Peru

Peru(španělskyPerú,kečuánskyPiruw), plným názvemPeruánská republika, je stát nacházející se na severozápaděJižní Ameriky. Jeho sousedy jsouBolívie,Brazílie,Chile,KolumbieaEkvádor. Hlavním městem jeLima.
Na území Peru sídlila jedna z nejstarších světových kulturNorte Chico(32. století před naším letopočtem) a pozdějiincká říše, největší státpředkolumbovské Ameriky. Říše Inků měla centrum v dnešním Peru, ale táhla se i dál na jih a sever. Potomci Inků nadále žijí vAndáchtradičním způsobem života a tvoří polovinu peruánské populace. Incké území bylo podrobeno v16. stoletíŠpanělskema následně na něm vzniklomístokrálovství Peru, pod které patřila většina španělských jihoamerických kolonií. Nezávislost na Evropě země vyhlásila v roce 1821, reálně ji získala roku 1824, po vojenských kampaníchJosé de San MartínaaSimóna Bolívara, zvláště pak po rozhodujícíbitvě u Ayacucha. Poté prošlo Peru obdobími politických nepokojů, finančních krizí, válkou s Chile, jakož i fázemi stability a hospodářského růstu. Klíčovou postavou ekonomického vzmachu na konci 20. století byl prezidentAlberto Fujimori, který si zároveň poradil smaoistickýmiteroristy z hnutíSvětlá stezka. Na druhou stranu byl obviněn z porušování lidských práv a násilného potlačování opozice.
Peru jerepublikasezastupitelskou demokracií, rozdělená do 25regionů. Vyznačuje se vysokoubiologickou diverzitou, neboť geografie země se mění od vyprahlých planin utichomořskéhopobřeží, přes horyAndyaž poamazonský deštný prales.
Je torozvojová zeměse střednímindexem lidského rozvojea mírou chudoby kolem 19 procent, nicméně má jeden z nejrychlejších průmyslových růstů na světě, v průměru 9,6 % ročně. Mezi hlavní hospodářské činnosti patří tradičně zemědělství, rybolov, důlní průmysl a výroba textilu, nově rozvíjejícími se obory jsou telekomunikace a biotechnologie. Země je součástíAsijsko-pacifického hospodářského společenstvíaTranspacifického partnerství.
V Peru žije přibližně 32 milionů obyvatel různých národností, včetně původních obyvatel Peru, Evropanů, Afričanů a Asiatů.Ačkoli ješpanělštinahlavním jazykem, mnoho Peruánců používáajmarštinuakečuánštinu, která je vedle španělštiny také úředním jazykem. Tato směs kulturních tradic má za důsledek velkou rozmanitost v oblastech umění, literatury, hudby a kuchyně. Hlavním náboženstvím jekřesťanství.
Nejstarší důkazy lidské činnosti na tomto území se datují přibližně do roku 11 000 př. n. l.Nejstarší známá peruánská kultura,Norte Chico(zvaná též Caral), vzkvétala v letech 3000 až 1800 př. n. l. podél Tichého oceánu.Jako další se rozvíjely kulturyChavínská,Paracaská,Močická,Nasca,Tiwanaku,VariaČimú. Nejvýznamnější byl Chavín, tato kultura existovala zhruba v letech 900–200 př. n. l. Jejím centrem a obřadním místem bylo městoChavín de Huántar. Byla to patrně první jihoamerická kultura, která zpracovávalazlato.Po pádu Chavínu bylo nejdůležitějším civilizačním centrem Vari, neboli Huarijská kultura. Říše Huari se začala rozvíjet okolo roku 500 a existovala zhruba půl století. Počet obyvatel hlavního města Huari se odhaduje na 40 000.
V 15. století seInkovéseskupili do silného státu a během století vytvořilinejvětší říšivpředkolumbovské Americe.Incká říše si postupně podrobila všechny ostatní andské národy např. roku 1475 říši Čimú.V15. stoletíIncká říšeovládala území asi 3 000 000km². Tato oblast dnes tvoří velkou část územíKolumbie,Ekvádoru, Peru,Bolívie,ArgentinyaChilea byla propojenarozlehlou sítí cest. Hlavní město incké říše byloCuzcoležící v peruánských horách. Kromě své vojenské moci vynikali Inkové i varchitektuře(vizMachu Picchu). Jinak všechny andské kultury byly zemědělské a využívalyzavlažovánía terasy; důležitý byl rybolov a hospodaření svelbloudovitými. Jelikož tyto kultury neměly pojem o trhu nebo penězích, jejich spolupráce se spoléhala na oboustrannost a přerozdělování.
