davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
拉瓦什雷斯和拉鲁伊

拉瓦什雷斯和拉鲁伊（法語：La Vacheresse-et-la-Rouillie，法语发音：[la vaʃʁɛs e laʁuji]（））是法国大東部大區孚日省的一个市镇，属于讷沙托区。
拉瓦什雷斯和拉鲁伊（48°8'55"N, 5°47'16"E）面积9.36 平方千米，位于法国大東部大區孚日省，该省份为法国东北部内陆省份，北起默兹省和默尔特-摩泽尔省，西接上马恩省，南至上索恩省和贝尔福地区省，东临上莱茵省和下莱茵省。
与拉瓦什雷斯和拉鲁伊接壤的市镇（或旧市镇、城区）包括：克兰维利耶、马蒂尼莱班、圣旺莱帕雷、索维尔。
拉瓦什雷斯和拉鲁伊的时区为UTC+01:00、UTC+02:00（夏令时）。
拉瓦什雷斯和拉鲁伊的邮政编码为88140，INSEE市镇编码为88485。
拉瓦什雷斯和拉鲁伊所属的省级选区为维泰勒县（英语：Canton of Vittel）。
拉瓦什雷斯和拉鲁伊于2022年1月1日时的人口数量为128人。
瓦剌

瓦剌（蒙古语：ᠣᠢᠷᠠᠳ，东部标准音：[œːrd]，卫拉特（新疆）方言：[øːrd]，中蒙通用转写：Oirad，西里尔字母：Ойрад；卫拉特蒙古语：ᡆᡅᠷᠠᡑOirad，现代音ӨөрдÖörd；卫拉特突厥语：ОйротOyrot）是位於蒙古高原西部的部族，元代称斡亦剌惕、明代时称西蒙古为瓦剌（Wǎlà/Wǎlā，明代蒙古还包括东蒙古等势力）、清代有卫拉特或厄魯特等稱呼。其實“斡亦剌”或“瓦剌”是oira（卫拉）的漢語别譯，d（惕/特）是蒙古语的複數詞缀，斡亦剌惕/卫拉特即“众瓦剌”。
历史上蒙古高原的民族由两个基本部分组成，在古代两分为“草原百姓”（以傳統游牧的蒙古族为主）和“林中百姓”（蒙古語：ойн иргэн，轉寫：hoi-yin irgen，包括斡亦剌惕、不里牙惕等森林部族），到后来主要分为东部蒙古（中央蒙古）和西部蒙古（以瓦剌为主）等兩大蒙古语族群。「瓦剌」的意思是「森林之民」或「邻近者」。现代也称之为漠西蒙古，意即居住于大漠（戈壁沙漠）以西的蒙古部族。
在蒙古史籍中，瓦剌通常被稱為衛拉特而非蒙古人，而瓦剌在西部蒙古週鄰突厥系諸部的長期影響下亦有突厥化的跡象，讓瓦剌跟東部蒙古諸部更加不同。1640年9月，喀爾喀蒙古和四衛拉特的王公們制定的《喀爾喀—衛拉特法典》條款就稱雙方為“蒙古和衛拉特”。
瓦剌先世被称为“斡亦剌惕”。原居住于叶尼塞河上游八河地区。過著以狩獵為主、輔以漁牧的生活，為“林中百姓”的一部分。人數眾多分成許多分支，各有其名。屬独立系族之一，但由於與週鄰突厥系諸部長期交錯雜居，在語言等方面又具有突厥系的某些特點。瓦剌有四大部或四萬戶，其中包括許多古老的蒙古語部落和突厥語部落。
成吉思汗立国时，斡亦剌惕的首領忽都合別乞領有四千户。与成吉思汗的黄金家族有世婚关系，在蒙古帝国中一直享有“亲视诸王”的特殊地位。14世纪时，以元朝皇室衰微，遂联合卓里克图汗推翻北元残余，乘机扩大实力，积极参予蒙古高原各派系纷争。
1399年（明建文元年），蒙古大汗額勒伯克讓原本突厥系領袖乌格齐哈什哈下屬馬哈木管理瓦剌各部，此事激起了原統轄瓦剌的乌格齐哈什哈的不滿，他於是起兵殺了額勒伯克。瓦剌乘機擺脫蒙古大汗的統治，时称“四万卫拉特”，或称四卫拉特，同以“四十万蒙古”自居的东蒙古统治集团进行斗争。
在马哈木、太平、把秃孛罗分领瓦剌时，瓦剌实力相当强大，辖境除叶尼塞河上游外，还包括额尔齐斯河上游、科布多东南扎布汗河流域等地。他们为同控制着蒙古汗位的东蒙古贵族分庭抗礼，并进而称雄于塞北，一面结好于明廷，遣使向明廷贡马。
1414年，明成祖统兵北征蒙古，与瓦剌战于忽兰忽失温（今蒙古国乌兰巴托东），马哈木败。东蒙古太师阿鲁台又发兵往击。马哈木又败，积忧愤死。马哈木的儿子脫懽继袭，明廷仍封之为顺宁王。
1423年，阿鲁台与明廷关系恶化，被明军击败，脱懽乘隙于饮马河（今克鲁伦河）破其众，俘其大量马驼牛羊和部众。饮马河之捷，使脱懽政治、经济和军事实力得到大大加强，此后他兼并太平、把秃孛罗属众，统一瓦剌各部。
1434年，瓦剌又出兵击阿鲁台于母纳山（今内蒙古乌拉山）、杀阿鲁台及其部下都督同知失捏干，尽收其部众，东西蒙古一时俱为所有。脱懽本欲自立为可汗，但因他不是成吉思汗黄金家族后裔，受到部下的强烈反对。于是拥立脱脱不花，并让其管辖阿鲁台旧有部众，居住于呼伦贝尔草原一带；又将女儿嫁与脱脱不花为妻，自为太师，居住漠北，直接掌握蒙古的政治、经济实权。
1439年，脱懽病死，子也先继位，瓦剌在其统治时期，势力达到全盛。瓦剌控制东部蒙古各部，一面又利用军事征讨、封官设治、联姻结盟等手段，把乞儿吉思、哈密、沙州、罕东、赤斤、兀良哈三卫等，分别置于自己统治之下。又结好女真各部，使之为其效力。极盛时势力东抵朝鲜，西部至塔拉斯河並與巴爾喀什湖以西的金帳汗國接壤，北括貝加爾湖及南西伯利亚，南临明长城。
在也先统治初期，瓦剌与明廷关系比较密切。1449年夏，也先出兵进攻大同、宣府、辽东、甘肃。明英宗在宦官王振怂恿下率兵亲征，也先诱明军至大同，破其前锋。接着，又聚军于土木堡，歼灭明军主力，俘明英宗以去，史称为土木堡之变。同年十月，也先进围北京，企图迫明廷订城下之盟。但因北京的明军和市民奋力抵抗，也先计划未能实现。由于伤亡惨重，加上兵士厌战，内部矛盾重重。1450年也先被迫将明英宗送还，双方重新恢复正常通贡互市关系。
也先与脱脱不花向來不相睦。脱脱不花名义上虽然是可汗，但实际权力却操在也先手里。也先自恃势强，垂涎汗位，欲立己姊子为“太子”，脱脱不花拒之，双方发生激烈战争。脱脱不花初与弟阿噶巴尔济联兵，彼此实力大致相当，难分胜负。后因兄弟内讧，阿噶巴尔济叛投也先。脱脱不花势孤被败，遁入兀良哈（乌梁海）。脱脱不花死后，也先自称“天圣大可汗”，建号“添元”，以次子阿失帖木儿为太师。随后瓦剌内乱，也先被杀，蒙古各部重新分裂。
后来蒙古本部达延汗再兴，瓦剌部则移师西北地区，势力一度扩张至伊犁河流域一带。为了保证贸易的顺利进行，阿失帖木儿还不时遣使向明朝通贡。16世纪，在俺答汗等的持续打击下，瓦剌势力衰落，退出了今天蒙古国所属的漠北地区，当地被外喀尔喀占领。到16世纪末，瓦剌在达赖泰什、哈喇忽剌、博贝密尔咱、和鄂尔勒克领导下重新复兴，瓦剌繼續在额尔齐斯河附近地区存在，直至被俄羅斯沙皇國吞併。
17世纪初，瓦剌分为四大部：杜尔伯特（绰罗斯氏）、准噶尔（绰罗斯氏）、和硕特（成吉思汗二弟合撒儿之后）、土尔扈特。另有辉特等小部。准噶尔部强势控制天山南北，土尔扈特部西迁到伏尔加河沿岸，和硕特部又在固始汗率领下迁到青海。
清代以後稱瓦剌為厄鲁特，也有额鲁特（Uuld）之写法。
土尔扈特部原游牧于塔尔巴哈台附近的雅尔地区，1630年代其部首领和鄂尔勒克因与准噶尔部首领巴图尔珲台吉不合﹐遂率其所部及部分杜尔伯特部﹑和硕特部牧民西迁至伏尔加河下游地区，成立卡爾梅克汗國，1750年开始归順清朝，史称土尔扈特部东归。
杜尔伯特部牧于额尔齐斯河中游右岸至伊希姆河上游；厄鲁特部以塔尔巴哈台和伊犁为中心，牧于额尔齐斯河上游至巴尔喀什湖，南至乌鲁木齐、天山，西至吹河流域的广阔地区；准噶尔部位于和硕特部之东，以和布克沙里为中心，北至额尔齐斯河上游左岸，东至阿尔泰，南至准噶尔盆地，在1759年为清军所灭；辉特部牧于裕勒都斯河流域。其中，和硕特部首领担任卫拉特盟主。噶尔丹时期四部共有二十万户，六十多万人。
前面为《明史》称谓，括号内为蒙古史书称谓
[在维基数据编辑]
比萊 (瓦拉什區)

