Jižní Korea

Jižní Korea(dleČÚZKje však jediným názvem tohoto státu názevKorejská republika), plným názvemKorejská republika(korejskyTehan minguk), je stát ve východníAsii, zaujímající jižní polovinuKorejského poloostrova, jeho jediným přímým sousedem jeSeverní Korea. Jinak je obklopen moři,Žlutým,JaponskýmaVýchodočínským.
Počet obyvatel přesahuje 51 milionů (2019). Největším a zároveň hlavním městem jeSoul. V jehometropolitní oblastižije 25 milionů lidí, tedy takřka polovina jihokorejské populace. Soulská metropolitní oblast je pátá největší na světě. Další významná města jsou např.Pusan,Inčchon,TeguneboTedžon. Úředním jazykem jekorejština.
Jižní Korea je zřízenímprezidentská republikasdemokratickouformou vlády, která se ukotvila pozvolna na konci 80. let 20. století. V korejštině zní celý název státuTehan minguk(대한민국 Republika velkého národa Han), ve zkrácené podoběHanguk(한국 Země Han – jihokorejský společný název pro Severní a Jižní Koreu) neboNamhan(남한 – Jižní Korea).
Ačkoli pokorejské válcepatřila Jižní Korea mezi nejchudší státy světa, od té doby její ekonomika zaznamenala rapidní růst a zařadila se meziasijské tygry. V 90. letech 20. století rostla tato ekonomika nejvíce na světě. Dnes je Jižní Korea plně vyspělým státem s ekonomikou světového významu a 10. nejvyšším nominálnímHDPna světě. Může se též vykázat třetím nejvyššímindexem lidského rozvojev Asii. Je členemG 20, skupiny nejbohatších států světa.Samsungje největší elektronickou firmou planety. Země je pátým největším vývozcem na světě a osmým největším dovozcem. Je ovšem také pátým největším producentememisína obyvatele na světě.
Korejská společnost je výrazněateistická. Ve 21. století získala velký vliv, již nejen regionální, korejskápopulární kultura, hovoří se o tzv. korejské vlně, tvořené zejména populární hudbou, seriály atp.
Korejský poloostrovbyl osídlen vestarém paleolitu, asi před 400–700 tisíci lety. Nejstarší známá korejskákeramikaje datována k roku 8000 př. n. l. Zemědělství je doloženo zhruba k roku 6000 př. n. l.
Archeologické důkazy naznačují, že předci Korejců migrovali na sever Korejského poloostrova z oblastiMandžuskavdobě bronzové.Jižní část Korejského poloostrova původně obývali lidékultury Jajoi,kteří hovořili jazykyjaponickéjazykové skupiny. Pod tlakem předků Korejců, kteří migrovali ze severu, se lidé kultury Jajoi začali v 1. tisíciletí př. n. l. masově stěhovat na japonské ostrovy.
Podlemytickéhopříběhu v knizeSamguk Jusabylo nejstarším státem na poloostrově královstvíKočoson(StarýČoson). Založeno mělo být v roce 2333 př. n. l. v severní Koreji aMandžusku, legendárním hrdinouTangunem. Rok 2333 př. n. l. byl od 14. století používán jako výchozí datum korejského kalendáře, v jižní Koreji se užíval až do roku 1962.
Ve12. století př. n. l.se měla změnit ve státě dynastie a vzniklo tak královstvíKidža Čoson. V jižní části korejského poloostrova byl ve3. století př. n. l.založen státČin. Roku 180 př. n. l. se v hlavním státě znovu vyměnila dynastie a vznikl tak stát zvanýÜman Čoson, který na konci století podlehl čínskédynastii Chan(108 př. n. l.). Tím skončilo období Kočoson a nastalo období malých, válčících států zvanéobdobí raných korejských království, které trvalo po zbytekdoby železné.
Od1. století(podle skeptičtějších odhadů od 4. století) ovládla celý korejský poloostrov a Mandžusko tři království:Kogurjo,SillaaPekče. V roce 612 dokázal stát Kogurjo odrazit invazi čínskédynastie Suej, která vyslala stovky tisíc vojáků, což byl důležitý mezník dokazující, že Korea si dokáže zajistit nezávislost na mocném čínském sousedu. Celé období se nazýváobdobí tří království. V této době pronikl do Koreje z Čínybuddhismus, obvykle je tento průnik spojován s rokem 372.Do začátku 6. století se buddhismus etabloval ve všech třech královstvích, což bylo důležité pro vznik společného národního vědomí a předpřipravilo to politické sjednocení.
Období tří království skončilo ovládnutím všech tří států Sillou, tedy nejméně počínštěným korejským státem, v roce676. Zároveň Silla z většiny území poloostrova úspěšně vytlačila intervenující armádu čínskédynastie Tchang. Tím vzniklaSjednocená Silla, první historicky doložený celokorejský stát existující v letech 668–918.Jeho hlavním městem byl Kumsong (dnešníKjongdžu). V roce698Te Čo-jong(král Ko) nicméně založil královstvíParhev severní části bývalého království Kogurjo. Proto se toto období někdy rovněž nazýváobdobí severního a jižního státu. Trvalo do roku926, kdy bylo Parhe dobytoKitany.
Na konci9. stoletíse Sjednocená Silla rozdělila napozdní tři království(Silla,Pozdní Pekče,Pozdní Kogurjo). Toto období bylo ukončeno sjednocením všech tří států králemWang Konem(posmrtné jméno Tchädžo) poddynastií Korjo.Za její vlády byly kodifikovány zákony, byl zaveden systém státní služby a kultura ovlivněnábuddhismemvzkvétala. Korjo bylo historicky druhým státem, který ovládl prakticky celý Korejský poloostrov, a dalo zemi také název, který se ve světě užívá dodnes (nikoli v Koreji samotné). Hlavním městem bylKäsong. Korjo si drželo dlouho značnou suverenitu, kterou však narušil roku 1231 vpádMongolůvedenýchOgedejem, následovaný okupací.Svržení mongolské nadvlády v Číně roku 1368 znamenalo i pro Korjo osvobození od Mongolů a jejich mongolizačních snah, avšak zároveň vznikl mocenský chaos. Toho využil v roce1392I Song-kje (Tchädžo), uzmul trůn a založil novou dynastii. Stát přejmenoval naČoson. Tento stát pak existoval 500 let.
Rozkvět Čosonu nastal zejména za králeSedžonga Velikého, který provedl četné administrativní, sociální a ekonomické reformy a roku 1446 nechal vytvořithangul, původní korejskou hláskovou abecedu, kterou Korejci používají dodnes.Tím se začala silně rozvíjet vzdělanost, neboť do té doby užívanéčínské znakyse pro zápis korejštiny nehodily, což limitovalo literární tvorbu. Dynastie Čoson také potlačila buddhismus ve prospěchkonfucianismu(či spíšeneokonfucianismu).To zlepšilo vztahy smingskouČínou. Mingové také pomohli Korejcům odrazit japonskou invazi v roce 1592 (tzv.imdžinská válka).Naopak další čínskoudynastii Čching, kterou založiliMandžuové, vnímali čosonští vládci jako barbarskou a silně poloostrov od Číny izolovali. Programově odmítali technologické a jiné novinky, které z Číny v té době přicházely, což od 16. století vedlo k zaostávání Koreje.