Na počátku 16. století Inckou říši oslabila epidemieneštovica občanská válka mezi bratryHuáscaremaAtahualpou. Roku 1532 si Inky podrobili španělštíconquistadořipod vedenímFrancisca Pizarra. Bylo vytvořeno španělskéMístokrálovství Peru. Nejvýznamnějším peruánským místokrálem bylFrancisco de Toledo, který provedl modernizaci celého místokrálovství. Za jeho vlády byl popraven poslední exilovýinckývládceTúpac Amaru I.V roce 1780 rozpoutalTúpac Amaru II.(své jméno přijal na počest posledního inckého vládce) indiánské povstání proti Španělům, které si vyžádalo životy 100 tisíc indiánů a 30 tisíc bělochů.BěhemokupaceŠpanělska Napoleonem vypuklo další povstání, tentokrát vedenékreoly, ale bylo také neúspěšné.
Peruánská válka za nezávislost, neboli boj proti koloniální španělské moci, vyvrcholila v roce 1821, kdy generálJosé de San Martínvyhlásil nezávislost Peru. Mezi lety1836až1839byla vytvořenaPeruánsko-bolivijská konfederace, která ale byla rozpuštěna po porážce od separatistické armády v Chile.
40. až 60. léta 19. století přinesla konečně stabilitu a konsolidaci, díky vláděRamóna Castilly. Ekonomický růst byl založen zejména na vývozuguána. V 70. letech však přišla ekonomická krize, mj. kvůli nezvládnutému velkorysému projektu výstavby železnice. Nešťastná léta vyvrcholiladruhou tichomořskou válkous Chile (1879–1883), která skončila porážkou Peru a ztrátou peruánských provinciíAricaa Tacna. Po válce začalo období rekonstrukce státu, ale růst přinesl až nástup prezidentaNicoláse de Piérolyroku1895.
Převzetí úřaduAugustem B. Leguíouroku 1919 ukončilo sérii aristokratických vlád a nastoliloautoritářský režim. Leguía zůstal u moci jedenáct let. Jeho vláda, známá jakoOncenio(jedenáctiletí), se vyznačovala velkorysými sociálními opatřeními, kterými si získal chudé, ale také tvrdou politickou represí. Skončila roku1930vojenským převratemLuise Miguela Sáncheze Cerra, který zahájil období vojenských vlád (junt). Obnovenídemokracieroku1939a první prezidentské obdobíManuela Prada Ugartecheho(1939–1945) přineslo období klidu. Bylo přerušeno v roce 1948 osmiletou vládou (Ochenio) vojenského diktátoraManuela Odríy. Roku 1956 se k moci vrátil Prado Ugarteche a byla znovu nastolena demokracie, ale byla znovu svržena vojenským převratem roku 1962, který vedlRicardo Pérez Godoy. VládouFernanda Belaúnde Terryhobyla roku1963opět obnovena demokracie. V roce 1968 provedly ozbrojené síly pod vedením generálaJuana Velasca Alvaradadalší puč. Alvarado provedl radikální reformy, zestátnil velkou část podniků, volil silně protiamerickou rétoriku, ale podporu chudých obyvatel tím nezískal.Zemětřesení v Peruv roce 1970 si vyžádalo přes 66 000 obětí. Mezi oběťmi zemětřesení bylo také 14 členůčeskoslovenské horolezecké expedice, jejichž základní tábor byl zavalen sesuvem Huascaránu. V roce 1975 generálFrancisco Morales BermúdezAlvarada svrhl a dohlížel na obnovení demokracie, což roku 1980 znovu přivedlo do úřadu Fernanda Belaúnde Terryho. Jeho druhé období bylo ale značně nešťastné. Chronickáinflacevedla v roce 1985 k pádu peruánské měny. Roční příjem na obyvatele klesl pod úroveň roku 1960 a peruánský HDP poklesl o 20 %. Ekonomické turbulence 80. let prohloubily sociální napětí v Peru a částečně přispěly ke vzestupu násilných venkovských povstaleckých hnutí jako bylamaoistickáSvětlá stezka. Krvavá občanská válka mezi peruánskou armádou a Světlou stezkou si vyžádala na 70 000 obětí. Další nebezpečnou skupinou bylaMRTA(Movimiento Revolucionario Túpac Amaru). 80. létá mají v Peru přezdívku „ztracené desetiletí“(Década perdida).
