Spojené státy americké

Spojené státy americké(anglickyUnited States of America– zkráceněUSA), zkráceným názvemSpojené státy(anglickyUnited States– zkráceněUS), jsoudemokratickáfederativníprezidentská republikavSeverní Americe, rozkládající se meziAtlantským oceánemna východě aTichým oceánemna západě. Na severu sousedí sKanadoua na jihu sMexikem. DíkystátuAljaškasahá území Spojených států amerických i k břehůmSeverního ledového oceánu(Beringova úžinaje dělí od asijského územíRuska), zahrnuje také některé tichomořské ostrovy (zejménaHavaj). Spojené státy se skládají z 50 států, jednoho federálního území s hlavním městem a sídlemprezidenta,KongresuaNejvyššího soudu(District of Columbia), šesti závislých území (Portoriko,Severní Mariany,Guam,Americké Panenské ostrovy,Americká SamoaaatolPalmyra) a deseti malých ostrovů čiútesů.
S rozlohou 9,8milionu kilometrů čtverečních jsou Spojené státy třetí největší zemí na světě (poRuskuaKanadě).S více než 340 miliony obyvatel jsou třetí nejlidnatější zemí planety (poČíněaIndii).Populace je tradičně koncentrována na obou pobřežích, na východním leží největší město Spojených státůNew York, na západním pobřeží druhé největší městoLos Angeles. Hlavním městem jeWashington. Východní část země je hustěji osídlena než západní.
Podle nominálníhoHDPjsou Spojené státy největší světovou ekonomikou, podle HDP vparitě kupní sílydruhou největší (po Číně).Jejich ekonomický výkon představuje přibližně čtvrtinu celosvětového HDP. Jsou největším světovým dovozcem a druhým největším vývozcem. Staly se symbolem a průkopníkem ekonomiky založené na volném trhu, v mnohém v tom inspirovaly Evropu nebo Čínu. Oproti Evropě ovšem vykazují menší míru přerozdělování bohatství a větší ekonomické rozdíly mezi lidmi.V nominálním HDP na obyvatele jsou na osmém místě na světě, v HDP v paritě kupní síly na hlavu na dvanáctém, vindexu lidského rozvojena třináctém.Americká měna,dolar, je hlavnírezervní měnousvěta.Americký průmysl a obchod dosáhl vynikajících výsledků a dobyl trhy po celém světě (Ford,Coca-Cola,Boeing,JP Morgan,Exxon,Johnson & Johnson,Walmart,Amazon,Apple,Microsoft,Google,Facebook).
Podle většiny kritérií jsou vojensky nejmocnější zemí světa. Čtyřicet procent vojenských výdajů na světě připadá právě na USA.Jsoujadernou velmocía jedinou zemí, která jadernou zbraň použila ve vojenské operaci. Jsou jedním z pěti stálých členůRady bezpečnosti OSN. Geopoliticky jsou hodnoceny jakosupervelmoc, přičemž tento statut získaly především po roce 1945, po svém vítězství vedruhé světové válce. Po koncistudené války(1989) se dokonce hovořilo o tom, že jsou supervelmocí jedinou, což se dnes snaží změnit zejména Čína a Rusko. Specifické jsou vztahy Spojených států sEvropoua zejménaSpojeným královstvím, neboť to byly evropské velmoci, které severní Ameriku kolonizovaly, aby pak čelily vzpouře místních kolonistů a hnutí za nezávislost, přičemž střet s Brity byl rozhodující (nezávislost na Británii Američané vyhlásili roku 1776). Vzhledem k prosazení seangličtinyjako hlavního a úředního jazyka USA však specifická vazba mezi Spojenými státy a Británií (a stejně tak dalšími anglicky mluvícími zeměmiCommonwealthu, jako je Kanada čiAustrálie) přetrvává. Vazba se západní kontinentální Evropou byla dána imigračními vlnami v 19. století (zejména zNěmeckaaItálie), posílena byla po americkém osvobození této části Evropy odnacismuv roce 1945. Spojené státy se pak, mj. prostřednictvím vojenské organizaceNATO, staly garantem bezpečnosti této části Evropy. Popádu komunismuvestředníavýchodní Evropěse vytvořily podobně úzké spojenecké vazby i zde, klíčovým spojencem je pro Američany zejménaPolsko. Jako supervelmoc se však USA snaží budovat spojenecké vazby ve všech regionech světa, naBlízkém východěpatří ke klíčovým spojencůmIzraelaSaúdská Arábie, v AsiiJaponskoaJižní Korea, vjižní AmericeKolumbie.
Americká kultura, zejména pak pop-kultura, získala globální vliv (Hollywood,Disney,jazz,rock n roll,rap, televizní seriály), stejně jako americký životní styl (automobilismus,fast food), a to až takový, že se mimo USA začalo hovořit o americkém kulturním imperialismuči amerikanizaci života.Výborných výsledků dosahuje americká věda a školství (systém univerzit sHarvardemv čele,vynález atomové bomby,internetu,přistání na Měsíci).
Původ pojmu Amerika je znám: V roce 1507 vyrobil německý kartografMartin Waldseemüllermapu světa, na níž na počestitalskéhoobjevitele akartografaAmeriga Vespucciho(latinskyAmericus Vespucius) označil země západní polokoule „Amerika“. Zvolil Vespucciho a nikoliKryštofa Kolumba, který doplul k americkým břehům dříve, neboť Vespucci si na rozdíl od Kolumba uvědomil, že je na novém kontinentě, kdežto Kolumbus se domníval, že dorazil doAsie. Sám Vespucci nazýval nový kontinent „Nový svět“.
První užití pojmu “Spojené státy americké” je doloženo v dopise z 2. ledna 1776, který napsalirskýgenerál americké revoluční armády Stephen Moylan asistentoviGeorge WashingtonaJosephu Reedovi.Ve veřejném textu se pojem prvně objevil v anonymní eseji v novináchThe Virginia Gazette, jež vycházely veWilliamsburgu. Článek vyšel 6. dubna 1776. V právně závazném textu se název objevil v druhém návrhuČlánků konfederace a trvalé unie, který připravilJohn Dickinson. Návrh vyhotovil k 17. červnu 1776 a uvádělo se v něm: “Jméno této konfederace je Spojené státy americké“. V červnu 1776 takéThomas Jeffersonnapsal pojem “Spojené státy americké” velkými písmeny do nadpisu originálního hrubého návrhuDeklarace nezávislosti.
Běžně se užívá též krátká verze názvu „Spojené státy“, anglická zkratka „USA“ v anglické i české výslovnosti (logický český ekvivalent SSA proti tomu zaveden není) či pojem „Amerika“. V 18. století se užívalo též pojmu „Columbia“, který odkazoval k objeviteli kontinentuKryštofu Kolumbovi. Tento pojem, spíše literární, časem vymizel, ale je zachován v označení federálního území (de facto hlavního města) „District of Columbia“.
Vangličtiněse pojem United States nejprve užíval v množném čísle („United States are…“). Poobčanské válcese začal používat v čísle jednotném („United States is…“), aby bylo zdůrazněno, že jde o nerozbornou jednotku.V češtině se ale tato verze neprosadila a užívá se nadáleplurál(„Spojené státy jsou…“).
U přídavného jména „americký“ převážil v češtině význam „vztahující se ke Spojeným státům“, ačkoli pojem může značit i „vztahující se k celémuamerickému kontinentu“ (tedy severní i jižní Americe). Druhý význam je však typický jen pro odbornějšígeografické,geologickéči jinépřírodovědnépublikace. V běžné řeči a publicistice převažuje význam prvý. Ještě více pak u pojmuAmeričan, kterým je prakticky vždy míněn „občan Spojených států amerických“. Stejné je to v angličtině u pojmu „American“. Američané jím označují jak „občana USA“, tak „příslušníka amerického národa“, neboť v tom ve Spojených státech prakticky není rozdíl, vzhledem k americké politické (státní) koncepcinároda. V Evropě převažuje pojetí národa kulturní (jazyk, kultura) či etnické (společný původ). V USA také pojem „nation“ prakticky splývá s pojmem „stát“ či „lid státu“. Pro pojem národ v evropském smyslu se užívá spíše pojem „ethnicity“.
Původní obyvatelstvo, tj.IndiániaEskymáci, osídlilo americký kontinent pravděpodobně z Asie. Tradiční odhad příchodu tzv.paleoindiánůpřes zamrzlouBeringovu úžinuje zhruba 12 000–11 000 let př. n. l., některé novější výzkumy počítají i s časnějším osídlením, a to po moři (viz téžsolutréenská hypotéza). Kolonisté zeSibiřepostupovali ze severu na jih podél pobřeží Tichého oceánu a patrně takto osídlili nakonec i jižní Ameriku. Jejich kultura je nazývánakultura Clovis, pozůstatky po ní byly nalezeny zejména v dnešnímNovém Mexiku,Texasu,VirginiičiPensylvánii, ale také vChile. Clovis byla dlouho považována za nejstarší domorodou kulturu obou Amerik a prapředka všech kultur pozdějších, množí se ale důkazy i o některých starších kulturách.
Z pozdějších předkolumbovských komunit byla nejvýznamnějšíMississippská kultura, která kulminovala v období mezi léty 800–1600, s centrem vCahokii, nedaleko dnešníhoSt. Louis, kde bylo nalezeno osmdesát mohyl, z nichž největší jeMonks Mound, s rozlohou pět hektarů.Odhaduje se, že zde žilo 30 000 obyvatel. Doloženo bylo vyspělé zemědělství se zásadní rolíkukuřice, ptačí kult alidské oběti. Třetí nejvýznamnější předkolumbovskou kulturu vytvořiliAnasaziovév oblasti dnešního Nového Mexika,Arizony,ColoradaaUtahu. Stavěli sídla zvanápueblo, nejslavnější z nich se nachází vMesa Verde.Pozoruhodná kultura se nacházela rovněž vLouisianě, v archeologické lokalitěPoverty Point.Na severu Spojených států byla nejvýznamnějším útvaremIrokézká liga, která však zažívala svůj vrchol až po příchodu Evropanů a sehrávala svou roli ještě v britsko-amerických konfliktech.O velikosti americké populace před příchodem Evropanů se vedou spory a odhady se značně rozcházejí, od 500 000 lidí až k 9 milionům.
Pro současnouevropskoucivilizaci byl tzv.Nový světobjevenvýpravouKryštofa Kolumbaroku1492, i když již předtím, okolo roku1000, přistáli u břehů AmerikyVikingovévedeniLeifem Erikssonem(viz téžVinland).
V dalších stoletích seSeverní Amerikastala cílemkolonizačníchsnahŠpanělska(Mexiko,Florida, území západně odMississippi),Nizozemska(část východního pobřeží),Francie(Kanada, povodíMississippi) a v malé míře iŠvédska(Nové Švédsko). Pro historii budoucích Spojených států měla největší význam anglická kolonizaceatlantskéhopobřeží. Od roku1664seAngliea pozdějiKrálovství Velké Britániepostupně zmocnilynizozemskýcha částifrancouzskýchosad v Severní Americe a do roku1773vytvořily na pobřeží13 kolonií(Massachusetts,New Jersey,New York,Rhode Island,Connecticut,New Hampshire,Pennsylvania,Delaware,Virginia,Maryland,North Carolina,South Carolina,Georgia). Ty se staly základem budoucích USA.
Přestože evropské mocnosti, které kolonizovaly sever amerického kontinentu, zdůrazňovaly, že jejich postup není kořistnický jako postup Španělů a Portugalců v jižní Americe, evropská kolonizace znamenala i zde pro původní obyvatele katastrofu.Nové zavlečené nemoci jakoneštovice,chřipkaaspalničkyzredukovaly jejich populaci místy až o 90 % a zcela zničily jejich sociální struktury.Ale již při této kolonizaci se rodil i nový svobodný duch budoucího státu, neboť řada z prvních osadníků byli Evropané, kteří odcházeli ze starého kontinentu kvůli náboženskému útlaku a věřili, že v novém světě naleznou útočiště. Náboženská svoboda a tolerance se tak stala jedním z klíčových témat při formování novodobé severoamerické kultury. Amerika díky tomu též nekopírovala evropskésekularizačnítrendy a modernismus zde byl prosazován naopak v součinnosti s vírou, která získala specifický, naléhavý, osobní charakter (vizPrvní velké probuzení), zejména meziprotestanty, kteří nakonec mezi osadníky převážili.Specifický americký přístup k náboženskému prožitku se v kultuře a politice USA projevuje dodnes (vizamerický evangelikalismus).Typickým rysem prvních osadnických kultur byl rovněž důraz na samosprávu a konstitucionalismus, tedy práva zaručená základními zákony.
Kolem roku 1770 dosáhla populace ve třinácti britských koloniích 2,1 milionu obyvatel, což představovalo třetinu populace tehdejší Británie. Tradiční důraz na samosprávnost, rostoucí ekonomická síla i populace a koroze idejímonarchismuu klíčových myslitelů (John Adams,Thomas Paine,James Madison)předurčily střet mezi kolonií a kolonizačním centrem v Evropě.
Bezohledné zásahy mateřské země do poměrů v koloniích vyvolaly protibritskou opozici. Pověstným incidentem se stalo zvláště tzv.Bostonské pití čajeroku 1773. Napětí vyvrcholilo v roce1775vypuknutím otevřené války mezi koloniemi a Velkou Británií.4. července1776vydal druhý Kontinentální kongresDeklaraci nezávislosti, která vyhlašovala vznik Spojených států amerických. PodleČlánků Konfederacez roku1781si každý ze států Unie zachoval samostatnou vnitřní a ekonomickou politiku.Válka za nezávislostskončila roku1783britským uznáním nového státu. Roku1787byl konfederativní charakter Spojených států nahrazen systémem federativním, roku1789byl schválen tzv.Bill of Rights– listina práv, prvních 10 dodatků ústavy - jehožratifikacebyla ukončena v roce1791. Roku 1789 byl prvním prezidentem Spojených států zvolenGeorge Washington, který dovedl povstaleckou armádu k vítězství nad Brity.