Od 16. století čelila dynastie Čoson rovněž četným invazím, vnitřním rozbrojům a vzpourám a v pozdním 19. století její moc značně upadla. Pokusfrancouzskýchjednotek si Koreu podrobit v roce 1866, po vzoru britského podrobení si Číny vopiových válkách, ještě zvýšil nedůvěru konzervativní říše kekřesťanství, Západu a modernímu světu, takže se ještě více izolovala. V roce1897vznikloKorejské císařství, které ale trvalo pouhých 13 let, než bylo v roce1910okupováno po koloniích lačnícímJaponskem.
V roce 1919 vystoupilo nenásilné Hnutí 1. března s protestem proti japonské okupaci. Během protestů v roce 1919 byla zabito více než 7000 Korejců, 46 000 jich bylo zatčeno.Odpor trval až do osvobození v roce 1945.
V obdobídruhé světové válkyzneužívalijaponštívojáci zadržené jihokorejské ženy, které využívali jako sexuální otrokyně.
Na konci války bylaKorea rozdělenapodél 38.rovnoběžkyna severní část, jež byla okupovánaSovětským svazem, a na jižní část, jež byla okupovánaSpojenými státy(okupace území probíhala na podobném principu jako například spojenecká okupaceRakouska– bylo vnímáno, že Japonci území zabrali proti vůli Korejců, nicméně bylo chápáno jako území poraženého státu s tím, že jeho další osud bude teprve vyjasněn).
Sověti i Američané prohlašovali, že chtějí obnovit jednotný korejský stát na celém území poloostrova, ovšem na jeho podobě se nedokázali domluvit. A tak obě okupační zóny v roce1948získaly vlastní vládu, přičemž každá z těchto vlád prohlašovala, že je legitimní vládou celé Koreje. Na severu byl ustanovenkomunistický režimvedenýKimem Ir-senem, zatímco na jihu byl ustanoven formálně demokratický režim, vedenýLi Syn-manem(jak byl nazýván v českém dobovém tisku, v současnosti převažuje přepis I Sung-man). Jižní Korea oficiálně vznikla 15. srpna 1948.
V roce 1948 vypuklo prokomunisticképovstání na ostrově Čedžu, které ale bylo jihokorejskou vládou tvrdě potlačeno a mělo za následek desetitisíce obětí.Problémem pro mnohé obyvatele na venkově byla půda. V roce 1946 Sever provedl pozemkovou reformu, která odebrala půdu Japoncům. Sever ji zestátnil, což většina rolníků na jihu nechtěla, ale volání po pozemkové reformě sílilo i tam. V červnu 1949 I Sung-man vyhlásil vlastní pozemkovou reformu. Velcí pozemkoví vlastníci byli zbaveni velkého množství půdy, která byla rozdělena mezi malé rolníky. Přibližně 40 procent půdy se tak dostalo do rukou malým zemědělcům, čímž si I Sung-man zajistil podporu na jihokorejském venkově a snížil tam účinnost komunistické agitace.
V červnu1950překročila vojskaKLDR, s materiální pomocí Sovětů a čínských dobrovolnických jednotek, hraniční rovnoběžku a zahájila takkorejskou válku. V roce 1950Sovětský svazbojkotoval zasedáníRady bezpečnosti OSNna protest proti zastoupeníKuomintangu– vládyČínské republikynaTchaj-wanunamístoČínské lidové republikyv této instituci. Absence Sovětského svazu v Radě bezpečnosti umožnilaSpojeným státůmprosaditrezoluciRady bezpečnosti schvalující vojenskou intervenci v Koreji. Spojené státy americké vzápětí vyslaly na korejský poloostrov 302 tisíce vojáků, kteří spolu s menšími jednotkami dalších dvaceti států pomohli jihokorejským jednotkám invazi odrazit.
Během prvních dvou měsíců byli tito obránci zatlačeni doPusanského perimetruna jihovýchodě poloostrova. Protiofenzíva Spojených národů zatlačila Severokorejce naopak za 38. rovnoběžku až téměř k hranici s Čínou na řeceJa-lu. Na tuto situaci reagovala komunistická Čína neformálním vstupem do konfliktu na straně Severokorejců a čínské jednotky vytlačily síly OSN zpět za 38. rovnoběžku. V červenci1951se původně dynamické boje změnily ve statickouzákopovou válkuprávě kolem 38. rovnoběžky.
10. července 1951 byla zahájena jednání o příměří, ale protáhla se ještě na dva dlouhé roky, během nichž se stále bojovalo s velkými ztrátami na životech, ale fronta se téměř neposunula. V mírových jednáních se odráželastudená válka. Každou chvíli se jednání ocitala na mrtvých bodech, obě strany se vzájemně obviňovaly. Boje skončily 27. července1953, kdy byla podepsána dohoda o příměří, která obnovila hranici kolem 38. rovnoběžky, přibližně v oblasti původní demarkační linie, a vytvořilaKorejské demilitarizované pásmo.
Vojenské akce byly roku 1953 ukončeny jen na základě smlouvy o příměří amírová smlouvanebyla uzavřena dodnes, takže formálně jsou oba státy stále ve válečném stavu. 27. května 2009 Severní Korea oznámila, že se příměřím již necítí vázána. 8. března 2013 Korejská lidově demokratická republika oficiálně oznámila, že dohoda o příměří se s okamžitou platností ruší.KLDR tak učinila poté, co Rada bezpečnosti OSN uvalila na Severní Koreu další sankce kvůli jejímu třetímu jadernému testu.
V tříleté korejské válce bylo zabito nebo pohřešováno až 3,5 milionů vojáků a civilistů.To z korejské války činí jeden z nejničivějších konfliktů moderní doby, s větším podílem obětí na životech civilistů než v druhé světové válce nebo veválce ve Vietnamu. Důvodem vysokého počtu obětí mezi civilním obyvatelstvem bylo to, že obě strany konfliktu se systematicky dopouštěly zločinů na civilním obyvatelstvu a na zajatcích. Prakticky všechna velká korejská města byla válkou zničena.
Období 1948–1960 je v Koreji dnes obvykle nazýváno první republika. I Sung-man, jehož ideologie byla zejména nacionalistická, se orientovalgeopolitickysilně na Spojené státy, neboť v tom viděl jediný způsob, jak odolat tradičnímu tlaku mocných sousedů – Číny a Japonska.Jeho osobní sklony byly ovšem spíšeautoritářskénež demokratické, jak by rádi viděli Američané. V květnu 1952 I Sung-man prosadil ústavní změny, díky nimž se prezidentský úřad stal přímo volený. Následně vyhlásilstanné právoa nechal pozatýkat své odpůrce, včetně mnoha členů parlamentu. V takto "připravených" volbách pak jasně zvítězil. V roce 1954 prosadil v parlamentu návrh, který rušil osmiletý limit vlády jednoho prezidenta. Zůstal tak u moci i po roce 1956. Na nevoli řady politiků reagoval jejich zatčením a popravou. Tradiční při tom bylo "odhalení", že jsou severokorejskýmišpiony.
