Národní jednota severočeská

Národní jednota severočeská(NJS) bylaobrannýmnacionálnímspolkemzaloženým22. března1885. Svým účelem tvořila protipól německého svazuBund der Deutschenv župních oblastechElster-Elbe-Gau,Gau Nordböhmen,Jeschken-Iser-GauaGau Ostböhmen. Na severu Čech v krajích pražském, žateckém, litoměřickém, boleslavském, jičínském a královéhradeckém podporovala národní, duševní a materiální poměry české menšiny, pořádala přednášky, zakládala knihovny, školy azáložny, nakupovala školní pomůcky. Běhemprvní světové válkyse soustředila na humanitární pomoc, zejména podporu sirotků a sociálně slabých. Zaprvní republikyse práce NJS zaměřila především na německá pohraniční území a na zájmy českých „hraničářů“. Ražením hesla „svůj k svému“ přispívala kradikálnímunacionalismu, k národnostním konfliktům a propagovala hospodářský a sociální bojkot "nepřátel" národa, především Židů a Němců.PoMnichovuse spolu s dalšími organizacemi zapojila do pomociuprchlíkům z pohraničí. Ponacistické okupacise v dubnu 1939 stala součástíNárodní maticea jako samostatná organizace zanikla.
Naseveru Čechse v průběhu století utvořily české menšiny v oblastiŽatecka,TřebenickaaJilemnicka. S postupnouindustrializacíseveru přicházeli od druhé poloviny 19. století do německého pohraničí hlavně češtíhorníci(Sokolovsko,Chomutovsko,MosteckoaŽacléřsko),sklářiatextilnídělníci (ale i menší část řemeslníků, živnostníků a inteligence) a utvářeli v oblastech s dosud německou populací nové české menšinové obyvatelstvo. Národnostní boj se mezi oběma národy rozhořel nejprve v oblasti školství. V Praze založenáÚstřední matice školská(prosinec 1880) byla odpovědí na německou stranou založenýAllgemeiner deutscher Schulverein(květen 1880) veVídni.
V jižním a jihozápadním pohraničí (se silnější českou menšinou) se Němci na ochranu německého hospodářství sdružili ve spolkuBöhmerwaldbund(1884), na který zareagovalo české národnostní hnutíNárodní jednotou Pošumavskou(NJP 1884)a pokračovalo s podporou českých menšin v pohraničních oblastech zakládáním dalšíchobranných jednot. Společným cílem českých na hospodářství a kulturu zaměřenýchNárodních jednotmělo být „”vymanění Čechů ze závislosti na místních německých podnikatelích a vytvoření předpokladů pro politickou práci a národní rozvoj”.
V severním pohraničí naŽatecku,Litoměřicku,Mladoboleslavsku,Jičínsku,Královéhradeckua kolemPrahynásledovala dne22. března1885„Národní jednota severočeská”. Němci zde zakládali obranné hospodářské spolky až o necelých deset let později - Bund der Deutschen in Böhmen (Praha 1894), Bund der Deutschen Nordwestböhmens (Most 1894), Bund der Deutschen Ostböhmens (Trutnov 1894). Během prvního roku tvořilo členskou základnu NJS 3 782 členů ve 119 místních odborech a do roku1889přesáhl počet členů 10 tisíc.Kancelář NJS sídlila v Praze naVáclavském náměstíčp. 34.
Dne 22. března1885se konala v malém sáleMěšťanské besedy v Praze(od roku 2007 Hotel Beseda Praha)první valná hromada NJS, na které přípravný výbor za účasti delegátů a prvních členů schválil spolkové stanovy. Zároveň seznámil účastníky s pozdravnými dopisy: českých studentů z Liberce,Měšťanské besedy z Litoměřic, spolku „Česká přední stráž” z obcePětipsy, dr. Paříka zTřeběnic,vojenských vysloužilcůzeDvora Královéa dalších. Členy prvního ústředního výboru se stali dr.Alois Pravoslav Trojan, redaktorJosef Anýž, MUC Trojan, P. F. Dusil, archivní adjunktFrantišek Dvorský, knihkupec M. Knapp, MUC Nikrin, MUDr. A. Slavík, redaktorAdolf Srb, Šmíd, Švácha a redaktor J. Kumer. K tomu zvolilo osazenstvo ještě 3 revizory spolkových účtů. Po dohodě s Národní jednotou Pošumavskou se práce NJS vztahovala na území od západu počínajeMariánskými Lázněmipřes celý sever až k východu poLanškrounskoaPoličsko.
