Černohorská kuchyně

Černohorská kuchyněse dělí na přímořskou a kontinentální, v okrajových oblastech je ovlivňována kuchyní sousedů. Stále převládá spíše strava prostá a nepříliš rozmanitá, přesto se zde projevuje různorodost černohorské přírody. Místní strava je zdravá, neboť velká částČerné Horyje ekologicky čistá, neprodukují se zde žádné geneticky upravené potraviny, nepoužívá se umělých hnojiv a pesticidů. Stejně je živen i dobytek.Černohorcitak používají k přípravě pokrmů velmi kvalitní suroviny, což se projevuje na výsledných pokrmech.
Mezi speciality číslo jedna patří sušenášunkanjegušský pršut, který je vyhlášen po celém světě. Podává se v nejvybranějších restauracích a i na královských tabulích. Specialitou číslo dvě je smaragdově zelený olivový olej z okolíBaru. Třetí lahůdkou je pikantnípaprikas barbarskýmiolivami. Další specialitou jsou cicvara, popara, kačmak, paganice, pljeskavica, čevapi, džigerica, ražniči, mješane meso, ovčí mléko, čorba, turska kafa, Knjaz Miloš, rakije, Balkánský salát, urebes a další pochoutky…
Převážnou část černohorské stravy tvoří dnesjehněčí,skopové,vepřové,hovězía kozí maso.Rybyjsou v jídelníčku mořské i sladkovodní podle oblasti. Za národní rybí specialitu se považuje pstruh po podgoricku s kyselou smetanou a uzené oukleje zeSkadarského jezera. Mořské ryby se pečou na roštu, vaří ve vodě s olejem a kořením, marinují nebo se několik druhů ryb dusí sezeleninouakořením.
Sýrhraje v Černé Hoře prim a dokonce se dostal do rčení "Když je chleba a sýra, nebude hlad". Mléčné výrobky jsou oblíbené především v horských dobytkářských oblastech, kde se hodně konzumujemléko,tvaroha různé sýry. Sýry jsou vyráběny podomácku z plnotučného kravského, ovčího či kozího mléka. Každá oblast má svůj specifický způsob výroby, úpravy a skladování sýrů. Všude se vyrábí mladý sýr podobný tvarohu a také tvrdší vyzrálejší sýr.
V přímořských oblastech vBoce Kotorskéa dál až kUlcinjipřevládá rostlinná strava. Ze zeleniny jsou nejběžnějšíbrambory,zelísladké i kysané, raštan, listovákapusta. Kapusta se na trhu dostane po celý rok, a když přejde mrazem, je prý nejchutnější. Chléb se peče z kukuřičné, pšeničné a ječné mouky. Ve své přímořské části má Černá Hora hojnostovoce. Nejrozšířenější jsou vinné hrozny afíky, z nichž nejznámější je druh "barská trojka", který rodí třikrát do roka. Rozšířené je igranátové jablko.
V Černé Hoře se setkáváme s typickoubalkánskoukuchyní, ovšem vrestauracíchpo celé zemi si můžeme pochutnat i na sladkovodních rybách. V nabídce bývají čerství i uzeníkapři,pstruziaoukleje. Na pobřeží je mnoho rybích restaurací, které nabízejí mořské ryby. Poměrně kvalitní jídlo nabízejí i stánky a jídelny.
Stolování je podobné jako v ostatních balkánských zemích. Hlavním jídlem bývá večeře. Černohorská večeře se často skládá z předkrmu (njegušský sýr, durmitorský kajmak, kapr v oleji, barské olivy, domácí sýr), hlavního chodu (jezerní kapr se švestkami, jehněčí kolena v mléce) a dezertu (často závin).
V létě při práci na poli se provozovalo vaření a pečení "izpod sača" neboli pod železným poklopem. Na velkém plochém kameni se rozdělaloheňa udržoval se pět hodin. Když byl kámen dokonale prohřátý, odhrnuly se rozžhavené uhlíky a kámen se očistil. Na něj se položil vykynutý chléb, v kotlíku maso s bramborami a vše se přiklopilo poklopem, na nějž se nahrnulo řeřavéuhlí. Chuť jídla připraveného tímto prehistorickým způsobem je skutečně nenapodobitelná. Dnes můžeme podobným způsobem připravované jehněčí ochutnat v některých restauracích u silnic.
Rybí polévka (riblja čorba)– výborný průzračný vývar, obvykle s rýží. Ochutnat se dá na pobřeží.
Pljeskavica– placka vytvořená z mletého masa. Černohorská pljeskavica se dělá z kvalitního čerstvého masa a bez strouhanky. Je velmi chutná.