V roce 1960 bylaautokratická vládaI Sung-mana odstavena od mocistudentskýminepokoji (Dubnová revoluce), které reagovaly na další zinscenované prezidentské volby.Nastala krátká doba občanské vlády, ovšem také značné politické nestability.Vojenský převratvedený generálemPak Čong-huiemv následujícím roce obnovildiktaturu, která pak trvala 18 let.Za jeho vlády se Jižní Korea aktivně účastnilaválky ve Vietnamu.Park v roce 1972 nechal vytvořit novou ústavu, která dala prezidentovi rozsáhlé pravomoci a umožnila mu kandidovat na neomezený počet šestiletých volebních období. Rozhodl se systematicky vytvořit silněexportníekonomiku, s počáteční státní podporou nově založených soukromých podniků, a masivně investoval do infrastruktury.Ekonomika poté prudce posílila.
Pak Čong-hui byl za nevyjasněných okolností zavražděn v roce 1979.Následoval znovu značný chaos. Ten ukončil dalším překvapivým převratemgenerálČon Du-hwan. Přinutil vládu vyhlásitstanné právo, zavřel univerzity, zakázal politické aktivity a ještě více omezilsvobodu tisku. Na to reagovaly velké studentské demonstrace na jaře roku1980. Ukončil je tvrdý vojenský zákrok a masakr vKwangdžu(Povstání v Kwangdžu), při kterém zahynuly stovky lidí.Čon a jeho vláda si udrželi v Jižní Koreji moc až do roku 1987, kdy se roznětkou nových nepokojů stalo umučení studentaSoulské národní univerzityPark Jong-chula.10. června Asociace katolických kněží pro spravedlnost incident odhalila a vzniklo tzv. Červnové hnutí za demokracii po celé zemi. Nakonec Čonova Strana demokratické spravedlnosti a její tehdejší vůdceRo Tche-utlaku veřejnosti ustoupily a vyhlásily přímou volbu prezidenta.
V přímé volbě však sám Ro uspěl, neboť se mohl vykázat objektivními ekonomickými úspěchy. Symbolem ekonomické a organizační síly Koreje se pak staly iLetní olympijské hry v Soulu, které Korejci uspořádali v roce 1988.K Roovým úspěchům patřilo i přijetí Jižní Koreje doOSNv roce 1991. V roce 1993 Roa vystřídalKim Jong-sam, za jehož vlády se Jižní Korea stala jednou z velkých světových ekonomik, patřila k nejdravějším"asijským tygrům". V roce 1996 byla přijata doOECD. Kim pokračoval v pozvolné demokratizaci, sám byl bývalým opozičním vůdcem, který však v roce 1990 poměrně nečekaně svou opoziční stranu sloučil se stranou vládní, takže za skutečný mezník v demokratizačním procesu bývá často označována až volba z roku 1997, kdy se prezidentem Jižní Koreje stalKim Te-džung, politický vězeň odsouzený po nepokojích v roce 1980 k smrti, jíž však unikl a stal seexulantem.
Po své inauguraci v únoru 1998 Kim Te-džung vyhlásil tzv. „občanskou vládu“ (kungmin čŏngbu) a zahájilProgram slunečního paprsku(zvaný též sluneční politika,häpit čŏngčchäk), což v praxi značilo řadu vstřícných kroků a přátelských gest vůči komunistické KLDR, včetně mohutné potravinové pomoci.Za tuto svou politiku získal Kim Te-džung v roce 2000Nobelovu cenu míru. Kim Te-džung také ukočíroval dopadyAsijské finanční krizea nasměroval Jižní Koreu k dalšímu ekonomickému růstu, byť pozvolnějšímu než v 90. letech. Spolupořádánímistrovství světa ve fotbale s Japonskem v roce 2002bylo dalším velkým gestem přátelství mezi bývalými rivaly, vztahy s Japonskem se však posléze znovu zhoršily kvůli sporu o svrchovanost nad Liancourtskými skalami a sporům o kompenzace za nucenou práci Korejců pro Japonsko během druhé světové války.
V Kimově linii pokračoval iRo Mu-hjon, miláček internetové generace, který byl zvolen prezidentem v roce 2003 s mnoha novátorskými představami o "participativní vládě". Jeho vláda však uvízla v bahnukorupčníchpodezření, jež vyvrcholily jehosebevraždou.To už však v úřadě nebyl, když volby v roce 2007 vyhráli konzervativci v čele s bývalým hlavním manažeremHyundaiea starostou SouluI Mjong-bakem. Do úřadu ho vynesla také rostoucí nespokojenost obyvatel se "slunečními" přístupy k severu a série severokorejských provokací. Jihokorejcům se zdálo, že tato politika severokorejské brutální diktatuře spíše pomáhá k tomu, aby se udržela. I Mjong-bak tedy značně přitvrdil. Za jeho vlády byla Jižní Korea rovněž pozvána do skupiny ekonomicky nejsilnějších zemí světa, tzv.G 20, čímž byl stvrzen její status světovévelmoci. Také I Mjong-bak však ztroskotal na útesu korupce a skončil kvůli ní nakonec ve vězení, byť až v roce 2018, již po opuštění úřadu.To jeho nástupkyněPak Kun-hje, první žena v čele Jižní Koreje, dopadla ještě hůře, když kvůli korupci byla soudem sesazena přímo z prezidentského stolce. Následně rovněž skončila za mřížemi, spolu s podivnou vědmou, která byla její poradkyní.
V roce 2017 ji v úřadu nahradilMun Če-in, jenž proslul především svým asistováním pokusům amerického prezidentaDonalda Trumpabezprecedentně zlepšit komunikaci a vztahy s KLDR a jejím vůdcemKim Čong-unem. Rychlého pokroku v otázce denuklearizace KLDR se však Trumpovi dosáhnout nepodařilo. Mun Če-in, sám potomek severokorejských uprchlíků, však jeho snahu podpořil nevídanými gesty, dokonce Severní Koreu navštívil a zúčastnil se oficiálních oslav založení KLDR.
Od 10. května 2022 je prezidentem Jižní Koreje právníkJun Sok-jol, který je zastáncem užších vztahů s USA i dalšími demokratickými zeměmi v regionu jihovýchodní Asie. Jižní Korea se zúčastnila cvičení Locked Shields 2022, největšího a nejkomplexnějšího každoročního mezinárodního cvičení kybernetické obrany s ostrou palbou na světě. V květnu se jako první asijská země připojila k Centru excelence NATO pro spolupráci v oblasti kybernetické obrany (NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence).
Jihokorejská vlajka je tvořena bílým listem o poměru stran 2:3, v jehož středu se nacházítchäguktj. červeno-modrý symboljin a jangve tvaru ležatého písmene S (modrá část je dole, červená nahoře). V každém ze čtyř rohů se nachází jedentrigram, kombinace tří plných a přerušovaných černých, rovnoběžných čar.
Jihokorejský státní znak je tvořen symbolem t'aeguk (který je i na vlajce), obklopený pěti zlatými okvětními lístky korejské národní květinyibišku syrského, korejsky zvanýmMugunghwa. Emblém je asi ze dvou třetin obklopen stříbrnou, dvakrát přeloženou stuhou s konci ve tvaru vlaštovčího ocasu. Prostřední část stuhy v dolní části je modrá, se stříbrným nápisem vkorejském písmu. Nápis je Tehan minguk (českyKorejská republika).
Jihokorejská hymna se nazýváEgukkačeskyVlastenecká píseň, stejně se ovšem jmenujeseverokorejská hymna, přestože jde o rozdílné písně.
Text pochází z 19. století, jeho autor není znám. Původně se text, zpíval na melodii skotské písněAuld Lang Syne. Při prohlášení písně hymnou ale byla jako melodie zvolena skladbaKorejská fantasieskladatele a dirigentaAn Ik-tche.