Od konce 18. století pak začala územní expanze Spojených států směrem na západ a na jih. Postupně byly do Unie přijaty další státy:Vermont(1791),Kentucky(1792),Tennessee(1796) aOhio(1803). Roku1803byla odFrancieodkoupenaLouisiana(vizKoupě Louisiany), jejíž malá část byla přijata do Unie jakostejnojmenný státroku1812. Pokračující spory v oblasti námořního obchodu a rozdělení sfér vlivu na severoamerickém kontinentu mezi Spojenými státy aSpojeným královstvímvedly kbritsko-americké válce, jež je někdy nazývána druhou válkou za nezávislost a trvala mezi lety1812a1814. Spojené státy válku vyhlásily v přesvědčení, že budou moci využít zaneprázdněnosti Spojeného království, které zaměstnávala válka sNapoleonem, a zabrat zbytek britského panství vSeverní Americe. Neuspěly však; jejich vpád doKanadyskončil debaklem a Spojené království postupně začalo na americký kontinent přesouvat další síly. Britové ovšem o tuto válku nestáli a nehodlali investovat prostředky do tak nejistého podniku, jakým by byl pokus o znovudobytí Severní Ameriky, a obě strany se tedy dohodly na návratu kestatu quo antedoplněném dohodami řešícími největší kontroverze.
Obnovení předválečného stavu fakticky posílilo postaveni USA a nakrátko zapříčinilo faktickou vládu jedné strany (dnes označována jakodemokraté-republikáni). Toto období je někdy nazývánoera of good feelingsneboli érou dobré shody. Z jednotlivých teritorií byly postupně vytvářeny další státy:Indiana(1816),Mississippi(1817),Illinois(1818),Alabama(1819),Maine(1820) aMissouri(1821). Roku1819získaly USA od ŠpanělskaFloridu(stát od1845). Roku 1845 bylanektovánTexasa poamericko-mexické válcez let1846–1848Alta CaliforniaaSanta Fe de Nuevo México(Kalifornie jako stát od1850). Do počátku 60. let byly do Unie přijaty další státy:Arkansas(1836),Michigan(1837),Iowa(1846),Wisconsin(1848),Minnesota(1858) aOregon(1859).
V 19. století začaly narůstat rozpory mezi americkým severem a jihem. Sever byl lidnatý (19 milionů obyvatel), industriální a odmítal otroctví. Jih byl méně osídlený (8 milionů obyvatel z toho polovina byli černí otroci), zemědělský (zejména plantážebavlny) a žil zotroctví. Hnutí, založené na protestantské teologii, které otroctví odmítalo, se nazývaloabolicionismus. Pozvolna se na severu otázka otroctví ovšem začala politizovat. Odpůrci otroctví založili i novouRepublikánskou stranu. Její ústřední osobností se stalAbraham Lincoln. Když byl roku 1860 zvolen prezidentem, došlo k secesi (odtržení) jedenácti jižních států (Jižní Karolíny,Mississippi,Floridy,Alabamy,Georgie,Louisiany,Texasu,Virginie,Arkansasu,Severní KarolínyaTennessee), které vyhlásilyKonfederované státy americké.
To nakonec vedlo kobčanské válce(známé též jako válka Severu proti Jihu). Ta začala 12. dubna 1861 útokem konfederačních jednotek na americkou pevnostFort Sumterv Jižní Karolíně. Zpočátku dosáhly jižní jednotky solidních úspěchů díky zkušenosti svého veliteleRoberta Edwarda Leea, jeho vojska však byla roku 1863 poražena v klíčovébitvě u Gettysburgu. Armádu Unie, tedy Severu, nakonec přivedl k vítězstvíUlysses S. Grant(budoucí prezident, v letech 1869–1877). Válka trvala do roku1865. Po vítězství Severu musely všechny jižní státy ratifikovat třináctý dodatek ústavy, který otroctví zakazoval. Vítězství to však nebylo zdaleka definitivní. Nejenže bylLincoln zavražděn, ale k moci se na jihu dostala frakce Demokratické strany zvaná Redeemers, která hlásala nadřazenost bělochů a zavedlarasovou segregaci(tzv.Zákony Jima Crowa).(O odstranění jejích posledních zbytků se vedl tuhý politický boj až do 60. let 20. století). Válka nicméně znatelně posílila federální moc a umožnila další expanzi.
Mohutný hospodářský rozvoj po skončení občanské války způsobil, že se USA již roku1872staly hospodářsky nejsilnější zemí světa.Za tímto rozmachem na konci 19. a začátku 20. století stáli průmyslníci jakoCornelius Vanderbilt,John D. Rockefeller,Henry FordaAndrew Carnegie, či bankéřJohn Pierpont Morgan. Ekonomický boom byl doprovázen další expanzí na západ. Ještě před občanskou válkou a poté až doprvní světové válkyzde vzniklo 15 dalších unijních států:Kansas(1861),Západní Virginie(1863),Nevada(1864),Nebraska(1867),Colorado(1876),Severní Dakota,Jižní Dakota,Montana,Washington(1889),Idaho,Wyoming(1890),Utah(1896),Oklahoma(1907),ArizonaaNové Mexiko(1912). Roku1867odkoupilaamerická vláda odRuského impériarozsáhlé územíAljašky. Od 80. let19. stoletípak Spojené státy expandovaly i mimo vlastní americkou pevninu, především doKaribikua doTichomoří. Vítězství vešpanělsko-americké válcea další intervence měly několik důsledků:protektorátnadPortorikem,Kuboua ostrovemGuam, obsazeníFilipín, anexeHavajských ostrovůroku1898, rozdělení ostrovůSamoasNěmeckou říšíroku1899a kontrola nadprůplavovým pásmemvPanamě.
Na počátku20. stoletíse Spojené státy staly jednou ze světovýchvelmocí. Kromě svého již velkého vlivu na západní polokouli, resp. na oboukontinentechAmeriky, se však USA ve světové politice až doprvní světové válkyangažovaly jen poměrně málo. Jejich politika byla do značné míryizolacionistická(vizMonroeova doktrína). Zásadní roli při překonávání amerického izolacionismu sehrál prezidentWoodrow Wilson. Američané se díky němu v roce 1917 zapojili na straněDohodydo první světové války. Wilson svou koncepcípráva na sebeurčení národůtéž významně ovlivnil podobu Evropy po konci války.
20. léta 20. století přinesla další mohutný rozmach hospodářství.Americkým sebevědomím zacloumal ažkrach na newyorské burzev roce 1929.Ten způsobilcelosvětovou ekonomickou krizi, jež katalyzovala zejména politický vývoj v Evropě (pomohla zvláště vzestupufašismuanacismu). V samotných Spojených státech vedla k opuštění čisté „laissez faire“ ekonomické politiky a větším státním zásahům do ekonomiky v rámci plánu zvanéhoNew Deal, který připravil DemokratFranklin Delano Roosevelt.Plán měl své kritiky, ale obzvláště dobře se hodil pro válečný stav, do něhož se USA dostaly poté, co Japonskonapadlo jejich základnu Pearl Harborv Pacifiku.Američané následně vyhlásili válku nejen Japonsku, ale i jeho spojenci, nacistickému Německu, a vstoupili tak dodruhé světové války(již předtím ovšem hospodářsky podporovalySpojencepodleZákona o půjčce a pronájmuz roku 1941). USA se podílely přímo na poražení Německa na evropském kontinentě (vizDen Dabitva o Normandii), Japonce pak porazily i za pomoci zcela nové zbraně –atomové bomby– kterou v roce 1945svrhly na japonská města Hirošima a Nagasaki. Vítězné mocnosti, tedy USA, Británie aSovětský svaz, pak dohodami ekonomickými (konference v Bretton Woods) i politickými (Jaltská konference) narýsovaly podobu poválečného světa.
Za války, která přímo nezasáhla území kontinentálních USA, se americká průmyslová výroba zdvojnásobila, zatímco Evropa byla hospodářsky na kolenou. Bylo zřejmé, že Spojené státy se staly klíčovou mocností Západu. Po válce pomohly těžce postiženéZápadní EvropěvčetněZápadního Německav rámciMarshallova plánu. Západoevropské státy díky němu nejen poměrně rychle překonaly nejhorší problémy, ale navíc nastoupily cestu k výraznému hospodářskému růstu a k doposud nebývalému blahobytu.Po válce dostaly USA též do správy poručenská územíOSNvTichém oceáně, jež byla předtím pod správou Japonska, a většina z nich se později stala volně přidruženými územími Spojených států (Marshallovy ostrovy,Severní Mariany,Mikronésieatd.). Roku1959byly vytvořeny dva – dosud poslední – státy Unie:AljaškaaHavaj.
Rozdělení sfér vlivu mezi vítěznými mocnostmi druhé světové války proběhlo poklidně, ale klid nevydržel dlouho – po roce 1947 vzniklo mezi Spojenými státy (a jeho západními spojenci) a Sovětským svazem napětí, kterému se pak říkalostudená válka.Toto napětí se projevovalo jak pozitivně, tedy snahou o ekonomické předběhnutí soupeřícího tábora či proslulým „vesmírným závodem“, v jehož rámci Sovětivyslali prvního člověka do kosmu(1961) a Američanépřistáli na Měsíci(1969), ale občas i různými, často velmi krvavými,proxy wars(zástupnými konflikty). Na některých z nich se Spojené státy tak či onak přímo podílely –korejská válka(1950–1953),karibská krize(1962),vietnamská válka(1959-1975). Zejména vietnamský konflikt vyvolal pnutí i uvnitř americké společnosti, odpor proti této válce probíhal v součinnosti shnutím za práva Afroameričanů, které vedl především reverendMartin Luther King.Tento boj, podpořený zejména demokratickým prezidentemJohnem Fitzgeraldem Kennedym(zavražděn 1963), byl úspěšný: Zákony na obranu lidských práv z let 1964 (školy, zaměstnání a ubytování), 1965 (volby) a 1968 (trh s bydlením) zakázalydiskriminacina základěrasynebo barvy pleti. Hnutí 60. let (někdy se hovoří okontrakultuře) přinesla však i některé sporné jevy, jako je adoracedrogapromiskuity, černošský radikalismus (Černí panteři,Malcolm Xaj.), nebo levicový extremismus (obdiv k násilnické čínskékulturní revoluciapod.).
To vše v 70. a 80. letech přineslo protipohyb –neokonzervatismus, v USA reprezentovaný především republikánským prezidentemRonaldem Reaganem. Reagan zvolil tvrdý postup i vůči Sovětům, avšak byl to právě Reagan, který nakonec reagoval vstřícně na reformátorského vůdce Sovětského svazuMichaila Gorbačova(1985–1991) a sérií dohod o odzbrojení (např.smlouva o likvidaci raket středního a krátkého doletuz roku 1987)de factostudenou válku ukončil. Ta definitivně skončilapádem komunismu v Evropě(1989) arozpadem Sovětského svazu(1991). O Spojených státech se začalo hovořit jako o jediné světové supervelmoci.
Euforie z konce studené války a triumfu západního modelu společnosti trvala takřka po celá 90. léta 20. století. Americké ekonomice, opojené průnikem na nové trhy amožnostmi internetu, digitalizace a nových technologií, se dařilo (90. léta jsou nejdelším obdobím setrvalého ekonomického růstu v americké historii).Svět do značné míry akceptoval i roli Spojených států jako „světového četníka“ (zejménaválka v zálivuroku 1991).Roku 2001 přišel však zlom. Jednak došlo kprasknutí „dot-com bubliny“na trzích a poté éru poklidného vývoje narušilteroristický útok z 11. září 2001na newyorskáDvojčata, který provedli islámští teroristé ze skupinyAl-Káida.Ačkoli se demokratický svět s Američany a jejich prezidentemGeorgem W. Bushemv té chvíli solidarizoval, jejich reakce, obecně nazvanáválka proti terorismu, jež především spočívala vinvazi do Iráku roku 2003, již tolik respektována nebyla a vzrostlo i napětí uvnitř americké společnosti. Jistotami zacloumala i finanční krize z roku 2008, která začala jako americká hypoteční krize, avšak přerostla vkrizi celosvětovou.Později vzrostlo rovněž napětí mezi Spojenými státy a dalšími velmocemi, které s nelibostí nesou americkou hegemonii - především Ruskem a Čínou. Někdy se dokonce hovoří odruhé studené válce.Oslabeny byly vztahy i se západní Evropou (krom Británie).Tyto trendy vyvrcholily za vládyDonalda Trumpa. Roku 2014 vystřídala USA na pozici největšíhoHDPpodleparity kupní sílyČína.
Vlajka USA je tvořena třinácti vodorovnými pruhy (sedmi červenými a šesti bílými) a modrýmkantonem(o šířce sedmi pruhů), ve kterém je umístěno padesát bílýchpěticípých hvězdv devíti řadách (střídavě po pěti a šesti hvězdách).
Pruhy představujítřináct původních, zakládajících států Unie, hvězdy současný početstátůUnie. Poslední varianta vlajky USA byla přijata dne 4. července 1960 (po přijetí státuHavaj).
Státní znak USA je tvořen lícovou stranou velkéstátní pečeti, která byla poprvé veřejně použita roku 1782 a jejímiž autory jsouCharles ThomsonaWilliam Barton.