Politická a ekonomická krize přivedla roku 1985 do úřaduAlana Garcíu, který se pokusil vyřešit všechny ekonomické problémy zestátněním bank. Deziluze z této politiky vedla k volbě pravicovéhoAlberta Fujimorihov roce 1990. Fujimory, synjaponskýchpřistěhovalců, se stal nejvýraznější osobností moderních peruánských dějin. Během své desetileté vlády definitivně porazil teroristy, zkrotil inflaci, provedl zásadní ekonomické reformy, včetně privatizace mnoha státních společností, a vytvořil příznivé klima pro podnikání a investice. Jeho vláda však nakonec skončila korupčním skandálem. V roce 2009 byl Fujimori odsouzen k 25 letům vězení za korupci a porušování lidských práv (šlo o některé nezákonné praktiky při boji s levicovými partyzány).Fujimoriovci, sdružení ve straněFuerza Popular, vedené dcerou prezidentaKeiko Fujimoriovou, však sehrávají v peruánské politickém systému stále zásadní roli.
Problém korupce ovšem přetrval. Fujimoriho nástupceAlejandro Toledoza ni byl zatčen roku 2019, jeho nástupceAlan Garcíase zastřelil ve stejném roce, když si pro něj šla policie, Garcíův nástupceOllanta Humalabyl nucen sledovat, jak jeho premiérkaAna Jaraovámusela opustit svůj úřad kvůli skandálu se sledováním politiků a novinářů tajnou službou.
Ve volbách roku 2016 zvítězilPedro Pablo Kuczynskize stranyPeruanos Por el Kambio(PPK). Parlamentní většinu získali fujimoriovci, prezidentem se stal Kuczynski.V rámci snahy o smír v zemi propustil z vězení Alberta Fujimoriho.Brzy však začalo vyšetřování dalšího korupčního skandálu spojeného s brazilskou stavební firmou Odebrecht, které zasáhlo i samotného prezidenta a Kuczynski rezignoval.Do prezidentského úřadu nastoupil dosavadní viceprezidentMartín Vizcarra.Plán na obnovu ekonomiky dostal tvrdý úder i poté, co na jaře 2017 zasáhl Peru extrémní klimatický jevEl Niňo.O domov přišlo přes 15 000 lidí, těžce byla zasažena infrastruktura i zemědělství. V letech 2019–2020 pokračovala ústavní krize. Prezident Vizcarra nejprve 30. září 2019 rozpustil kongres, ten krok považoval za neústavní a nominoval (2.) viceprezidentkuMercedes Aráozovouna přechodnou hlavu státu. Tyto kroky však byly prohlášeny za neplatné a Vizcarra nakonec vyhlásil na leden 2020. Nový kongres se již v září 2020, za sílícípandemie covidu-19pokusil oimpeachmentVizcarry. Po druhém impeachmentu 9. listopadu byl Vizcarra odvolán hlasováním Kongresu pro „morální nezpůsobilost“, byl pro to využit vágní pojem z článku 113 peruánské ústavy. Následně se, dle linie nástupnictví, stal prezidentemManuel Merino de Lama, dosavadní předseda Kongresu. Ten ale po šesti dnech registroval kvůli úmrtí dvou demonstrantů. Dalším prezidentem se stalFrancisco Sagasti, který působil jako prezident až do dalších řádných voleb v roce 2021.
V roce 2021 byl prezidentem zvolen levicový politikPedro Castillo, ten čtyřikrát obměnil složení vládního kabinetu. V listopadu 2022 se pokusil posílit své pravomoce pomocí puče, nicméně byl zadržen a zbaven funkce (opět pro „morální nezpůsobilost“). Následovaly násilné prostesty a střety demonstrantů s ozbrojenými složkami, prezidentkou se stalaDina Boluarteová.
Peruánská vlajka je tvořena listem o poměru stran 2:3 se třemi  svislými pruhy – červeným, bílým a červeným.
