyspělá zeměstřináctou největší ekonomikouna světě a desátým nejvyšším příjmem na obyvatele. Je považována za regionální mocnost a má třinácté nejvyšší vojenské výdaje na světě. Přistěhovalci tvoří 30% populace,což je nejvyšší podíl ve všech zemích s počtem obyvatel nad 10 milionů.Země se řadí na první místo v oblasti zdraví, vzdělání, ekonomické svobody aobčanských práv.
Austrálie je členemOSN,G20,Commonwealthu,ANZUS,Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj(OECD),Světové obchodní organizace,Asijsko-pacifické hospodářské spolupráce, Fóra tichomořských ostrovů aASEAN Plus Six.
JménoAustrálieje odvozeno zlatinskéhoTerra Australis Incognita(„neznámá jižní země“), což byl název používaný pro hypotetický kontinent najižní polokouliuž starověkými Řeky .Když Evropané začali v 17. století poprvé navštěvovat a mapovat Austrálii, byl názevTerra Australis("jižní země") přirozeně aplikován na tato nově objevená území.
Až do počátku 19. století byla Austrálie nejvíce známá jako „Nové Holandsko“, tedy pod jménem, které poprvé použil nizozemský průzkumníkAbel Tasmanv roce 1644 (jakoNieuw-Holland), a které bylo následně poangličtěno. NázevAustráliepopularizoval průzkumníkMatthew Flinders, který řekl, že je „příjemnější pro ucho a je podobné jménům dalších světadílů“. Několik raných kartografů také použilo slovo Austrálie na mapách. JižGerardus Mercator(1512–1594) použil na své dvojité cordiformní mapě světa z roku 1538 fráziclimata australia(klima Austrálie), stejně jako Gemma Frisius (1508–1555), který byla Mercatorovým učitelem a spolupracovníkem, na své vlastní mapě cordiform wall v roce 1540. Austrálie se objevuje v knize o astronomii od Cyriaca Jacoba zum Bartha vydané ve Frankfurtu nad Mohanem v roce 1545.
Zdá se, že jménoAustráliebylo poprvé oficiálně použito v dubnu 1817, kdy guvernérLachlan Macquariepotvrdil přijetí Flindersových map Austrálie odhraběte Henryho Bathursta.V prosinci 1817 Macquarie doporučil Colonial Office, aby bylo formálně přijato. V roce 1824 se admirálové dohodli, že kontinent by měl být oficiálně znám pod tímto jménem.První oficiální publikované použití nového jména přišlo s vydánímThe Australia Directoryv roce 1830 Hydrografickou kanceláří.
Hovorové názvy pro Austrálii jsou například „Oz“ a „Land Down Under“ (obvykle zkráceno na „Down Under“). Další epiteta zahrnují „Velkou jižní zemi“, „Lucky Country“, „Sunburnt Country“ a „Wide Brown Land“. Poslední dva jsou odvozeny z básně Dorothey Mackellar z roku 1908 „Moje země“.
Bližší informace:Austrálci
Je známo, že lidské osidlování Austrálie jako kontinentu začalo před minimálně 65 000 letys migrací lidí přes pozemní mosty a krátké námořní přechody z dnešníjihovýchodní Asie.Obvyklý názor za příčinu pohybu obyvatel jihovýchodní Asie na jih označujedobu ledovou.Podle knihy australského archeologa Scotta Canea byla příčinou migrace tzv.tobská katastrofa, k níž došlo 72 000 let př. n. l.,což bylo přijato jako kontroverzní a nepodložená hypotéza.Šlo o erupcisupervulkánuTobavIndonésiina ostrověSumatra, které je někdy připisováno poslední velké vymírání druhů. Osidlování kontinentu Austrálie trvalo migrací zhruba 10 000 let.Skalní úkryt Madjedbebe, vArnhemské zemije považován za nejstarší místo ukazující přítomnost lidí v Austrálii.Nejstarší nalezené lidské ostatky jsou pozůstatky v jezeru Mungo, na jihozápaděNového Jižního Walesu,které byly datovány zhruba na dobu před 41 000 lety.Tito lidé byli předky moderních domorodých Australanů.Austrálci používali kamenné nástroje a po svém příchodu brzy vyhubiliobří vačnatce.Krajinu změniližďářením, kterým si ulehčovali lov zvířat.Krajina tak získala většinově charaktersavany. Domorodá australská kultura je jednou z nejstarších kontinuálních kultur naZemi.
V době prvního kontaktu s Evropany byla většina domorodých Australanůlovci a sběračise složitými ekonomikami a společnostmi.Nedávné archeologické nálezy naznačují, že bylo možné udržet populaci 750 000 lidí.Domorodí Australani majíústní tradicis duchovními hodnotami založenými na úctě k zemi a víře v „Čas snů“, tedy ve zlatou éru na počátku světa,kdytotemovébytosti stvořily svět, stanovily zákony a přikázaly obřady, jež je nutné provádět k zajištění kontinuity života.
Domorodé umění Austrálců je považováno za nejstarší pokračující uměleckou tradici na světě. Doklady o něm lze vysledovat nejméně 30 000 let nazpět a nacházejí se v celé Austrálii, zejména v blízkostiUlurua v národních parcíchKakadučiKu-ring-gai. Dělili se na zhruba 250 kmenů, z nichž každý měl vlastní jazyk; 200 z těchto jazyků již zcela zaniklo. Největší hustota obyvatelstva se předpokládá v údolířeky Murray. Ostrovy Torres Strait Island, etnickymelaneské, se živily sezónním zahradnictvím a zdroji svých útesů a moří.Severní pobřeží a vody Austrálie byly sporadicky navštěvovány makassanskými rybáři z dnešníIndonésie. Jejich kultura však byla od dnešních Austrálců odlišná.
První zaznamenané evropské pozorování australské pevniny a první zaznamenané evropské přistání na australském kontinentu jsou přičítányNizozemcům.Existuje sice teorieportugalskéhopřistání u břehů Austrálie ve 20. letech16. století, není však věrohodně doložena a stále se o ní diskutuje.První loď a posádka, která zmapovala Australské pobřeží a potkala se s Austrálci bylaDuyfkenvedená nizozemským navigátorem,Willemem Janszoonem.Na začátku roku 1606 zahlédl pobřežíYorského poloostrovaa 26. února 1606 přistál u řeky Pennefather blízko dnešního města Weipa na mysu York. Později téhož roku proplul španělský průzkumníkLuís Vaz de Torresostrovy kolemTorresova průlivu. Nizozemec zmapoval celé západní a severní pobřeží a pojmenoval ostrovní kontinent „Nové Holandsko“ v průběhu 17. století, a přestože nebyl učiněn žádný pokus o osídlení, řada vraků zanechala muže buď uvízlé, nebo, jako v případěBataviev roce 1629, opuštěné kvůli vzpouře a vraždě, a stal se tak prvním Evropanem, který trvale obýval kontinent.William Dampier, anglický objevitel a lupič, se vylodil na severozápadním pobřeží Nového Holandska v roce 1668 (zatímco sloužil jako člen posádky pod kapitánem Johnem Readem) a znovu v roce 1699 na zpáteční cestě. V roce 1770 se plavil kolem a zmapoval východní pobřežíJames Cook, které pojmenoval Nový Jižní Wales přiznal ho Velké Británii.
Se ztrátou amerických kolonií v roce 1783 poslala britská vláda flotilu lodí, tzv. „První flotilu“ pod velením kapitánaArthura Phillipa, aby založil novou trestaneckou kolonii v Novém Jižním Walesu. Tábor byl založen a britská vlajka byla vyzvednuta v Sydney Cove vPort Jacksonu26. ledna 1788,v den, který se později stal australským národním dnem, australským dnem. Většina časně odsouzených byla přesunuta za malicherné zločiny a při příjezdu zapsáni jako dělníci nebo sloužící. Zatímco se většina po emancipaci usadila v koloniální společnosti, pořádaly se také vzpoury a povstání odsouzených, které byly vždy stanným právem potlačeny. Rumová vzpoura v roce 1808 bylo jediné úspěšné ozbrojené převzetí vlády v Austrálii, což podnítilo dvouleté období vojenské vlády.