S rozlohou 98 480 km(někdy uváděno až 100 295 km) je 107. největším státem na světě, 1,2× větším než Česká republika a 1,2× menším než sousední Severní Korea. Hustota zalidnění je 492 obyvatel na km², což je 2,6× více než v Severní Koreji a 3,7× více než v Česku.
Jižní Korea zaujímá jižní částKorejského poloostrova. Ze západu je omývánaŽlutým mořema na východěJaponským mořem. Poválečná nevraživost Korejců vůči Japonsku se promítla i do geografických názvů: Žluté moře nazývají Západním mořem a Japonské moře Východním mořem.
Terén je, obdobně jako v Severní Koreji, velmi hornatý (pohoříDiamantové hory), a většina půdy není obdělávatelná. Na jihozápadě a jihovýchodě země jsou nížiny, ty ale zaujímají jen 30 % plochy země.
V blízkosti Korejského poloostrova je také asi 3 000 menších ostrovů a ostrůvků, z nichž největší je ostrovČedžu(1 845 km), asi 100 km od jižního pobřeží. Na tomto ostrově se také nachází nejvyšší vrchol Jižní Koreje, vyhaslá sopkaHalla-san(1 950 m n. m.).
Podnebí je v jižní Koreji mírné. V létě nastává krátké období dešťů, zimy mohou být velmi tuhé. Průměrná lednová teplota v Soulu je od -7 °C do +1 °C, průměrná teplota v červenci je od 22 °C po 29 °C. Zimní teploty jsou nižší na východním pobřeží. Většina srážek spadne v letním období dešťů.
Jižní Korea má 22národních parků, především v horských oblastech, které pokrývají 6,6 procenta území státu. Vůbec první, národní park Jirisan, byl vyhlášen v roce 1967. Státní organizace Korejská správa národních parků byla vytvořena v roce 1987.Spravuje 21 z 22 parků. Od roku 1998 podléhá ministerstvu životního prostředí. Zajímavostí je, že má vlastní policejní síly, které v parcích vynucují dodržování pravidel.
Korejská republika je zřízenímprezidentskou republikou. Hlavou státu a zároveň nejvyšším představitelem výkonné moci je prezident, volený ve všeobecných volbách na jedno volební období každých pět let. Prezident jmenuje premiéra a celý vládní kabinet, který musí odsouhlasit parlament. V prezidentských volbách roku 2022 zvítězil kandidát konzervativníStrana lidové mociJun Sok-jol, který porazilliberálního kandidátaI Če-mjonga. Úřadu se ujal 9. května.
Druhou složkou moci je jednokomorovýparlamentKukhö (국회,Národní shromáždění). Zástupci do korejského parlamentu (300 míst) jsou voleni ve všeobecných volbách, které se konají každé čtyři roky. Parlamentní systém je založen na několika politických stranách.
První ústava Korejské republiky byla schválena 17. července 1948. Od té doby prošla pěti velkými změnami (v letech 1960, 1961, 1972, 1980 a 1987). Se změnou ústavy nastala i změna ve vládnutí a tyto hraniční roky jsou zároveň roky následujících „republik“ – momentálně je to tzv. 6. republika (od roku 1988 dodnes). Pouze tzv. druhá republika, která existovala jen krátce v letech 1960–1961, se pokusila opustit prezidentský systém.
Místní samosprávy jsou v Koreji poloautonomní a mají vlastní výkonné a zákonodárné orgány.
PodleIndexu demokracie, který každoročně sestavuje týdeníkThe Economist, má Korea 23. nejkvalitnější demokracii na světě (dle žebříčku z roku 2019). Podle tohoto kritéria je nejdemokratičtější zemí v Asii (byť jen těsně za ní jeJaponsko).V žebříčku tak předstihlaSpojené státyi řadu evropských zemí, včetněČeska,BelgiečiItálie. Za dlouhodobě největší problém jihokorejské demokracie je označovánakorupce, zejména kvůli spektakulárním skandálům, které dostaly za mříže několik korejských prezidentů. V žebříčkuIndexu vnímání korupce, který sestavujeTransparency International, se Korea v roce 2019 umístila na 39. místě, tedy 19 příček za Japonskem.Na druhou stranu má podle tohoto indexu nižší vnímanou korupci nežPolskonebo Česko.
Otázka sjednocení země zůstává významným politickým tématem; přesto nebyla podepsána se Severem žádná mírová smlouva. V roce 2000 se konalo historicky první jednání mezi Severní a Jižní Koreou, přičemž Jih pokračuje v tzv. „sluneční politice“ směřující k dohodě. Od té doby pravidelné kontakty vedou k opatrnému oteplování vztahů.
Průměrný obyvatel Jižní Koreje si naproti tomu překotné sjednocení se Severem příliš nepřeje. Korejci si jsou vědomi situace, která nastala po pádu někdejšíhovýchodního Německa, a toho, že by nutná ekonomická pomoc Severu po sjednocení značně zatěžovala státní rozpočet i kapsy daňových poplatníků. Oproti situaci v rozděleném Německu je však rozdíl daleko drastičtější:HDPZápadního Německa na hlavu byl v době sjednocení třikrát vyšší než vNDR, zatímco HDP Jižní Koreje na hlavu v roce 2012 byl osmnáctkrát vyšší než vKLDR.
Mladí Korejci dnes již vidí sjednocení jako nemožné, tvrdí, že vzhledem k padesátileté izolaci mají dnes severní Korejci podstatně jiný jazyk, kulturu a zvyky a jsou svébytným národem. Po skoro sedmdesáti letech se definitivně zpřetrhávají i poslední pouta rozdělených rodin, a obě země tak již spojuje hlavně společná historie.
Jeden z vnitrokorejských sporů se týká i pojmenování země. Jižní Korea používá pro obě země společný název Hanguk (한국, země lidu Han). Je-li potřeba rozlišit mezi jižní a severní částí, použije se pro Jižní Koreu název Namhan (남한, jižní Han) a pro KLDR Pukhan (북한, severní Han). V Severní Koreji je situace obdobná s tím, že Severokorejci používají starý historický název Čoson (조선) a pro upřesnění Severu a Jihu: Pukčoson (북조선) a Namčoson (남조선).
Když někdo v Jižní Koreji mluví o Koreji obecně a použije název Čoson, vše je zcela v pořádku, žádný problém nevznikne, dotyčný v nejhorším případě sklidí salvu smíchu. Naproti tomu, kdyby se v Severní Koreji někdo (lhostejno kdo) byť jen opovážil vyslovit slovo Hanguk, je zle, nastane trapné ticho a dotyčný se vystavuje riziku fyzické inzultace. Severokorejci tento název odmítají, protože naposledy byl pro zemi používán v krátkém období před nástupem japonské okupace.
Kromě dlouhodobě napjaté situace na hranici se Severní Koreou je Jižní Korea obzvláště citlivá na jakékoli dění související s maličkým souostrovímTokdo, které se nachází na strategickém místě asi na půli cesty mezi Koreou a Japonskem. Na ostrovy si dělají nárok obě země: Korea jej klasifikuje jako součást souostroví Ullung, ležícího v provincii Severní Kjŏngsang; v Japonsku je pod názvem Takešima zařazen jako část města Okinošima, distrikt Oki,prefektura Šimane. Důvodem tohoto konfliktu je určitá nejednoznačnost japonských poválečných smluv.