Na státní vlajce je uprostřed umístěný štít ze státního znaku z roku 1825, který obepínají dvě zelené ratolesti,vavřínováapalmová, spojené dole červenou stuhou.
Na válečné vlajce je znak úplný.
Peruánský státní znak existuje ve dvou variantách.Escudo nacionalse používá na veřejných budovách a také na válečné vlajce,Escudo de armasje vyobrazen na státní vlajce a na mincích. Štít je v obou případech stejný, Escudo nacional má jako pozadí čtyři červeno-bílo-červené vlajky, z každé strany splývá podél štítu jedna kratší a jedna delší, kdežto Escudo de armas je vrouben zlevapalmovoua zpravavavřínovouratolestí, které jsou svázány stuhou v národních barvách.
Štít znaku je rozdělen na tři pole. V levém horním je vyobrazenavikuňa(divoký druh lamy) v přirozené barvě na modrém pozadí, pravé horní pole je bílé se zelenou rostlinouchinovníku. Spodní polovina znaku je červená a nese zlatýroh hojnosti.
Peruánskou hymnu (španělskyHimno Nacional del Perú) složil José Bernardo Alcedo. Autorem slov je José de la Torre Ugarte. Hymna byla přijata na základě veřejné soutěže k příležitosti vyhlášení nezávislosti Peru v roce 1821.
Peru je třetí největší stát jihoamerickéhokontinentu. Je rozděleno na tři oblasti, které se táhnou ve směru sever-jih. Na západě jepoušť Sechura, nejširší na severu, kde je mnoho velkých písečnýchdun. Dále na jih je pobřeží převážně skalnaté se souvislým pásmem hor. Z peruánských And protéká pouští asi 50 řek. Andy se zvedají směrem do vnitrozemí až do výšky přes 5000 metrů. Nejvyšší horou jeHuascarán(6768 m n. m.). Hlavní dvě horská pásma Kordiller, které mají dosud činnésopkya seismickou aktivitu, jsou rozdělena vysoko položenou náhorní planinou, na níž se nachází jezeroTiticaca(6900 km²).
Na východní straně And se vrcholky pozvolna svažují doamazonské nížiny, která zabírá 62 % území státu. Peru má zhruba třikrát více obyvatel než ČR, avšak hustota obyvatelstva (počet obyvatel na 1 km²) je nízká. Většina obyvatel žije na úzkém pruhu země při pobřežíTichého oceánu.Peruánské národní parky(v roce 2014 celkem 13 parků) a další chráněná území pokrývají necelých 17 % rozlohy státu.
Hlavní město Peru jeLima. Limu založil v roce1535španělský conquistadorFrancisco Pizarro. Počet obyvatel hlavního města rychle vzrostl na 6,5 milionů lidí, kteří sem přišli při putování za prací. Bohatí bydlí v nových obytných domech nebo vilách na předměstí, chudí obývajícalampas, rozlehlé přelidněné čtvrtě chatrčí vyrostlých na periferii města.
JezeroTiticacase rozkládá ve výšce 3812 m n. m., takže je nejvýše položenou vodní nádrží s pravidelnoulodní dopravouna světě, a přes hranici zasahuje doBolívie. V jeho vodách od nepaměti lovili místníIndiániryby. IndiánštíUruovéžijí na jezeře v obydlích postavených na několika desítkách umělých „rákosových“ ostrůvků z rostlinytotora(botanickyskřípinec, druhSchoenoplectus californicus). Jejich tradiční obživou je pěstováníbrambor, jedné z mála užitkových rostlin plodících v této výšce, rybaření a lov ptáků žijících na jezeře a jeho březích. V současné době se převážná část z asi 1200 obyvatel žijících na ostrovech živí turismem a prodejem ručně vyráběných předmětů. Další indiánští domorodci obývají ostrovyTaquileaAmantani.
Pásmo And dělí celou zemi do několika klimatických oblastí.Na pouštích při pobřeží Tichého oceánu je podnebí chladné a suché díky vlivuHumboldtova proudu, na severním pobřeží se díky vlivu jevuEl Niñoobčas (jednou za pět či šest let) objevují období horká a vlhká. Podnebí And je vysokohorské a rozdílné podle nadmořské výšky. V severovýchodní části země, která spadá do Amazonské nížiny, je po celý rok horké a suché klima. Hlavní městoLimaležící nedaleko pobřeží Tichého oceánu má lednovou průměrnou teplotu 23 °C a červencovou teplotu 16 °C. Ročně zde spadne pouze 50 mm srážek.