51°38′29″N25°59′59″E﻿ / ﻿51.64139°N 25.99972°E﻿ /51.64139; 25.99972
比萊（烏克蘭語：Біле）是烏克蘭西北部里夫內州瓦拉什區的村莊。該村始建於1561年，面積21.7平方公里，海拔高度150米，2001年人口755，人口密度每平方公里35.7人。
جزيرة نافاسا

جزيرة نافاساهي جزيرة صغيرة فيالبحر الكاريبيخالية من السكان، وهي جزيرة متنازع عليها بينالولايات المتحدة الأمريكيةوهايتي.تبلغ مساحتها حوالي 5.4 كم².
تقع الجزيرة على بعد 166 كم من الجهة الجنوبية للقاعدة البحرية الأمريكية فيخليج غوانتانامو،كوبا، وعلى بعد 56 كم غرب شبه جزيرة هايتي الجنوب غربية.
ساموا الأمريكية

ساموا الأمريكية(بالإنجليزية:American Samoa)‏ واسمهابالسامويةأمليكا سامواAmelika Sāmoa أوساموا أميليكاSāmoa Amelika، هي إقليم غير مدمج تابع للولايات المتحدة تقع في جنوبالمحيط الهادئ، جنوب شرقساموا.، وهي منفصلة وذات حكم مستقل عن الولايات المتحدة الأمريكية.
تتكون ساموا الأمريكية من خمس جزر رئيسيةوجزيرتين مرجانيتين. أكبر جزيرة في الإقليم وأكثرها سكانا هي جزيرةتوتويلا، ويشتمل الإقليم أيضا على جزرمانوا، روز أتول، وجزيرة سوينز. وجميع الجزر باستثناء جزيرة سوينز هي جزء من جزر ساموا الواقعة غربجزر كوكشمالتونغا، وحوالي 300 ميل (500 كيلومتر) جنوبتوكيلاو. أما في الغرب فتقع مجموعة جزرواليس وفوتونا.
وأظهر تعداد عام 2010 أن عدد السكان الإجمالي هو 55,919 نسمة.وتبلغ مساحة الأرض الإجمالية 199 كيلومترا مربعا (76.8 ميل مربع)، أي أكبر بقليل من واشنطن العاصمة، وهي أقصى منطقة جنوبية بين أراضي الولايات المتحدة وإحدى الأراضي الأمريكية الواقعة جنوب خط الاستواء، إلى جانب جزيرة جارفيس غير المأهولة. الصادرات الرئيسية هي منتجات التونة، والشريك التجاري الرئيسي هو الولايات المتحدة.
وخلالجائحة الإنفلونزا عام 1918، قام الحاكم جون مارتن بوير بحجر الأرض، وكانت ساموا الأمريكية إحدى الأماكن القليلة في العالم التي لم تحدث فيها وفيات متصلة بالإنفلونزا بسبب قراره.
ويلاحظ أن ساموا الأمريكية لديها أعلى معدل للتجنيد العسكري لأي ولاية أو إقليم أمريكي. وحتى 9 سبتمبر 2014، كانت محطة تجنيد الجيش الأمريكي المحلية فيباغو باغوصاحبة المرتبة الأولى في التجنيد من بين 885 محطة تجنيد تحت قيادة تجنيد جيش الولايات المتحدة (USAREC)، والتي تضم الولايات الأمريكية الخمسين، ومقاطعة كولومبيا وبورتوريكو وغوام وكومنولث جزر ماريانا الشمالية وولايات ميكرونيزيا المتحدة وبالاو وجمهورية جزر مارشال وكوريا واليابان وأوروبا.
معظم سكان ساموا الأمريكية ثنائيو اللغة ويمكنهم التحدث باللغة الإنجليزية والساموية بطلاقة. اللغة الساموية هي نفس اللغة المجكية في ساموا المستقلة المجاورة.
قائمة جزر البحر الكاريبي

الجزر الكاريبيةهي تلك الجزر المحاطةبالبحر الكاريبيالتي نُظمت حسب الكيان السياسي الذي تنتمي إليه كل جزيرة.
هناك الآلاف من الجزر التي تعد جزءا من البلدان الجزرية في منطقة البحر الكاريبي، منها:أنغويلا،أنتيغواوباربودا،أروبا،باربادوس(لديها جزر وأضيفت إليها جزيرة البجع رسميا من خلال استصلاح الأراضي (1956-1961))،بليز، جزر فيرجن البريطانية، جزر كايمان، كوبا،دومينيكا؛جمهورية الدومينيكان،غرينادا،غوادلوب،هايتي،هندوراس،جامايكا،مارتينيك،مونتسرات، جزرالأنتيل الهولندية(يشمل نصف سانت مارتن)،بورتوريكو،سان بارتيلمي، سانت كيتس ونيفيس،سانت لوسيا، قديس مارتن، سانت فنسنت وجزر غرينادين، ترينيداد وتوباغو وجزر العذراء الأمريكية.
Spanish town
Manchester
Mandeville
Saint Thomas, Saint Croix, and Saint John are the main three United States Virgin Islands. The capital,شارلوت أمالي, is on Saint Thomas.
The following two countries of theLucayan Archipelagoare the portion of theالهند الغربيةthat is not a part of theالكاريبي. Theباهاماسand theأقاليم ما وراء البحار البريطانيةof theجزر توركس وكايكوسare located in theالمحيط الأطلسيrather than theالبحر الكاريبي, but they are often grouped with the nations of the Caribbean for convenience.
قالب:Caribbean topics
Kuba ilə Haiti arasında dəniz sərhədi haqqında müqavilə