Hlavní postavou lícové stranypečeti, tedy i znaku, jeorel bělohlavýv letu. Na prsou nese srdeční štítek s modrou hlavou štítu, pod kterou je šest svislých červených pruhů na stříbrném poli, čímž vytváří sedm bílých pruhů. Orel má ve svém heraldicky levém pařátu svazek třinácti šípů a v pravémolivovouratolest (s třinácti listy a třináctiolivami). Heraldicky vpravo hledící hlava orla drží v zobáku stuhu slatinskýmheslemE PLURIBUS UNUMve smyslu „Z mnohých jeden“, původně mnozí, různí, dnes národ jeden. Nad hlavou se vznáší třináct hvězd na modrém poli, které jsou uspořádány do řady 1-4-3-4-1. Zpod modrého pole vychází dokola zlaté sluneční paprsky končící pod prstencem bílých obláčků.
Hymna USA je píseňThe Star-Spangled Banner(českyHvězdami posetý prapor). Text napsalFrancis Scott Keya hudbu složilJohn Stafford Smith.
Francis Scott Key, právník a amatérský básník, napsal text poté, co byl běhemBritsko-americké válkyv noci z 13. na 14. září 1814 svědkem, jak posádka americké pevnostiFort McHenryvBaltimoruúspěšně vzdoruje těžkému ostřelování z moře.
Spojené státy americké leží vSeverní Americe. Jejich břehy omývá z východuAtlantský oceána ze západuTichý oceán. Stát Aljaška leží v severní části kontinentu a je ze severu omýván Severním ledovým oceánem.
Aljašku odděluje od Euroasijského kontinentuBeringův průliv. Mezi nejznámější poloostrovy patříFloridana jihu USA, která oddělujeMexický zálivod Atlantského oceánu. Ze severu mají USA společnou hranici sKanadou, na jihu pak sMexikem.Floridský průlivodděluje USA od souostrovíBahamya odKuby.
Americké úřady postupně mění definici toho, co počítají do rozlohy,CIA World Factbookudávala:
Zahrnování plochy pobřežního moře do rozlohy státu je sice věcně naprosto správné, přesto ale dosti neobvyklé. Jedním z motivů může být i snaha „předběhnout“ v rozloze Čínu. (Ta je v ročence CIA měřena bez sporných území i bez pobřežního moře.)
USA leží v Severní Americe. Základem tohoto kontinentu je starýkanadský štít, který se rozprostírá v severovýchodní části kontinentu a jehož střední část je protlačena a tvoří dnoHudsonova zálivu. Je tvořen velmi starýmipřeměněnýmiavyvřelýmihorninami.
V současnosti se pod západní okraj desek amerických kontinentů podsouvátichooceánská litosférická deskaa zároveň se Jižní Amerika pohybuje směrem k Severní. V důsledku pohybů litosférických desek vznikla vysoká horská hradba, která se táhne odAleutských ostrovůpřesAljašský poloostrovaž poOhňovou zemi.
Kordillery, jejichž nejvyšším bodem v USA je se svou výškou 6190metrůDenali(dříve Mount McKinley), začínají Aljašským hřbetem a táhnou se na jih ve dvou výrazných pásmech: při pobřeží Tichého oceánu ležíPacifické pobřežní pásmoa ve vnitrozemíSkalnaté hory. Mezi jednotlivými pásy Kordiller se rozprostírají sníženiny a plošiny, např.Koloradská plošinačiVelká pánev. Nejvyšší bod tzv.sousedících Spojených států(tj. bez Aljašky a Havaje) je vrcholMount Whitney(4417 m) vkalifornskémpohoříSierra Nevada.
Jen pár desítek kilometrů od Sierry Nevady leží nejníže položené místo USA i Ameriky vÚdolí smrti(anglickyDeath Valley). Tato proláklina je 86 metrů pod úrovní hladiny moře a své jméno dostala podle nehostinných podmínek pro život: jedná se o poušť bez vodních zdrojů, kde byla naměřena dosud nejvyšší teplota na Zemi, 56,7 °C ve stínu.
Poblíž východního pobřeží se táhne staré pohoříApalačské horya mezi Apalačskými horami a Atlantským oceánem se rozprostírá pak Pobřežní nížina.Mexický zálivlemujeMississippská nížina. Mezi Apalačskými horami a Kordillerami se postupně od východu rozprostírajíVnitřní rovinyaVelké planiny.
Větší část území USA patří do úmoříAtlantského oceánu. Vlévají se do něj veletoky, jako jeMississippis přítokemMissouri, což je nejdelší říční soustava USA, dlouhá 6212 km, a dále takéŘeka Svatého VavřincečiRio Grande.Tichý oceánzásobují vesměs kratší toky tekoucí z Kordiller, například řekyColumbiaaColorado.
V USA najdeme i mnoho jezer.Ledovcovéhopůvodu jsouVelká jezera(Hořejší jezero,Michiganské jezero,Huronské jezeroa jezeroOntario), které tvoří největší zásobárnu sladké vody na světě a přírodní hranici mezi USA a Kanadou.Velké Solné jezerose rozprostírá v bezodtoké oblasti meziSkalnatými horamiaCoastal Range.
V USA je množství vodopádů; nesporně nejznámější jsouNiagarské vodopádymeziErijskýma Ontarijským jezerem.
Díky své velikosti leží USA v několika významných podnebných pásech. Počasí v Americe je značně nestálé a teplotní výkyvy mohou nastávat dokonce i několikrát denně. Severní část území leží vmírném pásu, je ale chladnější a vlhčí než v Evropě. Způsobuje to studenýLabradorský proud, který omývá severovýchodní a východní pobřeží. VeVnitřních rovináchaVelkých planináchpadá úměrně vzdálenosti od Atlantského oceánu čím dál tím méně srážek. Zajímavým jevem jesněhový efektVelkých jezer, způsobující sněhové kalamity v jejich blízkosti, a to zejména na jejich jihozápadním pobřeží, které je převážně na území USA. Chladnější podnebí panuje v oblasti západního pobřeží, kde se pod vlivem proudů Tichého oceánu udržuje teplota vesměs konstantní. Nejchladnější zimy najdeme veSkalistých horácha Sierra Nevadě, kde můžeme naměřit jedny z nejsilnějších mrazů v Americe.
V oblastech Jižní Ameriky, Velkých plání, jižních částí atlantického pobřeží, Floridy a ve státech u Mexického zálivu panují v letním období až tropická vedra, která může doprovázet i nesnesitelná vlhkost. Jižní část USA leží v příjemnémsubtropickém podnebném pásuaMexický zálivs poloostrovemFloridavtropickém pásu. Výjimku tvoří vysoce položené pohoří a plošiny, kde je podstatně chladněji, jelikož se zde projevuje výšková stupňovitost.Aljaškaleží vsubarktickém pásuaHavajské ostrovyv tropickém pásu. Tvar povrchu Ameriky umožňuje takřka bezproblémový přesun vzdušných mas ze severu na jih a naopak. Proto jsou časté hlavně vpády arktického vzduchu z vyšších zeměpisných šířek až do oblastiMexického zálivu. Proudění v rovnoběžkovém směru stojí v cestě horské bariéry Kordiller, proto se vláha, která by se s proudícím vzduchem dostávala do vnitrozemí Ameriky z Tichého oceánu, vyprší nad oceánem, úzkou pobřežní nížinou a návětrnými svahy tichooceánského pásma. Texas je jinak známý pro svátornáda, která se vyskytují hlavně na otevřených plochách v období května a září.
Spojené státy jsou nejstaršífederacísvěta. Jde oprezidentskou republikua zastupitelskoudemokracii, fungující prostřednictvímkongresového systémudefinovanéhoústavounahrazující původní ústavu, tzv.Články Konfederace(„Articles of Confederation“) platné mezi roky1781a1788. Území tak spadá pod troje orgány – na federální, státní a místní úrovni, ačkoliv mnohé oblasti jsou spravovány více místními správami, například i okresními nebo metropolitními orgány. Všechny tyto správní orgány jsou voliči voleny v tajných volbách nebo jmenovány voliči volenými zástupci.
Státní správa se na federální úrovniskládá ze tří složek:
Kongres Spojených států je parlamentem dvoukomorovým. Sněmovna reprezentantů má 435 členů po dva roky reprezentujících takzvané „kongresové okresy“ (český překlad je problematický). Poměr počtu zástupců z každého státu se každý desátý rok mění podle vývoje počtu obyvatel. Každému státu je však zajištěn nejméně jeden zástupce, jehož v současnosti má sedm států. Nelidnatější stát,Kalifornie, jich má 53. Každý stát má dva senátory volené na šestileté volební období. Každý druhý rok je volena třetina senátu, zatímco sněmovna reprezentantů je každý druhý rok volena celá. Senátoři tedy mají šestileté volební období a kongresmani dvouleté. Volba kongresmanů i senátorů není ústavou specifikována a je tak ponechána na státech, nicméně většinou se do obou komor volí pomocíSystému prvního v cíli (First-past-the-post).
Ústava Spojených státůje nejvyšším zákonným dokumentem amerického právního systému. Jespolečenskou smlouvouupravující fungování společnosti pomocí zvolené vlády. Veškeré zákony i postupy států a federální vlády mohou být předmětem zkoumání a je-li shledáno, že nejsou ve shodě s ústavou, jsou zneplatněny. Ústava je živým dokumentem jež může být doplněn několika různými způsoby. Všechny z nich však vyžadují svolení alespoň převážné většiny států. Ústava tak byla od doby svého vzniku změněna, resp. doplněna, 27 krát, naposledy v roce1992.
Ústava zahrnuje ustanovení „zachovat svobodu“ a základní práva podleListiny práv(„Bill of Rights“) a dodatků ústavy jež zahrnujísvobodu slova,svobodu vyznáníasvobodu tisku, právo na spravedlivý proces, právo držet a nosit zbraň,všeobecné volební právo, aprávo vlastnické. Zároveň všem státům zaručuje republikánské zřízení.
Spojené státy americké jsou zastupitelskoudemokraciíaprezidentskou republikou. Politický systém je většinový. K americké politické kultuře patří velká soupeřivost mezi dvěma největšími stranami a vysoký podíl veřejnosti v politice.
Americké politice dominují dvě největší strany –Republikánská stranaaDemokratická strana. Členové těchto dvou stran drží převážnou většinu volených úřadů v celé zemi na federální, státní i místní úrovni. Nezávislí nebo kandidáti menších stran bývají nejúspěšnější převážně pouze ve volbách do místních zastupitelstev, ačkoliv několik nezávislých senátorů má svá křesla i v senátu. V americké politické kultuře je Republikánská strana vnímána jako „pravostředová“ nebokonzervativní, Demokratická strana pak jako „levostředová“ neboliberální. Velikost obou stran ovšem způsobuje značné rozdíly i uvnitř jich samotných.
Od roku 2025 jeprezidentem Spojených státůrepublikánDonald Trump.
Spojené státy ovlivňují v širokém měřítku celosvětový ekonomický, politický a vojenský vývoj. Tento vliv vyvolává četné diskuze o jejich zahraniční politice po celém světě. Téměř všechny státy mají veWashingtonusvávelvyslanectvía mnoho z nich konzuláty po celé zemi. NicméněÍrán,Severní Korea,BhútánaSýriediplomatické styky se Spojenými státy neudržují.
Spojené státy jsou zakládajícím členemOrganizace spojených národůse stálým zastoupením vRadě bezpečnosti OSNa právemveta. Jsou členem mnoha dalších mezinárodních organizací. Současnými spojenci jsouAustrálie,Nový Zéland,Japonsko,Izraela státyNATO, z nichžSpojené království Velké Británie a Severního Irskamá s USA další nadstandardní vztahy. Navíc mají USA úzké diplomatické, ekonomické a kulturní vztahy se státy, s nimiž sousedí, tedy sKanadouaMexikem.
Jako celek prošla zahraniční politika USA především ve20. stoletírozmanitým vývojem.Monroeova doktrínaz roku 1823 definovala celou západní polokouli za sféru vlivu Spojených států. Po vítěznéšpanělsko-americké válcev roce 1898 Spojené státy anektovalyHavaj,PortorikoaFilipíny. Při tzv.banánových válkáchv první polovině 20. století Spojené státy intervenovaly v několika zemích Karibiku a Střední Ameriky. Na počátku století byla snaha oizolacionismusa neangažování se mimo západní polokouli. Tento trend byl na čas přerušen běhemprvní světové války, do které se USA zapojily v roce1917po potopeníbritské loděLusitanias Američany na palubě. Po konci války se odmítly zapojit doSpolečnosti národů(předchůdkyněOSN) a pokračovaly ve své politice z předválečného období. Ta byla definitivně opuštěna pojaponskémútoku naPearl Harbora vstupem USA dodruhé světové války.
Po konci největšího konfliktu v dějinách pomáhaly USA obnovitzápadní Evropu(Marshallův plán) a snažily se zabránit celosvětovému rozmachukomunismu(NATO,korejská válka,vietnamská válka). V rámci tohoto boje podporovaly USA také různé nedemokratické vlády (Pinochet,Suharto,Čon Du-hwan,Perón,Husajn,Duvalier, podporaoperace Kondor) či se nepřímo podílely na svržení vlád, jež odporovaly jejich zájmům (MosaddekvÍránu,ÁrbenzvGuatemale), nebo se o jejich svržení snažily (podporacontrasvNikaragui).
Po vítězství vestudené válcese staly USA v podstatě jedinousupervelmocína světě.Tato jejich pozice však doznává v posledních letech určitou proměnu, zvláště v souvislosti s komplikovanou situací naStředním Východěa v neposlední řadě s mocenským vzestupemČíny, podporovaným jejím rostoucím ekonomickým potenciálem.