Jižní Korea se skládá z jednohospeciálního města, jednohospeciálního autonomního města, šestimetropolitních měst, sedmiprovinciía dvouspeciálních autonomních provincií.
Po konci korejské války patřila Jižní Korea deset let k nejchudším státům světa. HDP na hlavu v roce 1960 činil 79 amerických dolarů, což bylo méně než ve většině jihoamerických a některých afrických zemích. V roce 1963 se chopil moci diktátorPak Čong-hui. Provedl zásadní reformy a rozhodl se vybudovat silně exportní ekonomiku. Právě jemu je připisována proměna Jižní Koreje vasijského tygra. Infrastrukturu financoval především z japonských investic, s čímž byla spojena normalizace korejsko-japonských vztahů, která vyvrcholila smlouvou o vzájemných vztazích z roku 1965.
Někdy se tomuto ekonomickému zázraku říkáZázrak na řeceHan.Stál na úspěchu firem jakoHyundai(nejde však jen o automobily, spadají pod ni také největší loděnice na světě),DaewoočiKia, nebo technologické společnostiSamsungaLG, schopné se prosadit na světových trzích: V roce 2014 byla Jižní Korea pátým největším exportérem světa. Nejvíce vývozu míří do Číny (24,8 % v roce 2017). Stejně tak na dovozu se nejvíce podílíČLR.Jižní Korea musí dovážet předevšímropu.
Ekonomický růst byl poněkud zbrzděn asijskou ekonomickou krizí, jež vypukla roku 1997 (položila například tradiční značku Daewoo), ale přesto v roce 2010 HDP na hlavu dosáhl 30.000 USD, což se téměř rovná HDP zemí jako je Japonsko.
Typickým rysem korejské ekonomiky je, že firmy prostředky málo čerpají na finančních trzích, protože ty jsou náchylné k panikám při zhoršení vztahů se severem a hrozbě nové války. Ze stejného důvodu jihokorejské vlády udržují nízkýstátní dluh, aby při panice nezdražovaly státní dluhopisy (38,6 % HDP k roku 2017, tedy nižší než Česko a o hodně nižší než průměrEU). Naopak mají rezervní fond, který užívají při krizích. Proto také byla korejská ekonomika jen velmi málo zasaženaglobální krizí roku 2008a jako jedna z mála ekonomik planety i na vrcholu této krize rostla, byť mírně (už v roce 2010 ovšem opět masivně – 6,2 procenta HDP).
Globální výkonnost největších firem v zemi má i svou odvrácenou stranu. Rodiny majitelů (vzhledem k výše uvedené nedůvěře k akciový model firem jde skutečně povětšinou o rodinné klany otců zakladatelů) získaly obrovský mimoekonomický vliv a provázanost s politiky je značná. Největšími podniky jsou tzv.čeboly. Jejich postavení mnozí označují zaoligopolnía jejich vazba na politiky navíc už vedla k řaděkorupčníchskandálů. Problémem je, že stát měl na vzniku čebolů v 60. letech značný podíl, často tyto podniky zakládali „na příkaz“ bývalí vojáci.
Co však Koreji nepopiratelně vyšlo, byla sázka na informační technologie v 70. letech (tedy v době, kdy o výnosnosti a perspektivnosti tohoto odvětví nebylo zdaleka rozhodnuto). Jižní Korea je v současnosti největším světovým výrobcem paměťových čipů, obrazovek a displejů. Samsung je největší elektronickou firmou světa. Sektor informačních technologií se na HDP podílí 13 %, což je druhý nejvyšší podíl v zemíchOECD, poFinsku.(Jižní Korea je členem OECD od roku 1996.)
Jižní Korea sází také najadernou energii– je pátou největší jaderno-energetickou velmocí světa a druhou největší v Asii.Z jádra vyrábí 45 % elektrické energie. V posledních letech staví reaktory i v zahraničí, například vArgentiněčiJordánsku.Jaderná elektrárna Kori, která se nachází na předměstíPusanu, je největší plně funkční jadernou elektrárnou na světě – podle celkového počtu reaktorů i počtu aktuálně provozovaných reaktorů. Korea provozuje ještě čtyři elektrárny –wolsongskou,hanbitskouad. Předruskou invazí na Ukrajinuv roce 2022 Korea hovořila o postupném odklonu od jaderné energetiky ve prospěch plynu a obnovitelných zdrojů, avšak nově zvolená vláda tyto plány zrušila a má v plánu další její rozvoj.
Hospodářské ukazatele
Jižní Korea má rozvinutou dopravní síť. Státní společnost Korea Expressway Corporation provozuje zpoplatněné dálnice. K roku 2017 měřil jihokorejský dálniční systém 4000 km. Specifikem jihokorejských dálnic je, že po nich nesmí jezdit motocykly.
Národní dopravceKorailposkytuje vlakové spoje do všech hlavních jihokorejských měst, včetněvysokorychlostního železničního systémuKTX, který poskytuje dopravu mimo jiné na dvou linkách:KjongdžuaHonam. Firma Hyundai vyvinula pro Koreu vysokorychlostní vlakyHEMU-430X, které dosahují rychlosti 430 kilometrů v hodině a Korea se tak stala po Francii, Japonsku a Číně čtvrtou zemí, která má vysokorychlostní železnici, kde vlaky překračují rychlost 400 km/h.
Hlavní branou do Jižní Koreje jeMezinárodní letiště Inčchon, které v roce 2016 obsluhovalo 58 milionů cestujících. Je to největší letiště v Jižní Koreji, otevřeno bylo v roce 2001.Leží na ostrově poblíž třetího největšíhojihokorejského městaInčchonu, ale fakticky slouží zejména jako hlavní letiště aglomerace Soulu (nachází se 48 km západně od Soulu) a jako přestupní uzlové letiště. Dle statistik z roku 2019 je Inčchon páté nejrušnější letiště v nákladní dopravě a čtrnácté nejrušnější letiště v dopravě osobní (71 milionů cestujících).Největšími aerolinkami jsouKorean Air, které odbavily v roce 2016 více než 26 800 000 cestujících, z toho téměř 19 000 000 v zahraničí. Druhý největší letecký dopravce,Asiana Airlines, zajišťuje také vnitrostátní i mezinárodní dopravu.
Chudobouje v Jižní Koreji podle oficiálního odhadu postiženo asi 15 % obyvatel. ZprávaOECDpro rok 2012 poznamenala, že „zlepšení sociální soudržnosti snižováním nerovnosti a relativní chudoby“, je jedním z klíčových problémů, kterým čelí Jižní Korea. Chudoba v Jižní Koreji ovlivňuje především starší, téměř polovina starších žije v relativní chudobě, což je nejvyšší podíl mezi zeměmi OECD. Některé jihokorejské důchodkyně si musí přivydělávatprostitucí.
Až 99 % obyvatelstva Korejské republiky tvoříKorejci, v zemi je jen malá třicetitisícová menšina Číňanů. Úředním jazykem jekorejština. S počtem 51,2 milionů se řadí na 26. místo na světě. S hustotou zalidnění 501 osob/km² je jednou z nejhustěji zalidněných zemí na světě (19. místo). S tím, jak se měnily všechny sféry korejské společnosti, se v posledních desetiletích prudce měnilo i složení obyvatelstva. Převážně agrární země50. let 20. století(počet obyvatel zaměstnaných v zemědělství dosahoval až 60 %, ve městech žilo 20 %) se změnila na vysoceurbanizovanou(ve městech dnes žije 75 %) a průmyslovou zemi (dnes pracuje v zemědělství 6,4 % obyvatel), v současnosti napostindustriálnízemi.
