Liturgický rok

Liturgický roknebo téžcírkevní rokje vkřesťanskémprostředí souhrn svátečních dnů a časových úseků sestavených do pevné struktury v období jednoho roku.
Liturgický rok jednotlivých církví (přesnějiritů) je v některých případech a z historických důvodů určován odlišnými typykalendářů. Jedná se především ojuliánský kalendářagregoriánský. Jiným případem je například Arménská církev, která liturgický rok vybudovala na svém starobylém kalendáři národním. Ústředním bodem liturgického roku jeslavnost Zmrtvýchvstání Páně(Velikonoce).
Stanovení tohoto dne mápřesná astronomická pravidla. Avšak užíváním různých kalendářů je datum Velikonoc v konečném důsledku pro jednotlivé křesťanské rity stanoveno různě. Časový posun se pak projevuje i ve slavení dalších svátků a svátečních období odvozených od data Velikonoc.
Slavení liturgického roku se odráží ve výzdoběkostelů, v různýchbarváchliturgických rouch, ve volbě biblických čtení akázání.
Nosnými pilíři liturgického roku jsou dva sváteční okruhy. Starší velikonoční a o něco mladší vánoční.
Velikonoční okruh (13,5 týdne) má své přípravné období -dobu postní(6,5 týdne odPopeleční středyaž do západu slunceBílé soboty) a sváteční dozvuk sedmi týdnů od velikonoční neděle až do SlavnostiSeslání Ducha svatého.
Vánoční okruh napodobuje svou strukturou okruh předchozí. Začíná přípravným obdobímadventuvymezeným čtyřmi adventními nedělemi (1. neděle adventní se chápe jako počátek liturgického roku) před SlavnostíNarození Páně25. prosince a přechází ve sváteční dozvuk až k neděli po 6. lednu, kdy církev slaví svátekKřtu Páně. Týdny mezi uvedenými okruhy se označují jakoliturgické mezidobí.
Celek obou svátečních okruhů spolu s liturgickým mezidobím a svátky, kterými se připomínají další biblické události, nese označenítemporál.
Do liturgického roku však patří takésanktorál, což je souhrn svátků vázáných na neměnná kalendářní data.
Do českého občanského kalendáře pronikl církevní rok těmito svátečními dny:Velikonoce,Vánoce,5. července– slavnost sv.Cyrila a Metodějea28. září– slavnostsv. Václavajako státní svátek české státnosti.
Anglikánská církevaprotestantské církve, které zachovávají liturgický rok a používajílekcionář(agendu) pro čtení při bohoslužbách, obvykle vycházejí z pořádku obvyklého vřímskokatolické církvipředDruhým vatikánským koncilem.
Liturgický rok ve východních církvích byzantskéhoobřadu(ať katolických nebo pravoslavných) charakterizuje střídající se řada postů a svátků, která v mnoha směrech připomíná pořádek obvyklý v praxi římskokatolické církve. Církevní rok začíná1. září. Obsahuje 12 velkých svátků a Velikonoce, „svátek svátků“. Tyto svátky označují výrazné okamžiky ze životaJežíše KristaaPanny Marie. Datování těchto velkých svátků odpovídá jejich dataci i na Západě. Období půstu je nazýváno jakoSvatá čtyřicátnice.
Arménskýliturgický rok se skládá z 8 období:
1.Epifanie (až do postní doby)2.Postní doba (3 + 6 + 1 týden);3.Velikonoce (7 týdnů);4.Duch Svatý (7 týdnů);5.Proměnění Páně (od konce Ducha Svatého do Nanebevzetí Panny Marie);6.Nanebevzetí Panny Marie (5/6 týdnů);7.Svatý kříž (9/10 týdnů);8.Padesátnice (7 týdnů před Epifanií).
Kromě odlišného rozděleníliturgických dobje arménský liturgický kalendář zvláštní tím, že má jen 6 pevných svátků (tj. závislých na datu v kalendáři): Narození Páně a Epifanie (6. ledna), Uvedení Páně do chrámu (14. února), Zvěstování (7. dubna), Narození Panny Marie (8. září), Zasvěcení Panny Marie v chrámu (21. listopadu) a Početí Panny Marie (9. prosince). Všechny ostatní svátky, včetně památek svatých, jsou pohyblivé, tzn. závislé na datu Velikonoc.
Arménský ritus je jediný, který si zachoval původní datum slavení Vánoc, tj. narozeníJežíše Krista, 6. ledna.
Původně se arménský liturgický rok zakládal na národním arménském kalendáři s 12 měsíci o 30 dnech, doplňovaném na konci roku 5 dny. Jelikož však chybělo doplnění 1 dne každého čtvrtého roku, docházelo k posunu oprotijuliánskému kalendáři. Vyrovnávací reformu podobnou reforměgregoriánsképřijali Arméni ve12. století.