Domorodá populace se snížila v důsledku 150 letému usazování Evropanů, hlavně kvůli infekčním chorobám.Tisíce dalších zemřelo v důsledku hraničních konfliktů s osadníky. Vládní politika „asimilace“ počínaje zákonem o ochraně domorodců z roku 1869 vyústila v odstranění mnoha domorodých dětí z jejich rodin a komunit - označovaných jakoUkradené generace- postup, který rovněž přispěl k poklesu domorodého obyvatelstva. Jako výsledek referenda z roku 1967, pravomoc federální vlády přijímat zvláštní zákony s ohledem na konkrétní rasu byla rozšířena, aby bylo možné vytvářet zákony s ohledem na domorodce.Tradiční vlastnictví půdy („rodný titul“) bylo zákonem uznáno až v roce 1992, kdy Vrchní soud Austrálie rozhodl vMabo v Queenslandu (č. 2), že právní doktrína, podle které byla Austrálieterra nullius(„země nikoho„) se v době britského vypořádání nevztahovalo na Austrálii.
V roce 1769 sebritskýnámořní poručíkJames Cookna lodiEndeavourpřiplavil nejprve naTahiti, aby pozoroval přechodMěsícepřesVenuši. Měl však tajný pokyn britské admirality, aby se pokusil nalézt cestu k jižnímu kontinentu. Cook se rozhodl prozkoumat východní pobřeží, jedinou část Austrálie, kterou nizozemští mořeplavci neprobádali. 19. dubna 1770 posádkaEndeavouruzahlédla východní pobřeží a o deset dní později Cook přistál vBotanickém zálivu.Cook zmapoval pobřeží spolu s přírodovědcem lodiJosephem Banksem, který následně sepsal zprávu o příznivých podmínkách pro založení kolonie, přičemž doporučil, aby kolonie byla trestanecká.
V roce 1788 dorazila do Botanického zálivu první kolonizační britská výprava (tzv.First Fleet) vedená kapitánemArthurem Philippem. Jedenáct lodí sebou přivezlo i první trestance. Několik dní po příjezdu do Botanického zálivu se flotila přesunula do vhodnějšího přístavu Jackson, kde byla26. ledna1788založena osada Sydney Cove, dnešníSydney.Toto datum se později stalo australským státním svátkem,Dnem Austrálie.
Oficiálně vyhlásiloSpojené království Velké Británie a Irskasvé nároky na západní část Austrálie roku1829. TehdejšíZemě Van Diemena, dnes známá jakoTasmánie, bylaBrity(z velké části trestanci) osídlena v roce 1803, roku1825se stala samostatnou britskou kolonií. Z částí Nového Jižního Walesu byly vytvořeny další samostatné kolonie:Jižní Austrálieroku1836,Victoriaroku1851aQueenslandroku1859.Severní teritoriumbylo založeno roku1911vynětím z Jižní Austrálie. Jižní Austrálie byla založena jako „svobodná provincie“ (free province) a nebyla tedy nikdy trestaneckou kolonií. Provincie Victoria aZápadní Austráliebyly také založeny jako „svobodné“, ale později přijaly transporty trestanců. Transporty do Nového Jižního Walesu byly roku1848po protestech obyvatel zastaveny.
Britové již na konci 18. století přišli s opatřením, že odsouzený, který zůstane po vykonání trestu v Austrálii, získá vlastní půdu. Stejné opatření se vztahovalo i na vojáky, kterým skončila vojenská služba. To nastartovalo do té doby skomírající zemědělský sektor. Guvernér Lachlan Macquarie bývá označován za otce australskéhoegalitářství, neboť to byl on, kdo zavedl pravidlo, že odsouzenec, který získá svobodu, stává se plnohodnotným kolonistou – a začal takovým lidem přidělovat i úřady, a dokonce funkci soudce. Navíc začali přicházet i regulérní osadníci, 16. února 1793 dorazili ti první. Trestanecký charakter si však kolonie držela dlouho, dovoz vězňů skončil až roku 1868. Jádrem rané australské ekonomiky se stal chov ovcí a výrobavlny. Roku 1834 byly z Austrálie do Anglie vyvezeny již dva tisíce tun vlny. Dovoz některých evropských zvířat ovšem narušil australský ekosystém (známépřemnožení králíků).
Pro původní obyvatele znamenala kolonizace katastrofu. Prvních 150 let po příchodu Evropanů jejich populace prudce klesala, vlivem rozšíření infekčních nemocí přinesených Brity, jako bylyneštovicenebospalničky, a násilného přesídlování spojeného s kulturním rozkladem.Odebírání dětí, jež by podle některých historiků i samotných Aboriginců mohlo být dle jistých definic považováno zagenocidu, pravděpodobně také přispělo ke snížení populace. Podobná podání historie jsou ovšem sporná, jelikož jsou velmi často přehnaná nebo ovlivněná politickými či ideologickými cíli. V Austrálii jsou tyto spory známé jako „Války o historii“ (History Wars). Po referendu z roku1967a následných změnách ústavy získala federální vláda pravomoc uplatňovat moc i vůči původním obyvatelům kontinentu, čímž jim bylo přiznáno postavení rovnoprávných občanů. To, že by původní obyvatelé mohli být bráni jako vlastníci půdy předtím, než ji ztratili během evropské kolonizace, nebylo uznáváno až do roku1992, kdyAustralský nejvyšší soudv případuMabo v. Queensland (No 2)odmítl představu Austrálie jako „prázdné země“ (terra nullius) v době jejího zabrání Evropany.
Na počátku 50. let 19. století vypukla vBathurstuvNovém Jižním Walesuzlatá horečka. Tzv. „Eureka Stockade“, vzpoura proti zavedení poplatků za těžební licence, pak byla v roce1854v Austrálii prvním projevemobčanské neposlušnosti.Ačkoli vzpoura byla rozdrcena, nutno říci, že samo odborové hnutí bylo v dalších letech značně úspěšné. Nedostatek pracovních sil totiž vedl k vysokým mzdám, uzákonění osmihodinového pracovního dne a dalším výhodám, v té době v Evropě neslýchaným. Austrálie získala pověst „ráje pracujících“. Někteří zaměstnavatelé se pokusili podkopat rostoucí vliv odborů dovozem levných čínských pracovníků. To vyvolalo protitlak odborů, které si u koloniálních správ vynutily omezování přistěhovalectví z Asie, což vedlo k rozšířenípolitiky bílé Austrálie(White Australia policy), která byla dlouho součástí australského politického konsensu a rozpadla se až podruhé světové válce, přičemž definitivně byla z legislativy jakorasistickáodstraněna roku 1973.Druhá polovina 19. století byla každopádně ve znamení rychlého ekonomického růstu, někdy nazývaného „dlouhý boom“, během nějž seMelbourneúdajně stalo nejbohatším městem na světě. Boom skončil v 90. letech 19. století. Byl doprovázen růstem populace, v roce 1900 dosáhla 3,7 milionu, přitom téměř milion lidí žil v Melbourne a Sydney. Populace ovcí v roce 1891 dosáhla 100 miliónů.
Mezi roky1855a1890postupně všech pět kolonií získalo svou vlastní samosprávnou vládu. Samozřejmě stále zůstávaly součástíBritského impéria. Pod vlastní kontroloulondýnskéMinisterstvo pro kolonieponechalo především zahraniční reprezentaci, obranu a mezinárodní přepravu a obchod.