Kuba ilə Haiti arasında dəniz sərhədi haqqında müqavilə—  1977-ci ildə iki dövlət arasında beynəlxalq dəniz sərhədi quran Kuba ilə Haiti arasında bağlanmışbeynəlxalq müqavilə.
Razılaşma 27 oktyabr 1977-ci ildəHavanadaimzalanmışdır. Sənədin mətni iki dövlət arasındakı sərhədiKülək üstü boğazındakıhər iki adadan təxminən bərabər məsafədə qurur. Sərhəd 51 vahid nöqtənin koordinatlarını istifadə edərək müəyyən edilmiş 50 düz dəniz seqmentinə bölünür. Haiti və ABŞ-nin mübahisəli olduğu Haiti'nin qərb sahilində yerləşənNavassa adası, dövlət sərhədi nəzərə alınarkən nəzərə alınmadı.
Müqavilə hər iki ölkə tərəfindən təsdiqləndikdən sonra 6 yanvar 1978-ci ildə qüvvəyə minmişdir. Müqavilənin tam adı,Haiti Respublikası ilə Kuba Respublikası arasında, hər iki dövlətin dəniz sərhədlərinin müəyyənləşdirilməsinə dair Dəniz Sərhədləri Müqaviləsidir.
ABŞ-nin ada əraziləri

Federal Torpaqlar(ing.Insular areas, hər.təcrid olunmuş ərazilər) —ABŞ-nin federal torpaqlarına ölkənin heç bir ştatına vəfederal ərazisinətabe olmayan adaları daxildir.
Palmira atollu — hazırda birləşdirilmiş yeganə ərazidir, yəni Birləşmiş Ştatların ayrılmaz hissəsidir. Palmira atollunun xüsusi statusu heç bir şəkildə yeri və əhəmiyyəti ilə əlaqəli deyil, atollun dövlət statusu aldığı 1959-cu ilə qədər Havay ərazisinin bir hissəsi olması səbəbindən yaranan qanuni bir hadisədir (lakin atollun tərkibindən çıxması ilə). Birləşdirilməmiş ərazilər konsepsiyasının özü, 1901-ci ildə İspaniya ilə müharibədən sonra 1898-ci ildə ABŞ-nin tərkibinə daxil olan adaların statusu haqqında Ali Məhkəmənin bir sıra qərarlarına qədər rəsmi olaraq mövcud deyildi. Buna görə, Konqresin bu presedentdən əvvəl təşkil etdiyi bütün ərazilər, Havay Bölgəsi də daxil olmaqla (1898-ci ildə təşkil edilmiş) avtomatik olaraq birləşdirilmiş sayılırdı.Amerika Birləşmiş Ştatlarınınözünü və ya bir hissəsini birləşdirilmiş ərazidən təsisata çevirərək hər hansı bir ərazi üzərində suverenlikdən imtina etməsi üçün bir qanuni mexanizm mövcud deyil və bu səbəbdən 1901-ci ilə qədər birləşdirilmiş Havay Ərazisinin bir hissəsi olan Palmyra Atoll, 1959-cu ildən sonra öz statusunu qorudu. inzibati olaraq Havaydan ayrıldı.
Federal vergi ödəməmələrinə və prezident seçkilərində iştirak edə bilməmələrinə baxmayaraq bir sıra ada ərazilərinin sakinləri ABŞ vətəndaşı sayılır. Ada ərazilərində istehsal olunan məhsullarMade in USAetiketli ola bilər.
Federal TorpaqlarlarKarib dənizivəSakit okeandayerləşirlər.
Qeyd:Cədvəldə olan Palmira, Navassa, Miduey, Conston və Ueyk adalarının qeyri-rəsmi bayraqlar göstərilmişdir. Rəsmi bayraqları ABŞ bayrağıdır.
Menší odlehlé ostrovy Spojených států amerických

Menší odlehlé ostrovy USA(anglickyThe United States Minor Outlying Islands) je území definované vISO 3166-1, skládající se z několika ostrovních celků pod správouUSA. Všechny ostrovy leží vTichém oceánus výjimkou ostrova Navassa, který leží vKaribském moři. Jejich celková plocha souše je 42 km², nejvyšší bod je bezejmenné místo naNavasse(77 m n. m.) Žádný z ostrovů kromě Midway není trvale osídlen. Celkem 7 z 9 (skupin) ostrovů bylo zabráno Američany v letech1857až1859kvůliguánu. Celkem 6 (skupin) ostrovů jsou dnes přírodní rezervace pod U. S. Fish and Wildlife Service (Správou ryb a divoké zvěře Spojených států), 1 je nestátní přírodní rezervace (Palmyrra v soukromém vlastnictví The Nature Conservancy) a 2 jsou využívány armádou resp. námořnictvem (Kingmanův útes a ostrov Wake). Všechny až na Palmyru mají statusnezačleněného území.
Tato území jsou společně označována dvoupísmennou zkratkou UM. Jsou seskupována ze statistických důvodů. Nemají společnou kulturu ani politickou historii. Jediným rysem společným opravdu všem uvedeným celkům je skutečnost, že se jedná o prakticky neobydlené ostrovy pod americkou svrchovaností. Ostrov Navassa si rovněž nárokuje Haiti a Wake je nárokovánMarshallovými ostrovy.
Menší odlehlé ostrovy Spojených států,závislé územíUSA, užívá pouze americké symboly.
Velké Antily

Velké Antily(španělskyGrandes Antillas,francouzskyGrandes Antilles,anglickyGreater Antilles) je skupina ostrovů meziKaribským mořem,Yucatánem,Mexickým zálivem,Floridoua Bahamami. Představují západní část souostrovíAntily.
Souostrovítvoří svojí rozlohou zhruba 90 % všech tzv. „Západoindických ostrovů“ (zbylých 10 % připadá naMalé AntilyaBahamské souostroví). Velké Antily mají stejný geologický původ jako pevninská Amerika, na rozdíl od Malých Antil, které jsou převážně korálového původu.
Do tohoto souostroví jsou započítávány ostrovyKuba,Hispaniola,JamajkaaPortoriko. Na ostrově Hispaniola se rozkládají dva státy, ostatní ostrovy jsou zároveň stejnojmennými státy. Geograficky do této skupiny patří iKajmanské ostrovya ostrovNavassa, které jsou některými zdroji považovány taktéž za součást Velkých Antil. V historii hrály ostrovy významnou roli pro evropské koloniální mocnosti (předevšímŠpanělsko,FranciiaSpojené království), které mezi sebou o tyto ostrovy sváděly války.
Zákon o guánových ostrovech

Guano Islands Act(Zákon o guánových ostrovech) je zákon, který přijalKongres Spojených států amerických18. srpna1856. Zákon prohlásilguáno, z něhož se vyrábělstřelný prachi umělá hnojiva, za strategickou surovinu, a vyzval americké občany, aby zabírali každý neobydlený ostrov s guánem, který dosud není ve vlastnictví žádného státu (země nikoho). Objeviteli byl přislíben podíl z výnosu těžby. Na základě tohoto zákona se staly americkým územím ostrovyNavassa,Bakerův ostrov,Palmyra (atol),MidwayaJohnstonův atol, které dnes tvoříMenší odlehlé ostrovy Spojených států amerických. Další ostrovy Američané po vytěžení zásob opustili a předali je pod jurisdikci jiných zemí, jakoÎles du Connétable,Kiritimati,Canton a Enderbury,Bajo Nuevoa další.
Seznam států světa podle rozlohy

Toto je seznamstátů světa podle rozlohy. Seznam obsahuje takézávislá území, jež jsou vprvní tabulcepřiřazena k mateřským zemím, vedruhéjsou pak uvedena samostatně. Do celkové rozlohy zemí jsou započítány i vnitřní vodní plochy (jezera,nádrže,řeky).
Seznam obsahuje 193 zemíOSNaVatikán. Dále zahrnuje území se spornou otázkou suverenityTchaj-wan,Kosovo,Severní Kypr,Abcházie,Jižní Osetie,Somaliland,Podněstří,PalestinaaZápadní Sahara, která nejsou všeobecně mezinárodně uznány, ale prakticky nezávislými jsou. V tabulce nejsou zahrnutyúzemní nároky na Antarktidu.
V seznamu je u Austrálie, Čínské lidové republiky, Francie, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Dánského království, Nizozemského království, Norska, Nového Zélandu a Spojených států amerických doplněn seznam jejich zámořských území, zvláštních správních oblastí, zámořských regionů či jinou formouzávislých území.
Seznam obsahuje oproti tabulce 1 navíc rozlohy oceánů aAntarktidy. Závislá území jsou napsánakurzívou.Africká unieby se svými 29 797 500 km² byla nejrozlehlejší zemí světa aEvropská uniese svými 4 325 675 km² (po rozšíření v roce 2007) pak 7. nejrozlehlejší zemí světa.
Seznam vlajek států Spojených států amerických

