Odilon Redon

Odilon Redon, vlastním jménemBertrand-Jean Redon, (22. dubna1840Bordeaux–6. července1916Paříž) bylfrancouzskýmalíř, představitelsymbolismuadekadenceve výtvarném umění.
Narodil se Bertrandovi a Marii-Odile Redonovým20. dubna1840vBordeaux. Krátce před tím se jeho rodiče vrátili zeSpojených států, kde otec s malým úspěchem farmařil a kde se oženil s Redonovou matkou, Francouzkou, která pocházela z Louisiany.Její jméno Redon použil jako pseudonym. Vzhledem ke své slabé tělesné konstituci byl brzy po narození svěřen do péče kojné a následně svého strýce, který žil na rodinném statkuPeyrelebadepoblíž městaListrac-de-Durèze, asi 50 km na východ odBordeaux. Život v přírodě a izolaci v něm probouzel bizarní a fantasmagorické obrazy, které se staly později podstatou jeho díla a které se dodnes nepodařilo plně vysvětlit. V 7 letech strávil se svou pěstounkou několik měsíců v Paříži, kde navštívil zdejší muzea. Zejména dramatické obrazy jej silně ovlivnily. Na venkově žil až do svých 11 let, kdy se vBordeauxpřipojil k rodičům a začal chodit do školy. Jeho kresba byla oceněna dříve než začal číst. V roce 1855 zde začal navštěvovat kurzy malířeStanislase Gorina.Ten v Redonovi podporoval jeho zanícení pro malířství a seznámil ho s dílyJeana-Francoise Milleta,Eugène Delacroixe,Camille CorotaaGustava Moreaua, který na něj měl ze jmenovaných malířů největší vliv i v budoucnu. V 17 letech na přání rodičů, jejichž starší syn byl architektem, se bez úspěchu pokusil o přijetí na studiumarchitekturynapařížskéÉcole des Beaux-Arts.Na téže škole se roku 1864 přihlásil do ateliéru malířeLéona Gérôma. Po roce skončilo studium rozchodem, protože se Redon nechtěl nechat vtěsnat do schématakademického malířství. Po návratu doBordeauxse spřátelil s grafikemRodolphem Bresdinem, který ho naučil grafickým technikám, zejménaleptua litografie. Pod vedením tohoto umělce vznikla série 11 leptůBrod,která byla vydána v r. 1866. Tato série byla inspirována orientálním a romantickým duchem dělEugéna Delacroixe, kterého znal od vidění.
Roku1867byl jeho olejRoland v Roncevauxpřijat na výstavu Salón vBordeaux, která byla obdobou stejnojmenné pařížské výstavy. Malíř se ale rozhodl obraz nevystavit a v místních novináchLa Girondepublikoval článek, v němž formuloval svůj postoj k soudobému malířství. Léto následujícího roku maloval vBarbizonus malířiBarbizonské školya seznámil se zde sCorotem. V roce1870byl v souvislosti sPrusko-francouzskou válkoumobilizována účastnil se válečných akcí na řeceLoiřepoblížTours. Tentotraumatizujícízážitek se promítl v jeho tvorbě.
Od roku1872se stala jeho domovemPaříž, kde měl ateliér naMontparnassu, i když téměř každé léto jezdil doPeyrelebade. Jeho přítel Jules Boissé ho v Paříži uvedl do literárního salónu Berthe de Rayssac, kde se scházeli spisovatelé, hudebníci, malíři a vědci. Zde také poznal svou budoucí ženu, kreolku Camille Falte, kterou si vzal roku1880. Na jaře1875opět maloval vBarbizonu. O tři roky později podnikl cestu doBelgieaHolandska, kde obdivoval hlavně dílaFranse HalseaRembrandta. V roce 1879 vydal své první album litografií s názvemVe snu,které odráží snové, imaginární prožitky autora.
V roce1881uspořádal v redakčních místnostech novinLa Vie Moderneprvní samostatnou výstavu svýchuhlokreseb, ohlas byl mizivý. Rok nato vystavoval uhlokresby podruhé a při té příležitosti se spřátelil se spisovatelemHuysmansem, který ho roku1883seznámil seStéphanem Mallarmém. V roce1884založilo asi 400 tvůrců, kterým nebyla přijata díla na každoroční oficiální výstavuSalón,Salón nezávislých umělců. Redon byl zvolen jeho prvním prezidentem.Na začátku roku1886vystavoval Redon spolu s PaulemGauguinemvBruseluna salónu avantgardníSkupiny XXa téhož roku na jaře se zúčastnil poslední, osmé výstavyimpresionistů. Zřejmě zMallarméovapodnětu se roku1889zúčastnil první výstavy Společnosti malířů-grafiků v prestižní galeriiPaula Durand-Ruelaa sblížil se s malíři nazývajícími seNabisté. Další výstava v téže galerii proběhla v roce 1894.
Na počátku 90 let se výrazně proměnila jeho barevná paleta. Opouští tóny černé, začíná používat pastel a olejové barvy. Barva dominuje v jeho dílech až do konce života.
Počátkem roku1890opět cestoval vystavovat do Bruselu, tentokrát ve společnosti Mallarméově. V té době se sblížil sGauguinem. V roce1895navštívilLondýn. Prodělal také vážnou nemoc, která jeho další tvorbu ovlivnila. Těžce nesl vynucený prodej statkuPeyrelebade, o němž rozhodli jeho bratři a kde strávil dětství. Roku1897zde prožil poslední léto. O dva roky později vystavoval uPaula Durand-Ruelapotřetí, tentokrát společně sNabisty. Jeho mecenáš, hraběRobert de Domecyho v roce1900doprovázel na cestě poItálii.