Zvolený ústřední výbor volil ze svého středu předsednictvo složené ze starosty, místostarosty, 2 jednatelů, 1 pokladníka, 1 zapisovatele a 1 účetního. Menší změny proběhly v roce 1907 a podle stanov tvořili předsednictvo starosta, 2 místostarostové, 2 jednatelé, 1 pokladník a 1 tajemník vedoucí kanceláře. Celý ústřední výbor se nyní skládal ze 36 členů a scházel se jednou měsíčně. Centrální výbor byl rozčleněn do 4 komisí (odborů): organizační, redakční, vánoční a finanční. Od roku 1907-1931 fungoval na ústředí další orgán „Zastupitelstvo jednoty” pro národní a volební záležitosti. Další změny v ústředí proběhly po vzniku Československa. Do předsednictva přibyla opět pozice účetního, tajemníka nahradil ředitel kanceláře a pro účelypozemkové reformyNJS zřídila 5. komisi „pozemkovou”. Od roku 1932 sestával ústřední výbor ze 40 členů (volební období 4 roky), z 1 zástupce pro Prahu (volební období 2 roky), z 1 správce domu v PrazeNa Zderazečp. 5, 1 stavebního referenta a 5 dalších členů ústředního výboru.
Na valné hromadě 2. května1901přijali její účastníci organizační členění nižších jednotek. NJS pracovala následně ve 12 územních sborech: 1. rakovnicko-lounském, 2. podkrušnohorském, 3. roudnicko-mělnickém, 4. mladoboleslavsko-turnovském, 5. semilsko-železnobrodském, 6. jilemnicko-jičínském, 7. hradecko-trutnovském, 8. náchodsko-polickém, 9. žambersko-lanškrounském, 10. litomyšlsko-polickém, 11. polabském a 12. pražském. S narůstající členskou základnou došlo v roce 1929 k novému členění do 14 sborů a mnohem většímu počtu okrsků:
K založení místního odboru bylo zapotřebí 20 členů z místa a okolí. Místní výbor se skládal z předsedy, místopředsedy, jednatele a pokladníka, ve větších místech ještě z knihovníka a zapisovatele. Scházel se čtvrtletně v jednoročním volebním období. Existovaly odbory smíšené, mužské, ženské, pro mládež nebo akademické. Zaprvní republikyvznikla síť „hraničních stráží”. Místní odbory na českém území si braly podpatronátnípéči odbory na jazykové hranici či přímo na německém území, proto se jim také říkalo „ochranitelky”.Členy spolku stanovy po roku 1932 dělily na přispívající, činné, zakládající a čestné. Přispívajícím členům stanovil ústřední výbor výši příspěvků a zápisného, činní se povinně zavazovali k plnění cílů NJS a k placení jednoročního příspěvku 2 koruny (sociálně slabí 1 korunu). Zakládajícím členům byl jednorázový poplatek zvýšen ze 400 na 1 000 korun nebo mohli zaplatit 200 korun tzv. pozemkový příspěvek. Mezi čestnými členy figurovala jména: MUDr. Václav Pařík zTřebenic,Karolína Světlá, dr.Alois Pravoslav Trojan, MUDr. Václav Šamánek z Liberce, Václav Strejcovský, statkář zBlahoticu Slaného a po roce 1918 prezidentTomáš Garrigue Masaryk, ministrGustav Habrman, starosta NJS a senátorEmanuel Hrubý,Alois Jirásek, ministerský předseda dr.Karel Kramář, poslanecJiří Stříbrnýa další.