Vlajky federálních státůSpojených států americkýchukazují široké spektrum místních vlivů, prvky z historie těchto států a také různé principy návrhu. Všech 50 států, federální distrikt a deset ostrovních oblastí má vlastní jedinečnou vlajku nezávisle nafederální vlajce Spojených států.
Následující ostrovní celky jsou společně definovány jakoMenší odlehlé ostrovy USA(dle ISO 3166-1). Na těchto ostrovech, atolech a útesech je oficiálně užívánavlajka USA, nicméně některé z nich mají vlastní neoficiální vlajku.
Seznam závislých území

Zazávislá územíse označují různá území světa, která nejsousamostatnými státya existují důvody, proč je nezahrnovat do statistik společně se zemí, která je spravuje. Takové důvody mohou být různých druhů:
Zvláštní postavení majíSpratlyho ostrovyvJihočínském moři, o které soupeří několik zemí (Brunej,Čína,Filipíny,Malajsie,Tchaj-wanaVietnam), přičemž v současné době každáde factoovládá pouze jejich určitou část (a tyto části jsou obvykle považovány za přímou součást mateřských států, nikoli za závislá území).
Jediným významným suchozemským územím, které není ani nezávislým státem, ani závislým územím v běžném slova smyslu, jeAntarktida, pro kterou platíAntarktický smluvní systém, který zmrazuje nároky států na území Antarktidy, zakazuje jakékolivvojenské aktivitya také například zakazuje těžbunerostných surovin(minimálně do roku 2048). I přes platnost této dohody některé státy si formálně nárokují území na antarktickém kontinentě. Jedná se o:Francii(nárokující územíAdélina země),Spojené království(Britské antarktické území),Norsko(Země královny Maudaostrov Petra I.),Nový Zéland(Rossova dependence),Austrálii(Australské antarktické teritorium),Argentinu(Argentinská Antarktida) aChile(Chilské antarktické území). Kromě Antarktidy lze zaterra nulliuspovažovat také území zvanáBir TavílaGornja Siga.
Není jednoduché jednoznačně říci, kolik závislých území na světě existuje. Jednak proto, že posouzení výše uvedených důvodů není jednotné, a jednak proto, že některá závislá území bývají pro různé účely uváděna po větších či menších skupinách (např. tzv.Menší odlehlé ostrovy USAje ve skutečnosti název pro skupinu neobydlených ostrovů, ležících v různých částech světa). Poměrně objektivním měřítkem je nicméně mezinárodní standardISO 3166-1. S výjimkou výše uvedené kategorie neuznaných de facto nezávislých států má totiž i většina závislých území přidělený kód první úrovně, podobně jako nezávislé státy. Podle tohoto standardu můžeme rozlišit51závislých území se samostatným kódem.
ŠpicberkyaJan Mayenjsouvedeny pod jediným kódem. Stejná situace panuje u ostrovůBonaire,Svatý EustachaSaba, které mají společný ISO kód.Menší odlehlé ostrovy Spojených států americkýchje seskupení 9 rozdílných ostrovů (Bakerův ostrov,Howlandův ostrov,Jarvisův ostrov,Johnstonův atol,Kingmanův útes,Midway,Navassa,PalmyraaWake). Kdybychom brali jednotlivé ostrovy čisouostrovísamostatně, původní číslo 51 se zvětší na62.
Území uvedená v tomto seznamu nedisponují vlastím kódem a pro potřeby ISO 3166-1 je třeba je považovat za přímou součást území mateřských států. Po jejich započtení se počet závislých území zvýší na55.
UTC−05:00

UTC−05:00jezkratkaa identifikátor časového posunu o -5hodinoprotikoordinovanému světovému času.Tato zkratka je všeobecně užívána.
Existují i jiné zápisy se stejným významem:
Zkratka se často chápe ve významučasového pásmas tímto časovým posunem. Odpovídajícím řídícímpoledníkemje pro tento čas 75°západní délky, čemuž odpovídá teoretický rozsah pásma mezi 67°30′ a 82°30′ západní délky.
Čas UTC−05:00 je používán na následujících územích, přičemžstandardním časemse míní čas definovaný na daném území jako základní, od jehož definice se odvíjísezónní změna času.
VKanaděse kromě zákonem stanovených území užívá tento v zimním období v okolí obcíShebandowanaUpsala (Ontario)a v okolí městečekAtikokan,Pickle LakeaEurekase používá po celý rok.
Svoji rezervaci původních národů u Velkého pstružího jezera (Big Trout Lake) Miškígogamangové nedělí 90. poledníkem a používají jednotně regulaci času pro území západně od něj a tento čas tedy jen v létě.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuUTC−05:00na anglické Wikipedii.
Refugio nacional de vida silvestre Isla de Navaza

ElRefugio Nacional de Vida Silvestre Isla de Navaza​ (eninglés:Navassa Island National Wildlife Refuge) protege los ecosistemas de arrecifes de coral, la vida silvestre y plantas nativas, así como proporciona oportunidades para la investigación científica en y alrededor de laisla de Navaza​ (un territorio administrado porEstados Unidosy reclamado porHaití). El Refugio de Vida Silvestre Nacional se encuentra a 35 millas (56 km) al oeste de la península de Tiburón de Haití. El refugio abarca 1.344 acres (5,44 kilómetros cuadrados) de tierra y un radio de 12 millas náuticas (22,2 km) de hábitat marino alrededor de la isla .
La isla cuenta con grandes colonias de anidación de aves marinas incluyendo más de 5.000 piqueros patirrojos (Sula sula). Navaza es el hogar de cuatro especies de lagartijas endémicas. Otros dos lagartijas endémicas - . Cyclura cornuta onchiopsis y Leiocephalus eremitus , se han extinguido.
Navaza se administra como parte del complejo de Vida Silvestre nacional Islas del Caribe. Debido a las condiciones costeras peligrosas, y para la preservación del hábitat de las especies, el refugio está cerrado al público.
Faro de la Isla de Navaza

ElFaro de la Isla de Navaza​ (eninglés:Navassa Island LightoNavassa Lighthouse)​ es unfaroen laisla de Navazaahora desactivado, que se encuentra en elmar Caribeen el extremo sur del paso de los Vientos entre las países deHaitíal este yCubayJamaicaal oeste. Es la ruta más corta entre la costa este de losEstados Unidosy elcanal de Panamá. La estructura fue construida en 1917 y desactivada en 1996. El faro se está deteriorando poco a poco por la falta de mantenimiento. La casa de los guardianes está sin techo y en ruinas.​
La importancia del faro antes de la llegada de GPS era evidente debido al hecho de que tiene la duodécimo torre más alta y el cuarto plano focal  más alto de todos los faros de Estados Unidos.
Lulu Town

Lulu Town​ (aldea Lulu) es un antiguo asentamiento ahora deshabitado, en isla de Navaza, reclamado tanto por losEstados Unidoscomo por la vecinaHaití, en elmar Caribe.
La isla de Navaza fue reclamada por los Estados Unidos el 19 de septiembre de 1857, mediante Peter Duncan, un capitán de barco estadounidense, según la Ley de islas guaneras del 18 de agosto de 1856. El asentamiento modesto fue creado para albergar trabajadores y supervisores de minas cuyo objetivo eran los ricos yacimientos de guano localizado en Navaza. Este recurso, se obtuvo principalmente desde el interior de la isla, y se almacenó en Lulu Town para su posterior envío a los Estados Unidos.
Las operaciones mineras en la isla de Navaza fueron detenidas aproximadamente en 1900, y la localidad está ahora deshabitada .
El poblado se encuentra en la bahía de Lulu a donde difícilmente pueden llegar los barcos. Los pequeños botes que pululan regularmente por la zona se dedican a la pesca, en su mayoría barcos pesqueros de Haití.
Diversas islas del Pacífico de los Estados Unidos