První australské parlamentní volby (do zákonodárné rady Nového Jižního Walesu) se uskutečnily v roce 1843. Demokratizace pak postupovala celým kontinentem. Australské ženy získaly právo volit do parlamentu Jižní Austrálie v roce 1895. Souběžně bylo ženám umožněno kandidovat, jako prvním na světě. Domorodí australští muži získali právo volit ve Victorii, Novém Jižním Walesu, Tasmánii a Jižní Austrálii stejně jako ženy roku 1895. Pouze Queensland a západní Austrálie zakázaly domorodcům hlasovat.
Mezi jednotlivými státy na kontinentu existovala jistá rivalita, ale pozvolna se rodilo i vědomí jednoty. První, kdo začal mluvit o nutnosti federální vlády, byl premiér Nového Jižního WalesuHenry Parkesroku 1889. Proto je zván „otcem federace“.
V roce 1890 se zástupci šesti kolonií a Nového Zélandu setkali v Melbourne a vyzvali ke sjednocení země. Jmenovali též zástupce do komise, která měla připravit federální ústavu. Výsledkem byl návrh, který byl roku 1898 předložen obyvatelům čtyř kolonií ke schválení v referendu. Nový Jižní Wales návrh však zamítl, a tak byl upraven a roku 1899 se konala druhá série referend, tentokrát již pěti kolonií. Návrh byl schválen. V roce 1900 ho schválil ibritský parlamenta podepsalakrálovna Viktorie. Vzápětí se k pěti koloniím připojila i Západní Austrálie. 1. lednem 1901 tak vznikla Australská federace. Severní teritorium bylo pod pravomoc federální vlády převedeno roku1911. První federální volby se konaly v březnu 1901. Zvítězila liberální, ale ochranářskáProtectionist Party. Díky podpoře třetíchlabouristůsestavila první vládní kabinet, sEdmundem Bartonemv čele. Hlavním městem Austrálie bylo od roku 1901 Melbourne. Vláda zde sídlila až do roku 1927. Roku 1911 nicméně bylo rozhodnuto o výstavbě zcela nového hlavního městaCanberra, kam se federální moc postupně přesouvala.
Austrálie se poté podílela naprvní světové válce. Více než 416 000 australských mužů se dobrovolně přihlásilo do armády a zapojilo se do bojů. Historik Lloyd Robson to odhadl na třetinu až polovinu způsobilé mužské populace tehdejší Austrálie. Krvavé bylo jejich angažmá při pokusudobýt Gallipoliv tehdejšíOsmanské říši(dnešnímTurecku). Zahynulo při něm během osmi měsíců bojů 8 141 Australanů.Ačkoli britsko-australské jednotky u Gallipoli prohrály, pro Australany se Gallipoli stalo významným stavebním kamenem národní identity. Památku veteránů si Australané také každoročně připomínají 25. dubna, v den vylodění na Gallipoli v roce 1915. Na bojištích první světové války zahynulo celkem 60 000 Australanů a 160 000 bylo zraněno, takže Australané patřili k národům, které za válku – relativně – zaplatily nejvíce. Za svou oběť ovšem Austrálie po válce žádala větší míru nezávislosti.
Politická závislost na Británii byla prakticky vynulována, když Britové roku 1926 udělili Austrálii statusdominia, jež je jen symbolicky podřízeno britské koruně, jinak v žádném jiném smyslu, což stvrdil tzv.Westminsterský statutz roku 1931. Ten však paradoxně Australané přijali až po jistém zdráhání, a to v roce 1942, neboť přináležitost k Británii jim do té doby nijak nevadila.
Ještě na počátkudruhé světové válkybylo zřejmé, že emocionální vazba naSpojené královstvíje nesmírně silná. Australané vyrazili Britům na pomoc podobně jako za první světové války - bojovali zejménau Tobrukua uEl Alameinu.Stále více však byli Australané znepokojeni britskou slabostí. Marně žádali Brity o větší aktivitu vTichomoří.Spojené královstvíjiž nebylo globální války schopno.
Austrálie tedy vydala historické prohlášení, že obrana demokracie v Tichomoří je nově naSpojených státecha Austrálii a jejich spolupráce musí probíhat bez ohledu na tradiční vazby k Británii. Tím byl ohlášen významnýgeopolitickýpřesun. Rozhodujícím spojencem Austrálie (až do dnešních dnů) se staly Spojené státy, poslední reálné mezinárodněpolitické vazby na Londýn byly přeťaty. Emocionálně toto přetětí podpořil šok australské veřejnosti z britských porážek vMalajsiiaSingapuru, přičemž zejména v Singapuru prožily potupný akt kapitulace i australské jednotky. Do zajetí zde padlo 15 000 australských vojáků. Mnozí ze zajatců pak prožili peklo – v roce 1943 jich zemřelo 2815 při stavbě japonské barmsko-thajské železnice, v roce 1944 Japonci vyslali 2000 australských zajatců na pochod smrti, který přežilo jen šest lidí – šlo o nejhorší válečný zločin spáchaný na Australanech v celé historii. V březnu 1942 byly všechny australské vojenské jednotky podřízeny americkému velení, konkrétně generáluDouglasovi MacArthurovi. Japonci poté provedli na území Austrálie více než sto náletů, útočili i ponorkami na přístavy. Nakonec zahájili invazi, naNové Guineji(kterou měla Austrálie ve správě odVersailleské konferencev roce 1919). Mezi červencem a listopadem 1942 australská armáda japonský útok zastavila.Bitva o Milne Bayv srpnu 1942, kterou Australané svedli, byla první porážkou japonských pozemních sil během druhé světové války.Bitva o Novou Guineu nicméně trvala až do roku 1945. Na konci války stáli Australané znovu mezi vítězi, ovšem za cenu 40 000 obětí.
Nejsilnější politickou stranou se po válce stali, po krátkém vzepětí levice,liberálové. Ti získali až mocenskou hegemonii – vládli zemi v letech 1949–1972. Ústřední postavou poválečné politiky se stalRobert Menzies. Post premiéra zastával v letech 1949–1966, tedy více než osmnáct let. Je to australský rekord, jemuž se po něm nikdo ani nepřiblížil. Liberálové pod Menziesovým vedením se vyhoupli do sedla poté, co v roce 1949 vedli v předvolební kampani tažení proti záměru labouristů znárodnit banky. Komunistické nebezpečí vedlo Menziesovy liberály i k zapojení se dokorejské války.17 000 Australanů se zapojilo do bojů, počet australských obětí činil více než 1 500. Australané podpořili Američany i vevietnamské válceod poloviny 60. let. Ztratili v této válce 500 mužů.
Menziesova dlouhá vláda je spojena s mimořádným ekonomickým rozmachem, pevným spojenectvím se Spojenými státy (smlouvaSEATOz roku 1955),antikomunismem, navázáním pevných obchodních vztahů se starým nepřítelem Japonskem (jež se stalo pro Austrálii největším odbytištěm, zejménauhlí), neschopností plně otevřít trh a zrušit tradiční ochranářská opatření (to byl kompromis s odbory a zemědělci) a politikou podpory hromadnéimigracezEvropy, od roku1970po opuštění tzv. „politiky bílé Austrálie“, pak i z Asie a z dalších částí světa. To způsobilo radikální přeměnu australského demografického obrazu, její kultury i vnímání v očích světa. V letech 1945 až 1985 migrovalo do Austrálie 4,2 milionu lidí, z toho asi 40 procent pocházelo z Británie a Irska. Typickou byl pro Menziesovu éru jakýsi společenský kompromis – hodně prostoru pro obchod, ale za cenu značného přerozdělování bohatství. Šlo o jakousi australskou variantu evropskéhosociálního státu. V šedesátých letech měla Austrálie nejrovnoměrnější rozdělení příjmů v západním světě. V roce 1972 Nová Guinea získala autonomii a v roce 1975 vznikl nový, samostatný státPapua Nová Guinea.Nauruzískalo nezávislost již v roce 1968.
