Středoafrická republika

Středoafrická republika(francouzskyRépublique centrafricaine,sanžskyKödörösêse tî Bêafrîka), zkratkouSAR, jevnitrozemský státvestřední Africe. Hraničí sČademna severu (délka hranice 1 197km),Súdánemna severovýchodě, (od 9. července 2011) iJižním Súdánemna východě (1 165km),Demokratickou republikou KongoaRepublikou Kongona jihu (1 577 km a 467 km) aKamerunemna západě (797 km). Počet obyvatel překračuje 5,5 milionů a rozloha dosahuje 623 000 km².
Hlavním městema centremrepublikyje městoBangui. Seslumovouaglomeracízde žije přes 800 000 lidí. Dalšími významnými městy v zemi jsouBimbo,Bambari,Bangassou,Bérbérati,BonaraBossangoa. Mezi nejpočetnějšíetnikase počítajíGbajové,Bandové,ManzovéaSarové, ti přesáhli hranici 10 %. Úředním jazykem jefrancouzština, avšak nejpoužívanější jazyk jesangoština.
Nejrozšířenějšímnáboženstvímjekřesťanství, které vyznává polovina obyvatel, přičemžkřesťanéjsou z polovinyprotestantia z polovinyřímští katolíci. Okolo třetiny populace jeanimistická, zbytek tvoří předevšímmuslimové, kteří se soustřeďují na severu země.
Středoafrická republika jerepublika, doOSNvstoupila v roce1960.
Země se stala v roce2022oficiálně 2. zemí na světě (1. byl v roce 2021Salvador), která začala používatbitcoinjako svojezákonné platidlo. Nicméně toto téma jekontroverzní, a to proto, že ve Středoafrické republice má přístup kinternetu(a tudíž k používání bitcoinové sítě) asi jen 11 % populace.
Přibližně od 1. tisíciletí př. n. l. se v oblasti usadily kmeny užívajícíjazyky východní Adamawya menší skupiny hovořícíbantuskými jazyky. Při dnešních hranicích s Čadem se usadili též obyvatelé náležející kNilosaharskéjazykové rodině.
Otrokářstvíse území dnešní SAR dotklo až se zpožděním. Teprve vyčerpání zásobebenového dřevana pobřeží přivedlo Evropany k rozdmýchání místních válek a otrokářských nájezdů. Severovýchod země byl v 19. století vylidněn arabskými otrokářskými nájezdy, na kterých se podíleli imahdistéze Súdánu. Zatímco v 16. století se počet obyvatel tohoto území pohyboval kolem 5 až 6 milionů, na počátku 20. století klesl na 700 000.
Na konci 19. století území obsadiliFrancouzi. KolonieUbangi-Šari, kterou zde založili, byla začleněna doFrancouzské rovníkové Afriky.
„Modlou“ boje proti kolonialismu v SAR se stalBarthélemy Boganda, který ovšem zemřel při letecké havárii29. března1959. Samostatnost země získala dne13. srpna1960, kdyžDavid Dackopřevzal prezidentský úřad od dočasného prezidenta André Malrauxe.
Známou postavou dějin SAR se stalJean-Bédel Bokassa, který se moci chopilstátním převratemv roce1965. V roce1976se nechal velice okázale korunovat císařem. Svržen byl v roce1979při operaci Barracuda. Do úřadu byl po opět dosazen David Dacko, jehož mandát byl následně potvrzen ve zmanipulovaných volbách v březnu 1981.
Několik měsíců po příchoduF. Mitterrandado funkce, v září1981, byl v SAR David Dacko, blízký bývalého prezidentaGiscarda, svržen. Po bombovém útoku ze 14. července (v kině v centru Bangui při něm zemřeli 3 lidé, z toho 1 Francouz), připisovaném pro-libyjské buňce Idiho Laly, Dacko zakázal Osvobozenecké hnutí středoafrického lidu (MLPC)Ange Patassého(předseda vlády za Bokassova režimu) a Ubangijskou vlasteneckou frontu-Stranu práce (FPO-PT) doktora Abela Goumby (dlouhodobý odpůrce Bokassy, poté Dacka). Vztahy nové francouzské vlády a Dacka, bývalého stoupence a chráněnce Giscarda, tedy nebyly pozitivní. Dacko ovšem patrně s pučem souhlasil, nový prezident André Kolingba byl jeho náčelník štábu, se kterým měl dobrý vztah. Francie k takovému postupu dala patrně souhlas – včetně jejích tajných služeb. Těm byl blízký Jean-Claude Mantion, poradce Kolingby a jeden z osnovatelů operace Barracuda a dosazení Dacka.
Zemi následně ovládal Vojenský výbor národní obnovy až do obnovení politické plurality na přelomu 80. a 90. let. Země patří k nejméně rozvinutým na světě.