Vlády USA čelily po světě antipatiím mnoha občanů i států, ale i protestům v samotných USA,kvůli metodám boje protiteroristům, mezi které patří zacházení s vězni ve věznicíchGuantánamoaAbu-Ghrajb, provozování tajných věznic CIA mimo americké území, ve kterých bylo prováděnomučenívězňů (Egypt,Pákistán,Polsko,LitvaneboRumunsko),masové odposlouchávání svých občanů i spojenců (PATRIOT Act,Echelona odhaleníEdwarda Snowdenao činnostiNSA),kvůliválce v Iráku, která destabilizovala region a vyžádala si velké množství obětí (odhady se pohybují zhruba od 115 000 do až 461 000 mrtvých od roku2003),nebo z důvoduvojenské intervence v Libyi, která se po svržení libyjského režimu propadla do chaosu.Kritizována je také úzká spolupráce s nedemokratickými režimy jako jeSaúdská Arábiea podporavojenské intervence v Jemenu.Vztahy mezi Spojenými státy aÍránemse prudce zhoršily poté, co USA v roce 2018 odstoupily od mezinárodní jaderné dohody s Íránem a zpřísnily protiíránské sankce.
Stav vztahů mezi USA aČínouje jedním ze základních parametrů mezinárodní politiky. Tyto vztahy se zlepšily v době prezidentstvíRicharda Nixona, který provedl zásadní obrat tím, že uznal vládu vPekingujako legitimní vládu Číny. Došlo k uznání tzv. politiky jedné Číny aTchaj-wanbyl nucen postoupit své místo v OSN Pekingu. V roce 1996 se Čína pokoušela ovlivnitamerické prezidentské volbyzasíláním finančních příspěvků na podporu kampaněBilla Clintona.
V roce 2016 byla Čína jako vlastník amerických státních dluhopisů v hodnotě 1,244 bilionu USD největšímzahraničním věřitelemSpojených států.
V době vlády prezidentůGeorge W. BusheaBaracka Obamyse začaly projevovat rozpory zapříčiněné mocenským vzestupem Číny jako vážného hráče v celosvětovém měřítku, hlavně však v jihovýchodníAsii. Napětí mezi Čínou a Spojenými státy vystupňovala řada incidentů, napříkladhackerskéútoky, včetně krádeže osobních údajů 21,5 milionu zaměstnanců amerických federálních úřadů v roce 2015,nebo budováníumělých ostrovůvJihočínském moři.Ambice Číny jsou umocněny její rostoucí ekonomickou sílou, která se projevuje mj. v obrovských každoročních přebytcích Číny v jejím obchodu s USA. Podle názoru amerických analytiků provádí Čínaprotekcionistickouobchodní politiku pomocí uměle udržovaného nízkého směnného kurzu čínské měny a zároveň mnohem nižších mezd pracovníků v čínském průmyslu, čímž může nabízet své zboží v USA za velmi nízké ceny a vytlačovat tak domácí výrobce. V roce 2017 dosáhl čínský přebytek v obchodu s USA 375 miliardUSD.
Po nástupuDonalda Trumpado funkce amerického prezidenta v lednu 2017 se tato situace přeměnila v konflikt, přičemž USA již zavedly zvýšené celní sazby na dovoz oceli a hliníku z Číny. Pokud nedojde ke kompromisu, hrozí nebezpečí stupňující se obchodní války mezi oběma velmocemi.Ohlášené eventuální odvetné kroky Číny, kterými by zavedla vysoká cla na 128 druhů zboží dováženého z USA, neudělaly ve Washingtonu velký dojem. Podle pozorovatelů nejde prezidentu Trumpovi primárně o přístup na čínské trhy, nýbrž o zlepšeníplatební bilanceUSA a o to, aby byl celkově zbrzděn mocenský vzestup Číny.Amerika hrozí tím, že by zavedla trestná cla na další čínské dovozy ve výši 150 miliardUSDročně, a Čína neví, jak by takové obchodní válce zabránila. Ta by podle čínských odborníků zasáhla jejich zemi silněji než USA. V současné době se vedou intenzivní jednání mezi oběma státy. Do Pekingu přiletěla 2. května 2018 americká delegace, ke které patřili ministr financíSteven Mnuchin, ministr obchoduWilbur Rossa pověřenec pro obchodní záležitostiRobert Lighthizer. Informované kruhy ve Washingtonu byly toho názoru, že cílem této delegace nebylo ihned ukončit spor s Čínou o obchodní záležitosti.
Ozbrojené síly Spojených států amerických se skládají ze šesti složek:armády,letectva,námořnictva,námořní pěchoty,vesmírných silapobřežní stráže. V aktivní službě je 1 426 026 lidí.Mezi výzbroj americké armády patří např.letadlové lodě,jaderné ponorky,„neviditelná“ letadlači tankyAbrams. Pokročilými technologiemi disponují i výstroje a vybavení pěších a speciálních jednotek. Spojené státy jsoujaderná velmocvlastnící více než 6000 jaderných hlavic.
Americká armáda se zapojila do velké části hlavních konfliktů20. století. Pomohla porazit císařské a později inacistické Německov obou světových válkách. V současné době mají USA nejlépe vybavenou a nejsilnější armádu na světě.Tento fakt je způsoben vysokými výdaji na obranu, zhruba 3/4 toho, co zbytek světa(pro rok 2011 – 698 mld. dolarů), a rozvojem moderních technologií, jakými jsou například technologiestealth,mikrovlnné,sonickéa ULF (Ultra-Low Frequency) zbraně nebo munice zochuzeného uranu. Americká armáda má vysokou bojeschopnost díky dlouholetým zkušenostem; od počátku20. stoletíse účastnila přibližně stovky ozbrojených konfliktů nebo intervencí.V poslední době operuje například vAfghánistánuv rámci operaceOperace Trvalá svobodaa obecnějšího konceptu tzv.války proti terorismu.
V současné době mají Spojené státy 823 vojenských základen,rozmístěných ve více než 130 ze 195 zemí světa.Od2. světové válkyvNěmeckua vJaponsku, odkorejské válkyvJižní Korejia v dalších zemích. Z mezinárodních vojenských aliancí patří USA kNATO, jejímž jsou nejsilnějším členem. Ozbrojené síly USA jsou subjektem s největším dopadem naznečištění ovzdušína světěa též s největší spotřebou ropy (podleCIA World Factbookje to 320 000 barelů denně, což je přibližně 15× více než v doběII. světové války).Její emise navíc nejsou připočítávány k emisím USA ani země, na jejímž území ozbrojené síly operují. V současnosti operují Spojené státy vojensky podle některých zdrojů ve více než stovce zemí světa.
Spojené státy se skládají z 50 států (state/ mn. č.states), jednoho federálního distriktu –District of Columbia, v němž leží federální hlavní městoWashington, D.C.(spadá přímo pod jurisdikciKongresu, nespadá pod žádný stát a oficiálně není státem, i když s nimi bývá často uváděn) a dalšíchnezačleněných území, např. ostrovních teritoriíPortorikoaSeverní Mariany.
Při podepsáníDeklarace nezávislosti Spojených státůse Unie skládala ze 13 zakládajících států, které byly do té doby britskými koloniemi. Počet států se posléze rozrostl při expanzi na západ, dobytím či nákupem nových území americkou vládou a dělením existujících států (Západní Virginie).
Více než 83 % Američanů žije v jedné z 361 metropolitních oblastí. V roce 2005 bylo ve Spojených státech 254 měst s populací větší než 100 tisíc, 25 měst mělo více než 1 milion obyvatel a 4 města (New York,Los Angeles,ChicagoaHouston) více než 2 miliony. Ve Spojených státech je 50metropolitních oblastí, které mají počet obyvatel přes 1 milion. Mezi nejrychleji rostoucí aglomerace patříDallas,Houston,AtlantaaPhoenix.
Spojené státy americké jsou třetí nejlidnatější zemí na světě. Dne17. října2006překročily hranici 300 milionů obyvatel. Počet ilegálních imigrantů se odhaduje na 12 milionů. Populační růst je 0,97 %, což je celkem vysoké číslo např. v porovnání sEvropskou unií, kde je přírůstek pouze 0,16 %. Na to, že jsou USAvyspělou zemí, je zde relativně vysoká i dětská úmrtnost (6,14ppm)i počet lidí pod hranicí chudoby (47 milionů, tj. 15,15 %)nebo ve vězení (2,245 milionu neboli 751 na 100 000 obyvatel; tj. asi 7,5× více než průměr EU).
USA mají velmi rozmanitou populaci. V zemi je 31 etnických skupin s počtem obyvatel větším než jeden milion. To je způsobeno imigrací, která provázela Spojené státy po celou jejich historii – a provází je i nadále. Od 17. století se do Spojených států stěhovali hlavně Evropané, v posledních několika dekádách imigranty představují přistěhovalci zLatinské Ameriky, hlavně zMexika,KubyaPortorika, a zAsie. Každoročně se do USA přistěhuje okolo jednoho milionu legálních imigrantů.
Podle odhadu z roku 2005 tvoří 74,7 % obyvatelstvaběloši, 12,1 %černoši/Afroameričané, 4,3 %Asiaté,Indiáni a Eskymácipak 0,8 % a jiné rasy celkem 7,9 %. V těchto číslech je zahrnuto 14,5 % těch, kdo se považují za jednu z těchto etnických skupin a zároveň zaHispánce nebo Latinoameričany. Při sčítání obyvatelstva v USA je totiž otázkarasyjedna věc, zatímco otázkahispánského původuvěc druhá.
Nejrychleji rostoucí skupinou jsou obyvateléhispánského původu. Zatímco v roce 1996 tvořili 10 % obyvatelstva, v roce 2000 to bylo 12,5 % a podle odhadu z roku 2005 14,5 %. Vysoký růst je daný jednak imigrací, jednak vysokou porodností. VKalifornii,Arizoně,Novém Mexikua vTexasuse pravděpodobně brzy stanou většinou. Největší podíl Hispánců je vNovém Mexiku– 43,6 %. Mexičané obývají především jihozápad a západ USA, Portoričané severovýchod a KubánciFloridu. Nehispánští běloši (většinou evropského původu) tvořili v roce 1960 85 % populace, nyní představují asi 65 % a podle prognóz klesne jejich podíl v roce 2042 pod 50 %; v roce 2050 mají tvořit 46,3 % populace.Nehispánští běloši tvořili v letech 2008–2009 51,4 % všech novorozenců.V roce 2012 jejich podíl poklesl pod 50 % a menšiny tak již tvoří většinu novorozenců.
Muži tvoří 48,5 % populace, ženy 51,5 %. Mužů je přitom více ve věkových skupinách do 15 let, ale naopak nad 65 let již převažují ženy, a to o celých 12,5 %.
Věkové složení obyvatelstva je následující:
Od počátku kolonizace v 17. století až do 20. století mezi imigranty převládali Evropané, předevšímAngličané, ale takéIrové, kteří prchali předhladomorem v Irsku, aNěmci, kteří se začali ve větších počtech stěhovat po potlačenírevoluce v roce 1848. Velká část imigrantů v 19. století prošla imigračním střediskem naEllis Islanduv New Yorku. Ve druhé polovině 19. století se do Spojených států stěhovalo mnohoČechů, kteří se usazovali především v Texasu a ve státechstředozápadu(např. vNebrascetvoříČechoameričanéokolo 5 % obyvatel), ale také ve velkých městech jakoChicago, kde byl starostou český rodákAntonín Čermák.
Imigrační zákon z roku 1921 (Emergency Quota Act), který byl ještě zpřísněn v roce 1924, omezil přistěhovalectví do USA kvótami, což nejvíce postihlo emigranty zjižníavýchodní Evropy, kteří tvořili na počátku 20. století přes polovinu nově příchozích.Ve 30. letech tento zákon bránil příchoduŽidů, kteří prchali před nacistickým Německem.Zákon byl změněn až v roce 1952.V 50. a 60. letech se do Spojených států stěhovalo ročně 200–300 tisíc lidí.
PrezidentLyndon B. Johnsonv roce 1965 podepsal zákonImmigration and Nationality Act of 1965, který zrušil jakákoliv rasová omezení pro imigraci a Spojené státy otevřel imigrantům ze zemí třetího světa, především zLatinské Ameriky,KaribikuaAsie, kteří postupně mezi imigranty převládli.Na počátku 21. století Spojené státy přijímaly okolo 1 milionu imigrantů ročně. V roce 2015 se do Spojených států přistěhovalo legálně více než milion lidí, ale jenom 85 tisíc z nich přišlo z Evropy.Ve fiskálním roce 2022 byl udělen trvalý pobyt ve Spojených státech více než jednomu milionu přistěhovalců.
Takzvaná „sanctuary cities“, tedy ochranitelská či azylová města, mezi něž patříNew York,Los Angeles,Denver,Chicago,Seattlea stovky dalších amerických měst a okrsků, která jsou většinou ovládaná demokraty, nepomáhají federálním úřadům na svém území s prosazováním federálních zákonů týkajících se imigrace, jelikož to není jejich povinnost, a chránínelegální imigrantypřed federální vládou.
Angličtinaje výlučným mateřským jazykem pro asi 82 % obyvatel,španělštinapro 10 % obyvatel. USA nemají na federální úrovni zákonem kodifikovanýúřední jazyk, nicméně angličtina jím fakticky je a některé zákony a předpisy vyžadují v určitých oblastech její znalost (viz např. požadavky pronaturalizaci). Některé jednotlivé státy Unie úřední jazyky kodifikovány mají, a to buďto angličtinu, nebo vícero jazyků včetně angličtiny. Vícejazyčné státy jsouHavaj(angličtina ahavajština),Nové Mexiko(angličtina a španělština) aLouisiana(angličtina afrancouzština). V různých dalších závislých územích je situace ještě pestřejší, často je zvláštními předpisy chráněn jazyk původních obyvatel.
