Mantova

Mantova(latinskyMantua, vmantovském dialektuMàntua) jeitalskéhistorické město vLombardii, sídlostejnojmenné provinciea zároveňdiecéze. Žije zdepřibližně 49 tisícobyvatel.
Roku70 př. n. l.se v okolí Mantovy narodilPublius Vergilius Maro, zdejší nejznámější občan.O Mantově se zmiňuje takéWilliam Shakespeareve hřeRomeo a Juliejako o místu, kam musel Romeo utéct do vyhnanství zVeronypřed pomstou Kapuletů, a takéGiuseppe Verdive své opeřeRigoletto.
Mantova má 48 400 obyvatel (celá aglomerace 100 000 obyvatel) a leží asi 35 km jihozápadně odVerony. Od severu je město chráněné třemi ve středověku založenými jezery na řeceMincio:Lago Superiore,Lago di Mezzo,Lago Inferiore.
Město vzniklo na jakémsi ostrově v řece Mincio a je patrně etruského původu, za punských válek je dobyli Římané, odCésarazískalo městská práva aAugustuszde usídloval válečné veterány. V raném středověku město silně utrpělo nájezdy byzantinců, Langobardů a Franků a v 10. století připadlo hrabatům z Canossy (rodina Attoni di Cannosa). V období jejich vlády došlo k rozkvětu městečka.Poslední z nich, hraběnkaMatylda Toskánská, prý dala 1098 postavit rotundu San Lorenzo. Po její smrti roku1114se Mantova stala svobodným městem, roku1198byla vytvořena jezera na severní straně města a roku1273se vlády zmocnil rod Bonacolsi, za něhož město prosperovalo, podobně jako za vládyrodu Gonzaga(1328–1627). Když rod vymřel, město dobylacísařská vojskaa vyplenila. Od roku1708patřila Mantova jako významná pevnost kRakouskua roku1866se připojila kesjednocené Itálii.
Hrad sv. Jiříje středověká pevnost na severu města, v 15. a16. stoletírozšířená o rozsáhlý vévodský palác (Palazzo Ducale) s několika dvory a mnoha uměleckými poklady. Pro rodinu Gonzagů zde pracovali napříkladLeon Battista Alberti,Andrea Mantegna,Giulio Romano,Donatello,Peter Paul Rubens,Pisanelloa další.
Na náměstí Piazza Sordello (nazvaném podletrubadúraze 13. století, o němž píše Dante, ale také Browning, Joyce a další) naprotiPalazzo Ducalejekatedrála sv. Petra apoštola(Duomo). Na místě starokřesťanského kostela vznikla ve 12. století románská cihlová stavba, z níž se zachovala věž. Kostel byl goticky přestavěn v letech 1393–1401 a znovu po požáru roku 1545 podle plánůG. Romana. Kostel je trojlodní basilika s kupolí nad křížením a plochým stropem v lodi, mramorové průčelí je z roku 1756.
Ještě jižněji je tržištěPiazza delle Erbe, jehož jihovýchodní stranu tvoří radnice (Palazzo della Ragione) s věží a orlojem. Vedle radnice stojírotunda sv. Vavřince(San Lorenzo), postavená kolem roku 1100 a inspirovanáchrámem Božího hrobuvJeruzalémě. Masivní cihlová stavba s kupolí má uvnitř dvojí ochoz, zbytky fresek byzantského slohu a u vchodu stojí mramorovýsarkofágze 6. století.
Za řadou měšťanských domů na protější straně náměstí stojíkostel sv. Ondřeje(Sant´Andrea), stavěný podle plánů G. B. Albertiho v letech1472–1496, ale dokončený až o sto let později. Vysoká kupole je z 18. století. Je to jednolodní prostorná stavba 99 m dlouhá s masivní válcovou klenbou, v první kapli vlevo je pohřben A. Mantegna.
Jižně od města stojí v renesanční zahradě slavnýPalazzo Te, rozsáhlá a přísně symetrická čtvercová přízemní vila s velkým vnitřním dvorem, postavená v letech1525–1535podle plánů Giulia Romana s původní vnitřní štukovou a freskovou výzdobou. Uvádí se jako příkladmanýrismu: je postaven v klasických slozích, architekt však jejich pravidelnost záměrně narušil mnoha drobnými detaily.
Historické centrum města společně s nedalekouSabbionetoubylo v roce 2008 zapsána naseznam světového kulturního dědictvíUNESCO.