Cuketa

Cuketa(takécukinanebocukína) jekultivarjednoletéplodové zeleninyřadící se k druhutykev obecná(Cucurbita pepo), která pochází zeStřední Ameriky. Cuketa je však evropského původu, vzniklašlechtěnímv Itálii. Běžnouodrůdoucukety je napříkladCucurbita pepo‚Nefertiti‘. Hořká cuketa obsahuje kukurbitaciny, které mohou způsobit akutní otravu.
Cuketám se také říkácukíny, a oba názvy mají původ vitalskémvýrazu pro tykev:zucca. V Itálii se většinou používá ženská zdrobnělina slova v množném čísle,zucchine, kdežto v anglicky mluvících zemích používají jeho mužskou zdrobnělinu,zucchiničizucchetti.
Cuketa je rostlina keřovitého růstu.Silně dřípené listy na dlouhýchřapícíchjsou tmavozelené a mají bělavé skvrny ze vzdušnéhopletiva.
Květy cukety bývají tmavě žluté s pětiokvětnímilístky.
Plod cukety mívá většinou zelenou, žlutozelenou či žlutou barvu a tvarem připomíná silnouokurku. Povrch má plně zralá cuketa hladký, lesklý a tvrdý, dužina je světle zelená či žlutá v závislosti na odrůdě, velmi měkká a vodnatá s množstvím semen.
Semenáčky se mohou předpěstovat v kelímcích nebo se semena vysazují rovnou do venkovní půdy. Při hojnosti zálivky a hnojení rostliny rychle mohutní. Po 5–6 týdnech se objevují samčí květy, po dalším týdnu samičí a první plody se tak dají sklízet už za 60–65 dnů od výsevu.
Rostliny netrpí mnoha škůdci ani chorobami, jen vzácně padlím okurkovým.
Cuketa se používá především v kuchyni, a to na velkou spoustu způsobů. V českých kuchyních se objevila v 80. letech v masovém měřítku. Důvodem k rychlému rozšíření bylo tehdy snadné a rychlé pěstování, které zvládne i nepříliš zdatný zahradník, velká a levná úroda a nedostatek výběru zeleniny. Svou dobrou celoroční dostupnost si zachovává stále.
Na rozdíl od okurek se téměř vždy podává tepelně upravená. To je ale jen zažitý stereotyp. protože zejména mladá cuketa je chutná i syrová, třeba jako součást zeleninových salátů. Sama o sobě má velmi jemnou chuť a naopak snadno přejímá chuť přísad, je tedy velmi vhodné ji silně kořenit a používat výrazné ingredience, jako je např. česnek, který ji dobře doplňuje. Známé jsou především pokrmy z dušené či zapečené cukety (populární je obdobabramborákuzvanácukeťák), také se však dělá plněná, smaží se i jako řízek, griluje se a vaří se též cuketová polévka. Méně rozšířené jsou recepty na sladké moučníky, saláty či knedlíky.
K přípravě pokrmů se také dají spotřebovat cuketové květy, a to především plněné. Ve Francii je cuketa známá jako zásadní přísada doratatouille.
Nejchutnější a nejkvalitnější jsou malé až středně velké plody do 25 cm, které se nemusí loupat, mají minimum masy měkkých nedovyvinutých semínek a jsou křehké.Častá sklizeň menších plodů navíc rostliny nutí doremontace(opakované plodnosti).Cuketa má velmi nízkou energetickou hodnotu, protože obsahuje kolem 91 % vody, jen trochuvlákninya pouze kolem 4 %sacharidů.Nejcennější je vysoký obsah karotenu (až 5 mg %, jako např. u papriky) a minerálních látek,např.draslíku, který vyplavuje z těla nadbytečnou vodu a soli.
Tabulka udává dlouhodobě průměrný obsah živin, prvků, vitamínů a dalších nutričních parametrů zjištěných v cuketách.
Nejdelší vypěstovaná cuketa měřila 2,52 metru. Vypěstoval ji Ital Giovanni Batista Scozzafava vNiagara FallsvkanadskémOntariu. Změřena byla 28. srpna 2014 a rekord je zapsán vGuinnessově knize rekordů.
Známou českou propagátorkou vaření z cuket je herečkaJana Štěpánková, která sepsala cuketovou kuchařku s názvemTak tady jsou ty recepty na cukety, paní Ehmová(Dona 1994).
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuZucchinina anglické Wikipedii.