Ve Spojených státech amerických hrají náboženství mnohem významnější roli, než je tomu v Evropě, kde došlo v druhé polovině20. stoletík rozsáhlésekularizacispolečnosti v řadě zemí (kupř.Švédsko,Česko,Estonskoa další). Je obtížné, až nemožné, dodat pro USA přesná čísla, neboť v této oblasti neexistují žádné ucelené statistiky typusčítání lidu(americké pojetí odluky církve od státu má za následek, že se státní úřady na věci týkající sevíryneptají), takže počtyvěřícíchse odvozují buďto ze soukromých průzkumů či údajů samotnýchcírkvía představují spíše hrubé odhady. Obyvatelbez vyznání,ateistůaagnostikůje jen asi 14 %.
Nejrozšířenějšímnáboženstvímve Spojených státech jekřesťanství, k němuž se hlásí asi 76 % až 81 % obyvatel. Zhruba ⅔ z nich jsouprotestanti, kteří jsou ovšem roztříštěni do mnoha dílčích seskupení adenominací, takže nejsilnější církví jecírkev římskokatolická, k níž náleží zbylá třetina křesťanů (asi 25 % obyvatel). Jsou tam i početnédiecézevýchodních katolíků, z celkem 10 církví:arménští katolíci,syrští katolíci, syromalankarští katolíci z Indie, syromalabarští katolíci z Indie,chaldejští katolíciz Iráku,maronité, členové různýchřeckokatolických církví(melchitské,ukrajinské,rusínskéarumunské). Celkem mají tyto církve 468 330 věřících. Patří k nim také část z 36 000arménských katolíkůa část z 6200 členů Rumunské řeckokatolické církve z diecézí pro USA a Kanadu. Je tam též personálníOrdinariátPetrova stolceprořímské katolíky anglikánského ritu(bývalé episkopály z ECUSA -Episkopální církev Spojených států amerických), který vznikl 1. ledna 2012, roku 2012 měl 2550 věřících a 23 kněží ve 12 farnostech; počet věřících narůstá – 2013 již 4550, 23 kněží ve 12 farnostech, 2014 – už 6000 věřících a 40 kněží ve 25 farnostech. Ordinářem je Jeffrey Neil Steenson, do září 2007 jeden z biskupů ECUSA, oficiálně konvertoval (i s rodinou) 1. prosince 2007, ordinářem je od 1. ledna 2012, uveden do úřadu 12. února 2012.
Jako nejpočetnější a nejvýznamnější skupina obyvatel (z náboženského hlediska) jsou bránievangelikálové, těsně následovaní katolíky (obojí zhruba 25 %), přičemž pořadí se může v různých statistikách měnit. Vysoká koncentrace konzervativních protestantů v jihovýchodní části USA, kde představují dominantní kulturní a politickou sílu, dala této oblasti přezdívku „biblický pás“ (Bible Belt).
V roce1830vzniklaCírkev Ježíše Krista Svatých posledních dnů(tj. mormoni), jejíž stoupenci v první polovině19. stoletíosídlili území budoucího státuUtah, kde jsou i dnes většinovou církví.
Nekřesťanská náboženství představují asi 3,5 % obyvatel USA, přičemž nejvýznamnější z nich jsoujudaismus(židé),islám,buddhismusahinduismus. Zejména počet vyznavačů islámu a buddhismu rychle roste.
Americká sociologická výzkumná agenturaSpringtide Research Institute(SRI) publikovala ve druhé polovině roku 2023 výsledky výzkumu náboženské víry mezi mladými lidmi (v rozmezí 13–25 let):
Podle Pew Institute v roce 2023vzrůstá počet lidí bez vyznání: roku 2007 16 %, roku 2001 dokonce 31 %, do roku 2022 hodnota poklesla na 28 %.V této skupině respondentů se však pouze 17 % z nich považuje za ateisty a 20 % za agnostiky. 63 % tak spadá do kategorie „nic určitého“. Dále si výzkum všímá, že jsou to lidé spíše mladší (69 % pod 50 let) a mírně převažují voličiDemokratické strany(62 %), avšak rozdíly mezi pohlavími již nejsou nijak patrné a příslušnost k rasovým skupinám rovněž odpovídá celé americké populaci.Dalším specifikem pro tuto skupinu je, že pro ně není důležité organizované (institucionální) náboženství.Avšak 56 % uvádí, že věří v „nějakou vyšší sílu“, 13 % dokonce vBoha.Polovina dotázaných spadá do (poměrně nedávno popsané) kategorieSBNR.
Vzdělávací systém je v USA podobný v každém z 50 států. Školní systém je v kompetenci jednotlivých států. Výrazné rozdíly mohou být hlavně ve financování. Veřejné školství je dále decentralizované v rámci každého státu, např. od státního výboru vzdělávání až po místní školské obvody. Obecné požadavky jednotlivých států se realizují prostřednictvím těchto místních školních obvodů. Ty jsou spravovány školní radou, kterou si volí občané. O formě výuky, osnov, použitíučebnicrozhoduje školní rada spolu s kompetentním pedagogickým pracovníkem školy. Financování škol bylo založeno na peněžních prostředcích plynoucích z místních daní. Aktuálně se školy financují hlavně zestátního rozpočtua o použití prostředků rozhoduje školní rada.
Veřejné školství je všeobecně dostupné. Věk vzdělávací povinnosti je v jednotlivých státech různý. Začíná v pěti až osmi letech a končí ve čtrnácti až osmnácti letech. Vzdělávací povinnost se zpravidla plní školní docházkou do veřejných škol, do státem akreditovaných soukromých škol nebo schválenými programydomácího vzdělávání. Ve většině veřejných a soukromých škol je výuka rozdělena do tří stupňů (úrovní): „základní“ škola (elementary school; v Česku první stupeň základní školy, spíše „obecná“ škola), „střední“ odpovídá druhému stupni české základní školy nebo nižším ročníkům víceletých gymnázií (middle school, někdyjunior high school) a „vysoká“ (high school, někdysecondary education), odpovídající českým středním školám. V převážné většině škol těchto stupňů jsou děti rozděleny do věkových skupin na ročníky, resp. třídy (grade) od školky (Kindergarden) pro nejmladší žáky přes první třídu až po dvanáctý ročník (třídu), poslední rok „vysoké“ školy. Přesné věkové přiřazení žáků a studentů (anglicky jenstudent) v ročnících se trochu liší podle místa.
Vyšší, terciární vzdělávání, známější jakocollegeuniverzitní úrovně je obecně vedeno nezávisle na základním a středním školství.
V roce 1954 Nejvyšší soud rozhodl, žerasová segregacena amerických veřejných školách je protiústavní.V boji za desegregaci začaly americké soudy v 60. a 70. letech nařizovat povinné rozvážení dětí odlišných ras do škol v jiných čtvrtích (tzv.desegregation busing), aby byla zajištěna rasová rovnováha na amerických školách. To se ovšem setkalo s odporem mnoha bílých rodičů a nastal tzv.bílý útěkz velkých měst.
Dne 3. července 2018 vydala Trumpova administrativa nařízení, kterým zrušila dosavadní praxipozitivní diskriminace(tzv.affirmative action) na amerických středních a vysokých školách, které se mohly při přijímání studentů rozhodovat podle rasového klíče a směly zvýhodňovatafroamerickéahispánskéuchazeče o přijetí na školu.Harvardova univerzitaa některé další americké univerzity se rozhodly nařízení vlády nerespektovat a chtějí dál uplatňovat rasové hledisko při výběru budoucích studentů.
Spojené státy patří mezi země s nejvyššími výdaji nazdravotnictvív poměru kHDP. V mezinárodních žebříčcích kvality zdravotnických systémů (WHO,The BMJ) však nepatří ke špičce. V roce 2008 se USA podleOECDve srovnání délky života, kojenecké úmrtnosti nebo potenciálně ztracených let života v souvislosti se zdravotním stavem umístili v dolní třetině států OECD. Přesto jsou USA zemí s nejrozšířenějším využíváním moderních medicínských technologií.
V USA neexistuje univerzální zdravotní systém zajišťující péči pro všechny obyvatele. Některé státy však v minulosti vyvíjely iniciativu směrem k univerzálnímu systému, například zavedením povinného zdravotního pojištění, které chudým dotuje stát. Jde hlavně o státyMinnesotaaMassachusetts. Vláda USA financuje z daní zdravotní péči pro přibližně 28% obyvatel, a to zejména pro lidi nad 65 let a zdravotně postižené (Medicare), chudé (Medicaid), pro děti z rodin s nízkým příjmem (Children' s Health Insurance Program), jakož i pro vojenské veterány (Veterans Health Administration) a lidí v aktivní vojenské službě (Tricare). Vláda také financuje kliniky poskytující předporodní péči a spolu s charitativními organizacemi i většinuhospicůpečujících o lidi, jejichž očekávaná délka dožití je do šesti měsíců. Podíl veřejných výdajů na celkových výdajích na zdravotnictví dlouhodobě stoupá.
Ve srovnání s většinou jiných států OECD vláda USA nereguluje ceny léků, důsledkem čehož jsou zejména ceny originálních léků podstatně vyšší. Vznikají tak příznivé podmínky pro vývoj nových léků, z čehož profitují i ​​jiné státy. Značná část výdajů na zdravotnictví v USA směřuje do výzkumu. Většinu (hlavně aplikovaného) výzkumu financují soukromé ziskové firmy, přičemž vláda se orientuje zejména na základní výzkum.
Veřejná diskuse se týká hlavně problému rychle rostoucích nákladů, nerovného přístupu ke zdravotní péči a nárůstu počtu nepojištěných, resp. nedostatečně pojištěných Američanů. V roce 2015 bylo bezzdravotního pojištění28,6 milionu Američanů.K nejvíce diskutovaným řešením patří různé možnosti zavedení univerzálního zdravotního systému.
Společnost je často charakterizována „americkým způsobem života“ (American way of life). Tento termín označuje specifickýnacionalistickýétos. Jednoznačná definice neexistuje, nicméně pojem je často spojován s citací z americkéDeklarace nezávislosti, kde se uvádí, že nezcizitelným lidským právem je právo na „život, svobodu a usilování o štěstí“ (Life, Liberty and the pursuit of Happiness).Pojem úzce souvisí rovněž s termínemamerický sen, kterým se označuje víra, že společnost musí být organizována tak, aby každý Američan mohl dosáhnout sociálního vzestupu, pokud je ochoten tvrdě pracovat.Termín tak odkazuje k tradicivertikální sociální mobility(„ze dna až na vrchol“) arovnostářství, které jsou podmíněné odbouráním tradičních privilegií (např. šlechtických), jež Spojené státy odvrhly při své emancipaci odbritskéhokoloniálníhocentra. Zprvukomunistický, pozdějikonzervativnímyslitelWilliam Herbergdefinoval americký způsob životaindividualismem, pohybem apragmatismem.Individualismus stojí na víře, že každý jedinec je důležitý a boj za svobodu musí být vždy bojem za svobodu jedince, a že každý sociální rozvoj musí umožňovat rozvoj jedince a zmnožování jeho možností. Individualismus také přináší závazek práce na sobě samém a sebezdokonalování. Pohybem je míněna jak výše uvedená sociální mobilita (pohyb po sociálním žebříku), tak ochota nesetrvávat na starých tradicích a otevřenost vůči novinkám, které přináší pokrok, s čímž je spojen i „americký optimismus“, nadějeplné hledění k horizontu a budoucnu. Pragmatismem je míněna jak konkrétní pragmatická škola, první ryze americká filozofická škola vůbec (John Dewey,Charles Sanders Peirce,William James), tak obecnější ochota k hledání reálných,kompromisníchřešení problémů v rámcidemokratickédiskuse. Často je pojem „americký způsob života“ spojován též s aktivitou a vírou v práci a její duchovní hodnotou (viz téžWeberova„protestantská etika kapitalismu“). V USA je také často dáván do souvislosti s velmi obecným termínem „svoboda“ (freedom), jež se pak projevuje v různorodých fenoménech jako americká ochota se stěhovat a nedržet se jednoho místa, odpor k přílišnébyrokratizacispolečnosti (např. kobčanským průkazůmevropského typu), s fenomény jako je modernínomádstvíza pomoci karavanů, životsubkulturtypu uživatelů motorekHarley Davidsonapod. Velkou roli ve vnímání pojmu svoboda hraje v ústavě USA zakotvené právo na vlastnění ručníchpalných zbraní. V některých státech, například vTexasu, je dovoleno nosit ruční zbraně viditelně u sebe, v městěNew Yorkuje to naopak zakázáno.Kontrakultura60. let 20. století často spojovala s americkým pojetím svobody a tedy i americkým způsobem životadrogy, nicméně v 80. letech se společenské vědomí změnilo a toto spojení bylo rozbito. S tím souvisela i kampaň proti jiným závislostem, zejména protikouřenícigaret. „Americká svoboda“ je často dávána do souvislosti s absolutnísvobodou slova(americké zákonodárství nezná kategorii verbálního trestného činu), a tedy například i s dostupnostípornografie, ovšem v tomto případě je společenská shoda mnohem menší, což souvisí s tím, že široké vrstvy obyvatelstva v USA jsou nábožensky založené a většina mravních zásad je odvozena zpuritánství.To ukazuje například prudérnífilmový rating MPAAči citlivost nasexismus. Mimo Spojené státy je pojem „americký způsob života“ často chápán jako víra vkapitalismus, obchod akonzumerismus. Někdy je též dáván do souvislosti s vírou vamerickou výjimečnosta může mít pak hanlivý přídech. V 10. letech 21. století proběhla sociologická šetření o sledování pornografie mezikřesťany. K „alespoň příležitostnému“ sledování pornografie se přiznalo 54 % oslovených křesťanů, 75 % mužů a 40 % žen. éměř polovina (49 %) svou míru používání tohoto materiálu nepovažuje za velký problém, u nekřesťanů to je 73 %. Pouze 14 % respondentů uvedlo, že by s tím chtělo přestat úplně. Ze zprávy rovněž vyplývá, že křesťané, kteří se zlozvykem bojují, nenacházejí potřebnou oporu. Na otázku „Kdo vám ve vašem zápase s pornografií pomáhá“, 82 % praktikujících křesťanů označilo odpověď „nikdo“. Přitom 75% amerických pastorů uvedlo, že v současnosti pomáhá někomu, kdo s pornografií zápasí, nejčastěji to podle nich jsou ženatí muži (51 %). Vedoucí sborů však také nejsou imunní. Ke sledování pornografie se nyní přiznalo 18 %pastorůa tomu, že tak činili někdy v minulosti, dokonce 67 %.