Od roku2007probíhá na severu zeměválka. V roce2012vypukl další konflikt mezi povstaleckým hnutímSéléka, vedeným Michelem Djotodiou, a vládními silami v čele s prezidentem Bozizém. Boje mezi muslimy a křesťany si vyžádaly tisíce obětí.
14. prosince2015byla vůdcem muslimských povstalcůNoureddinem Adamemvyhlášena na severu Středoafrické republiky ve
městěKaga-BandoroautonomníRepublika Logone. Přechodná vláda, která Středoafrickou republiku vede, jeho krok odsoudila.
Vlajka Středoafrické republiky je tvořena listem o poměru stran 3:5 nebo 2:3 se čtyřmi vodorovnými pruhy v barvě modré, bílé, zelené a žluté, nad nimiž je ve svislé ose vlajky umístěn stejně široký pruh červené barvy. V horním rohu vlajky je v modrém pruhu žlutá pěticípá hvězda.
Blasonstátního znaku Středoafrické republiky je nutno nejprve opravit v hlavním článku.
Hymna Středoafrické republiky je píseňLa Renaissance(francouzsky), vsanžštiněE Zingo. Hudbu složil Herbert Pepper. Slova napsal tehdejší premiérBarthélemy Boganda.
Velkou část území zabírá náhorní plošina Azande (500–1 000m). Sever země zabírá savana, součástČadské pánvea severovýchod masív Bongo. Na západě se tyčí pohoří Karré s nejvyšší horou Mont Ngaoui. Na jihu se rozkládá tropický deštný prales aKonžská nížina.
Středoafrická nemá přístup k otevřenému moři a na svém území nemá jezera ani jiné vodní plochy. Mezi řeky, důležité pro dopravu, patříSanga,ŠariaUbangi.
Ve Středoafrické republice panujetropické klimas mírně teplým, vlhkým létem a suchou, oproti létu výrazně teplejší zimou.
Mezi významnénárodní parkypatří parkManovo-Gounda Saint Floris. Ten byl v roce1988zařazen do seznamusvětového dědictvíUNESCO. Od roku1997je veden i naseznamu světového dědictví v ohrožení.
Orná půda tvoří pouhá 3 % celého území a plodiny se pěstují na ploše nedosahující 1 %. Velikostzavlažované plochyje 20km.
Středoafrická republika měla k červenci2009odhadem 4 511 488 obyvatel.Naseznamu států světa podle počtu obyvatelse umisťuje na120.místě. Etnická struktura je pestrá, nejpočetnější etnikumGbajovétvoří pouhou třetinu obyvatelstva. Mezi další etnika spadajíBandové(27 %),Manzové(13 %),Sarové(10 %), méně než desetinu populace tvoříMbakovéaJakomové(shodně 4 %). Ostatní obyvatelé jsou zastoupeni 2 %.Úředním jazykem jefrancouzština, avšak nejvíce používaná jesangoština.
Nejrozšířenějšímnáboženstvímjekřesťanství(50 %), následujeanimismus(35 %) aislám(15 %). Křesťané se dělí nakatolíkyaprotestanty, počet vyznavačů obou směrů je víceméně stejný.
Podlestatistikyz roku 2020 jenáboženskápříslušnost následující:křesťané89%,muslimové9%,tradiční náboženství1%, ostatní náboženství a bez vyznání 1%.Mezi křesťany převládajíprotestantskécírkve, přibližně třetina křesťanů jsouřímští katolíci.Podobně jako v okolních zemích nemalá množinakřesťanůamuslimůvyznává zároveň některé ztradičních náboženství(vícečetná náboženská identita), případně je propojuje vsynkretismu.PodleafrikanistyOndřeje Havelkyve Středoafrické republice existují rozličná tradičníbantuskánáboženství, jejichž společným jmenovatelem je víra v nejvyššíhoBoha, který byl původně lidem blízko, ovšem pro neposlušnost lidí se vzdálil.Podle ústně tradovaného bantuského příběhu nejvyšší Bůh vyslalchameleona, aby lidem zvěstoval jejich nesmrtelnost, ovšem chameleon šel velmi pomalu a předběhla jejještěrka, která nesla opačné poselství, totiž, že lidé jsou smrtelní a čeká je hořký konec, a protože ještěrka doručila svou zprávu dříve, stalo se, že lidská přirozenost se stala smrtelnou.Napříč Středoafrickou republikou existují podle Havelky různé verze příběhu.Okrajově se lze setkat s náboženstvímbori, mytologiíBushongoo vyzvráceném stvoření nejvyšším BohemBumbou,náboženstvímbwitia náboženskými fenomény jakoNkisi Nkondi.Většinamuslimůve Středoafrické republice jsousunniténásledující Málikovskou právní školu (tzv.Málikovský mazhab).V zemi je také rozšířené africkéčarodějnictví, zejména ve formách azande a kindoki.