Peru je podle ústavy z roku 1979 republika sprezidentským systémem. V roce 1992 rozpustil prezidentAlberto Fujimoridvoukomorový parlament. Nováústava, která byla přijata v roce 1993 v referendu, zavedla jednokomorový parlament a posílila moc prezidenta. Podle současné ústavy je prezident hlavou státu a vlády. Je volen na pět let lidovým hlasováním a nemůže sloužit dvě po sobě jdoucí období. Prezident ovšem sám vládě nepředsedá, ale jmenuje předsedu vlády a na jeho radu ministry. Hovoří se tak někdy o poloprezidentském systému. Parlament, zvaný Kongres republiky, je jednokomorový a má 130 členů volených na pět let. Hlasování do parlamentu je povinné, pro všechny občany ve věku 18 až 70 let.
Peru se potýká s dlouhodobou vnitropolitickou nestabilitou, charakterizovanou střídáním vlád, převraty a autoritářskými vládci. Kromě pravo-levého dělení dominuje politickému uspořádání konflikt mezi fujimoriovskými a proti-fujimoriovskými stranami.
V80. letechv Peru probíhalateroristickákampaň partyzánských skupin hnutí zvanéSendero luminoso(Světlá stezka), při které zemřelo několik desítek tisíc lidí. Extrémisté chtěli nastolit komunistickýmaoistický režima ovládnout zemi prostřednictvím teroru. Vraždili odpůrce a zastrašovali je bombovýmiatentátyve městech. V roce 1992 byl jejich vůdceAbimael Guzmánzajat a uvězněn.
Peru je zapojeno do několika projektů a organizací na polilatinskoamerické integrace. Je členským státem např. organizacíSpolečenství latinskoamerických a karibských států,Unie jihoamerických národů,Pacifická aliance,Latinskoamerický hospodářský systém,Latinskoamerické integrační sdružení,Andské společenstvía přidruženým státemMercosuru.
Napjaté jsou tradičně vztahy s Chile, s níž proběhlo v minulosti několik válek. V roce 2005 Peru znovu zpochybnilo své námořní hranice s Chile v Tichém oceánu.Za Fujimoriho vlády se zhoršily vztahy se Spojenými státy a Evropou.
PeruánecJavier Pérez de Cuéllarbyl v letech 1981–1991generálním tajemníkem OSN.
Území Peru je od 18. listopadu2002spravováno 25 regionálními vládami. Každá regionální vláda spravuje jeden departement (počet 24) a konstituční provincii Callao. Departementy se dále dělí na provincie, které jsou tvořeny distrikty. Celkem je celé území rozděleno do 196 provincií (od roku 2022) a 1874 okresů. Provincie Lima nespadá pod žádnou regionální vládu.
Peruánská hospodářská politika zažila ve 20. století velké proměny. VládaJuana Velasca Alvaradav letech 1968–1975 vyvlastnila zahraniční společnosti, zavedla plánovanou ekonomiku a vytvořila velký státní sektor. Tato opatření ovšem nedokázala dosáhnout kýžených cílů lépe přerozdělit bohatství a ukončit ekonomickou závislost na rozvinutých zemích. Navzdory tomu nebyla zrušena až do 90. let, kdy vláda Alberta Fujimoriho začala ekonomiku prudce deregulovat a liberalizovat. Fujimoriho reformy způsobily trvalý hospodářský růst od roku 1993, s výjimkou poklesu po asijské finanční krizi v roce 1997.