StudieOSNz května 2018 konstatovala, že 40 milionů Američanů žije v chudobě a 5 milionů žije v podmínkáchtřetího světa.Podle údajů americké národní koalice proti bezdomovectví z roku 2009 má 44 % bezdomovců práci, a přesto nedokáží bezdomovectví uniknout.
V USA je kriminalita relativně vyšší než v Evropě (v roce 2013 bylo 4,3 vraždy na 100 000 obyvatel za rok), velmi se ale liší dle státu a města. Průřezová analýzaSvětové zdravotnické organizaceMortality Databasez roku 2010 ukázala, že míra vražd je ve Spojených státech sedmkrát vyšší než v jiných rozvinutých zemích (nicméně zhruba na celosvětovém průměru). Míra vražd s použitím střelné zbraně pak 25,2krát vyšší.Nebezpečná jsou zejménaghettaobývaná městskou chudinou. Město s nejvyšší mírou kriminality jeDetroit, kde je ukazatel vražd na zhruba desetinásobku amerického průměru. Ze států měla k roku 2012 největší vražednostLouisiana, nejnižší pakNew Hampshire.Právo nosit zbraň zaručuje Američanům jeden z dodatků ústavy, byť se o věci vede široká společenská diskuse.
Podle údajůFBIz let 1980–2008 spáchali 90 % vražd muži a 52,5 %černoši. Černoši tak v USA páchají vraždy vzhledem k nižšímu zastoupení v populaci osmkrát častěji než bílí Američané (počítáno v to i Hispánce). Většina vražd je nicméně „uvnitř jedné rasy“, 93 % zavražděných černochů připadá na černošské vrahy, 84 % bílých obětí bylo zabito bílými vrahy.
Třicet z padesáti států federace má ve svém zákonodárstvítrest smrti.Od roku 1967 do roku 1977 se kvůli rozhodnutíNejvyššího soudu USApopravy nevykonávaly, nicméně po průlomovém rozhodnutí Nejvyšší soudu z roku 1976 byla praxe obnovena. Od té doby bylo vykonáno zhruba 1300 poprav, drtivá většina z nich ve třech státech:Texas,VirginieaOklahoma.V roce 2015 měly díky tomu Spojené státy pátý nejvyšší počet poprav na světě, poČíně,Íránu,PákistánuaSaúdské Arábii.Spojené státy mají rovněž nejvyšší počet uvězněných osob na světě. Počet vězňů se od roku 1980 do roku 2008 zečtyřnásobil.Podle kritiků měla na tento trend vliv privatizace vězeňství v 80. letech, rozhodující však byla patrně změna postoje státu k drogám od 80. let – podleFederal Bureau of Prisonsje většina vězňů ve federálních věznicích odsouzena za trestné činy spjaté s drogami. Nejvyšší míra uvězněnosti je vOklahomě, nejnižší vMassachusetts.
Spojené státy se dlouhodobě potýkají sdrogovou epidemií.Předávkovánífentanylema dalšími drogami je nejčastější příčinou smrti u osob mladších 50 let.V roce 2022 zemřelo na předávkování drogami rekordních 109 680 Američanů,umíralo tedy průměrně 300 lidí za den.
Ekonomika Spojených států amerických je nejsilnější národní ekonomikou, druhým největším ekonomickým celkem na světě za ekonomikou Evropské unie.Je to země s druhým největším objemem zahraničního obchodu (zaČínou).Jejíhrubý národní produktv roce2011byl 14 991 miliard dolarů, s 48 350 dolary na obyvatele. Ekonomiku USA z velké části tvoří služby avýzkum. Významný je i těžební průmysl.Zemědělstvítvoří jen 1 % hrubého národního produktu, ale na vývozech se jeho výrobky podílí 10,5 %. V USA, oblasti nazvanéSilicon Valley, sídlí také řada technologických firem. Mezi známými firmami najdeme společnostiGoogle,Amazon.com,Microsoft,Facebook,Applea další. Další významné americké firmy vznikly v oblastech telekomunikací (AT&T,Verizon), finančnictví (Berkshire Hathaway,JPMorgan Chase,Visa), chemickém průmyslu (Johnson & Johnson,Procter & Gamble), petrochemii (ExxonMobil) či maloobchodu (Walmart).Také potravinářští gigantiCoca-ColaaMcDonald'snebo mediální a zábavní konglomerátDisneymají vybudovány značky, které patří k nejcennějším na světě.V dějinách amerického průmyslu sehrály velkou roli i firmy jako automobilkaFord, nebo výrobce letadelBoeing.
Mezi problémy americké ekonomiky patřístátnía veřejný dluh. Spojené státy měly v roce 2015státní dluhzhruba 18 151miliard$, což je asi 102 % jehoHDP.Je to největšízahraničnía státní dluh na světěa 11.největší vládní dluh na % HDP na světě.
Mezi další problémy patří korporátnídluhopisy,hypoteční krizevyvolaná pádem cen nemovitostí, nízkéúroky, výrazně negativnísaldo zahraničního obchodu, vzrůstajícíinflacea uspokojení nároků tzv.baby boom generace, která v současnosti začíná čerpat sociální důchody.
Mezi největší obchodní odvětví patří maloobchodní a velkoobchodní prodej, sektor (finančních, obchodních, zdravotnických, sociálních) služeb, proporcionálně vysoký podíl má i věda a výzkum nebo třeba zábavní průmysl. Spojené státy mají nejvyšší spotřebu na světě co se týče ropy, zemního plynu, elektřiny a řady dalších komodit.
Hlavními obchodními partnery jsouEvropská unievčetněSpojeného království,Kanada,Mexiko,JaponskoaČína. Zahraniční obchod USA je již desítky let ve schodku, který se od roku 1998 začal prohlubovat. Od roku 2001 přesahuje negativní bilance (s jedinou výjimkou) hranici 400 miliard $ ročně (vizinformační grafika). Celkový zahraniční dluh USA dosáhl koncem října 2018 částku 6 200 miliard $, přičemž největšími zahraničními věřiteli jsou Čína (1139 miliard $), Japonsko (1019 miliard $) aBrazílie(314 miliard $).
Během prezidentských období Baracka Obamy došlo k posunu v schvalování dvou zásadních reforem – v oblasti zdravotní péče a v oblasti přistěhovalectví.
Zdravotní pojištěníje v USA záležitostí každého jedince, zatím není povinné. Zároveň jsou pojišťovny soukromými firmami, výše pojištění se neodvíjí od výše příjmu, ale je rozdělena dle věku, prodělaných nemocí atd. To znamená, že mnoho lidí z rodin s nízkými příjmy si nemůže dovolit pojištění platit. Ze statistiky National Center for Health Statistics z roku 2012 vyplývá, že 45,5 milionů (tedy 14,7 %) osob bylo nepojištěno v době rozhovoru, pročež 57,7 milionů (18.6 %) nebylo pojištěno alespoň část roku předcházejícímu interview, z toho 34,1 milionů nebylo pojištěno více než rok. Z celkového počtu bylo nepojištěno 4 900 000 (6.6 %) dětí do 18let. Ze statistiky také vyplývá, že počet lidí, kteří si neplatí zdravotní pojištění, mírně klesá a přibližně 10 % neplatičů nepochází z rodin s nízkými příjmy. Reforma zvaná „Obamacare“ (Patient Protection and Affordable Care Act), která má začít platit od ledna 2014, by měla pro všechny občany USA zajistit podstatně větší dostupnost zdravotního pojištění. Také například zakazuje firmám, které zajišťují zdravotní pojištění, jakoukoliv diskriminaci – tedy posuzovat výši zdravotní pojistky klienta podle jeho předchozího zdravotního stavu či na základě pohlaví, jak bylo doposud běžné, a proto bylo zdravotní pojištění v podstatě nedostupné pro vážně nemocné a sociálně slabé občany.
V USA žije asi 11 milionů nelegálních přistěhovalců. Názory na jejich dopad na ekonomiku se různí, od pozitivního přínosu vzhledem k poměru zjednodušeně vyjádřeno práce/mzda/útrata – nekvalifikovaná práce za co nejnižší mzdu (neakceptovatelnými pro Američany), která je zde utracena, k negativní dopadům souvisejícím s šedou ekonomikou, vzděláváním, zdravotní péčí, občanskými právy, atd. Dne 27. června 2013 došlo vSenátu USAk většinovému schválení „Border Security, Economic Opportunity, and Immigration Modernization Act of 2013“. Tato reforma by umožnila zlegalizování pobytu imigrantů, případně získání občanství. Také by se změnil systém vydávání legálních víz v závislosti na ekonomických potřebách státu, zvýšily by se kontroly na hranicích sMexikem. Tato reforma musí ještě projít schválením vKongresu.
Prezident Obama se v roce 2014 snažil imigrační reformu prosadit pomocí exekutivních nařízení, která obcházejí Kongres,čímž podle kritiků porušil americkouÚstavua proto celkem 26 amerických států v čele s Texasem podalo na Obamovu administrativu žalobu.
Mezi nejvýznamnější centracestovního ruchupatří velkoměsta (New York,Los Angeles). Množství turistů navštěvujenárodní parky(Yellowstonský,Yosemitský,Sequoia,Grand Canyon,Everglades,Redwood,Mamutí jeskyně,Olympic,Great Smoky Mountains,Glacier,Carlsbadské jeskyně,Skalnaté hory). Nejnavštěvovanější přírodní památkou jsou ovšemNiagarské vodopády, jež leží na hranicích s Kanadou.Poblíž amerického města Keyston vJižní Dakotěse nachází národní památníkMount Rushmore, sousoší čtyř amerických prezidentů vytesané do skály. Každoročně ho navštíví okolo dvou milionů turistů.Mnohé atrakce nabízí proslulý zábavní parkDisneyland. Mnoho turistů chce vidět i centrum filmového průmysluHollywood. K nejcennějším památkám z předkolumbovské historie patříNárodní park Mesa Verde, který byl zapsán i naseznam světového kulturního dědictví UNESCO. Z nepřírodních památek se na seznam dostala i budovaIndependence HallveFiladelfii, kde byla přijata Deklarace nezávislosti Spojených států, aSocha Svobody, která se stala nejen symbolem New Yorku, ale i celých USA. K dalším známým, ba ikonickým, stavbám patříGateway ArchvSt. Louis,Golden Gate Bridgev San Franciscu,Empire State Buildinga nádražíGrand Central Terminalv New Yorku,Lincolnův památník,Bílý důmaKapitolve Washingtonu,Millennium Parkv Chicagu.Metropolitní muzeum uměníčiCarnegie Hallv New Yorku patří k nejnavštěvovanějším kulturním institucím. Řadu turistů láká i město hazarduLas Vegas(zejména slavnáFontána Bellagio), přímořská letoviska naFloridě(např.Miami Beach) nebo v Kalifornii (např.Santa Monicase slavným molem, v minulosti centrem americké taneční kultury).
Procestovánído USA je třeba si poříditvíza. Občan cizího státu, který chce vstoupit na území USA musí zpravidla nejprve získat americké vízum. Víza jsou umístěny v pasu žadatele. Pas je cestovní doklad vydaný krajinou jejímž je žadatel občanem. Existuje několik druhů víz. To, jaký typ víz bude potřebný na cestu do USA určuje cíl návštěvy a ostatní skutečnosti. Žadatel o víza bude muset dokázat, že splňuje všechna stanovená kritéria pro vybraný typ víz.
Základní a nejběžnější úřední doklady, které potvrzují totožnost v USA jsoucestovní pasařidičský průkaz, protože v USA neexistujeobčanský průkazjako v zemíchEvropy. Kromě řidičského průkazu a pasu může být vaše totožnost potvrzena i rodným listem, povolením k pobytu, vízem nebozbrojním průkazem.
Automobilismushraje klíčovou roli nejen v americké osobní dopravě, ale v celé americké kultuře. Spojené státy mají nejvyšší míru vlastnictví automobilů na obyvatele na světě, v roce 2017 bylo v Americe 255 009 283 motorových vozidel – to značí poměr 910 vozidel na 1000 osob.Průměrný dospělý Američan stráví každý den v autě 55 minut.Centrem automobilového průmyslu byl tradičněDetroita celý tzv.rezavý páskolem Velkých jezer, alespoň do krize z roku 2008. Tradičními automobilovými značkami byliFord,Lincoln,Chrysler,Chevrolet,Jeep,Cadillac,BuickneboDodge. Některé značky už ovšem zanikly. Mezi motorkami měly velkou tradici značkyIndianaHarley-Davidson, která si vytvořila specifickou uživatelskou kulturu. Automobilisté i motocyklisté mohou využívat jednu z největších sítí veřejných silnic na světě, v délce 6,4 miliónu kilometrů, z toho 91 700 kilometrů jsou dálnice, často mnohaproudové. Některé silnice mají přímo ikonický charakter, například slavnáU.S. Route 66, která sice již v dálničním systému není (od roku 1985), ale její části fungují pro turisty jako Historic Route 66.