LasDiversas islas del Pacífico de los Estados Unidos(eninglés:United States Miscellaneous Pacific Islands) constituyen una denominación obsoleta que se usaba para referirse colectivamente a laIsla Baker, laIsla Howland, laIsla Jarvis, elArrecife Kingmany elAtolón Palmyra, todos ellos territorios controlados por losEstados Unidos, mediante laLey de Islas Guaneras, en elocéano Pacífico.
Las islas tenían asignados loscódigos de país ISOPU(alfa-2),PUS(alfa-3) y849(numérico) antes de 1986 (ahoraPUUM), así como elcódigo de país FIPSIQantes de 1981. Para la ISO, ahora estas se consideran como parte de lasIslas menores alejadas de los Estados Unidos, en conjunto con elAtolón Johnston, elAtolón Midway, laIsla de Navazay laIsla Wake; por otro lado, a cada isla se le asigna actualmente un código FIPS por separado.
Acanthemblemaria harpeza

Acanthemblemaria harpezaes unaespeciedepezdelgéneroAcanthemblemaria,familiaChaenopsidae. Fue descrita científicamente por Williams en 2002.​
Se distribuye por el Atlántico Centro-Occidental: isla de Navaza.​ Es una especiedemersalque puede alcanzar los 5metrosde profundidad.​
Está clasificada como una especie marina inofensiva para el ser humano.​
Caribe estadounidense

ElCaribe estadounidense(eninglés:American Caribbean), también llamadoCaribe americano, es como le llama laAdministración Nacional Oceánica y Atmosférica(NOAA, por sus siglas en inglés)​ a unaregiónnatural de losEstados Unidos de Américaubicada en elmar Caribe. Está conformado porPuerto Rico,Islas Vírgenes de los Estados Unidosy por los territorios dependientes de laisla de Navazay laBase Naval de la Bahía de Guantánamo. Algunas veces también se consideran a las islasSerranillayBajo Nuevo, actualmente controladasde factoporColombiay reclamadas por los Estados Unidos; esta es una región natural​ y no una  región político-administrativa.
Ley de Islas Guaneras

LaLey de Islas Guaneras(eninglésGuano Islands Act) fue unaley federal aprobadapor elCongreso de los Estados Unidosel 18 de agosto de 1856, autorizando a ciudadanos de losEstados Unidosa tomar posesión de lasislascon depósitos deguano.
A principios del sigloXIX, elguanoera codiciado por ser un excelentefertilizantey una fuente denitrato de sodiopara lapólvora negra. En 1855, Estados Unidos supo de los depósitos de guano existentes en elocéano Pacífico. El Congreso aprobó la ley de Islas Guaneras para aprovechar tales yacimientos.
La ley permitía específicamente que las islas debieran ser consideradas como parte de los EE. UU., aunque tal posesión podía anularse si los depósitos de guano se agotaban.
Más de 100 islas fueron reclamadas. Algunas de las que todavía están bajo el dominio estadounidense, son las islasBaker,Jarvis,Howland, elarrecife Kingman, los atolonesJohnston,PalmyrayMidway. Otras islas ya no son parte del territorio de los Estados Unidos. La posesión de laisla de Navazaes disputada conHaití. Los bancosSerranillayBajo Nuevose encuentran bajo la jurisdicción deColombia. En 1971, EE. UU. yHondurasfirmaron un tratado reconociendo la soberanía hondureña sobre lasislas Swan.
Las islas pueden estar localizadas en cualquier parte, mientras que no estuviesen ocupadas o estuviesen bajo la jurisdicción de otros países. También le permitía alpresidente de los Estados Unidosa hacer uso de su fuerza militar con el fin de proteger estos derechos.
En español:
La Ley de Islas Guaneras se encuentra en recopilaciones federales tales como elCódigo de los Estados Unidos, Título 48, Capítulo 8, Secciones 1411-1419.
Île de la Navasse

L'île de la Navasse(enanglais:Navassa Island; encréole haïtien:Zile Lanavaz) est unîlotinhabité desAntilleset est situé enmer des Caraïbes, dans lepassage de la Jamaïque, à une cinquantaine de kilomètres à l'ouest d'Haïti. L'île de la Navasse fait partie desîles mineures éloignées des États-Unismais est revendiquée parHaïti.
L'île de la Navasse est unatoll surélevéplat, couvert d'une maigre végétation en raison du manque d'eau douce. L'îlot est très difficile d'accès, car les falaises abruptes de cerécifde corail tombent verticalement dans la mer, et n'a accueilli qu'une douzaine de missions scientifiques en plus d'un siècle. Sécheresse et géographie ont préservé l'écosystèmede l'île, qui aurait peu changé depuisChristophe Colomb.
Au moins 250 nouvelles espèces végétales et animales ont été découvertes lors d'une expédition scientifique. Organisée par leCenter for Marine Conservation, organisme américain, la mission a recensé 800 espèces sur cette île des Caraïbes. Et, selon les chercheurs, une quinzaine d'entre elles sontendémiques, notamment de nombreuxlichenset des grillons sans ailes.
L'île de la Navasse, inhabitée, a été revendiquée au nom desÉtats-Unisen 1857 par l'officier de marine, le capitaine Peter Duncan, en vertu des dispositions législatives duCongrès des États-Unissur l'exploitation des ressources deguanoédictées dans leGuano Islands Actde1856. Les importants gisements de guano de l'île ont été exploités commercialement entre 1865 et 1898. Haïti revendique l'île depuis 1878.
Les autorités américaines, enlutte contre le trafic de drogue, maintiennent leur présence dans cette région hautement stratégique de larégion caribéenne. De son côté, le gouvernementhaïtiena réitéré sa revendication dans l'article 8a de saconstitution de 1987. Elle permettrait surtout aux autorités de ce pays d’accroître l’étendue de leurzone économique exclusive(ZEE), limitée actuellement par lafrontière terrestre avec la République dominicaineet la proximité géographique deCuba, de laJamaïqueet desBahamas. Cette extension de ZEE permettrait à l’économie haïtienne d’exploiter labiodiversitédes eaux navasséennes.
Drapeau de l'île de la Navasse

Ledrapeaude l'île de la Navasseest ledrapeau des États-Unis, pays ayant la souveraineté sur cetteîle mineure éloignée des États-Unis d'Amériquesituée dans lesCaraïbes. Avant les revendicationsaméricano-haïtiennes, l'île n'était revendiquée par aucune autre nation. La première revendication a été celle des insurgés haïtiens avant l'indépendance de l'Empire d'Haïti. Ce dernier revendique les îles autour d'Haïti, y compris l'île de la Navasse, mais les américains, sous leGuano Islands Act, en revendiquent l'île. Depuis, l'île est sous le contrôle des américains bien qu'elle soit inscrite dans laconstitution haïtiennecomme leur appartenant. L'île arbore donc le drapeau américain et le drapeau local de la Navasse tandis que les haïtiens y attribuent leurdrapeau national. Le drapeau représente la silhouette de l'île en vert sur une bandeblanchereprésentant lecieltandis que la bandebleuereprésente lamer.
L'île de la Navasse, «Navaza» ou «Navassa» enespagnol, se situe à l'ouest dumassif de la Hotte, à Haïti, entre l'île d'Hispaniolaet laJamaïque; en1504,Christophe Colombse retrouve bloqué sur cette dernière et décide d'envoyer quelques membres de son équipage rejoindre l'île d'Hispaniola. En route, ces derniers découvrent l'île méconnue de la Navasse. Sans atout majeur, l'île n'est pas revendiquée et est délaissée pendant plus de trois siècles.
En1804, Haïti déclare son indépendance envers l'Empire français, qu'elle obtiendra en1825sous leRoyaume de France, pendant laSeconde Restauration. De cette déclaration d'indépendance naquit de nombreuses constitutions revendiquant la souveraineté du jeune pays sur plusieurs îles alentours dont celle de la Navasse, bien que mentionnée pour la toute première fois en 1874. L'île prend alors le drapeau d'Haïti. L'île était déjà revendiquée en1802par les insurgés haïtiens.
Cependant, quelques années avant la mention de l'île en tant que dépendance d'Haïti, unAméricain, Peter Duncan, revendique l'île le 19 septembre 1857 en faisant valoir leGuano Islands Actde 1856 déclarant que chaque île où se situe un gisement deguanoet n'appartenant à aucun autre État souverain peut être revendiqué par les États-Unis.
D'un point de vue internationale, l'île appartient aux États-Unis en tant qu'île mineure éloignée tandis qu'Haïti revendique la souveraineté sur l'île depuis la dernière constitution du pays en 1987, en tant que territoire dudépartementdeGrand'Anse.
Le drapeau non-officiel est divisé en deux bandes ; une blanche en haut représentant le ciel et une bleue en bas représentant la mer des Caraïbes. Au milieu, juste au-dessus de la bande bleue, dans la blanche, la silhouette ou le relief de l'île de la Navasse, envert; à gauche du relief, le phare emblématique de l'île.
Géographie d'Haïti