Na začátku 20. století došel uznání i od státu. Roku1903mu byl udělenŘád čestné legiea o rok později bylo pro státní galerii zakoupeno jeho první dílo,Zavřené očiz roku1890. V témže roce pomáhal se zakládánímPodzimního salonu, v němž mu byl v roce1904vyhrazen celý jeden sál s 62 díly. Poslední stěhování vPařížiabsolvoval Redon roku1905, a to na avenue deWagramč. 129. Roku1907se pokusil opatřit si finanční prostředky na zpětný odkupPeyrelebade. Uspořádal veřejnou aukci 53 svýcholejomaleb,akvarelů,pastelůa kreseb. Potřebný obnos však nezískal. S dalším ze svých mecenášů,Arthurem Fontainem, navštívil roku1908Benátky. Od roku1909trávil léto vBièvresuPaříževe vile, kterou původně vlastnila Juliette Dodou, nevlastní sestra jeho manželky.
V roce1913došlo jeho dílo uznání i v zámoří. Na proslulé výstavěArmory Show, která byla první komplexní výstavoumoderního uměnívAmericea na které se představili i malíři zEvropy, představil Redon 40 děl. Ještě v roce1914navštívilHolandsko. Zemřel6. července1916vPaříži, pohřben je vBièvres.
Redonovi měli dva syny. První z nich, Jean, narozený roku1886, zemřel již po půl roce. O tři léta později se narodil Ari (1889–1972). Umělec vytvořil několik jeho portrétů. Ari byl na začátkuprvní světové válkyodveden kženistům. Jeho otec, který se o syna bytostně strachoval, se jeho návratu z fronty nedočkal. Ari Redon pečoval o výtvarný a literární odkaz svého otce a odkázal malířova díla, která zůstala v majetku rodiny, státu.
Zásluhu na kontaktech Redona s českým prostředím máZdenka Braunerová, jejíž sestra byla provdána zaÉlémira Bourgesejednoho z Redonových přátel. Při svých pobytech vPařížičasto Redonovy navštěvovala a postupně k nim uvedla iJulia Zeyera,Viléma MrštíkaaMiloše Martena, který se s malířem sblížil nejvíce. PoArnoštu Procházkovibyl Marten druhý, kdo v Čechách o Redonovi psal. Další byla v roce1912Kamilla Neumannová, která vydala v ediciUmělecké monografiesoubor dvanácti reprodukcí Redonových děl.Národní galerie v Prazemá ve svých sbírkách album šesti litografiíEdgaru Poeovia další tři litografie z let1894–1896,Památník národního písemnictvívlastní dvě litografie a lept rovněž z 90. let.
Redonovo dílo nelze zařadit do žádného z proudů soudobého malířství, ať už to bylrealismus,klasicismus,hnutí nabistů,barbizonská školaneboimpresionismus. Představuje solitér, který nelze jednoznačně zařadit do nějaké kategorie. S mnoha malíři z vyjmenovaných směrů však vystavoval a pojily ho s nimi přátelské vazby.
Redon byl vzdělaný a sečtělý člověk. Jeho tvorbu ovlivňovala nejen vlastníimaginace, ale i literatura, přírodověda a zejména hudba, které byl vášnivě oddán. Důležitou inspirativní roli pro něj hrál sen, proto bývá někdy považován za předchůdcesurrealismu.Redon byl v blízkém kontaktu sesymbolistickými básníky, k jejichž básním má jeho vidění světa blízko. Je také nazýván prvním moderním malířem pocitů úzkosti a nevědomí.Náměty čerpal zantickémytologie,křesťanstvíistředověkýchbestiářů. Jeho literární lásky lze vyčíst z názvů desetilitografických alb, která vydal v průběhu let1879–1899. Používal více technik: vedle oleje i kresby uhlem,kvaš,pastel,temperualitografii. Své práce, z nichž mnohé jsou rozptýleny v soukromých sbírkách, datoval jen málokdy, takže je obtížné zjistit dobu jejich vzniku. Nicméně lze v jeho tvorbě rozlišit dvě základní etapy. Zhruba do roku1890v jeho uhlokresbách a grafikách dominovala černá barva, kterou Redon považoval za základní. Práce vzniklé do této doby se tradičně nazývajínoirs– černá díla. Po narození druhého syna, Ariho, malíř svůj způsob tvorby přehodnotil a jeho hlavní malířskou technikou se stalpastel. Postupně mizí fantaskní bytosti znázorňované vnoirs. Dílo se stávályričtější, Redon začal používat všechny barvy spektra. Jeho způsob nakládání s barvou a světlem byl natolik svébytný, že inspiroval ifauvisty. Do konce života se již knoirsnevrátil.
Redon se uplatnil i v oblasti dekorativní anástěnné malby. VPaříživyzdobil roku1901dům hudebního skladateleErnesta Chaussona, o rok později pracoval v domě svého mecenáše, hraběte Robereta de Domecy, vDomecy-sur-CurevBurgundsku. Na objednávku přítele, malířeGustava Fayeta, vyzdobil v roce1910stěny knihovny opatstvíFontfroideuNarbonne, mj. panelem s názvemNoc. Po roce1907se zabýval i dekorativními pracemi, mj. kreslil návrhy pro státnígobelínovédílny.
Dílo Odilona Redona bylo inspirováno také hudbou. Sledoval tvorbu Richarda Wagnera. Dále jeho oblíbenými skladateli byli Mozart, Beethoven a zejména Schuman. Tomu věnoval v roce 1904 pastel na jeho počest. Schumanův portrét se objevuje také v panelu se jménemNoc.