Velkou tradici má i americká železnice, ačkoli počet přepravených osob je oproti Evropě nízký (přibližně 31 miliónů osob ročně).V posledních letech se ale zájem zvyšuje – mezi roky 2000 a 2010 vzrostl počet uživatelů vnitrostátní meziměstské osobní železnice o 37%.Na rozdíl od jiných druhů dopravy, na železnici hraje velkou úlohu státní sektor. Největší společností je státní dopravceAmtrak, který vznikl roku 1971, když převzal 26 menších společností. Nejrušnější železniční trasou je plně elektrifikovaný Severovýchodní koridor, spojující Washington a Boston. Zde je přepravováno asi 10 milionu cestujících (tedy třetina výkonů celého Amtraku) a jezdí zde i rychlovlakAcelavyráběný kanadskou společnostíBombardier.
Civilní letecká přeprava hraje, na rozdíl od evropských zemí, velkou roli i ve vnitrostátní dopravě. Letecké společnosti jsou výhradně soukromé, naopak letiště jsou obvykle vlastněna veřejnými korporacemi, obvykle městy. Tři největší letecké společnosti na světě jsou americké, mezi nimi dominujeAmerican Airlines.Hartsfield-Jackson International AirportuAtlantyje nejvytíženějším letištěm na světě.Los Angeles International Airportčtvrtým aO'Hare International AirportuChicagašestým.Americká společnostBoeingje spolu s evropskýmAirbusemnejvětším výrobcem letadel na světě a také největším americkým exportérem.
Nejoblíbenější sporty ve Spojených státech jsou (v tomto pořadí):americký fotbal,baseball,basketbal,lední hokej,fotbal,tenis,golfawrestling.Čtyři hlavní profesionální sportovní ligy ve Spojených státech jsouMajor League Baseball(MLB),National Basketball Association(NBA),National Football League(NFL) aNational Hockey League(NHL), všechny čtyři patří mezi nejlukrativnější sportovní ligy na světě. Profesionální fotbalová ligaMajor League Soccer(MLS) zatím nedosahuje úrovně popularity čtyř nejvyšších soutěží nebo svých evropských a jihoamerických protějšků, ačkoliv její průměrná návštěvnost roste. Americký původ mábasketbal,volejbal,skateboardingasnowboarding.Lakrosvymysleli ve 12. století severoameričtí indiáni.
K americkým sportovním legendám patří boxeřiMuhammad Ali,Joe FrazieraMike Tyson, basketbalistéMichael Jordan,Kobe Bryant,LeBron James,Magic Johnson,Shaquille O'Neal,Kareem Abdul-Jabbar,Wilt Chamberlain,Karl Malone,Tim DuncanaLarry Bird, baseballistéBabe Ruth,Jackie Robinson,Joe DiMaggio,Barry BondsaHank Aaron, tenistkySerena Williamsová,Chris EvertováaBillie Jean Kingová, tenistéAndre Agassi,John McEnroe,Jimmy ConnorsaPete Sampras, golfistéTiger WoodsaJack Nicklaus, cyklistaLance Armstrong, plavciMichael Phelps(23 zlatých olympijských medailí),Mark Spitz(9 zlatých olympijských medailí),Matt Biondi(8 zlatých) aJenny Thompsonová(8 zlatých), atletiJesse Owens,Carl Lewis,Florence Griffith-Joynerová,Michael JohnsonaRay Ewry. Jediným americkým mistrem světa v šachu bylBobby Fischer. K největším hvězdám amerického fotbalu patříJerry RiceneboAdam Vinatieri. USA jsou na letních olympijských hrách medailově nejúspěšnější zemí, na zimních jsou druhé zaNorskem. K největším „zimním hvězdám“ amerického sportu patří sjezdařkaLindsey Vonnová. Nejúspěšnějším americkým hokejistou vNHLbylMike Modano.
Spojené státy osmkrátolympijské hrypořádaly. Čtyřikrát šlo o hryletní(vSt. Louisroku1904, vLos Angelesv letech1932a1984, vAtlantě1996) a čtyřikrát o hry zimní (vLake Placid1932a1980, veSquaw Valley1960a vSalt Lake City2002). V roce 2028 se budou konat letní hry již potřetí v Los Angeles. V roce 1994 pořádaly Spojené státymistrovství světa ve fotbale.
Americkými nositeliNobelovy ceny za literaturujsouErnest Hemingway,John Steinbeck,Thomas Stearns Eliot,William Faulkner,Pearl S. Bucková,Toni Morrisonová,Saul Bellow,Isaac Bashevis Singer,Sinclair LewisaEugene O'Neill.
Ke klasikům americké literatury patří téžMark Twain,Arthur Miller,Jerome David Salinger,Vladimir Nabokov,Francis Scott Fitzgerald,Ayn Randová,Truman Capote,Henry James,John Updike,Norman Mailer,Philip Roth,O. Henry,Gore Vidal,Charles Bukowski,Henry MillerčiThomas Pynchonv próze,Walt Whitman,Emily Dickinsonová,Ralph Waldo Emerson,Jack Kerouac,Allen Ginsberg,Ezra Pound,Robert Frost,Sylvia Plathová,Langston HughesčiHenry Wadsworth Longfellowv poezii aTennessee Williamsv dramatu.
Velké popularity lze v USA dosáhnout i za pomoci jediné knihy, jako se to staloHarper Leeové(Jako zabít ptáčka),Margaret Mitchellové(Jih proti severu),Harriet Beecher Stoweové(Chaloupka strýčka Toma) neboMaye Angelou(I Know Why the Caged Bird Sings).
Spojené státy byly vždy především velmocí v oblasti žánrové literatury. Králem žánrů byl jižEdgar Allan Poe. Dobrodružný román přivedl k dokonalostiJack London,Herman Melvilledo něj vnesl slavnou postavu a symbol touhy Mobydicka,Edgar Rice BurroughsTarzana,James Fenimore Coopersvého Posledního mohykána.Isaac Asimov,Ray Bradbury,Robert A. HeinleinaPhilip K. Dickpatří ke klasikům sci-fi. Na jejím pomezí se vždy rafinovaně pohyboval iKurt Vonnegut.Stephen Kingse stal králem literárního hororu a thrilleru, když tak navázal na svého velkého předchůdceHowarda Phillipse Lovecrafta. Známým autorem thrillerů je takéJohn Grisham.Mario Puzose proslavil svým mafiánským eposemKmotr. Drsnou detektivní školu zakládalDashiell Hammett. Revoluci v žánru fantasy svouHrou o trůnyzpůsobilGeorge R. R. Martin. Skulinu na trhu objevila iStephenie Meyerováse svou ságouStmívání, stejně jakoUrsula K. Le Guinová. K průkopníkům americké fantasy patřil již „temný romantik“Nathaniel Hawthorne. Špiónské romány proslavilyToma Clancyho. Kouzlo konspiračních teorií zužitkoval beze zbytkuDan Brown. V humoristickém žánru se prosadilWashington Irving. Biografie proslavilyCarla Sandburga. Řadu klasických komiksových postav vytvořilStan Lee.
V dějinách amerického divadla sehrály velkou roli „lehčí“ žánry jakoburleska,vaudevillečiminstrel show, které se staly předpokladem rozvojemuzikálu, v němž se Američané stali velmocí.Proslulou se stala zejména čtyřicítka scén na newyorské uliciBroadway, kde měly premiéru jedny z nejslavnějších muzikálů 20. století, zejména z pera BritaAndrew Lloyd Webbera(Fantom opery,Cats,Evita,Jesus Christ Superstar), ale i řady dalších autorů (West Side Story,Oklahoma!,Chicago,My Fair Lady).Od roku 1947 je udílena prestižní divadelnícena Tony.
Americké výtvarné umění bylo dlouho ve stínu evropského, ale v 19. století se emancipovalo a stalo se svébytným.Mary Cassattovábyla nejvýznamnější reprezentantkouimpresionismuv severní Americe. Blízko k němu měl iJames Abbott McNeill Whistler. Na realistickou malbu vsadilEdward Hopper, regionalismus zakládalGrant Wood. Průkopnicí moderního umění v USA bylaGeorgia O'Keeffe. Modernismus došel ke svému vrcholu v díleJacksona Pollocka, jenž je jedním z hlavních světových představitelůabstraktního expresionismu. V USA v 60. letech 20. století vznikl i zcela osobitý výtvarný směr zvanýpop-art. Jeho hlavním představitelem bylAndy Warhol, k dalším reprezentantům patřilRoy Lichtenstein.Jean-Michel Basquiatzaložil pouličnígraffiti.
Uměleckou fotografii formoval zvláštěMan Ray.
K nejvýznamnějším galeriím a muzeím specializovaným na sbírání umění patříMetropolitní muzeum uměnív New Yorku, nejstarší a největší muzeum umění v USA, nacházející se naPáté avenue, s významnou sbírkou starého evropského umění. Na umění moderní se naopak specializuje newyorskéMuzeum moderního umění(zvané též MoMA), k jehož pokladům patří díla jakoSpící cikánkaHenri Rousseaua,Hvězdná nocVincenta van Gogha,Avignonské slečnyPabla Picassa, nebo slavnáCampbellova polévkaAndy Warhola. V New Yorku se nachází takéGuggenheimovo muzeumznámé průkopnickou architekturou svého sídla z dílnyFranka Llloyda Wrighta. Unikátní architekturou se může chlubit iDenverské umělecké muzeum, jehož budovu navrhlDaniel Libeskind,Milwaukeeské umělecké muzeum, losangeleské muzeumThe BroadneboSanfranciské muzeum moderního umění, pro nějž sídlo vytvořil švýcarský architektMario Botta. Významné sbírky lze nalézt i vMuzeum J. Paula Gettyhov Los Angeles, vMuzeu výtvarného uměnív Bostonu,Muzeu umění ve Filadelfii,Institutu umění v ChicaguneboLosangeleském muzeum umění. Důležitou organizací sbírající umění je rovněžSmithsonův institut. Ve Washingtonu se nacházíNárodní galerie, jedna z mála významných státních uměleckých institucí v USA.
Silná je americká architektura.Frank Lloyd Wrightzavedl koncept „organické architektury“. Podobným průkopníkem bylBuckminster Fuller, tvůrcegeodetických kopulí.Louis Sullivanje označován za „otce mrakodrapů“, které jsou pro americkou kulturu přímo ikonické. Typickými bílými domy proslul modernistaRichard Meier. Mezi modernismem a postmodernismem stálPhilip Johnson. Klasikem postmodernismu jeRobert Venturi. V Číně narozenýI. M. Peise proslavil svými moderními zásahy do galerieLouvrev Paříži.
K nejslavnějším americkým skladatelům vážné hudby patříGeorge Gershwin,Leonard Bernstein,Aaron CoplandaPhilip Glass. V čele avantgardních pokusů stálJohn Cage. Legendou filmové hudby jeJohn Williams, ve stejném žánru prosluli téžJames Horner,Henry ManciničiQuincy Jones. Králem muzikálů bylCole Porter.Scott Joplinzaložil hudební stylragtime. Jazzovými legendami jsouLouis Armstrong,Ella Fitzgerald,Miles Davis,Glenn Miller,Nat King Cole,Charlie Parker,John Coltrane.
Nejslavnější sóloví umělci populární a rockové hudby pocházejí často právě z USA. Klasiky 40.–70. let, otci zakladateli žánru, jsouElvis Presley,Bob Dylan,Johnny Cash,Jimi Hendrix,Frank Sinatra,Pete Seeger,B.B. King,Ray Charles,Bruce Springsteen,James Brown,Janis Joplin,Tina Turner,Aretha Franklin,Frank Zappa,Stevie Wonder,Bing Crosby,Chuck Berry,Eartha Kittová,Liza Minnelliová,Duke Ellington,Joan Baezová,Buddy Holly,Lou Reed,Billie Holiday,Diana Rossová,Donna Summer,Nina Simone,Gene Kelly,Etta James,Alice CooperčiIggy Pop.
Další silná vlna přišla v 80. letech:Michael Jackson,Madonna,Whitney Houston,Cher,Prince,Mariah Carey,Janet Jacksonová.
V 90. letech nastal mohutný nástup rapu a hip-hopu, nejslavnějšími rappery se staliEminem,Tupac Shakur,50 Cent,Kanye West,Akon,Jay Z,Snoop Dogg,Dr. Dre,Lil Wayne. Králem latino-popu jeRicky Martin, americké country pakDolly Parton.
V posledních letech kralují hitparádámTaylor Swift,Billie Eilish,Lady Gaga,Beyoncé,Rihanna,Katy Perry,Miley Cyrus,Britney Spears,Justin Timberlake,Bruno Mars,Anastacia,Christina Aguilera,Pink,Gwen Stefani,Usher,Lana Del Rey,Norah Jonesa další.
Ze Spojených států pochází mnoho z nejslavnějších rockových skupin. Povětšinou z Kalifornie:The Doors(Jim Morrison),Metallica(James Hetfield),Linkin Park(Chester Bennington),Red Hot Chili Peppers(Anthony Kiedis),Eagles,The Beach Boys,Thirty Seconds to Mars(Jared Leto),Green Day(Billie Joe Armstrong),Guns N' Roses(Axl Rose),Megadeth(Dave Mustaine),Korn,Blink-182,Slayer,The Black Eyed Peas. Největším narušením kalifornské kulturní hegemonie byla vlna grunge z 90. let, která se zdvihla v Seattlu:Nirvana(Kurt Cobain,Dave Grohl),Alice in Chains,Pearl JamčiSoundgarden. Silná hudební scéna je ale také na východním pobřeží:Bon Jovi(Jon Bon Jovi),Kiss,Aerosmith(Steven Tyler),R.E.M.,Ramones,My Chemical Romance,The Velvet Underground,Simon & Garfunkel(Paul Simon,Art Garfunkel),Pixies,Backstreet Boys. Z amerického vnitrozemí je cesta ke světové slávě o dost těžší, nicméně našly se i takové případy: skupinaEvanescencevznikla v Arkansasu, metalovíNine Inch Nailsv Ohiu,Slipknotv Iowě čiPanteravTexasu.