V 80. a 90. letech 19. stol. zveřejňovala NJS své články a zprávy v lokálních českých listech. Nakonec přistoupila k vydávání vlastního měsíčníku „Věstník národní jednoty severočeské”. Jeho první číslo vyšlo vPrazev říjnu1900. Za vydavatelskou aredaktorskoupráci byl zodpovědnýVáclav Hübnera od II. ročníku JUDr. Josef V. Štumpf. Obsahoval organizační pokyny a zprávy, úvahy na téma české menšiny,školství,kultury, literární rozbory, výroční zprávy a zápisy valných hromad NJS. Jednota využívala i menšinového tisku - „Trutnovský věstník”, „Český Sever”, „Naše menšiny” (1920-1937, od r. 1937-1938 Naše hranice)či listy Akademického odboru NJS „Přátelům českých menšin na severu”. Od roku1907vycházel věstník pod názvem „Stráž severu” a od roku1923došlo ke sloučení tiskovin vydávaných až do roku1939pod názvem „Hraničář”.
V oblasti menšinového školství spolupracovala sÚstřední maticí školskou(ÚMŠ), úzkou spolupráci vyvíjela naPodbořanskua na společném hraničním pásmu sNárodní jednotou Pošumavskou, dále sNárodní jednotou pro jihozápadní MoravuvBrně,Národní jednotou pro východní MoravuvOlomouci,Československou jednotouvPraze, s národní organizacíMaticí opavskouaSlezskou maticí osvěty lidovénaTěšínskuaHlučínsku. Úzká spolupráce probíhala také s obcíSokola. Po vznikuČeskoslovenskaa rivalitě různých podobně pracujících spolků podala NJP návrh na svaz všech obranných spolků, který byl v roce1922ustanoven pod názvemSvaz národních jednot a matic. Svaz sídlil v místnostech NJS v Praze v ul. Spálená čp. 26.
Jednatelské knihy místních odborů prozrazují, že na běžném programu jednání se řešila národnostní situace v okolních obcích, prodej a koupě nemovitostí v německých oblastech, kdy se jednota snažila, aby majetek přešel do českých rukou. Probíral se stav obecních knihoven, připravovaly se přednášky a probírala se podpora českých menšin v oblastech zájmu.I když se činnost Jednoty odvíjela i na pomezí a na českém území, hlavní aktivita směřovala do tzv. poněmčeného území.
Přestože stanovy politické působení nedovolovaly, práce NJS byla silně ovlivněna politickými stranamiMladočechů,Státoprávní stranouaČeskými socialisty. Za 1. republiky měla Jednota blízko k stranám zastávajícíčeský nacionalismus. Spory se objevovaly sesociálními demokratya zejménakomunisty.
Národní jednota Severočeská prováděla zaRakouska-Uherskatzv. soukromé sčítání lidu. Přisčítání liduv roce1921vyvíjela tlak na Čechy hlásící se k německé národnosti. Zasahovala také do voleb doobecních zastupitelstevna jazykové hranici (Třebenicko,RýdrovicenaLanškrounsku) a přímo v německých oblastech jako například naMostecku. Za první republiky také v Praze zřídila poradenskou službu „Samosprávnou poradnu” (volbyasamospráva), pořádala samosprávné kurzy a radila v otázkách samosprávy i v nové rubrice v časopise Hraničář.
NJS se zasazovala o užívání českého jazyka na úrovni krajských soudů v Mostě,Chebu,Litoměřicícha vČeské Lípě. NaJubilejní zemské výstavě v Praze(1891) se jí podařilo prosadit stánky českých menšin, ale pořádala i krajinské výstavy na pomezí (Turnov,Železný Brod). Účastnila se oslav 300. výročí narozeníJana Amose KomenskéhoaNárodopisné výstavyv Praze. Během první světové války se podílela skrze důvěrníky na zřizování národních výborů apo převratuse podílela společně seSokolemna obsazování německého pohraničí.
Ústřední výbor NJS připravoval podklady pro mírová jednání v roce 1919, kde líčil nesmyslnost německých provincií a vyzdvihoval práva čs. státu na poněmčená území. Podporoval také myšlenku zestátnění německých dolů, lázní a průmyslu. Běhemsvětové hospodářské krizevystupovali členové pouze na podporu českého dělnictva a zastávali názor, že za jejich sociální problémy mohou „němečtíkapitalisté”. V doběHenleinovského hnutízřídila „Hraničářský klub čs. studentstva” při NJS, který vyvíjel národnostní aktivity na jazykové hranici, ale i v německých oblastech. PoMnichovupomáhal se stěhováním „hraničářů”, aktivních členů obranářských spolků a aktivistům podílejících se na tzv. „čechizaci” pohraničí dozbytkového Československa.