Poslední ústavní vazby mezi Austrálií a Spojeným královstvím byly zrušeny v roce1986přijetím tzv.Zákona o Austráliiodstraňujícího všechny britské vlivy v jednotlivých australských státech a rušícího soudní odvolatelnost k orgánům Velké Británie. Přechod k republikánskému zřízení však australští voliči v roce1999odmítli, 55% většinou. Formální hlavou státu tak zůstává britský monarcha.
V roce 1972 se do čela země po mnoha letech postavil labourista,Gough Whitlam. Začal klást důraz na budoucnost Austrálie jako součást regionujižní AsieaPacifiku. Labouristé byli znovu u moci v letech 1983–1996.Bob Hawkevěřil v tradiční spojenectví s USA a zapojil se doválky v Zálivuroku 1991, druhý labouristický vůdcePaul Keatingvšak obnovil důraz na kooperaci v rámciAPEC, tedy se státy jihovýchodní Asie, zvláště zlepšil vztahy sIndonésií. LiberálJohn Howard, který nastoupil do premiérského úřadu v roce 1996 a vydržel v něm deset let, se vrátil spíše k proamerické politice a vyslal vojáky doválky v AfghánistánuaIráku.Jako první poválečný australský vůdce zpřísnil imigrační politiku, když zavedl zadržování žadatelů o azyl v detenčních táborech mimo australské území v Nauru a na Papui Nové Guineji.Přišel též s vracením plavidel s nelegálními uprchlíky zachycenými na moři. Labouristé poté vládli v letech 2007–2013. Austrálie dostala v tomto období mj. první ženu v premiérském úřadu,Julii Gillardovou.Vláda labouristů přinesla zemi zintenzivnění vztahů sjihovýchodní Asiía zrušení Howardových protimigračních opatření, k nimž se však, po silném zintenzivněníimigrace, labouristé pozvolna vraceli. Od roku 2013 vládli znovu liberálové. Ihned po převzetí moci opětovně zpřísnili migrační politiku v rámci operaceSovereign Borders.
Australská vlajka je tvořena modrým listem o poměru stran 1:2, vkantonuje umístěnUnion Jack, pod kantonem je sedmicípá hvězda, jedním cípem směřující ke kantonu. Vevlající částije zobrazeno pět hvězdsouhvězdí Jižního kříže, s jeho nejjasnější hvězdouAcrux(zcela dole) – čtyři sedmicípé, pouze hvězdaε Cruje pěticípá.
Australský státní znak je tvořenštítemse symboly šesti australských států.Štítonošijsou zástupci původní australské fauny:klokanaemu. Sedmicípá Hvězda svazu (anglickyCommonwealth Star) nad štítem opět představuje státy a teritoria. Znak je doplněn svazkem větvičekakácies listy a plody, svázaným stuhou.
Australská hymna je píseňAdvance Australia Fair. Jejím autorem je skotský hudební skladatel Peter Dodds McCormick. Oficiální status hymny však získala až v roce 1984. Do té doby byla v Austrálii vlasteneckou písní. Za účelem výběru státní hymny bylo uspořádáno hlasování, v němž se rozhodovalo mezi touto písní, britskou hymnouGod Save the Queen, neoficiální australskou hymnouWaltzing MatildaaSong of Australia.
Od 1. ledna 2021 Austrálie změnila část textu národní hymny, který má zdůraznit roli a význam původních národů v dějinách země. V první sloce australské hymny se změnila slova. Její začátek původně zněl „Australians all let us rejoice/For we are young and free (Australané, radujme se všichni za to/jak jsme mladí a svobodní). V nové verzi se zpívá „one and free“, neboli „jednotní a svobodní“.
7,617,930 km² pevninské Austrálie se nachází naIndoaustralské desce. Obklopena jeIndickým,JižnímaTichým oceánem. Od Asie je oddělenaArafurskýmaTimorským mořem. Její pobřeží je dlouhé 25 760 kilometrů.
Velký bariérový útesje největšímkorálovým útesemsvěta. Leží poměrně blízko severovýchodnímu pobřeží, dlouhý je více než 2 000 kilometrů. Největším světovýmmonolitemjeMount Augustusv Západní Austrálii. Dalším kandidátem na tento titul jeUluruznámý též jako Ayerova skála, ležící v centrální části. 2 228 metrů vysokýMount KosciuszkoveVelkém předělovém pohoříje nejvyšší horou Austrálie jakokontinentu, ne však státu:Mawson PeaknaHeardově ostrovějej převyšuje o 517 metrů.
Největší plochu zabírají v Austráliipouštěapolopouště. Austrálie je nejsušším a nejplošším obydleným kontinentem a má nejmenší množství úrodné půdy.Mírnéklima má pouze jihovýchodní a jihozápadní část kontinentu, především podél pobřeží. V severní části země je klimatropické, vegetace se zde skládá zdeštnýchi obyčejných lesů amangrovovýchbažin. Jako celek je klima velmi ovlivněnooceánemvčetně jevuEl Niñozpůsobujícího pravidelná sucha a sezónními systémytlakových níží, z nichž vznikajícyklóny.
Austrálie trpí s výjimkou východního pobřeží a Tasmánie nedostatkem srážek. Z tohoto hlediska je na tom Austrálie nejhůře ze všech kontinentů. Její převážná část leží v oblasti suchého až polosuchého tropického a subtropického klimatu, proto rozsáhlé části vnitrozemí a dokonce i části západního pobřeží mají jen slabě vyvinutou říční síť nebo vůbec žádnou. 65% pevniny je bez povrchového odtoku k moři. Pouze v horách v okolíCairnsuv Queenslandu, na jihovýchodě kontinentu a na Tasmánii je poměrně hustá říční síť stálých toků, odpovídající poměrům ve středoevropských pohořích.
Ačkoliv má převážná většina australského povrchupouštnínebopolopouštnícharakter, je na něm rozvinuto mnoho různých prostředí od alpinskýchvřesovišťpo tropickédeštné lesy. Dlouhé geografické odloučení způsobilo, že mnoho australských organismů je zcela unikátních. 85 % rostlin, 84 %savců, více než 45 % ptáků a 89 % procent příbřežních ryb jeendemických. Mnoho australských ekoregionů a jejich druhů je zasaženo lidskou aktivitou a člověkem vysazenými zvířaty či rostlinami.
Řada australskýchdřevinjevždy zelených, mnoho z nich je přizpůsobeno vzdorování ohni nebo suchu. Mezi tyto rostliny patří napříkladeukalyptyneboakácie. Austrálie je bohatá na endemické druhyluštěnin, jimž se díky jejichsymbiózes bakteriemirhizobiaamykorhizujícímihoubamidaří v na živiny chudýchzeminách. V Austrálii se vyskytuje odhadem 250 000 druhůhub, popsáno z nich bylo pouhých pět procent.
Nejznámější australská fauna zahrnujeptakořitné(ptakopyskaaježury), velké množstvívačnatcůvčetněklokanů,koalyavombatanebo ptáků (napříklademu,ledňáci).Dingobyl do Austrálie zavlečenAustronésanyobchodujícími s původními obyvateli okolo roku 4000 př. n. l. Mnoho rostlin i živočichů vyhynulo brzy po zahájení lidského osídlování (australská megafauna), mnoho dalších vyhynulo po příchoduEvropanů(napříkladvakovlk). Navzdory tomu se v některých segmentech živočišné říše zachovala mimořádná rozmanitost: v Austrálii se například vyskytuje nejméně 755 druhůplazů, což je více než v kterékoli jiné zemi na světě.Mnozí z australských hadů patří k nejjedovatějším na světě. KroměAntarktidyje Austrálie jediným kontinentem, kde se nevyvinulykočkovité šelmy.Divoké kočkysem byly zavlečeny až v 17. století, z nizozemských vraků lodí. Nyní jsou považovány za hlavní příčinu úbytku či vyhynutí mnoha zranitelných a ohrožených původních druhů.Na seznamu ohrožených druhů je asi 500 druhů těchto zvířat.