Dnes je ekonomika Peru 48. největším na světě (HDP v paritě kupní síly). Od roku 2011 je jednou z nejrychleji rostoucích ekonomik planety. Od reforem v 90. letech 20. století velmi posílilindex lidského rozvoje, přesto stále zůstává podstatně nižší než v případě souseda (a tradičního rivala) Chile, které má tento index v Jižní Americe nejvyšší (Peru šestý až sedmý nejvyšší).Hospodářství je již postindustriální – služby představují 53 % hrubého domácího produktu-
Hospodářský rozvoj je ovšem nerovnoměrný. Polovinahrubého domácího produktuvzniká v metropolitní oblasti Limy, zbytek země slouží především k zemědělství a těžbě surovin. Problémem peruánské ekonomiky je, že stále stojí na exportu primárních, nezpracovaných surovin. Poptávka po peruánských nerostných surovinách (měď, zinek, zlato) roste zejména ze stranyČínské lidové republiky. K dalším problémům patří korupce, nedostatečná infrastruktura a „šedá ekonomika“, která zaměstnává 73 % ekonomicky aktivního obyvatelstva a způsobuje nízký výběr daní. Na druhou stranu k tradičním zbraním peruánské ekonomiky patří nízké zadlužení (34 % HDP) a devizové rezervy, jež svým poměrem k HDP (29 %) patří dlouhodobě k nejvyšším v Latinské Americe i na světě. Díky tomu je i velmi stabilní místní měnasol. Na rozdíl od jiných jihoamerických zemí není platbaamerickými dolaryv maloobchodní síti běžná.Silná domácí měna je důležitá vzhledem k závislosti na dovozu. Naopak ale komplikuje život exportérům.
Hlavními obchodními partnery (k roku 2017) jsou Čína (26 % exportu a 22 % importu) a Spojené státy americké (16 % vývozu a 20 % dovozu).Nejvýznamnější exportní položky jsou rudy mědi, zinku, jejich slitiny, maso a ryby, zemní plyn.
Ačkoliv Peru má pouze 3 % orné půdy, 36 % ekonomicky aktivních obyvatel pracuje na farmách. 21 % půdy se využívá pro pastevectví. Hlavními oblastmi pěstování plodin jsou území podél řek protékajících pouští.Cukrová třtinaabavlníkjsou hlavními obchodními plodinami, pro obživu se pěstuje rýže. Vinná réva, olivy, tabák, pomeranče a banány se pěstují v Andách, ve vyšších polohách pak obiloviny, fazole, a brambory. Na východních svazích se využívá půda pro chovovcí,lamaalpak. V zemi se pěstuje ikoka.
ChladnýHumboldtův proudpřináší obrovské množství planktonu, což je výborná potrava pro ryby. Peru je jedním z největších producentů ryb s průměrným ročním úlovkem 45 milionů tun. Hlavními druhy ryb jsousardele,tuňák, makrelovité ryby asardinky. Každý 9. nebo 10. rok však teplý mořský proudEl Niñonaruší rovnováhu organického života a ryby odplují za potravou jinam. To samozřejmě těžce postihuje rybářský průmysl.
Obrovské lesní plochy ve vnitrozemí jsou těžko přístupné a využitelné. K přepravě některých produktů se využívají řeky a přístav ve městěIquitos.
Peru má bohatá naleziště různých nerostů, zejménamědi,stříbra,železaazlataa takéropya uhlí. Peru je druhé na světě v produkci stříbra, páté na světě v produkci zlata (8,2 % světové produkce), vLatinské Americeprvní v produkci olova a druhé, co se týče mědi. Centrum těžby železné rudy jeMarconana jižním pobřeží, ropa se těží v Amazonské nížině.
Mnohá průmyslová odvětví souvisí se zpracováním nerostů a jsou umístěna v oblasti And. Průmysl se rozvíjí ve městech na pobřeží. V mnohých přístavech je důležitá výroba rybí moučky, hojně rozšířený je průmysl potravinářský a textilní. K dalším odvětvím patří výroba cementu, oceli, stavba lodí, montáž aut aj. Hlavní průmyslovou oblastí je Lima Callao, neboť je zde soustředěno 70 % veškerého průmyslu. 57 % elektrické energie dodávají hydroelektrárny.
Pouštěpři pobřeží, zalesněné vnitrozemí a pohoříAndpůsobí problémy v dopravě. Důležitá je doprava letecká, ačkoliv většina Peruánců na ni nemá prostředky. Jedna z nejobdivuhodnějších železnic (transandská) světa vede z Limy do vnitrozemí do La Oroya. Měří 170 km a překonává výšku 4816 metrů nad mořem. Silnice v Peru čítají kolem 137 000 km, které tvoří tři velké skupiny: dálnice, vnitřní silnice a spojovací sítě. To všechno spojuje okresy a hlavní města provincii. To zase dovoluje všem občanům cestovat svým autem nebo autobusem mnoha linek. Z 20 000 km má pevný povrch. Důležitou dopravní spojnicí jePanamerická dálnice(3337 km).