Zpočátku své činnosti poskytovala hraničářům levné úvěry ze své pokladny, ale pro velkou ztrátovost přešla NJS pouze k poskytování ručení. Na pomoc odbytu českých výrobků zřídila v Prazetržnici.Podporovala rozvoj českýchdružstevních záloženKampeličekv obcích a městech:Terezín,Třebenice,Liberec,Postoloprty,Jablonec nad Jizerou,Ústí nad Labem,Hodkovice,Liběchov,Český Dub,Duchcovs filiálkou vTeplicích,Most,Český Šumburk,Litoměřice,Přepeře,TrutnovaLovosice. V roce 1910 založila v Praze vlastní záložnu s názvem «Otčina» a pro její neúspěšnou činnost ji nahradila v roce1924česká pozemková společnost «Terra». Kvůli přerušení mezinárodního obchodu pomáhala během války lidem bez práce jako např.podkrkonošskýmsklářůmatkalcům.Vedle toho se snažila o udržení nemovitého majetku, částečně zakoupeného na úvěr, který vyžadoval pravidelný přísun peněz.
Na jedné straně zabraňovala prodeji českého majetku Němcům a na druhé straně ze zřízeného „pozemkového fondu” vykupovala majetek na německém území, zvláště v těch případech, kdy nesehnala českého kupce nebo pokud o majetek neměl zájem nějaký z hraničářů (činžovní domy, pozemky, budovy pro školy, hostince atp.).NJS pomáhala stavět národní domy a budovala spolkové místnosti pro národní obrannou činnost. Z velkých hospodářských počinů se jí podařilo zřídit českýcukrovar,pivovaramlékárnuvBohušovicích, SeveročeskoutiskárnuvÚstí nad Labem, koupilazřídlominerální vodyuLázní Kynžvarta založila „Severočeské závody knihkupecké a papírnické” v Praze. Zemědělská pomoc byla pro NJS jen okrajovou záležitostí. Ponejvíce vevýchodních Čecháchpomáhala s nákupem strojů ahnojiv. Dále podporovala zestátnění německéželezniční dráhyalabsképaroplavbyči vlastnila podíly v družstevnísklárně„Lidrusk” vLibkovicíchuDuchcovaa v pivovaru vRokytnici nad Jizerou. Zprostředkováním práce jako tomu bylo uBund der Deutschense v takové míře Národní Jednoty nezabývaly a sem tam okrajově pomohly zaměstnat mladé české obyvatelstvo.
Pro sociální práci byl založen při NJS spolek «Svépomoc». Za války pomáhala rodinám jejichž živitelé byli na frontě nebo byli jinak postiženi persekucí úřadů. Zřídila fond pro sirotky po padlých vojácích. Informovala rodinné příslušníky vojáků o jejich právech a možnostech a navazovala pro ně kontakt s «Českou zemskou komisí pro ochranu dětí a péči o mládež», která poskytovala podporu válečným sirotkům a vdovám z pověření úřadů. Po odstoupení pohraničí v roce1938organizovala seSokolem,Českým srdcem,Zemskou péčí o mládežaČerveným křížempřechodné bydlení pro uprchlíky a společně s „Ústředním sociálním úřadem města Prahy” založila „Výbor pro pomoc uprchlíkům”, který provozoval u poštovní spořitelny účet „Pomoc uprchlíkům“.NJS se pak některým z nich snažila hledat práci nebo jim poskytnout finanční výpomoc.
Sociální výpomoc poskytoval spolek „Svépomoc” především dělníkům, drobným řemeslníkům, živnostníkům a chudým rolníkům či zemědělským dělníkům na území s převahou německého obyvatelstva. Jednorázové podpory dostávali také horníci během stávky nebo při výluce z práce či pozůstalí po hornících zemřelých při důlních katastrofách (důl Jupiter u Třebušic). Dále se zaměřoval na české občany propuštěné z práce nebo vyhozené z bytu za obranářské aktivity během sčítání lidu, zakládání českých škol nebo během obecních voleb (Liberec,Svatava,Ervěnice).Vánoční sociální činnost sestávala z darů (šatstvo a obuv) a vánočních nadílek dětem sociálně slabých hraničářů, pro které také pořádal spolek výlety do hlavního města a na zajímavá místa v Čechách. Zakládal tzv. „feriální osady” pro prázdninové pobyty českých dětí z pohraničí u českých rodin na venkově. VDubékoupila NJS objekt pro ozdravovnu hornických a dělnických dětí.