Za vysoký stupeň urbanizace jsou zodpovědné zejména tyto faktory:
Největší města mající více než milion obyvatel jsouSoul(okolo 11 milionů obyvatel),Pusan(3,7),Inčchon(2,5),Tegu(2,5),Ulsan(2),Tedžon(1,4) aKwangdžu(1,4).
60. léta 20. století byla charakterizována vysokým přirozeným přírůstkem obyvatelstva ve výši 2,6 %. Klesající trend posledních let (pokles na 1 % v 90. letech) se projevuje nejvíce v současnosti, kdy přirozený přírůstek obyvatelstva dosahuje pouze 0,5 %.
Na přelomu 2. a 3. desetiletí 21. století se plodnost snížila na pouhých 0,81 dětí na ženu, což je nejnižší hodnota na světě.Predikce očekává do roku 2100 pokles o 50 % populace stejně jako u dalších 20 zemí včetněČíny,Japonska,ItálieaPortugalskav případě neřešení situace.
Náboženskásituace v Jižní Koreji je složitá a rychle se vyvíjí. Tradiční asijská náboženství si dosud uchovala určitý vliv, který ale zřetelně upadá na úkorkřesťanstvía různých foremateismu.
Nejvíce lidí v Jižní Koreji se označuje – dle sčítání lidu z roku 2015 – za ateisty nebo bez vyznání: 56,1 %. Nejvíce zastoupeným náboženstvím jekřesťanství, k němuž se hlásí 27,6 % obyvatel (19,7 % je protestantů, 7,9 % katolíků) a poté následuje tradiční buddhismus s 15,5 %. Ten zaznamenal v posledních desetiletích největší ústup, ještě ve sčítání z roku 2005 se k němu hlásilo 22,8 % obyvatel. Podíl příslušníků všech ostatních náboženství už nepřesahuje 0,8 %.
Největší křesťanskou denominací jepresbyterianismus. Křesťanství začalo pronikat na poloostrov v 18. století, podporováno v tom vládnoucí dynastií, která v něm viděla modernizační, ale také protičínský i protijaponský prvek. Často diskutovaná podobnost s původní lidovou vírou, volně řečenošamanistickou, přispěla k tomu, že se zde křesťanství, jako v jediné zemi ve východní Asii, silně uchytilo.Japonská kolonizace první poloviny 20. století posílila vztah křesťanství a korejského nacionalismu. Japonci se pokusili prohlásit určité prvky starších korejských náboženských systémů za totožné sešintoismema tento šintoismus vnucovali jakostátní náboženství. Křesťanství se stalo opozičním, nacionálním gestem. Po vzniku republiky v roce 1948 bylo dokonce oficiálně podporováno, ačkoli dle ústavy Korea státní náboženství nemá a mít nesmí.
Složitou otázkou pro řadureligionistůje, proč roli, kterou v opozici vůči japonskému šintoismu sehrálo křesťanství, nesehrál buddhismus. Ten byl skutečně státním náboženstvím starých korejských států, ale od 14. století ho panovníci systematicky potlačovali, ve jménu preferovanéhokonfucianismu. V tomto potlačování pokračovali z jiných důvodů později i Japonci. Sám konfucianismus se vytratil po zhoršení vztahů s Čínou. Proč buddhismus v moderní korejské společnosti setrvale ustupuje je předmětem diskusí. Často se uvádí, že Korejci buddhismus vnímají jako „náboženství pro mnichy“, kdežto křesťanství jako náboženství pro běžný život.Buddhismus má v Koreji skutečně především mnišskou tradici, nejvíce buddhistů přináleží k řádu Čogje, který je značně přísný a vyžadujecelibát. Buddhisté nicméně svůj ústup ze scény nesou s nelibostí a napětí mezi buddhisty a křesťany, kteří jsou podle buddhistů státem preferováni, ve 21. století stoupá.Vyvrcholilo za vlády premiéraI Mjong-baka, který byl označován za ortodoxního presbyteriána.
Velmi oblíbené jsou v Koreji také křesťanské Vánoce, a to i u ateistů. Jako v jediné východoasijské zemi jsou Vánoce také státním svátkem.Strojí se stromeček a oblíbeným se stala i postavaSanty Klause, kterou Korejci nazývajíSanta Harabujee.
Korejec žijící ve Spojených státech americkýchSon-mjong Munzde založilsynkretistickénové náboženské hnutíCírkev sjednocení(munisté), které proslulo svými hromadnými svatbami, a to lidí, které vůdce Mun k sobě spároval na základě fotografií.V samotné Koreji však toto náboženské hnutí nezaznamenalo ohlas.
Vynikajících výsledků dosahuje Jižní Korea v mezinárodních srovnáních kvality zdravotního systému. Podle Health Care Index, který sestavuje magazínCeoworld, má druhé nejkvalitnější zdravotnictví na světě (k roku 2019), a to zaTchaj-wanema před Japonskem.Podle zdrojů OECD má Jižní Korea druhý nejvyšší počet nemocničních lůžek (na hlavu) na světě a čtvrtý nejvyšší počet magnetických rezonancí. PodleSvětové zdravotnické organizacemá devátounejvyšší průměrnou délku životana světě (82,8 roku), v Asii nejvyšší po Japonsku aSingapuru. Navzdory kulturnímu vlivu Spojených států vsadila Korea na evropský model univerzálního zdravotního pojištění.
Určitou zvláštností jihokorejské kultury je ovšem nápadně nízká míra pociťovaného štěstí obyvatel, která výrazně koliduje s ostatními ukazateli kvality života. V žebříčku indexu štěstí (World Happiness Report), který sestavuje OSN, se v roce 2020 Jižní Korea umístila až na 61. místě.S tím patrně souvisí i vysoká mírasebevražednosti. PodleOECDmá Korea nejvyšší sebevražednost na světě.O dost vyšší než Japonsko, které je s tímto problémem často dáváno do souvislosti, a kde je sebevražda historicky součástí kulturních zvyků. Obvyklým vysvětlením je, že jihokorejská společnost je silně kompetitivní a od útlého věku požaduje od svých členů výsledky a výkony. S tím souvisí i vysoká sebevražednost dospívajících. Zároveň je i zvýšená míra sebevražd mezi staršími lidmi. To je způsobeno tím, že v minulosti bylo u mladých lidí zvykem starat se o své stárnoucí rodiče, na přelomu 20. a 21. století však tento zvyk postupně vymizel a mnoho starých lidí tak raději spáchá sebevraždu, než aby se cítili jako finanční přítěž pro svou rodinu. Nejčastější metodou sebevraždy je otravaoxidem uhelnatým, druhou pak skok z mostu.
Ze středověkých konfuciánských učenců, filozofů a spisovatelů jsou nejvýznamnějšíYi I,Jeong Dojeon,Čong Mong-džuaYi Hwang. Výraznou roli v emancipaci žen a prozápadní orientaci jihokorejské kultury sehrála ve 20. století básnířka a malířkaNa Hje-sok. KorejkaHan Kangzískala roku 2016 americkouMan Bookerovu cenuza románVegetariánka.