Koptskáaetiopskácírkev používají podobný kalendář. Rok člení do tří základních období v závislosti na zemědělství v oblasti, tj. na období záplav (19. června–19. srpna), období setby (20. srpna–18. ledna) a období žní (19. ledna–18. června). Kalendář obou církví je stejný, obsahuje 12 měsíců po 30 dnech a 13. měsíc, který má 5 nebo 6 dní.
Liturgický rok je členěn do mnoha období, která jsou vymezena různými svátky a postními obdobími.
Hlavnísvátky koptské církvejsou: Zvěstování, Vánoce, Epifanie, Květná neděle, Velikonoce, Nanebevstoupení, Letnice, menší svátky pak obřezání Páně, Zázrak v Káni, Ježíšův vstup do chrámu, Zelený čtvrtek, Neděle Tomáše, Útěk do Egypta, Proměnění; hlavní svátky Bohorodičky jsou: Narození, Zasvěcení v chrámu, Zesnutí a Nanebevzetí.
Postní obdobív průběhu koptského liturgického roku jsou: půst vánoční (43 dní před Epifanií), Jonášův půst (3 dny), Herakliův půst (5 dní), Velký půst před Velikonocemi (7 týdnů), Půst apoštolů (15 – 49 dní po Letnicích), Půst před Nanebevzetím Bohorodičky (15 dní). Spadají sem též všechny středy a čtvrtky kromě velikonočního období.
Hlavnísvátky etiopské církvejsou: Vtělení, Svatý týden, Velikonoce, Nanebevstoupení, Letnice, Proměnění, Vánoce, Křest Páně; vedlejší svátky jsou: Povýšení svatého Kříže, Obřezání Páně, Rozmnožení chlebů, Uvedení do chrámu, Nalezení svatého Kříže, Útěk do Egypta; svátky Bohorodičky: Početí, Narození, Představení v chrámu, Zesnutí. V etiopském kalendáři jsou různé památky, které se slaví každý měsíc: čtyři památky Páně: Nejsvětější Trojice, Kříž, Ježíš Spasitel, Narození Páně; 6 památek Bohorodičky: Narození, Zasvěcení, Zázrak v Dabra Quesguam, Smlouva milosrdenství, Naše Paní Marie, Zjevení Panny Marie sv. Ildefonsovi v Toledu; kromě toho sem patří i 7 velkých památek svatých.
Vsyrskétradici existuje více ritů (východosyrský,západosyrskýčimalabarský), ale jejich liturgické kalendáře jsou velmi podobné. Liturgický rokmalabarského rituje navíc shodný s liturgickým rokemritu východosyrského.
Západosyrský liturgický rokse dělí na devět období:1.Neděle posvěcení chrámu (2 neděle);2.Zvěstování (6 neděl);3.Doba vánoční (Narození Páně a 2 následující neděle až do Epifanie);4.Zjevení čili Epifanie (až do postní doby)5.Před-postní období (3 neděle); První tři dny tohoto období je tzv. „půst Ninivanů“;6.Postní doba (6 neděl);7.Velikonoce (až do Letnic);8.Letní doba (6/10 neděl);9.Doba od povýšení svatého Kříže (až do neděle Posvěcení chrámu).
Obdobnou strukturu mají imaronité.
Východosyrský ritusmá obdobné pojetí liturgického roku skládajícího se z devíti období, jen s malými obměnami:1.Zvěstování (4. neděle před Vánocemi až do Epifanie).2.Zjevení (4/9 týdnů); Tři týdny před začátkem postní doby se slaví čtyři postní dny nazývané „Prosby Ninivanů“;3.Postní doba (7 týdnů); Na konci Svatý týden;4.Vzkříšení (7 neděl až do Letnic); Následují 3 postní období:5.Apoštolové (7 neděl od Letnic);6.Léto (7 týdnů);7.Eliáš (6/7 týdnů);8.Mojžíš (1, 4 nebo 7 týdnů);9.Posvěcení chrámu (4 týdny počínaje osmou před Vánocemi).
Obec křesťanůodvozuje svůj liturgický rok ze západní církevní tradice, ale má oproti němu několik drobných odlišností a dvě sváteční období navíc:1.Advent (poslední čtyři neděle před Vánoci).2.Vánoce (25. prosinec až 5. leden).3.Epifanie (6. leden a čtyři celé týdny).4.Pašije (poslední čtyři týdny před Velikonoci).5.Velikonoce (od Velikonoční neděle 40 dní).6.Nanebevstoupení (10 následujících dní, počínaje čtvrtkem).7.Letnice (3 dny, počínaje nedělí).8.Svatojaní (od svátkuJana Křtitelečtyři celé týdny).9.Svatomichaelí (od svátkuarchanděla Michaelačtyři celé týdny. Mezi Epifanií a Pašijemi, mezi Letnicemi a Svatojaním, mezi Svatojaním a Svatomichaelím, mezi Svatomichaelím a Adventem jsou liturgická mezidobí.