Po vzniku Československa se zaměřovala na právní pomoc českým lidem žijících v německém prostředí, kterou poskytovali například dr. Štumpf, dr. Baxa, dr. Matys v Praze, dr. Hansgirg, dr. Brož v Litoměřicích, dr. Just v Trutnově, dr. Čermák v Českém Dubu, dr. Hliňák v Liberci, dr. Stejskal v Duchcově a dr. Horlivý v Mostě.
Místní odbory pořádalyplesy, zábavy, výlety nebo divadelní představení a jejich cílem bylo získání širokého publika. Velký význam hrálo i pořádání národních slavností s lidovými písněmi, tanci azvykoslovím. Na venkově se těšiloochotnickédivadlo velké oblibě. Místní odbor Národní jednoty severočeské vZákupechse scházel v restauraci Modrá hvězda (na rohu dnešní Gagarinovy a Borské ulice) a zde byl také 25. června1923založen nejstarší ochotnický kroužek naČeskolipsku.Ústřední výbor zajišťoval finanční prostředky na jeviště. Zvláště dámské odbory se věnovalyloutkovému divadlu. Za první republiky koupila NJS i několikbiografůna německém území.
Menšinovéškolstvíse řídilo až do konceRakouska-Uherskaškolským zákonem ze 14. května1869, č. 62 ř. z. Podle § 59 se menšinová škola mohla zřídit pouze v tam, kde (v obci a jejím blízkém okolí) byl pětiletý průměr počtudětí školou povinnýchvětší než 40. Na základě takového zjištění pak o zřízení školy rozhodla sice zemská školní rada, ale o provoz školy se musela postarat obec. Proto se zemská školní rada obracela na obecní zastupitelstvo a jeho místní školní radu a postupovala podle jeho vyjádření. Je nasnadě, že v německých obcích se tomu zastupitelstvo bránilo a nemínilo zřízením české školy zatěžovat rozpočet obce. Pokud už českou školu zřídit muselo, stávalo se, že ji umístilo do nevyhovujících objektů, do kterých jen s donucením okresní inspekční komise následně investovalo. V případě zamítnutí se snažila Ústřední matice školská zajistit budovu (pronájem či koupě) a následně zde vybudovat školu privátní (matiční), která byla ale plně v její režii a zatěžovala omezený rozpočet spolku. Následně pak společně s NJS vedla s úřady boj o její zveřejnění (zestátnění), čímž by opět přešlo financování školy na místní obec. Německá strana na zasílání českých děti do „matičních” škol reagovala propouštěním českých dělníků z práce nebo celou rodinu i s dětmi vyhodila z bytu.
O zřizování menšinových českých školy se vedly dlouhé spory a byly doprovázeny všelijakými praktikami na obou stranách. Právě o české nezaměstnané dělníky nebo rodiny bez přístřeší se starala NJS nebo pomáhala ÚMČ v boji s úřady a přebírala starost o školy veřejné (obecní), pokračovací a odborné.Nejostřejší boje se vedly vÚstí nad Labem, vLiberciaPodmoklechvDěčíně, veSvatavěa vErvěnicích. Po masivním vyhazování českých horníků z práce a z bytu ( 120 českých rodin - 500 osob včetně nemocných a dětí žilo po řadu týdnů v okolních lesích a polích) zakoupily Ústřední matice školská a Národní jednota severočeská 26. června 1907 osm Valentových domů, „aby se rodiny, které stále tábořily na ulici, měly kde ubytovat”. Na konci roku1908se podařilo dosáhnout nařízení c. a k. okresního hejtmana vChomutově. ÚMŠ společně s NJS získaly v Ervěnicích předsálí tanečního sálu v hostinci U města Prahy (dříve Austria) a od 1. března 1909 navštěvovalo českou veřejnou školu 66 hochů a 51 dívek.