Federální zákon o ochraně životního prostředí a ochraně biodiverzity (EPBC Act) z roku 1999 je hlavním právním rámcem pro ochranu ohrožených druhů.V rámci Národní strategie ochrany biologické rozmanitosti Austrálie byla vytvořena řada chráněných oblastí za účelem ochrany a zachování jedinečných ekosystémů. PodleRamsarské úmluvyje registrováno 64mokřadů, 16 míst je registrováno jakoSvětové dědictví. PodleEnvironmental Performance Index, který sestavujeYaleova univerzita, má Austrálie třináctou nejlepší ochranu přírody na světě (k roku 2020).
Australský svaz jefederálníkonstituční monarchiís parlamentním systémem vlády. Králem Austrálie jeKarel III., jehož role je podobná jako vKanaděa v dalších v zemíchCommonwealthu. Zastupován jegenerálním guvernéremna federální úrovni i guvernéry na úrovni jednotlivých států federace. Ačkoliv dává ústava generálnímu guvernérovi výkonnou moc, za běžných okolností ji aplikuje pouze na žádost premiéra. Jejím nejvýznamnějším uplatněním z vlastní iniciativy bylo rozpuštěníWhitlamovyvlády během ústavní krize roku1975.
Státní mocje rozdělena na:
Dvoukomorový svazovýparlamentje složen ze Senátu (horní komory) se 76 senátory, Sněmovny reprezentantů (dolní komory) se 150 členy a jeho součástí je i král. Počet křesel v dolní komoře je určen podle počtu obyvatel jednotlivých států, v Senátu má každý stát dvanáct zástupců, teritoria po dvou. Volby do obou komor se konají každé tři roky. Mění se vždy jen polovina Senátu, protože funkční období senátora je šest let. Strana s nejvyšší podporou ve Sněmovně reprezentantů vytváří vládu vedenou premiérem („prvním ministrem“). Volby jsou povinné pro všechny občany starší 18 let.
V zemi působí tři hlavní politické strany:Australská strana práce,Liberální strana AustrálieaAustralská národní strana. Své zastoupení v parlamentu, především v horní komoře, se podařilo získat i několika nezávislým a menším stranám, jakými jsou napříkladStrana zelenýchneboAustralští demokraté. Od voleb roce1996vládla koalice národní a liberální strany v čele sJohnem Howardem. Po volbách v roce2004koalice ovládla i Senát, čímž se stala prvním uskupením, jemuž se to podařilo během mandátu jeho vlády. Strana práce však ovládala státy a teritoria.
V roce 2007 zvítězila ve federálních volbáchAustralská strana prácea ministerským předsedou se stal lídr stranyKevin Rudd. Ten byl však na vnitrostranické konferenci v červnu 2010 ve vedení strany vystřídánJulií Gillardovou, která jej současně nahradila i ve vedení vlády a stala se tak první premiérkou v historii země. Kevin Rudd se 24. června nakrátko opět stal premiérem, ale 18. září 2013 jej ve funkci vystřídalTony Abbott, kdyžLiberální strana Austráliezvítězila v zářijových parlamentních volbách.15. září 2015 jej nahradil vnitrostranický rivalMalcolm Turnbull. Poté, co ztratil důvěru vlastní strany, nahradil ho v jejím čele i v čele vlády roku 2018Scott Morrison.
Ve volbách v roce2022zvítězilaAustralská Strana práce,  vedenáAnthonym Albanesemkterý byl23. květnajmenován ministerským předsedou. Ve sněmovně reprezentantů má vláda většinu dvou křesel.
Jedním z předvolebních slibůAlbanesovystrany bylo vypsání referenda o vytvoření speciálního legislativního orgánu domorodého obyvatelstva, tzv. Voice referendum. Australský systém celonárodních hlasování vyžaduje dvojí většinu, tj. více než 50% hlasů a také souhlas více než polovinu států, aby návrh prošel.
Vříjnu2023se referendum uskutečnilo, avšak nezískal nadpoloviční podporu ani hlasů, ani států. Pro vládu to v oblasti ústavních změn znamenalo velkou porážku.Strana prácetotiž navrhovala opakováníreferenda z roku 1999, tedy hlasování o zrušení monarchie. Po neúspěchu "Voice" hlasování, ale vláda oznámila, že od záměru republikánského referenda upouští.
Austrálie sestává z šesti států a dvou pevninských a několika malých ostrovních teritorií. Státy jsouNový Jižní Wales,Queensland,Jižní Austrálie,Tasmánie,VictoriaaZápadní Austrálie. Dvěma velkými pevninskými teritorii pakSeverní teritoriumaTeritorium hlavního města. Teritoria v mnoha ohledech fungují podobně jako státy, svazový parlament však může veškerou jejich legislativu upravit, změnit nebo zrušit. Na druhou stranu je federální legislativa nadřazena kromě některých oblastí vyjmenovaných v ústavě i legislativám jednotlivých států. Zbylé oblasti jsou pak pod legislativní pravomocí státních parlamentů. Zahrnují správu zdravotnictví, vzdělání, policie, soudnictví, přepravy a místní správy.
Každý stát i teritorium má svůj vlastní legislativní orgán, jednokomorový v případě Severního teritoria, Teritoria hlavního města a Queenslandu, dvoukomorový v ostatních státech. Dolní komory jsou známé jakoZákonodárná shromáždění, horní komory pak jakoZákonodárné rady. Hlavami států i teritorií jsou premiéři. Královna je v každém státě zastoupena guvernérem, v administrativě Severního teritoriaadministrátorema generálním guvernérem v Teritoriu hlavního města.
Austrálie zahrnuje také několik malých teritorií. Federální vláda tak například spravujeTeritorium Jervisovy zátokyv Novém Jižním Walesu sloužící jako námořní základna. Součástí země jsou i tzv.vnější obydlená teritoria:Norfolk,Vánoční ostrov,Kokosové ostrovya několik neobydlených:Ashmorův a Cartierův ostrov,Ostrovy Korálového moře,Heardův a MacDonaldovy ostrovyaAustralské antarktické teritorium.
Austrálie patří ke světovým ekonomickým velmocem. Její ekonomika byla k roku 2020 třináctou největší na světě (dle nominálníhoHDP)a sedmnáctou největší v HDP vparitě kupní sílyna hlavu.Australský HDP tvoří 1,2 % světové ekonomiky. Australská ekonomika má jižpostindustriálnícharakter, takže převažujeterciární sektor, tedy sektor služeb, který vytváří 65 % HDP. Tradiční těžební průmysl má také stále ještě velkou váhu, tvoří 13,5 % HDP. Zemědělství již jen 2 % HDP.
Austrálie má bohaté zásoby a významnou těžbu nerostnýchsurovin. Těží se kvalitníčerné uhlívNovém Jižním WalesuaQueenslandu,hnědé uhlíveVictorii,železná rudavZápadní Austrálii, dálebauxit,ropa,zemní plyn,olovo,zinek,cín,měď,mangan,zlato(3. místo na světě, 10,1 % světové produkce),stříbro,diamanty,nikl,platina,palladium,zirkon,rutil,ilmenit,sůl,uranaopály. Mezi nejdůležitější průmyslová odvětví patříhutnictví(surové železo,ocel, barevné kovy ahliník),petrochemie(rafinérie ropy),chemie(plastické hmoty,kyseliny, superfosfáty), strojírenství, textilní a potravinářský průmysl. Nejdůležitější průmyslová centra jsou vaglomeracíchSydneyaMelbournea také ve velkých městechBrisbane,Perth,Adelaide,NewcastleaGeelong. Významná je výrobaelektrické energie.Orná půdazaujímá jen 6,5 %,loukyapastviny54 % alesy19 % plochy země. Sklízí sepšenice,ječmen,oves,rýže,cukrová třtina,bavlna,luštěniny,brambory,sorgo,zelenina,ovoce,slunečnice,řepka,sója,vinné hrozny,chmelatabák. Austrálie je čtvrtým největším vývozcem vína na světě.Nejdůležitější pro živočišnou výrobu je chovovcí, kterých je 100 000 000, což je 5x více než lidí v Austrálii (produkce surové a prané vlny, ovčích kůží), dáleskotu,prasat,koníadrůbežearybolov. Těží sedřevo. Z důvodu rozlehlosti země má velký význam zejména letecká a silničnídopravaa také doprava železniční. Důležité je obchodní loďstvo. Zemi ročně navštíví více než 5 milionůnávštěvníků.