Le territoire de la République d'Haïtiest principalement constitué du tiers occidental de l'île d'Hispaniolaque l'on nomme également « Grande terre », à laquelle vient s'ajouter un certain nombre d'autres îles et archipels tel que :La Gonave, l'Île de la Tortue,Les Cayemites, l'Île-à-Vache,l'île de la Navase,l'Île à Cabrit(ou isle Cacique) et l'île-à-Rat.
La frontière entre la République d'Haïti et laRépublique dominicaineest ainsi fixée par les derniers accords :
La République d'Haïti a une superficie de 27 750 kilomètres carrés.
Comme pour l'île entière, le relief de la République d'Haïti est formé de deux bandes montagneuses principales : l'une au nord et l'autre au sud.
Malgré la déforestation à grande échelle sur l'ensemble du territoire national, Haïti possède encore des zones boisées qui s'étendent au pays voisin. Ainsi ces deux pays partagent laforêt de pins de l'île d'Hispaniolaqui couvre encore une partie du massif duPic la Selleet dumassif de la Hotte.
Les montagnes du Nord comprennent :
Les montagnes du Sud se composent du massif de la Selle et de celui de la Hotte. Le versant nord du massif de la Selle comprend :
Le versant sud du Massif de la Selle comprend :
Le massif de la Hotte comprend :
Les plaines sont nombreuses en Haïti et sont pour la plupart des plaines côtières.
Des montagnes du Nord dépendent :
Laplaine du Cul-de-Sacsépare les deux bandes montagneuses du Nord et du Sud.
Aux montagnes du Sud se rattachent :
La République d'Haïtiest divisée en 10départementset 42arrondissementscomposés de 140communeset 570sections communales.
Phare de la Navasse

Lephare de la Navasseest un phare de l'île de la Navasse, située enmer des Caraïbes, à l'extrémité sud dupassage du Vententre les îles d'Hispaniola (HaïtietRépublique dominicaine) à l'est etCubaet laJamaïqueà l'ouest.
Le phare a été construit en 1917 et a été désactivé en 1996. Il se détériore progressivement faute d'entretien et la maison des gardiens est sans toit et en ruines.
Il est l'un des premiers phare du monde à avoir été automatisé
En 1905, leservice des phares des États-Unisidentifie l'île de la Navasse comme un bon emplacement pour un nouveau phare. Cependant, les plans évoluent lentement. Avec l'ouverture ducanal de Panamaen 1914, la navigation entre la côte est américaine et le canal via le passage du Vent entre Cuba et Haïti augmente dans la région de la Navasse qui s'avère être un danger pour la navigation. Le Congrès alloue 125 000$en 1913 pour construire un phare sur l'île, et en 1917, le Service des phares fait construire un phare de 49 mètres de haut sur l'île, à 120 mètres au-dessus du niveau de la mer. Au même moment, une station detélégraphie sans filest établie sur l'île. Un gardien et deux assistants sont affectés à y vivre, mais les conditions sont si difficiles en raison de la chaleur que le Service des phares installe une balise automatique dès 1929. L'ingénieur George R. Putman crée alors un système permettant un fonctionnement autonome du feu, ce qui fait du phare l'un des premiers automatisé du monde.
Après avoir absorbé le service des phares en 1939, la Garde côtière américaine entretient le phare deux fois par an. La marine américaine installe un poste d'observation pendant toute la durée de laSeconde Guerre mondiale.
En 1996, les garde-côtes démantèlent le phare. Par conséquent, leministère de l'Intérieurassume la responsabilité de l'administration civile de la région et place l'île sous son Bureau des affaires insulaires.
Frontières des États-Unis

Cet article recense lesfrontièresdesÉtats-Uniset ses particularités territoriales.
Le territoire des États-Unis comprend les ensembles suivants :
Ces ensembles sont des fragments territoriaux distincts : il est impossible de se rendre de l'un à l'autre par terre ou mer sans passer par un territoire sous lasouverainetéd'un autre pays ou par leseaux internationales
Les États-Unis possèdent unefrontièreterrestre avec les pays suivants :
Il existe également des frontières maritimes (eaux territoriales,zone économique exclusive, etc.) entre les États-Unis et les pays suivants :
Les États-Unis connaissent quelques différends maritimes avec des pays riverains :
Les États-Unis administrent labase navale de la baie de Guantánamo, située sur ce que les deux pays reconnaissent comme un territoire sous souverainetécubaine, en vertu d'unbailpermanent obtenu en vertu duTraité américano-cubainde1903, alors queCuba était sous occupation militaire américaineaprès laguerre hispano-américainede1898. Après larévolution cubainedesannées 1950, Cuba a contesté la validité de ce bail et a cessé de coopérer avec la base. La frontière est hautement militarisée, mais les États-Unis en ont maintenu le contrôle sans combat actif.
Il existe au moins cinq lieux aux États-Unis qui ne peuvent pas être atteints par voie terrestre depuis le bloc contigu des 48 États (hors Alaska, Hawaï et les îles continentales proches) sans passer par leCanadaou utiliser un avion ou un bateau :
नावासा द्वीप

नवासा द्वीप,कैरेबियन सागरमें स्थित एक छोटा, निर्जन द्वीप है। इस द्वीप को लेकरहैतीऔरसंयुक्त राज्यके बीच विवाद हैसंयुक्त राज्यइसे अपने असंगठित अनिगमित क्षेत्र के रूप में दावा करता है, और अभी वर्तमान में यू.एस. मछली और वन्यजीव सेवा के माध्यम से संचालित करता है; और हैती 1801 के बाद से ही अपने संविधान के माध्यम से नवासा पर संप्रभुता का दावा करता हैं, जैसा कि 1850 के दशक में अमेरिका के दावे पर इसके आपत्ति के आधार के रूप में दर्ज है।
महाअमेरिका में देशों और अन्य क्षेत्रों की सूची

वर्णमालानुसार क्रमित यहमहाअमेरिकामें देशों और अन्य क्षेत्रों की सूचीहै। इस सूची में सम्प्रभु और अधिनस्थ दोनो प्रकार के देश हैं।
Gereja Katolik di Pulau Navassa

Gereja Katolik di Pulau Navassaadalah bagian dariGereja Katolikdi seluruh dunia, di bawah kepemimpinan spiritualPausdankuriadiRoma.
Pulau Navassasendiri merupakan pulau tak berpenghuni. Meski tak berpenghuni, secara struktural,Pulau Navassatermasuk ke dalam wilayah administratif gerejawiKeuskupan Les Cayesyang berada di negara pulauHaiti.
Teritori di Amerika Serikat