V roce1902slavila NJS úspěch směšťanskou školuvTřeběnicíchna jejíž finanční sbírku vydala pohlednice, „Poslední řeč dr. Paříka”, sbírkubásníapísníFilipa Drhy„Na sporné půdě”. Podobně otevřela i měšťanskou školu vJablonci nad Jizerou, které obstarala školní pomůcky nebo v Mostě,DuchcověaČeském Dubu, pokračovací školy v Liberci, Mostě aBohušovicíchči hospodářskou školu vTerezíně. Ochranou ruku držela i nad školami zřízenými jako třeba vBělé pod Bezdězema veDvoře Králové. Místní odbory NJS zřizovaly na školách „polévkové ústavy” nebo hradily chudým dětem celé obědy. Po vydání školského zákona v roce1919se situace podstatně změnila, veškeré matiční školy převzal a nadále o životě privátních škol (zřízených německým spolkemDeutscher Schulverein) rozhodoval stát. Pro NJS to znamenalo do budoucna podporu chudých žáků v hraničářských školách (stravování, jízdné, školní pomůcky) a dále bojovat za lepší umístění škol.
V roce 1885 založila NJS na návrh ústředí knihovní odbor a mezi první dárce knih patřili profesor Studnička, pokladník Knapp a redakce časopisu Politik. Hned v prvním roce disponovala v 10 místních odborech 1 296 svazky a za 40 let svého působení se mohla pochlubit v 547 odborech 75 298 knižními díly. Nejčastějším typem se staly knihovny lidové pro širokou veřejnost a běžně nabízely něco kolem 100 svazků, které na požádání ústředí vyměňovalo. Žákovské knihovny s 30-100 svazky poskytla NJS školám na jazykové hranici natrvalo. Divadelní knihovny vlastnily odborům s ochotnickým divadlem. Hospodářské knihovny sehrály hlavní roli ještě před rozmachem zemědělských časopisů. České tiskoviny zasílala do místních odborů NJS zdarma a ve větších městech zřizovala čítárny. Před Velkou válkou vycházelaedice„Epištoly pro lid” (např. Hrnčíř František - Kam máme do školy své děti posílati?, Nákladem Národní Jednoty Severočeské, 1896)
Vydávala vlastní knihy (např.O Boženě Němcové,Potřeba osobního úvěru pro rolnictvo a záložny Raiffeisenovy,Poučení o práci místních odborů) a časopisStráž na Severu.Roku1892vydala společně sNárodní jednotou pošumavskoubrožuruVlastenecké poslání, kde obě organizace vyzývaly rodiče a venkovské učitele k zajištění kvalitního návazného vzdělání pro děti, končící základní školní docházku. Zdůrazňovaly, že nekvalifikovaná práce v domácím hospodářství, u které tehdy skončila řada dospívajících, je výhodná jen krátkodobě a v delší perspektivě vede k bídě. Jako nejlepší alternativu doporučovaly učení u renomovaného, dobře vybraného řemeslnického mistra.Po vzniku Československa vydala vláda dne 22. července 1919 zákon o veřejných knihovnách obecních č. 430/1919 Sb. a NJS pomáhala budovat obecní knihovny, jejichž základ tvořily knihovny lidové.
Přednáškové činnosti se od počátku věnovali hlavně učitelé a členové ústředního výboru. Hned po založení za cenu jízdného spolupracoval s ústředím v Praze učitel Emil Řezáč zDuchcovaa po založení spolku jezdila po Teplicku „Jednota českých učitelů z Duchcova a okolí”. Na Mostecku pořádal přednášky spolek „Budečpodkrušnohorská” s mosteckým učitelemEduardem Štorchema na Hronovsku působil taktéž učitelský spolek. Na jazykové hranici a na německých územích převládaly přednášky z českéhistorieči literatury (Jan Hus,Jan Žižka,Jan Amos Komenský,František Ladislav Čelakovský,František PalackýneboKarel Havlíček Borovský, Všeruská slovanská etnografická výstava vPetrohradě, situace naBalkáně), naopak na českém území měly agitační charakter za účelem rozšíření členské základny. Samozřejmě nechyběly ani proslovy k volbám, sčítání lidu,domovskému právunebo k zemědělství.