Ve Spojených státech se prosadil výtvarný umělecNam June Paik, jedna z hlavních osobností hnutíFluxusa průkopníkvideoartu.Ve starém korejském malířství akaligrafiiměla významné postaveníSin Saimdang, která se krom toho stala v korejské kultuře symbolem ideální matky.
Na seznamsvětového kulturního dědictví UNESCObyla zapsána řada architektonických památek: královský palácČchangdokkungv Soulu,svatyně Čongmjo,pevnost Hwasong,pevnost Namhansanseong,královské hrobky dynastie Čoson, historické vesniceHahëaJangdong,chrám Haeinsa,chrám Pulguksači historická oblastKjongdžu.Z ostatních památek lze zmínit historickou bránuNamdemunv Soulu či další čtyři královské paláce tamtéž, např.Kjonbokun. K zajímavým moderním stavbám patří napříkladLotte World Tower,Hyundai I-Park Tower,Jongno Tower, nová budovasoulské radnice, neboDongdaemun Design Plazaz peraZahy Hadidové.
Mezinárodního věhlasu došel klavírista a skladatelYiruma.
Osobitým jevem je tzv.K-pop(korejskýpop), který je manažován především společnostmiSM Entertainment(EXO,NCT,SuperM),YG Entertainment(Blackpink,Big Bang) aJYP Entertainment(Stray Kids,2PM) a produkují obvyklechlapeckéči dívčí skupiny, které mají obrovský úspěch především v asijských zemích. V poslední době bodují ale i v hudebních žebříčcích v USA a v Evropě. Někdy má jedna skupina i tzv. podskupiny (např.EXO-M,WayV) zaměřené např. na různé země (většinou se jedná oČínu), do nichž jsou nabráni místní zpěváci.
Největšího světového věhlasu se dostalo skupinámBTSaBlackpink. SámPaul McCartneypřirovnal BTS k Beatles.
Za jednoho z nejlepších zpěváků je považovánBaekhyun.Jeho druhého sólovéhoEPDelightse prodalo přes 1 milion kopií a stalo se tak prvním albem sólového umělce, kterému se to v Jižní Koreji povedlo za dlouhých 19 let.
PozoruhodnýmYouTube-fenoménem se stalrapperPSY(rodným jménem Pak Če-sang). Jeho klip k písniGangnam Stylese stal prvním internetovým videem v historii, které zhlédla miliarda lidí.
K nejznámějším jihokorejským umělcům patří filmový režisérKim Ki-duk, jenž získalZlatého lvavBenátkách(2012) a řadu dalších festivalových ocenění.Mezi jeho mistrovská díla patří například snímek3-iron,kde ani jeden z hlavních hrdinů za celý film nepromluví.
Ke známým režisérům patří iPak Čchan-uk(snímkyOldboy,Komorná) neboLee Cheol-ha(Love Me Not).
Z amerického seriáluZtraceni(2004–2010) je známa herečkaYunjin Kim. V Hollywoodu se mihl i herec, zpěvák a tanečník Jung Ji-hoon, známý jakoRain, který si zahrál po bokuNaomie Harrisovéve filmuNinja Assassin(2009),nebo ve filmuElitní zabiják(2014) po bokuBruce WilliseaJohna Cusacka. Ve filmuResident Evil: Poslední kapitola(2016) si po bokuMilly JovovichzahrálI Čung-gi. V roce 2021 si ve filmuEternals, zahraje jihokorejský herecMa Tong-sok, který ztvární hrdinu Gilgameše. VThe Marvelsse objeví herecPak So-džunv prozatím nespecifikované roli.Mezi další známé jihokorejské herce patří bezpochybySon Je-čin,Hjon PinneboKim Su-hjon.
Světové proslulosti se dostalo filmuParazitod režiséraPong Čun-hoa, který si krom jiných cen, odnesl hned 4 Oscary, a to iOscara za nejlepší film. Bylo to poprvé v historii udílení Oscarů, kdy hlavní cenu získal cizojazyčný film.Další známé snímky jsouVzpomínky na láskuneboZloději.
Na93. ročníku udílení Oscarůzískala herečkaJun Jo-čongOscara za nejlepší herečku ve vedlejší roli ve filmuMinari. Stala se tak první jihokorejskou herečkou, které se to podařilo.
Korejské drama, často zkráceno na K-drama, jsou jihokorejské seriály, které jsou celosvětově populární, částečně díky „korejské vlně“ a také díky široké dostupnosti prostřednictvím různých streamovacích služeb (např.Netflix), které k nim nabízejí lokální titulky. K-dramata díky módě, stylu a kultuře přitahují pozornost po celém světě.
Hlavními tématy K-dramat jsou přátelství, rodinné vztahy a hodnoty, láska, kde se mísí tradiční hodnotykonfucianismuse západním materialismem a individualismem. V poslední době nastupuje trend poukázat na různé problémy společnosti, jako šikana, duševní choroby, nerovnost pohlaví, sebevražda,homofobie, úplatkářství, aj. Ke každému K-dramatu bývá vydáván i speciálnísoundtrack, na kterém se většinou podílí přední zástupciK-popu.
Mezi ty nejúspěšnější K-dramata z poslední doby patří např.:Láska padá z nebe(2020),Goblin(2017), Třída z Itaewonu (2020), The Penthouse: War in Life (2020), Království zombie (2019),Hra na oliheň(2021).Především seriálHra na oliheňse stal globálním fenoménem, s celosvětovou sledovaností přes 130 milionů diváků.
V Koreji některé sporty vznikly, zejména bojové, jakotaekwondočitaekkyon. Nejpopulárnějšími sporty v Jižní Koreji jsou však dnesfotbalabaseball.
Jižní Korea dvakrát hostila olympijské hry, roku1988 v Souluty letní, a v roce 2018 zimní hry vPchjongčchangu. Jihokorejci jsou na olympijských hrách mimořádně úspěšní, k roku 2018 získali již 124 zlatých medailí, a to přesto, že svou první účast si připsali až v roce 1948. Na domácích hrách v Soulu roku 1988 dosáhli na čtvrté místo vmedailovém pořadí národů, což je jejich historicky nejlepší výsledek. Vzhledem k tradicím jsou Korejci hegemonem především vlukostřelbě, kde brali už 27 zlatých.Logicky se jim také velmi daří v taekwondu, kde si připsali dvanáct prvenství. Úspěšní jsou i v dalších bojových sportech, vjudua zápase. V 90. letech pak v Koreji nastal boom rychlobruslení a od těch časů Jihokorejci sbírajírychlobruslařskémedaile jako na běžícím pásu, obzvláště v disciplíně zvanéshort track, kde se stali přímo velmocí. Ze short tracku mají již 24 zlatých. Nejvíce jich mají na svém kontěViktor An(jakkoli ten po sporu s jihokorejským svazem přestoupil do reprezentace Ruska),Čon I-kjong,Kim Ki-hun,Čin Son-ju,I Čung-soaKo Ki-hjon. Pět dalších pět přidali Jihokorejci z klasického rychlobruslařského oválu, díky čemuž je Jižní Korea nejúspěšnější asijskou zemí na zimních olympijských hrách.