Teritori di Amerika Serikatadalahdivisi administratifsub-nasional yang langsung diurus olehpemerintah federal Amerika Serikat(tak sepertinegara bagian AS, yang berbagikedaulatandengan pemerintah federal). Teritori tersebut diklasifikasikan dengan apakah merekaterinkorporasi(bagian dari Amerika Serikat yang sebenarnya) dan apakah mereka memiliki sebuah pemerintahanterorganisirmelalui sebuahOrganic Actyang disahkan olehKongres Amerika Serikat.
Kesalahan pengutipan: Ditemukan tag<ref>untuk kelompok bernama "catatan", tapi tidak ditemukan tag<references group="catatan"/>yang berkaitan
Daftar zona waktu

Berikut adalahdaftarzona waktu, yang diurutkan menurutpengaturan waktudariCoordinated Universal Time(UTC). Negara dan wilayah yang mengobservasi zona waktu ini terdaftar di bawah. Daftar di bawah hanya memberikan pengaturan terbaru. Untuk informasi yang lebih mendetail dan bersejarah, zona harus dibagi. Satu daftar yang mendaftarkan seperti itu adalahpusat data tz. Lihatdaftar zona tz. Juga lihatpeta(yang belum sepenuhnya diperbarui).
Wilayah yang ditandai dengan asteris (* atau **) memantauwaktu siang hari: menambahkan satu jam ke musim panas (* untukBelahan Utara; ** untukBelahan Selatan). Ingat, sejumlah lokasi menggunakan GMT (Greenwich Mean Time) daripada UTC (Coordinated Universal Time) dalam definisi waktu lokal.
Beberapa zona utara & selatan di tengahPasifikberbeda 24 jam: mereka memiliki waktu yang sama tetapi berbeda dalam hari. Kedua zona waktu ekstrem di Bumi (keduanya di tengah Pasifik) berbeda 26 jam. Hari dimulai di negara dengan pengaturan UTC positif. Awal tanggal pertama berada diUTC+14dan yang terakhir pada tanggal yang sama diUTC-12. Ini memberikan fitur menarik bahwa selama satu jam setiap hari terdapat tiga tanggal berbeda yang digunakan di seluruh dunia, contohnya pada 10:30 UTC Senin tetapi pada 00:30 Selasa diKepulauan Line(UTC+14) sementara pada 23:30 Minggu diSamoa Amerika(UTC-11).
Singkatan zona waktu hampir selalu sama, yang terdaftar di bawah menggunakan bahasa Inggris dan kadang-kadang dipertentangkan. Nama zona waktu bahasa Inggris di bawah hanya berlaku pada wilayah berbahasa Inggris.CIAdanNAOtidak menyetujui waktu diatur oleh sejumlahoblast Rusia, sehingga keduanya dipaparkan di bawah - ini dapat terjadi karena perubahan zona waktu.
Kota Besar:Seattle,Portland,San Francisco,San Jose,Los Angeles,San Diego,Vancouver,Victoria,Whitehorse
Kota Besar:El Paso,Denver,Albuquerque,Phoenix,Salt Lake City,Edmonton,Calgary,Yellowknife
Kota Besar:Memphis,New Orleans,Houston,Austin,San Antonio,Dallas,Chicago,St. Louis,Milwaukee,Minneapolis,Winnipeg,Regina,Saskatoon,Santiago,San José,Quito,San Salvador,Tegucigalpa,Mexico City,Managua
Kota Besar:Boston,New York,Philadelphia,Pittsburgh,Baltimore,Washington, D.C.,Atlanta,Miami,Cleveland,Columbus,Cincinnati,Detroit,Montréal,Quebec,Ottawa,Toronto,Bogotá,Havana,Quito,Port-au-Prince,Kingston,Panama City,Lima,Iqaluit
Kota Besar:Praia,Mindelo,Ponta Delgada,Angra do Heroísmo
Kota Besar:London,Dublin,Abidjan,Casablanca,Accra,Lisbon
AwakStasiun Luar Angkasa Internasionalmenggunakan zona waktu ini pada rutinitas sehari-hari.
Kota Besar:Amsterdam,Berlin,Vienna,Brussels,Kinshasa,Lagos,Madrid,Paris,Roma
Kota Besar:Cairo,Istanbul,Helsinki,Kiev,Jerusalem,Johannesburg,Bucharest,Athens
Kota Besar:Moskow,Baghdad,Khartoum,Saint Petersburg,Riyadh,Makkah
Kota Besar:Tehran,Mashhad,Esfahan,Tabriz
Kota Besar:Baku,Samara,Tbilisi,Yerevan,Dubai
Kota Besar:Kabul,Herat,Kandahar,Mazar-i Sharif
Kota Besar:Karachi,Lahore,Faisalabad,Rawalpindi
Kota Besar:Bangalore,Chennai,Colombo,Delhi,Hyderabad,Kolkata,Mumbai,Thiruvananthapuram
Kota Besar:Kathmandu,Biratnagar,Patan,Pokhara
Kota Besar:Dhaka,Chittagong,Novosibirsk,Khulna
Amerika (benua)

Amerikaadalah salah satubenuadi dunia yang merujuk kepada wilayah daratan di antaraSamudra PasifikdanSamudra Atlantik. Amerika adalah benua terbesar kedua di dunia setelahAsia. Luas wilayahnya ± 42.292.000 km². Benua ini umumnya dibagi menjadi 3 yaituAmerika Utara,Amerika Tengah, danAmerika Selatan. Istilah ini juga merujuk kepada wilayahKaribia, pulau-pulau sekitarLaut Karibia, danGreenland(tetapi tidak denganIslandia). WilayahAmerika Tengahmerupakan daratan sempit memanjang yang menghubungkan antaraAmerika Utaradan AmerikaSelatan.
Secara astronomis, Benua Amerika terletak antara 83° LU - 55° LS dan 170° BB - 35° BB.
Secara geografis letak Benua Amerika sebelah Barat berbatasan denganSamudra PasifikdanLaut Bering, sebelah timur berbatasan denganSamudra AtlantikdanLaut Karibia, sebelah utara berbatasan denganLaut Es dan Selat Davis, dan sebelah selatan berbatasan denganLaut Kutub Selatan. NamaAmerikadiambil dari nama pertama orang Eropa yang menjelajahi benua ini yaitu "Amerigo Vespucci."
19°00′N96°00′W﻿ / ﻿19.000°N 96.000°W﻿ /19.000; -96.000
Kesalahan pengutipan: Ditemukan tag<ref>untuk kelompok bernama "note", tapi tidak ditemukan tag<references group="note"/>yang berkaitan
Daerah insuler

Daerah insulerialahwilayah Amerika Serikatyang tidak termasuk50 negara bagianmaupun bagianDistrik Federal ColumbiaAmerika Serikat.
'Daerah insuler' ialah istilah umum terkini yang digunakanDepartemen Negara Amerika Serikatuntuk merujuk pada tiap persemakmuran, daerah yang bukan termasuk salah satu negara bagian, milik atau teritori yang dikendalikan oleh pemerintah AS. Dalam konteks lain, daerah insuler AS bisa dideskripsikan sebagai 'protektorat' atau 'wilayah dependensi' (wilayah dependensi tidak perlu di bawah yuridiksi resmi AS, tetapi tidak termasuk wilayah yang jelas-jelas merupakan bagian atau daerah yang berada padanegara bagianlain).
Seringkali penduduk wilayah insuler disebut sebagaiwarganegaraAS, walau mereka tidak membayarpajakfederal AS dan tidak bisa berpartisipasi dalamPemilu Presiden ASmaupun memilih anggota untukKongres Amerika Serikat. Barang yang diproduksi di daerah insuler AS bisa dilabeli"Made in USA".
Beberapa kepulauan diSamudra PasifikdanLaut Karibiadianggap sebagai wilayah insuler AS:
Seluruh teritori AS berikut ini tak digabung dan merupakan bagian dari SistemTempat Perlindungan Margasatwa Nasionalyang diatur olehDinas Perikanan dan Margasatwa AS. Bersama dengan Atol Midway, Atol Palmyra dan Pulau Wake, secara resmi dikategorikan sebagaiKepulauan Terluar Kecil Amerika Serikat.
Isole minori esterne degli Stati Uniti d'America