Oslavy 50. výročí jejího založení v roce1935byly zastíněné vítězstvímnacistův Německu a narůstající agresivitouhenleinovců. V českém tisku se v té souvislosti objevovaly názory, že 28. říjen dosud „hraničáři“ příliš nepocítili, láska k Němcům zašla příliš daleko a organizace typu N.J.S. mohou sehrát důležitou roli při obraně státu, proto potřebují podporu všech Čechů.
PoMnichovuse území NJS dělilo do 35 okrsků. Svaz národních jednot a matic vláda jako přebytečný zrušila a výnosem ministerstva vnitra dne 4. dubna1939byla činnost jednot a matic zastavena a ze šesti organizací (Národní jednota severočeská,Národní jednota pošumavská,Národní jednota pro jihozápadní Moravu,Národní jednota pro východní Moravu,Slezská matice osvěty lidovéaMatice opavská) vytvořen svazekNárodní maticefungující při Národní radě české, jehož předsedou se stalJan Kapras.NJS provedla účetní uzávěrku a likvidaci spolku 30. června 1939.Úřad říšského protektora15. června 1943 Národní matici na příkazK. H. Frankadefinitivně zrušil a její majetek propadlTřetí říši. Dům v PrazeNa Zderazečp. 5 sloužil nadále kriminální policii (v roce 1942 bylo oddělení kriminální služby začleněno do Kriminální ústředny v Praze, kterému byly podřízeny útvary policejní i četnické).
Pokvětnových událostechv roce1945vyzvalSvaz jednot a maticmístní organizace k vyzvednutí svých archivů upoliciea oznámil policii obnovení své činnosti. Ze strany vlády a státu se ale setkal s velmi rezervovaným postojem a příslušné orgány činnost Svazu jednot a matic oficiálně neschválily. Přesto se začala NJS za pomoci svých důvěrníků, okresních a místních správních komisí nebo skrzeONVaMNVujímat svého majetku v pohraničí. Představa Svazu jednot a matic o členství v „Úřadě pro osidlování pohraničí” byla zmařena vydánímBenešových dekretůze 17. července 1945 o jednotném řízení vnitřního osídlení (doplněný dekretem z 20. července 1945 o osídlení zemědělské půdy Němců, Maďarů a jiných nepřátel státu) a v zápisech se množilo rozčarování ze státních kroků a výtky k postojůmKSČ.Podledekretu č. 81 Sb.musel nyní svaz o povolení činnosti znovu požádat.Zemský národní výborsice vzal jeho činnost na vědomí, ale zároveň ministerstvo vnitra dodalo, že o další činnosti matic, jednot a podobných organizací bude jednat spolitickými vládními stranami.
Sjezd Valné hromady NJS se konal v malém sáleMěšťanské besedy v Praze3. března 1946 aEdvard Benešbyl v prvních bodech programu zvolen čestným členem NJS. Mezi hosty promluvil ikomunistaErik Kafka.Po zvolení ústředního výboru a předsednictva obtíže s fungováním NJS nepřestaly. Ze zpráv jednatelů byl viditelný jak nezájem „novoosídlenců” v pohraničí tak i některých starých hraničářů. Práci v pohraničí stěžovala velká nevraživost mezi starousedlíky (žijící zde před rokem 1938) a novými osídlenci. Trnem v oku se stala novému obyvatelstvu zejména smíšenámanželství.NJS započala spolupráci sOsídlovacím úřademaFondem národní obnovy. Restituce matic a jednot však postrádaly právní podložení a NJS podala v této záležitosti intervenci na ministerstvu vnitra.Od počátku roku1947se začal objevovat politický tlak na odstoupení předsedy Jožky Davida, na což upozorňoval jednatel architekt Budinka. Dne 27. února1948rozhodli zástupci NJS dr. Schlecht, Panýr, Třebícký, Pechar, dr. Müller, ředitel Korynta, jednatel NJS Kypr a jednatel NJŠ Šulc o ustanovení akčního výboru národních jednot a matic. Do ústředníhoakčního výboru Národní frontynavrhli členy Budinku, Pechara a dr. Hájka. Architekt Budinka podal návrh na prověření nezávadnosti všech členů ústředního výboru NJS (Vajs a Třebícký následně nastoupili zdravotní dovolenou). Vytvořením akčního výboru Národní fronty (AV NF) byla ukončena nejen samostatná činnost NJS, ale i všech ostatních jednot a matic.