Austrálie je 24. největším vývozcem na světě a 22. největším dovozcem (k 2019). Jejími největšími obchodními partnery jsouČína,Spojené státyaJaponsko.Vyváží se především suroviny, tedy železná ruda a uhlí, krom toho je Austrálie největším vývozcem zkapalnělého zemního plynu na světě, když v tomto ohledu překonala v roce 2019Katar. Naopak nejvíce musí Australané dovážet ropu a automobily. Austrálie se snaží vytvořit mohutnou zónu volného obchodu v jihovýchodní Asii. Dohodu o volném obchodu již podepsala se sdruženímASEAN, krom toho jednotlivě seSingapurem,Thajskem,Malajsií,Jižní Koreou,Japonskem,Novým Zélandem, Čínou,HongkongemaIndonésií. Austrálie tvoří zónu volného obchodu také s USA. Pozoruhodné je, že se jí podařilo takovou dohodu podepsat také se dvěma jihoamerickými zeměmi, sChileaPeru. Již od roku 2007 pak probíhají jednání o vytvoření zóny volného obchodu sBahrajnem,Kuvajtem,Ománem, Katarem,Saúdskou ArábiíaSpojenými arabskými emiráty, intenzivní jednání probíhají též sIndiíaEvropskou unií. Největším přímým investorem v zemi jsou USA.
Měnou jeaustralský dolar. Tuto měnu užívají i tři další nezávislé státy:Kiribati,NauruaTuvalu. Australian Securities Exchange je devátá největší burza na světě.
Austrálie je též známa svobodným prostředím pro podnikání, podleIndexu ekonomické svobody, který každoročně sestavujeThe Heritage FoundationaThe Wall Street Journal, je Austrálie čtvrtou nejsvobodnější zemí pro obchod na světě (k roku 2020), navíc je nejvýše umístěnou opravdu velkou zemí (na čele žebříčku jsouměstské státySingapuraHongkong, který navíc není zemí v pravém slova smyslu; třetí je sousedníNový Zéland).Souběžně s tím má přitom velmi vysokou kvalitu života, podleIndexu lidského rozvoješestou nejvyšší na světě (k 2018).Australská města se rovněž tradičně umisťují vysoko v žebříčku měst nejlepších k životu, který sestavuje týdeníkThe Economist. V roce 2019 se Melbourne v tomto žebříčku umístilo na druhém místě, Sydney na třetím aAdelaidena desátém.
Austrálie je velmi řídce osídlenou zemí. Podle sčítání lidu z roku 2021 obývá zemi o dvojnásobné rozlozeIndiepouze 25,891 milionu obyvatel.
Obyvatelstva by mohlo přibýt až na hranici 42 milionů v roce 2050, pokud by pokračoval současný migrační trend. To by bylo asi o 6 milionů lidí víc, než plánuje australská vláda.Většina obyvatel je soustředěna při pobřeží. Hustota zalidnění je 2,8 obyvatel/km.
76,1 % obyvatel o sobě uvádí, že jsou potomci britských a irských přistěhovalců, 15,6 % jsou potomci přistěhovalců z ostatních evropských zemí, 5,3 % má původ asijský a 3 procenta jsou původníAustrálci. Původních obyvatel zde žije asi 517 000, obývají předevšímSeverní teritoriuma ostrovy vTorresově průlivu. 28,5 % obyvatel Austrálie (asi 7 milionů) se narodilo mimo její území.
Austrálie má dlouhou historii přistěhovalectví. V 19. století a na počátku 20. století převládali imigranti zBritských ostrovů, kteří dnes tvoří základ australského národa. Ve 20. století se přistěhovalo mnoho Řeků, Italů, Němců a také Češi a Slováci. V 70. letech 20. století vláda zrušila politiku „bílé Austrálie“, která preferovala imigranty z Evropy, a od té doby roste počet přistěhovalců zAsie. V současnosti australská vláda přijímá ročně okolo 190 000 imigrantů a většina z nich pochází z Asie.
89 % obyvatel žije ve velkých městech. Austrálie tak patří k nejurbanizovanějším zemím světa. Pět měst má více než milion obyvatel:Sydney,Melbourne,Brisbane,PerthaAdelaide. Dohromady v těchto pěti městech, nebo jejich bezprostředním okolí, žije 16,3 milionu lidí, tedy přes 70 procent obyvatel země.
I když Austrálie oficiálně nemá žádný úřední jazyk, tak je zde pevně zakotvenaangličtina, de facto jako národní jazyk. Její nejpoužívanější formou jeaustralská angličtina, což je dialekt, který se od angličtiny mluvené například vAngliinebo veSpojených státechponěkud liší jak výslovností, tak slovní zásobou. Podle sčítání lidu z roku 2016 se v Austrálii mluví kromě angličtiny více než 300 jazyky. Bylo však zjištěno, že 72,7 % australských domácností používá pouze angličtinu. Druhým nejrozšířenějším jazykem jestandardní čínština(2,5 %), následovanáarabštinou(1,4 %) akantonštinou(1,2 %).
Když do Austrálie poprvé připlulJames Cook, byl počet jazyků původních obyvatel více než 250. Do dnešní doby se jich uchovalo něco přes 100, z toho méně než 20 je stále aktivně používáno. Austrálské domorodé jazyky mají okolo 50 000 mluvčích, což je méně než pětina austrálské domorodé populace. Mezi nejpoužívanější austrálské domorodé jazyky patříjazyk Západní pouštěawarlpiri. Naprostá většina austrálských domorodých jazyků patří do velké jazykové rodinypama-nyunganských jazyků, na severu Austrálie ale existují další menší jazykové rodiny (napříkladgarawanské jazykynebonyulnyulanské jazyky).Domorodci zTorresových ostrovůpoužívají dva domorodé jazyky:kalaw lagaw ya(patřící dopama-nyunganských jazyků) a meriam (patřící do rodinyvýchodních trans-Fly jazyků, jedné z rodinpapuánských jazyků). Původní jazyky Tasmánců vymřely, potomci Tasmánců vyvíjejí nový, umělý jazyk vycházející z původních tasmánských jazyků, který se nazývápalawa kani. V Austrálii se používají dvakreolské jazyky na bázi angličtiny:australská kreolština, kterou mluvíAboridžinci, akreolština Torresovy úžiny. VZápadní Austráliise používá také smíšený jazykBroome Pearling Lugger Pidgin. V Austrálii také vznikly zcela nové dialekty některých evropských jazyků, jedná se o dialekt němčiny z údolíBarossaneboIl-Maltraljan(maltralian), variantamaltštinyrozšířená meziMalťanyv Austrálii.
Při poslednímsčítání liduv roce2006se 64 % obyvatel přihlásilo kekřesťanství. Nejvíce obyvatel se přihlásilo kekatolické církvi– 25 %, včetně východních katolíků, jimiž jsou:
Působí zde iPersonální ordinariát Naší Paní (tj. Panny Marie) Jižního křížepro římské katolíky anglikánského ritu (bývalé anglikány), který vznikl 15. června 2012. V roce 2012 měl 300 věřících a 7 kněží ve 4 farnostech, jejich počet však narůstá: V roce 2013 měl 1 000 věřících a 8 kněží ve 4 farnostech, v roce 2014 již 2 000 věřících a 14 kněží v 11 farnostech. Ordinářem je od 15. června 2012 Harry Entwistle (narozen 31. 5. 1940).