Peruánský statistický úřad odhadl v roce 2018 počet obyvatel na 32 162 184. Průměrný populační přírůstek pak na 1,07 %.Podle peruánského sčítání z roku 1940 mělo Peru sedm milionů obyvatel.
Třetina všech obyvatel žije v metropolitní oblastLima-Callao(10 milionů lidí). V hlavním městěLimaje to asi čtvrtina. Více než polovina obyvatel země je soustředěná na pobřeží. Naproti tomu rozsáhlé oblasti Amazonie na východě jsou osídleny jen velmi řídce. Ve městech žije 76,9 % obyvatelstva. Mezi největší města v Andách patříArequipa,CuzcoaHuancayo. Další důležitá města jsou pří pobřeží –Callao,Trujillo,Chiclayo,PiuraaChimbote.Iquitosje největší amazonský přístav v zemi.
98 % obyvatelstva má peruánské občanství, v pohraničních oblastech žijí skupinyEkvádorců,BolivijcůaBrazilcůbez občanství. V Peru žije téměř milion etnických Číňanů a asi 100 tisícJaponců, kteří sem přišli koncem 19. století. V roce 2018 do země přišla migrační vlnaVenezuelcůprchajících kvůli rozkladu své země pod vládouchávezistů. Podle peruánského imigračního úřadu jich je přes 800 tisíc.
45 % obyvatelstva Peru jsou potomci původních Indiánů, především kmenůKečuaa Aymará. 37 % jsou míšenci původního obyvatelstva a bělochů (mestici), 15 % jsou běloši (převážněšpanělskéhopůvodu), 3 % ostatní. Ve východníAmazoniižije 333 tisíc domorodých indiánů rozdělených do 32 etnických skupin, mezi kterými jsou největšíAsháninkaové, jejichž populace se odhaduje na 51 tisíc. V pralese žije i několik civilizací nekontaktovaných indiánských kmenů.
Úřední jazyky jsou dva, španělština akečuánština. Mluví se však též více než padesáti domorodými jazyky, největší z nich jeajmarština, následují jazyky aguaruna, asháninka, shipibo-conibo, chayahuita ad.
Podle sčítání lidu z roku 2005 se 81,3 % Peruánců hlásí křímskokatolickémunáboženství, 12,5 % kprotestantismu. Podíl protestantských a zejménaletničních církvívšak stále roste, stejně jako i v jiných latinoamerických zemích. Do křesťanství mnoha lidí se ovšem prolínají i staroindiánské elementy.
V Limě je nejstaršíuniverzitav Latinské Americe, založená roku 1551.
Peruánský spisovatelMario Vargas Llosaobdržel v roce 2010Nobelovu cenu za literaturu, jako první Peruánec v historii.V roce 1994 získal rovněžCervantesovu cenu, nejprestižnější literární ocenění španělsky mluvícího světa, opět jako první Peruánec a dosud jediný (k roku 2018).K oceňovaným autorům patřil i básníkCésar Vallejo, který byl členem skupiny peruánských intelektuálů zvaných Severní skupina (Grupo Norte).Otcem zakladatelem peruánské literatury byl kronikářInca Garcilaso de la Vega, první jihoamerický autor, který se prosadil vEvropě. Novinář a filozofJosé Carlos Mariáteguibyl představitelemmarxismua měl silný vliv na vývoj celéjihoamerickélevice.SpisovateléJosé María ArguedasneboCiro Alegríazachytili ve svých románech život peruánských indiánů.
Slavnou zpěvačkou bylaYma Sumacová, operním tenoremJuan Diego Flórez. Jako ilustrátorfantasyknih proslulBoris Vallejo. RežisérkaClaudia Llosaovázískala v roce 2009 se svým filmemMléko žaluZlatého medvědanafestivalu v Berlíně.
Peru má po Brazílii druhý největší počet památek na seznamusvětového kulturního dědictví UNESCOv Jižní Americe, zejména díky ohromnému množství pozůstatků indiánských kultur. Na seznam byla zapsána předkolumbovská městaCuzco,Machu Picchu,Chan Chan,Caral-SupeaChavín de Huántar,geoglyfy na planině Nazca a Pampas de Jumana, historické centrum Limy a klášter San Francisco de Lima, historické centrum městaArequipaa andský systém cestQhapaq Ñan.