LeIsole Minori Esterne degli Stati Uniti d'America(ininglese:United States Minor Outlying Islands) sono una definizione statistica dell'ISO 3166-1utilizzata per indicare le 9isoleappartenenti allearee insulari degli Stati Uniti: nell'oceano Pacifico(l'isola Baker, l'isola Howland, l'isola Jarvis, l'atollo Johnston, ilKingman Reef, l'atollo di Midway, l'atollo Palmyrae l'isola di Wake) e una nelmare Caraibico(l'isola Navassa).
Tranne l'isola Navassa, che è situata nelmar dei Caraibied èrivendicatadaHaiti, le altre isole sono situate nell'oceano Pacifico. L'atollo di Palmyraè l'unica a far parte deiterritori incorporatinegliStati Uniti, mentre le altre sono classificate come territori non incorporati.
I territori caraibici di l'isola di Bajo Nuevoe l'isola Serranillasono talvolta considerate come facenti parte del governo statunitense sebbene siano al centro di dispute con altri Stati. Le isole pacifiche sono circondate da un'ampiazona economica esclusiva.
Nessuna delle Isole Minori Esterne degli Stati Uniti è stabilmente abitata. Gli unici residenti delle isole sono i dipendenti delle stazioni meteorologiche scientifiche e il personale militare presente sull'isola. Ilcensimentodel 2000 ha contato 315 persone sull'atolloJohnston e una persona sull'isola di Wake. Non c'è stata nessuna popolazione indigena locale, ad eccezione di quella censita nel 1940. Nel 1936 si avviò la colonizzazione delle isole con lo stabilirsi di cittadini americani sull'isola di Baker, Howland e di Jarvis. Tutte le isole furono però evacuate nel 1942 a causa dellaSeconda guerra mondiale.
Di seguito la lista degliaeroportisecondo il codiceICAO(IATA):
Gli altri aeroporti includono:
Iportidi tre delle nove isole sono inseriti nella lista dei portiWorld Port Index,numerati come segue:
L'isola di Baker Island, l'isola di Howland e l'isola di Jarvis Island hanno ognuna un piccolo approdo per lebarche. Kingman Reef e l'isola di Navassa Island hanno ancoraggi solo offshore.
Isola Baker

L'isola Baker(iningleseBaker Island) è unatollodisabitato situato nell'Oceano Pacificopoco a nord dell'Equatore, circa3100kma sud-ovest diHonolulu, più o meno a metà strada tra leHawaiie l'Australia.
L'isola più vicina è l'Isola Howland(anche essa disabitata) a circa68 kma nord-ovest. Entrambe sono state rivendicate comeTerritori degli Stati Uniti d'Americadal1857, sebbene ilRegno Unitole considerasse parte delImpero britannicotra il1897e il1936.
L'isola ha una superficie di2,1 km²con4,8 kmdi costa. Ilclimaèequatoriale, con poche precipitazioni, vento costante e sole molto forte. Il terreno è basso e sabbioso: un'isola corallina circondata da una strettaBarriera di tipo marginalecon punto più alto di8 msopra ilLivello del mare.
L'isola Baker è amministrata dalFish and Wildlife ServiceStatunitense.
Quest'isola è completamente disabitata. Ha una superficie di circa2 km²ed è luogo di sosta (roosting) per una ventina di specie di uccelli marini.
L'isola è oggi una stazione naturalistica dellaNOAA(National Oceanic and Atmospheric Administration) che ne tiene in osservazione l'ecosistema. In particolare, la NOAA è interessata a seguire l'evoluzione delle formazioni coralline, le cui modificazioni nel tempo con le immaginiIKONOSpossono essere seguite fino a una profondità di 30 metri sotto il livello del mare.
Avendo un fuso orario corrispondente aUTC-12, l'isola è, insieme all'Isola Howland, l'ultimo posto al mondo in cui avviene ogni giorno il cambio di data, per cui ogni anno il capodanno ricorre per ultimo rispetto a qualsiasi altro posto sulla Terra.
Scoperta nel1832, fu presto occupata dagliStati Unitiper lo sfruttamento dei depositi diguano(l'atto ufficiale è del1856), esauriti dal1890. Base navale statunitense dal1934, nel 1942 fu evacuata a causa della minaccia militare dell'Impero giapponese; non fu però occupata e solo nell'agosto 1943 vi fu installata una base aerea. Con la fine del conflitto, è rimasta deserta e la pista aerea visibile sul lato meridionale dell'isola non è più utilizzabile.
Isola Jarvis

Jarvis(Gervasio) è una piccola (4,5km²) isola corallina disabitata sita nell'Oceano PacificoMeridionale nelleSporadi equatoriali.Territorio non incorporatodegliUSA, è amministrata dalServizio della pesca e della fauna selvatica degli Stati Uniti(sotto il controllo delMinistero degli Interni) comeriserva naturale.
L'isola fu scoperta il 21 agosto1821dalla nave britannicaEliza Francis, di proprietà di Edward, Thomas e William Jarvis. L'isola passò successivamente nelle mani statunitensi il 27 febbraio1858in base allaGuano Islands Act, una legge in base alla quale cittadini statunitensi potevano prendere possesso di isolotti contenenti depositi diguano. Nel1879l'isolotto venne abbandonato dopo che erano state rimosse tonnellate di guano.
IlRegno Unitoannetté l'isola nel1889, senza però portare avanti alcun tipo di esplorazione. L'isola funse da miniera diguanofino alla fine dell'Ottocento.
GliUSArioccuparono l'isola nel1935. Tra il1935e il1942fu una colonia sotto l'autorità delHeads of the Baker, Howland and Jarvis Colonization Scheme. Successivamente passò sotto la giurisdizione corrente.
L'insediamento di Millersville funse occasionalmente dastazione meteorologicadal1935al1945, quando fu nuovamente abbandonata. Occupata nuovamente nel1957da un gruppo di scienziati, l'anno successivo fu abbandonata per l'ennesima volta.
Dal 26 giugno1974l'isola è definita comeJarvis Island National Wildlife Refuge. Solo scienziati e personale accademico con speciali permessi rilasciati dal governo possono accedere all'isola. Durante l'anno, l'isola è protetta dalla Guardia Costiera.
Non ci sono porti, ma solo due punti d'approdo nella zona centro-occidentale e nell'angolo sud-occidentale.
Il clima ètropicale, con frequenti precipitazioni e venti costanti. L'altezza massima è di 7 metri sul livello del mare, ed il terreno si presentasabbioso.
Stati per superficie

Qui di seguito unalista distati del mondoin ordine decrescente disuperficie.
I valori sono espressi inkm². Le dipendenze sono mostrate con lo stato principale; viene data anche l'area totale, ma la lista è ordinata in base alle superfici senza le dipendenze.
Le superfici comprendono anche le masse d'acqua della terraferma (laghi e fiumi).
La prima classifica riflette le posizioni di tutti gli Stati comprese le dipendenze, la seconda classifica comprende la posizione dei soli Stati indipendenti.
La lista include i 195 stati di cui sopra, le 68 dipendenze riconosciute, gli oceani, l'Antartide, leIsole Spratly(numero 248) e leIsole Paracelso(numero 262) che sono reclamate da diversi stati, per un totale complessivo di 270 territori.Lastriscia di Gazae laCisgiordaniasono state raggruppate sotto laPalestinae quindi nell'elenco si trovano 269 territori.
Il mondo è indicato senza posizione in quanto rappresenta il totale della superficie di tutti quanti i territori. L'Unione europeaè indicata senza posizione a solo scopo indicativo (in quanto tutti i paesi suoi componenti sono già presenti in lista).