Střeleckým fenoménem jeČin Čong-o, který má čtyři zlaté ze tří olympiád, z pistole na 50 a 10 m. Zlato zVancouveru 2010si přivezlakrasobruslařkaKim Ju-na.Jedinéatletickézlato získal vBarceloně 1992maratónecHwang Jong-džo, jedinéplaveckéPak Tche-hwanvPekingu 2008.Velmi úspěšní jsou Korejci vházené, jejichženská reprezentaceolympijské hry již dvakrát vyhrála (1988,1992), povedlo se to i týmu mužů v baseballu na OH 2008. Dvě jihokorejské házenkářky byly též vyhlášenynejlepšími hráčkami světa–Kim Hyun-Meev roce 1989 aLim O-Kyeongroku 1996. Stejné pocty se dostalo i dvěma mužům –Kang Jae-Wonovi(1989) aYoon Kyung-Shinovi(2001).
Korejská fotbalová reprezentacedosáhla svého největšího úspěchu namistrovství světa v roce 2002(které Korea spolupořádala s Japonskem), kde skončila na čtvrtém místě. V roce2012brala bronz na olympijském turnaji.
GolfistkaInbee Parkje jednou ze sedmi žen, které dosáhly tzv. kariérního grandslamu.
VědkyněI So-jonse stala prvním korejským kosmonautem, zúčastnila se roku 2008 ruské mise kMezinárodní vesmírné stanici.
Velmi rozvinuté jsou v Koreji informační technologie. Jižní Korea má nejrychlejšíinternetv domácnostech na světě.Podle agenturyBloombergpatří Korea k nejvíce inovativním zemím na světě. V žebříčku technologické inovativnosti, který Bloomberg každoročně sestavuje, byla Korea v roce 2018 první na světě, v roce 2020 druhá.V letech 2001–2005 vyvinul korejský institut KAIST několik humanoidníchrobotů, poslední z nich napodobuje podobu a grimasyAlberta Einsteina(nese označení HUBO).Biogenetici ze Soulské univerzity jako první na světě naklonovali psa avlka.
Korejská vláda posílá každý rok na podporu vědy a výzkumu 12 miliard dolarů. Jakýmsi centrem korejské vědy je městoTedžon. V roce 1973 se zde začalo stavět „vědecké městečko“. V něm dnes pracuje více než 18 000 vědců. Sídlí zde přes 230 výzkumných institucí, a to jak státních (např. výše zmíněný prestižní KAIST), tak soukromých, tedy výzkumných divizí největších firem (zejm. Samsung a LG). V tomto epicentru inovací bylo přihlášeno již 30 000 patentů. Byla zde vyvinuta technologieCDMAi zmapován kompletnígenomšimpanze.
Tři nejlepší univerzity v zemi, často společně označované zkratkou „SKY“, jsouSoulská státní univerzita, Korejská univerzita aUniverzita Jonse.Univerzita Sŏnggjungwanje počítána za nejstarší v Koreji i v jihovýchodní Asii, neboť její dějiny začínají již roku 1398. V současnosti je výzkumnou univerzitou.
Země je dobře známá svým důrazem na vzdělání. Ten přináší vynikající výsledky, Jižní Korea dosahuje jedny z nejvyšších úrovníčtenářské gramotnostiamatematickýchschopností studentů. V roce 2014 se v testu schopnosti řešit problémy umístili korejští studenti na druhém místě zaSingapurci.Korea má také jednu z nejvíce kvalifikovaných pracovních sil mezi zeměmi OECD. 80 % absolventů středních škol pokračuje na univerzitě, bakalářský titul má 68 procent Jihokorejců ve věku 25–34 let, což je nejvíce v OECD.
Vzdělání je pro jihokorejské rodiny prioritou, zisk vysokoškolského titulu je zdrojem vysokého společenského statusu (jež mj. zaručuje úspěch při hledání partnera) a motoremsociální mobility. Je považován za vstupní bránu do jihokorejské střední třídy. Život jihokorejského dítěte se tudíž točí kolem vzdělání, tlak na úspěch ve škole je vyvíjen od raného věku, což vede k syndromu „nešťastného dětství“ a také mj. epidemiikrátkozrakosti.
Aniadolescentise proti tomuto tlaku nevzpírají. Touha jihokorejských studentů dostat se na prestižní univerzitu byla změřena jako jedna z nejvyšších na světě. Ti, kdo vysokoškolské vzdělání vůbec nezískají, jsou stigmatizováni a čelí předsudkům. Tlak na mladé je enormní zejména v období přijímacích zkoušek na VŠ.Vysoce kompetitivní školský systém a hysterie kolem přijímacích zkoušek, jež určí dráhu jedince prakticky na celý život, jsou často označovány za příčinu vysoké míry sebevražd v zemi, zejména u osob ve věku 10–19 let.Systém byl rovněž kritizován za to, že produkuje příliš vysokoškolských absolventů, kteří nakonec musejí vzít stejně práci, k níž jsou překvalifikováni. Do některých oborů, kde je společenská stigmatizace největší, odmítají nastoupit vůbec, což vede k relativnímu nedostatku pracovních sil.Korejská kultura přitom není nakloněna k přijetímigrantů, kteří by tyto profese mohli zastat.
V posledních letech se Jižní Korea stává uznávanou také z hlediska vědy o životě v minulých geologických dobách, tedypaleontologie. Svědčí o tom například i početné objevy populárních druhohorních plazů, zejména pakdinosaurů.
Korejská kuchyně je z velké části založena na rýži, zelenině a masu. Tradiční korejská jídla jsou pojmenována podle počtu příloh (반찬; banchan).Kimčchi(salát zpekingského zelí,bílé ředkvedaikon, jarní cibulky, kořenicí pasty a soli) se podává téměř v každém jídle. Běžně používané přísady jsousezamový olej, doenjang,sójová omáčka,sůl,česnek,zázvor, pepřové vločky, gochujang (fermentovaná chili pasta) a zelí napa.V Koreji je polévka podávána jako součást hlavního jídla (nikoli před nebo po hlavním jídle). Polévky guk se často připravují z masa, měkkýšů a zeleniny. Jjigae jsou syté kořeněné polévky nebo dušená masa. Nudle a nudlové pokrmy v korejské kuchyni jsou označovány jakoguksunebo myeon. K nejznámějším patří studená nudlová polévkanengmjon. Pšeničné nudle (milguksu) byly speciální pokrm podávaný na oslavách.Typickým jídlem je napříkladpibimbap, rýže podávaná se zeleninou, vejcem a masem. Oblíbená je též korejská varianta suši zvanákimbap. Z mořských plodů (a zeleniny) se skládá též pokrm haemultang. Známé jsou rovněž rýžové koláčky tteok.
Nejoblíbenějším korejským alkoholickým nápojem jesodžu(소주|燒酒) vyráběné z rýže, batátů nebo ječmene. Sodžu je průhledné a má přibližně 22 % alkoholu. Yakju je rafinovaný průhledný likér fermentovaný z rýže, přičemž nejznámějším je cheongju.
V Jižní Koreji je velmi populární skauting.Korejské skautské sdruženíje národnískautskésdružení, které má přes 200 000 aktivních členů a spadá pod celosvětovou skautskou organizaciWOSM. V roce 2023 se v Jižní Koreji konalo25. světové skautské Jamboree, kde mimo jiné vystoupil i Jihokorejský prezidentJun Sok-jol– bývalý skaut.