Vysoko v horáchAndvystavěnéMachu Picchubylo v 15. a 16. století významným inckým městem. Opevněné sídlo uniklo pozornosti španělských dobyvatelů, kteří sem vtrhli v roce 1532, a zůstalo zapomenuto až do roku 1911, kdy je objevil americký archeologHiram Bingham. Díky tomu je nejzachovalejší inckou památkou. Zachovaly se zbytky kultovních objektů a 143 obytných domů.
Geoglyfy na náhorní plošině Nazca tvoří více než 300 obrazců, tvořených světlými liniemi, vzniklými odstraněním tmavšího vulkanického povrchu. Jednotlivé obrazce jsou zřetelné až při pohledu z letadla nebo balonu a dodnes není jednoznačně prokázáno, z jakého důvodu byly vytvořeny.
Hlavní centrum Incké říše Cuzco leželo na východních svazích And ve výšce 3400 metrů. Když inckou metropoli spatřili španělští kronikáři v 16. století, napsali, že žádné město ve staré Evropě se s ní nemůže srovnávat.Hlavní inckou památkou je pevnostSacsayhuamán. Roku 1536 se stala základnou povstáníManco Cápaca II.proti Španělům, poté byla pobořena. Na ruinách inckého Cuzca vystavěly Španělé město nové. Nejvýznamnější křesťanskou památkou je Katedrála Nanebevzetí Panny Marie.
Archeoložka a matematička německého původuMaria Reicheováse proslavila výzkumem geoglyfů a petroglyfů na planině Nazca, jejich měření a zkoumání zasvětila celý život, přičemž byla zastánkyní astronomické interpretace této starověké památky.EkonomHernando de Sotoje známý svou prací v oboru informační ekonomie. Je též prezidentem Institutu pro svobodu a demokracii, vlivného think-tanku zabývajícího se rozvojem zemí třetího světa, sídlícího v Limě. Významným matematikem specializujícím se na teorii čísel jeHarald Helfgott.
Peruánská kuchyně vychází z vlivů kuchyněInkůa dalších indiánských kmenů,španělské kuchyně,čínské kuchyně,africké kuchyně, ale iitalské,německénebojaponské kuchyně.Mezi tradiční základní suroviny peruánské kuchyně patříbrambory(kterých je vPerudostupných stovky druhů),kukuřice,quinoa,luštěninya různé hlízy (jako jeoka,lichořeřišnicenebomelok). Španělé do Peru přivezlipšenici,rýži,citrónyahovězí,vepřovéakuřecí maso.Peruánské pokrmy bývají typicky velmi pikantní, používá se několik druhůchilli(nejpopulárnější druh chilli jeají).Typickou místní specialitou jeceviche, tvoří ji syrové ryby nebomořské plodypodávaná pokapané citrónem nebo limetkou a s chilli a bylinkami. Jako příloha se často podávají brambory. Ceviche se podává především v pobřežních oblastech Peru. Především v horských oblastech je oblíbeným pokrmem pečenémorčecuy, podávané vcelku, často s bramborami nebomaniokem. Oblíbené jsou, jako i v jiných latinoamerických zemích,tamalesaempanada. Ze sladkostí je to dezert zdýněpicarones nebo mazamorra morada,kaše z fialové kukuřice ochucenáskořicí. Z pálenek je oblíbenépisco, pivo se vaří hlavně z kukuřice, z nealkoholických nápojů je oblíbenáchica moradaneboinca kola.
Peru se zúčastňuje olympijských her od roku 1936 (ačkoli již roku 1900 soutěžil PeruánecCarlos de Candamo). Dosud získala jednu zlatou medaili (k roku 2018). Z londýnských her ji roku 1948 přivezl sportovní střelecEdwin Vásquez. Také dvě ze tří stříbrných medailí byly střelecké (Francisco Boza,Juan Giha). Tu třetí vybojovalaženská volejbalová reprezentacenaolympijských hrách v Soulu roku 1988. Členy síně slávy Mezinárodní volejbalové federace jsouCecilia TaitováaGabriela Pérez del Solarová.
Peruánská fotbalová reprezentacedvakrát vyhrála turnajCopa América, v letech 1939 a 1975. Peruánský tenistaAlex Olmedovyhrál roku 1959WimbledoniAustralian Open, reprezentoval ovšem Spojené státy. Roku 1987 byl uveden do mezinárodní tenisové Síně slávy.