Kanglikánské církvise hlásí 17 % obyvatelstva (asi 19 % protestanti, celkem včetně mormonů a jehovistů) a asi 3 % jsou pravoslavní, včetně např. syrských jakobitů (miafyzit. vyznání) – patriarchální vikariát – arcidiecéze Austrálie, má 7 farností a jednu farnost na Novém Zélandu. K nekřesťanskýmnáboženstvímse přihlásilo 7 % lidí, nejvíce kbuddhismuaislámu, 22 % obyvatel se označilo jako„bez vyznání“a 10 % odmítlo na otázku o svém vyznání odpovědět (vyznání nezjištěno).Nedělní bohoslužby vykazují (pravidelnou) návštěvu okolo 7,5 % obyvatel (polovina z toho připadá na katolické bohoslužby).
Očekávaná (či též střední) délka života(dle statistik z let 2014–2016) je v Austrálii čtvrtá nejvyšší na světě u mužů a třetí nejvyšší u žen (přičemž do statistikyOSNbyl zařazen iHongkong, z reálně suverénních států byly před Austrálií u mužůJaponskoaIsland, u žen jen Japonsko).Tato očekávaná délka byla u mužů 80,4 roku a u žen 84,6 roku.
Austrálie má nejvyšší výskytrakoviny kůžena světě.Pravděpodobnost, že Australan onemocní rakovinou kůže, je čtyřikrát vyšší, než že onemocní jiným druhem rakoviny. O příčinách se vede debata, hlavní roli hraje vysoké vystavení slunečnímu záření a možná i tenčíozónová vrstvanad Austrálií. Nejčastější lidmi způsobenou příčinou onemocnění a smrti jekouření cigaret, odpovídá za 7,8 % celkové úmrtnosti a nemocí.Na druhém místě jehypertenzezpůsobená životním stylem (7,6 %) a na třetímobezita(7,5 %). Austrálie zaujímá 35. místo na světě a je na vrcholu vyspělých zemí v podílu obézních dospělých.Téměř dvě třetiny (63 %) její dospělé populace trpí nadváhou nebo obezitou.
Celkové výdaje na zdravotnictví (včetně výdajů soukromého sektoru) se pohybují kolem 9,8 % HDP.Austrálie zavedla v roce 1975 systém univerzálního zdravotního pojištění evropského typu. Je znám jako Medicare. Federální státy spravují nemocnice a související ambulantní služby, zatímco federální vláda financuje program subvencování nákladů na léky a obecnou lékařskou praxi.
Nejoceňovanějším australským architektem je nositel prestižníPritzkerovy cenyGlenn Murcutt(narozen v Anglii).Dvě významné australské stavby byly zapsány na seznamsvětového kulturního dědictví UNESCO. První je budovaOpery v Sydney, patrně nejikoničtější stavba v zemi, již dostavili roku 1973 podle návrhu dánského architektaJorna Utzona. Druhou jeKrálovská výstavní budovavMelbournenavržená pro mezinárodní výstavy v letech 1880 a 1888. Jejím autorem bylJoseph Reed. Krom toho jsou na seznamu australské historické káznice.Unikátním urbanistickým celkem je hlavní městoCanberra, které na začátku 20. století vyprojektoval americký architektWalter Burley Griffin, jako vzorové městoprérijní architektury, plné zeleně.
Nejvýznamnějším australským malířem bylSidney Nolan, který se rád věnoval australské historii a přispěl rovněž k legendarizaci zločinceNeda Kellyho.
Od roku 2006 byl australským občanem i spisovatel a nositelNobelovy ceny za literaturuJohn Maxwell Coetzee. Dalším literárním nobelistou bylPatrick White.Významnou představitelkoufeminismubyla spisovatelkaGermaine Greerová. Ke klasikům australské literatury patříPamela Lyndon Traversová, která stvořila postavu chůvyMary Poppinsové, populární zvláště v anglosaském světě.Ke známým autorům patří iColleen McCulloughová,Peter Carey,Richard Flanagan, nebo autorSchindlerova seznamuThomas Keneally. V žánrusci-fise prosadilGreg Egan.
Filmový scenáristaJohn Farrowzískal roku 1957Oscaraza scénář k filmuCesta kolem světa za 80 dní. Také mnozí australští herci získali světový věhlas vHollywodu, jakoErrol Flynn,Russell Crowe,Nicole Kidmanová,Cate Blanchettová,Naomi WattsováčiHeath Ledger. V sériiX-mense objevilHugh Jackman, ve filmechThorčiAvengersChris Hemsworth, ve Spielbergově snímkuMnichovEric Banaa veStroji časuhrálGuy Pearce. Australanem byl i jeden z představitelůJamese BondaGeorge Lazenby. V televizním seriáluMentalistaúčinkovalSimon Baker. Televize zajistila celosvětovou proslulost i „lovci krokodýlů“Stevu Irwinoviči šiřiteli křesťanstvíNicku Vujicicovi. Z režisérů se v Hollywoodu prosadiliBaz Luhrmann,George MillerčiBruce Beresford. Hlavní postavou tzv. australské nové vlny byl režisérPeter Weir. Jako tvůrce hudebních videoklipů se prosadilRussell Mulcahy. Mezi australské modelky se řadíMiranda KerrováneboElle Macphersonová.
Mezi známé australské hudební skladatele se zařadilPercy Grainger. V oblasti vážné hudby si získaly kredit operní pěvkyněJoan SutherlandováaNellie Melba. Australané se podobně jako jiní umělci z anglofonního prostoru poměrně hodně prosazují v globální popové a rockové hudbě. Mezi australské kapely patříAC/DC(frontmanBon Scott),Bee Gees,5 Seconds of Summer,INXS(Michael Hutchence),Dead Can Dance(Lisa Gerrard),Savage Garden(Darren Hayes),Men at WorkčiMidnight Oil. Ze sólových umělcůKylie Minogue,Nick Cave,Natalie Imbruglia,SiačiJason Donovan.Olivia Newton-Johnová(narozená v Anglii) se stala známou ve filmovém muzikáluPomáda.Michael Balzaryje kytaristou americké skupinyRed Hot Chili Peppers. Jako akustický kytarista proslulTommy Emmanuel.
Australská kuchyně vychází zkuchyně anglickéa je podobnákuchyni novozélandské. Je ovlivněna místními surovinami. V Austrálii je populárnígrilování, protože je zde na tovhodné podnebí. Oblíbená jsou také jídla domorodýchAboridžínců, tzv.bushfood.
O tom, které jídlo je australským jídlem národním, se vedou spory, ale mnozí, jako například bývalý premiér Nového Jižního Walesu Bob Carre, za něj považují masový koláč.Za své národní jídlo ho ale považují i Novozélanďané. Zvláštností australské kuchyně je takéVegemite, tmavě hnědá pomazánka skvasnicovýmextraktem. Je obdobou pomazánkyMarmite, která je oblíbená v Británii. Byla původně oblíbenou i v Austrálii, ale v roce 1919 došlo v důsledku poválečných potíží k narušení jejího dovozu z Británie, a tak australská firma Fred Walker & Co vyvinula vlastní kvasnicovou pomazánku, a to s výtažkem zcibuleaceleru. Tento nový produkt spatřil světlo světa v roce 1922 a stal se ikonou australské gastronomie.