Středoafrická republika je státním zřízenímrepublika. Prezident může být zvolen maximálně dvakrát, pokaždé na pětileté období. Předseda vlády je jmenován politickou stranou s parlamentní většinou. Současnáústavabyla schválena 5. prosince2004, v platnosti je od 27. prosince 2004. Volební právo má každý občan, který dosáhl 21 roku.
DoÚstavního souduje zvoleno devět soudců, tři prezidentem, třiNárodním shromážděníma tři ostatními soudci. Dalšími druhysoudůjsounižší soudy,trestní soudy,odvolací soudyaNejvyšší soud.
Šéf separatistické organizace Séléka se dne 25. března 2013 prohlásil po obsazení hlavního města a následném převratu za prezidenta. O den později zrušil ústavu, parlament i vládu. Slíbil však, že do tří let se v zemi budou konat svobodné volby. 31. března 2013 bylo oznámeno složení vlády národní jednoty, která zemi do voleb povede.
Středoafrická republika je členem následujícíchorganizací:ACCT,ACP,AfDB,AU,BDEAC,CEMAC,FAO,FZ,G-77,IAEA,IBRD,ICAO,ICCt,ICRM,IDA,IFAD,IFC,IFRCS,ILO,IMF,Interpol,IOC,ITSO,ITU,ITUC,MIGA,NAM,OIC(jen jako pozorovatel),OIF,OPCW,UN,UNCTAD,UNESCO,UNIDO,UNWTO,UPU,WCL,WCO,WFTU,WHO,WIPO,WMOaWTO.
Země se dělí na 14prefektur, 2ekonomické prefekturyakomunu(hlavní město). Dále se dělí na 71subprefektur.
Země patří k nejméně rozvinutým na světě.Hospodářský rozvojbrzdí konflikty mezi vládou a opozicí, nekvalifikovanost obyvatelstva, poloha země a nekvalitnídopravní systém. Země musí dovážetropu. Humanitární výpomoc odFrancieamezinárodních organizacínení pro obyvatele dostačující.
Hlavním zdrojem deviz je vývozdiamantů, především doEvropy, ale vyvážejí se takébavlnaadřevo. Dovážet je potřebapotravinya spotřební zboží.HDPna osobu dosahuje asi 700USD. Nejčilejší obchodní vztahy má země sFrancií. V zemi se platíCFA frankem.
Od roku2013má země v důsledku občanské války, probíhající od roku2012, nejnižší HDP na hlavu na světě.
Páteříekonomikyjezemědělstvíalesnictví, tvořící 55 %HDP. Pěstuje sekukuřice,maniok,proso,banányabatáty. Dalšími produkty jsoubavlna,káva,dřevoatabák. Vzemědělstvíje zaměstnáno na 70 % populace.
Tvoří 20 %HDPa je tvořenpivovarnictvím, výroboutextiluaobuvia montážímotocyklůajízdních kol. Proexportje životně důležitá těžbazlataadiamantů.
Tvoří 25 % HDP. Množstvíinternetovýchuživatelů je nad 19 tisíc.
Doprava ve Středoafrické republice je nerozvinutá, jako ve většiněafrickýchstátů. Místní obyvatelé se přepravují buď levnými přeplněnými autobusy, nebo stopují nákladní auta jezdící mezi městy.Železniční dopravazde dosud neexistuje. Mezi důležité přístavy a terminály patří městaBangui,Nola,NzingaaSalo.
Letecká dopravavyužívá čtyřiceti letišť. Drtivá většina letišť je nezpevněná, pouhá dvě jsou dlážděná.Vodní dopravaprobíhá na splavných řekáchUbangiaSanga. Délka vodních cest je 2 800km.Silniční dopravavyužívá silnic s celkovou délkou 23 810 km.
Středoafrické ozbrojené síly (francouzsky: Forces Armees Centrafricaines, zkr. FACA) se v roce2008dělily do čtyř složek: Generální ředitelství policejní inspekce (zkr. DGIG), Pozemní síly, Státní policie a Vojenská letecká služba.
Minimální věk pro vstoupení doarmádyje 18 let s dvěma roky povinné služby.Armádamá k dispozici dva miliony lidí (1 032 828 mužů, 999 330 žen (2008)) schopnýchvojenské služby. V roce 2006 činily výdaje spojené s armádou 1,1 %HDP.
Kuchyně Středoafrické republiky využívásurovinve Středoafrické republice dostupných:jáhly,čirok,banány,batáty(sladké brambory),plantainy,okra,brambory,česnek,cibule,špenát,rýže,palmový olej,kukuřice,maniok,sezam,houby,chillineborajčata. Zmasase běžně používákozí,kuřecí,zvěřinaneboryby. Běžně se konzumujehmyz(housenky,cvrčci,kobylkynebotermiti). V hlavním městě Bangui se lze setkat s restauracemi podávajícími pokrmy zfrancouzskénebolibanonské kuchyně.
PodleOSNpolovina populace Středoafrické republiky hladoví.