Nejslavnější americkou tanečnicí bylaIsadora Duncanová.
Americký filmový průmysl je nejrozvinutější na světě, jeho synonymem jeHollywood, komplex filmových koncernů v Kalifornii – byť existují studia i jinde.
Zcela zvláštní pozici v americké i globální kultuře si vydobylWalt Disney, který způsobil revoluci v dětském a kresleném filmu a vytvořil i vlastní obchodní impérium. Režiséry nejslavnějších hollywoodskýchblockbusterůbyliSteven Spielberg(E.T.,Čelisti) aGeorge Lucas(Hvězdné války).Ron Howardproslul blockbustery podle knih Dana Browna, ale i ceněným životopisným snímkemČistá duše.WesternyproslulJohn Ford. Specialistou na sci-fi bylRobert Zemeckis, na svém kontě má ale i ceněnou „kroniku Ameriky 2. poloviny 20. století“, snímekForrest Gump. Komedie byli doménouGeorge Cukora(Adamovo žebro) neboBillyho Wildera(Někdo to rád horké), komediální klasiky mají na svém kontě iWoody Allen(Annie Hallová),Sydney Pollack(Tootsie) čiWilliam Wyler(Prázdniny v Římě). Velké mafiánské podívané proslaviliMartina Scorseseho(Gangy New Yorku) aFrancise Forda Coppolu(Kmotr). Akční film se pokusil na umění povýšitQuentin Tarantino(Pulp Fiction). Surrealistické inspirace ani v komerční produkci nezapřel originálníTim Burton(Batman,Karlík a továrna na čokoládu).
Symbolem uměleckého filmu jsou naopak tvůrci jakoOrson Welles(Občan Kane),Stanley Kubrick(Mechanický pomeranč) neboDavid Lynch(Modrý samet). Umělecké ambice měl iElia Kazan(Na východ od ráje) čiSidney Lumet(Dvanáct rozhněvaných mužů). Politický aktivismus je hlavním motivemOlivera Stonea(Četa, JFK) nebo dokumentaristyMichaela Moorea. Silný politický akcent nesly již snímky průkopníka amerického filmuD. W. Griffitha(Zrození národa).
Hollywood produkuje i nesčetně hereckých filmových hvězd, které se stávají globálními celebritami. V éře klasického Hollywoodu (20.-50. léta 20. století) to byly mezi ženamiMary Pickfordová,Lillian Gishová, NěmkaMarlene Dietrichová,Joan Crawfordová,Grace Kellyová,Judy Garlandová,Marilyn Monroe,Elizabeth Taylorová,Katharine Hepburnová,Rita Hayworthová,Lauren Bacallová, belgicko-britská herečkaAudrey Hepburnováči dětská hvězdaShirley Temple. Z mužů pakBuster Keaton, AngličanCharlie Chaplin,Harold Lloyd,John Wayne,Henry Fonda,Gregory Peck,Fred Astaire,Cary Grant,Humphrey Bogart,James Dean,Marlon Brando,Clark Gable,Bratři Marxové,Gary Cooper,Spencer Tracy,James StewartneboCharlton Heston.
Později to byly hvězdy jakoJulia Robertsová,Sandra Bullocková,Meryl Streepová,Barbra Streisandová,Sigourney Weaver,Gwyneth Paltrowová,Julianne Moore,Whoopi Goldbergová,Cameron Diazová,Jennifer Anistonová,Jodie Fosterová,Angelina Jolie,Jennifer Lopezová,Robin Williams,Brad Pitt,Leonardo DiCaprio,Arnold Schwarzenegger,Bruce Lee,Johnny Depp,Robert Redford,Robert De Niro,Jim Carrey,Tom Cruise,Sylvester Stallone,Bruce Willis,Kevin Costner,Tom Hanks,Jack Nicholson,Clint Eastwood,Morgan Freeman,Will Smith,George Clooney,Eddie Murphy,Mel Gibson,Nicolas Cage,Harrison Ford,Paul Newman,John Travolta,Michael Douglas,Patrick Swayze,Richard Gerea mnozí jiní.
AmerickáAkademie filmového umění a vědkaždoročně uděluje cenu, které se všeobecně říkáOscar(oficiálně Cena Akademie –Academy Award). Velkou prestiž má takéZlatý glóbus(Golden Globe Award) udělovaný každý rokAsociací zahraničních novinářů v Hollywoodu.
Jako iluzionista celosvětově proslulDavid Copperfield.
Mezi nejvýznamnější americká média patří tzv. velká trojka televizních společností –NBC,ABCaCBS, kterou doplňuje televizní síťFoxa televizeThe CW. Mnoho z televizních seriálů z dílny těchto stanic dosáhlo celosvětové proslulosti, zvláště v žánrusitcomu(Simpsonovi,Přátelé,Teorie velkého třesku,Jak jsem poznal vaši matku,Dva a půl chlapa,M*A*S*H). Stále větší úlohu hrají zpoplatněné televizní a internetové kanály jakoHBOaNetflix, které po skromných začátcích vsadily na vlastní výpravnou produkci (Hra o trůny,Dům z karetaj.). Významné jsou také zpravodajská kabelová televizní společnostCNNa na ekonomické zpravodajství zaměřená televizní staniceBloomberg.
K nejvýznamnějším novinám – i v celosvětovém měřítku – patří deníkThe New York Timesmediálního konglomerátuTime Warnera takéThe Wall Street Journal, rovněž vydávaný v New Yorku. Dále lze jmenovat mj.The Washington Post,Chicago TribuneaLos Angeles Times. Značný význam je přisuzován také internetovým novinámThe Huffington Post.
Mezi periodickými časopisy vynikají týdeníkyTimeaNewsweek. Pro Evropu, Latinskou Ameriku, Afriku a Blízký východ vycházíTime Europe.Time Asiamá sídlo vHongkongu. ČasopisNewsweekvychází od roku 2012 pouze na internetu. Existuje celá řada vědeckých a populárně-vědeckých časopisů, napříkladNational Geographic Magazine.
NaDen díkůvzdánívětšina Američanů jí tradiční jídla z dob osidlování, k nimž patří zejména pečenýkrocan, ale takésladké bramboryčijavorový sirup. Velkou roli v americké kultuře také hraje jablečný koláč (zvaný často americký koláč –american pie) či hovězísteak. Ve 20. století si Američané oblíbilihamburgeryahot dogy. Ve druhé polovině 20. století se nedílnou součástí americké kultury stalyfast foodrestaurace jakoMcDonald's,KFCčiBurger King. Obliba rychlého občerstvení je však i předmětem veřejné kritiky. Podílela se na tom, že během osmdesátých a devadesátých let 20. století se příjem kalorií Američanů zvýšil o 24%a bývá spojována s epidemiíobezity.
Významnou je v USA spotřeba kávy, kavárenský řetězecStarbucksje největší na světě. Ještě slavnější se stalakofeinoválimonádaCoca-Cola. Ze sladkostí jsou oblíbenélívancepolévané sirupem,donut(americká verze koblihy s dírou uprostřed), sušenky cookies, dortíkymuffiny, moučníkbrownieči tvarohový dortcheesecake. Velký vliv na americkou gastronomii měly pochopitelně i vlny přistěhovalců, Italové sebou přivezli oblibupizzy, přistěhovalci z jihu pak jídel jakoburritočitacosa velkou oblibu si získalo i jídlo čínské či thajské. K nejznámějším regionálním variantám americké kuchyně patří jižanskýTex-Mex, kde nejtypičtějším pokrmem jechili con carne. Klasickými surovinami jsou fazole,čedar, hovězí a kukuřičná mouka natortilly.
Specifickou, byť mladou, tradicí amerického stravování je tzv.brunch, dopolední jídlo mezi časem snídaně a oběda. Na brunch chodí Američané zejména o víkendech. Ve většině restaurací není považováno za slušné sednout si rovnou ke stolu, na uvedení ke stolu je nutno počkat. Typické pro americké restaurace rovněž je, že obsluha je placena výhradně zespropitného, proto je považováno za obzvláště neslušné dýško nedat. Očekávanou jeho výší je 15-20 procent ceny jídla.
Jakýmsi praotcem americké vědy byl všestranný učenecBenjamin Franklin. Americká věda byla dlouho ve stínu evropské, od konce 19. století se však začala prudce rozvíjet. Symbolem této éry byli vynálezci jakoSamuel F. B. Morse(elektrický telegraf) aThomas Alva Edison(fonograf), neboBratři Wrightové, tvůrci prvního letadla těžšího než vzduch. Obrovskou posilou se stala vlna vědeckých emigrantů ve 30. letech 20. století, kteří z Evropy prchali před nacismem. Patřili k nim i lidé jakoAlbert Einstein,Albert Abraham Michelson,Enrico FermineboJohn von Neumann, kteří americkou vědu rychle vytáhli na špičkovou úroveň, podporováni ekonomickou silou Ameriky. Symbolem této nové síly se stalProjekt Manhattan(řízenýRobertem Oppenheimerem), který dal Spojeným státům jako první zemi na světě atomovou bombu,Program Apollo, který Američany roku 1969 přivedl jako první naMěsíc(v osoběNeila Armstronga), či masivní rozvoj elektroniky, počítačů a digitálních technologií, jehož symbolem se staloSilicon Valley, proslulé kalifornské centrum inovací, čiArpanet, předchůdceinternetu, který byl původně vyvinut pro americkou armádu. Většina pilířů internetu – vyhledávačGoogle, největší sociální síťFacebook, nebo internetová encyklopedieWikipedie– vznikla ve Spojených státech.
Pýchou americké vědy je rovněž síť univerzit, z nichž některé patří k nejprestižnějším na světě. Například podle žebříčků kvality univerzitQS World University Ranking 2019je mezi prvními dvaceti nejlepšími univerzitami světa jedenáct amerických:Massachusettský technologický institut,Stanfordova univerzita,Harvardova univerzita,Kalifornský technologický institut,Chicagská univerzita,Princetonská univerzita,Cornellova univerzita,Yaleova univerzita,Kolumbijská univerzita,Pensylvánská univerzitaaMichiganská univerzita.Harvard drží rekord v počtu laureátů Nobelových cen, s velkým náskokem před britskouCambridge. Prvním rodilým Američanem, který získal Nobelovu cenu za vědu byl chemikTheodore William Richards(1914).Linus PaulingobdrželNobelovu cenu za chemiiiNobelovu cenu míru.John Bardeenje jediným vědcem, který získal Nobelovu cenu ve svém oboru dvakrát. Jedna z nich byla za průlomový objevtransistoru. Jeden z klíčových objevů fyziky 20. století, žeelektromagnetické zářenímá jak vlnovou, tak částicovou povahu, má na svém kontěArthur Holly Compton. K ikonám americké vědy patří též vynálezcecyklotronuErnest Lawrence, objevitel vakcíny protidětské obrněJonas Salk, známý popularizátor vědyRichard Feynman, spoluobjevitelDNAJames Dewey Watson, vynálezce počítačové myšiDouglas Engelbartči astronomovéEdwin HubbleaCarl Sagan. MatematikNorbert Wienerzaložilkybernetiku. K nejslavnějším americkým informatikům patříDonald Knuth, tvůrciprogramovacího jazyka CKen ThompsonaDennis Ritchie, nebo „otec internetu“Vint Cerf, který vytvořil komunikační protokolTCP/IP, na kterém je celosvětová síť vystavěna.
Pilíře americké filozofie a sociálních věd stavěliHenry David ThoreaučiWilliam James,Charles Sanders PeirceaJohn Dewey, nejvýznamnější představitelé amerického pragmatismu, prvního ryze amerického filozofického směru, který hluboce ovlivnil celou americkou společnost. Velmi vlivnými autory 20. století se staly psychologovéErich Fromm,Abraham Maslow,Carl Rogers,John Watson,Edward Thorndikeči nejcitovanější psycholog 20. stoletíBurrhus Frederic Skinner, sociologovéErving GoffmanaTalcott Parsons, filozof vědyThomas Kuhn, genderová teoretičkaJudith Butlerová, političtí filozofovéJohn Rawls,Samuel Huntington(autor slavnéhoStřetu civilizací) aFrancis Fukuyama(autor neméně slavného esejeKonec dějin a poslední člověk), filozof jazykaHilary Putnam, zakladatel sexuologieAlfred Kinsey, antropologovéMargaret MeadováaClifford Geertzči lingvistaNoam Chomsky. Zcela mimořádné postavení mají Američané v ekonomii. Od začátku udíleníNobelových cen za ekonomiiv roce 1969 do roku 2018 bylo jen třináct ročníků, kdy cenu nepřebíral některý z Američanů. Největší vliv na společnost měli z mnoha laureátů otecneoliberalismuMilton Friedman, klíčoví představitelé neokeynesyánského směruJoseph StiglitzaPaul Krugman, představitelteorie herJohn Forbes Nash, jehož proslavil filmČistá duše, a který nesl při bádání břímě paranoidní psychózy, neboPaul Samuelson, z jehož učebnice se již mnoho let učí tisíce studentů ekonomie po celém světě. O obohacení ekonomie analýzou netržního chování usilovalGary Stanley Becker. S psychologií se snažil ekonomii propojitHerbert A. Simon. Také jediná žena, která Nobelovu cenu za ekonomii získala, je Američanka:Elinor Ostromová.