K nejoblíbenějším dezertům patřílamington. Má máslový nebopiškotovýstřed, který je obalený vrstvoučokoládyakokosu. Častá je i vrstva krému nebo jahodového džemu uprostřed. Zvláštní roli v australské kultuře má také dort zvanýpavlova. Je z pečeného krému ze šlehanýchbílků, zdobenýšlehačkouaovocem. Dort je pojmenovaný na počestrusképrimabalerínyAnny Pavlovové, která v letech 1926 a 1929 navštívila Austrálii a Nový Zéland. O původ tohoto dortu se oba státy přou. Každopádně v Austrálii získal charakter jídla vánočního.
Králem rychlého a pouličního občerstvení je v AustráliiChiko Roll, drůbeží rolka inspirovaná čínskou kuchyní, kterou roku 1951 vymyslel Frank McEncroe.
Austrálie má také silnou kávovou kulturu. Jeden způsob přípravy kávy se zde také zrodil, a to tzv.flat white, tedyespressos velmi tenkou vrstvou pěny z mléka. Vzniklo patrně v Sydney v 80. letech, byť jako v řadě jiných podobných případů se o vynález přou Australané s Novozélanďany.Popularita flat white vzrostla poté, co ho do své nabídky zařadil globálnífast foodovýřetězecMcDonald's.
Nobelovu cenu za fyzikuzískali dva rodilí AustralanéWilliam Lawrence Bragg(též občan Velké Británie) aAlexandr Michajlovič Prochorov(též občan SSSR). Také ji získal naturalizovaný AustralanBrian Schmidt(narozen v USA).Nobelovu cenu za chemiizískalJohn Cornforth(též občan Velké Británie). Nejvíce Australané uspěli při udíleníNobelových cen za fyziologii nebo lékařství. K australským laureátům patříElizabeth Blackburnová(též občanka USA),Barry Marshall,Robin Warren,Peter C. Doherty,John Carew Eccles,Frank Macfarlane BurnetaHoward Florey. Naturalizovaným Australanem bylBernard Katz(narozen v Německu).
K významným představitelům australské vědy patřil i anatom a antropologRaymond Dart, vynálezcečerné skřínkyDavid Warren, astronomJames Dunlop(narozen ve Skotsku), průkopník radiové astronomieGrote Reber(narozen v USA), průkopníkjaderné fúzea fyzikMark Oliphantči matematici a nositeléFieldsovy medaileTerence TaoaAkshay Venkatesh.
V oblasti sociálních a humanitních věd je to nositelNobelovy ceny za ekonomiiJohn Harsanyi. Klasikem australské filozofie jeSamuel Alexander(jakkoli se prosadil hlavně v Británii). V současnosti australskou filozofii reprezentují zejménaPeter SingeraDavid Chalmers. Významným archeologem bylVere Gordon Childe, psychologemElton Mayo, lingvistiku rozvinuli zejménaMichael Halliday.
Pět australských univerzit se umístilo v první padesátce žebříčkuQS World University Rankings2021. NejvýšeAustralská národní univerzita, státní instituce zaměřená na vědecký výzkum, jež sídlí v australském hlavním městěCanbeře. Dále jsou toSydneyská univerzita,University of Melbourne,University of New South WalesaUniversity of Queensland.VŠanghajském žebříčku2021 se do první stovky nejlepších škol na světě dostala iMonash UniversityaZápadoaustralská univerzita.Se svými sedmi univerzitami v první stovce se Austrálie zařadila k naprostým univerzitním velmocem, předčila iČínu,Japonsko,ŠvýcarskočiKanadu. JenSpojené státyaBritániedosáhly lepšího výsledku.
Na mezinárodním poli vynikají australské reprezentace vkriketu,pozemním hokeji,netballu,rugby leaguearugby union. Populární je zdeaustralský fotbala také vodní sporty, jako např.surfing.
Australané mají též mimořádnoutenisovoutradici. Do 60. let 20. století Australané v tenise dominovali, z této éry pocházejí jména legend jakoRod Laver,John Newcombe,Evonne Goolagongová,Margaret Courtová,Arthur Ashe,Margaret Smithová,Ken RosewallčiRoy Emerson. V tzv. open éře, která začala na konci 60. let, výsadní postavení ztratili, přesto se řada australských tenistů prosadila, jako například světová jednička a vítězWimbledonuLleyton Hewitt, světová jedničkaPatrick Rafter, vítěz WimbledonuPat CashneboSamantha Stosurová, která vyhrálaUS Open. Hegemonem ženského tenisu se na konci prvního dvacetiletí 21. století stalaAshleigh Bartyová, světová jednička a vítězkaAustrálie,Roland Garrosi Wimbledonu.Mimořádně úspěšný pár pro čtyřhru vytvořiliMark WoodfordeaTodd Woodbridge.
V Austrálii má velkou tradici takéautomobilový sport, mj. i proto, že na sousedním Novém Zélandu vznikla stájFormule 1McLaren, která dávala Australanům často příležitost.Jack Brabhamse v závodech F1 stal trojnásobným mistrem světa. Jeden titul si připsalAlan Jones. Donedávna po okruzích kroužil iMark Webber, který v šampionátu F1 dosáhl na třetí místo. I v závodech silničních motocyklů měli Australané své trumfy:Mick Doohanje pětinásobnýmmistrem světa,Casey Stonerdvojnásobným.
Australané dlouho odmítali, podobně jako Američané, propadnout evropskémufotbalu. Ovšem na konci 20. století se to změnilo. V Evropě i na světových šampionátech uspěliTim Cahill,Mark Schwarzer,Lucas Neill,Harry KewellneboMark Viduka.
Andrew Gazeje členem síně slávyMezinárodní basketbalové federace. BasketbalistkaLauren Jacksonovábyla vybrána mezi 15 nejlepších hráček americkéWNBAvšech dob.CyklistaCadel Evansje vítězTour de France.Karrie Webbováje jedinou golfistkou, která dosáhla tzv. super grandslamu.
Tradičními národními sporty jsou australský fotbal, kriket a pozemní hokej. K nejlepším hráčům kriketu v historii patří AustralanDon Bradman, k legendám tohoto sportu patří iAllan Border.Rechelle Hawkesovávybojovala s národním týmempozemního hokejetři olympijská zlata.Jamie Dwyerbyl pětkrát vyhlášen nejlepším pozemním hokejistou světa.
Významná je i australskáplaveckáškola. PlavciIan ThorpeaEmma McKeonovámají na svém kontě pět zlatých olympijských medailí.McKeonová získala nahrách v Tokiuroku 2021 jako první plavkyně v historii sedm medailí na jedněch hrách.Ale na olympiádách uspěli i další plavci, čtyři zlaté majíDawn Fraserová,Cate Campbellová,Libby TrickettováaMurray Rose. Tři zlata mají ve sbírceLeisel Jonesová,Petria Thomasová,Grant Hackett,Emily Seebohmová,Kaylee McKeownová,Shane Gouldová,Jodie HenryováaStephanie Riceová.
Tradičně silní jsou Australané též vjízdě na koni,Andrew HoyaMatthew Ryanzískali vparkuruna olympijských hrách každý po třech zlatých medailích. Stejnou bilanci mají iveslařiDrew GinnaJames Tomkins. Vatleticese Australanům dařilo v minulosti zvláště v bězích, k legendárním běžkyním patřilyBetty Cuthbertová(4 olympijská zlata) aShirley Stricklandová, která má nejcennější olympijské kovy tři. K roku 2021 získala Austrálie na olympijských hrách 169 zlatých medailí. 69 z nich bylo v plavání. Pět z nich na hrách zimních. Z kolektivních sportů jsou Australané nejúspěšnější v pozemním hokeji, v němž brali již čtyři zlaté a celkem vybojovali 13 olympijských medailí.
Dvakrát Austrálie olympijské hry pořádala, v roce1956 je hostilo Melbourne, v roce2000 Sydney. V roce 2032 třetí australskou olympiádu uspořádáBrisbane.Na olympiádě v Melbourne dosáhli Australané také největšího úspěchu v medailovém pořadí národů, vystoupali na třetí příčku.