Ćevapi(Ćevapčići)– grilované válečky z mletého ´hovězího masa s nakrájenou cibulí.
Mješano meso– vydatná porce nejrůznějších druhů masa připravených na grilu. Mohou to být steaky nebo mleté maso vytvarované do placek nebo i jiných tvarů.
Musaka– původem zŘecka. Skládá se z několika na sebe kladených vrstev, které jsou pak zapečeny v zapékací misce. Většinou jsou to tři vrstvy, první z plátků lilku, druhá z mletého jehněčího masa a třetí vrstva je bešamelová omáčka.  Často se přidávají brambory, rajčata a nejrůznější koření.
Japraki– závitky z listů vinné révy nebo listové kapusty (raštanu), které se plní směsí mletého masa, rýže a koření.
Grilované olihně (lignje na žaru)– podávají se u moře, bývají zalité olivovým olejem, někdy také plněné pršutem a sýrem.
Rizoto– pokrm z rýže s plody moře, často s rajčatovou omáčkou. Podává se teplé i studené. Specialitou je černé rizotose sépiovým inkoustem.
Ajvar– oranžová pasta připravovaná z červených paprik, lilků, česneku a chilli papriček. Černohorci připravují dva druhy -  ajvar blagi (jemný) a ljuti (ostrý). Má široké uplatnění,  dává se do salátů, servíruje se s pljeskavici a ražnići  nebo se maže na chleba.
Pršut– tradiční sušená šunka. Název prosciutto pochází z latinského perexsuctum (důkladně vysušený). Připravuje se z vepřového masa, které se nasolí a nechá ležet s postupným stlačováním asi dva měsíce. Pak se z něj sůl omyje a zavěsí se na stinné a větrné místo. Suší se devět měsíců.
Kaštradina– sušené a uzené skopové maso.
Sir– mladi sir (blízký tvarohu) a preveli sir (starý vyzrálý sýr). Známý je njegušský a crmnickýkozí sýr.
Skorup (kajmak)– sýr podobný máslu. Kravské mléko se několik hodin ohřívá a mléčný škraloup se odebírá, ochlazuje a nechává nakvasit. Kajmak má mírně kyselou chuť a  krémovou konzistenci s vysokým obsahem tuku, až 60 %.
Burek– populární pečivo z tenkého odlupujícího se filo těsta, které je plněné  mletým masem, špenátem, sýrem nebo bramborami.
Kačamak– kukuřičná mouka uvařená v osolené vodě, do níž se ještě přidávají rozmačkané brambory. Podává se s kyselým mlékem nebo s kajmakem. Je podobná italské polentě.
Cicvara– kukuřičná mouka se ve vodě rozpustí se sýrem a kajmakem (durmitorským skorupem). Velmi tučné jídlo.
Popara– směs na kousky nakrájeného chleba vařeného v omaštěném mléce nebo ve vodě. Zpravidla se přidává ještě kajmak nebo sýr.
Baklava- sladkost z filo těsta s oříšky a medem.
Tulumba– sladkost z nekvašeného těsta vytvarovaného do dlouhého oválného tvaru s podélnými brázdami. Těsto je osmažené a poté ještě zatepla zalité sladkým sirupem. Jí se studené.
Priganice– osmažené kousky kynutého těsta (smaženky). Často se podávají s medem.
Káva– v Černé Hoře se udržela tradiční turecká káva, která se podává v džezvě (malé kovové konvičce) spolu s malým kulatým šálkem (fildžan). Káva bývá silně slazená a v restauraci se k ní podává sklenice vody. O této kávě se říká, že je černá jako peklo, silná jako smrt a sladká jako láska. Stále běžnější jsou však především espressa, cappuccina apod.
Víno- nejznámější je rubínově červené víno vranac (údajně velmi zdravé na srdce) a suché bílé víno krstać. Černá Hora se může chlubit vynikajícími místními odrůdamivína dlouhodobou vinařskou tradicí. Z červených vín převládají vranac, kartošija, merlot a cabernet. U bílých vín jsou to krstač, chardonnay a savignon. Ve skupině bílých vín je nejznámější krstač z oblastiPodgorice. Má přírodní odrůdové aroma a výborně se hodí k sladkovodním rybám. Výborně se zde daří i francouzským odrůdám, jako jechardonnayasauvignon.
Pivo– nejznámější a nejkvalitnější je pivo Nikšičko
Lozovarakija– pálenka, která je připravována speciální technologií z hroznů. Známá je značka Prvijenac. Vyrábí se zde i pálenka ze švestek (šljivovica) a z hrušek (kruška). Při pití pálenky se podává meze, často to jsou malé kousky pršutu, sýra nebo fíky.
Pelinkovac– hořký likér vyrobený z pelyňku