Hořické trubičky

Hořické trubičky(německyHorschitzer Röllchen) jsoucukrovinkapojmenovaná podle městaHořice v Podkrkonoší. Hořická trubička je ručně stočená ze dvou tenkých křehkých upečenýchoplatek, potřených rozpuštěným máslem sevčelím medema prosypaných pikantním sypáním. Plní se speciálními krémy či šlehačkou a vyrábí se též v máčené a polomáčené formě s čokoládovou polevou.
Jde o sedmý český výrobek, kterémuEvropská unieudělilachráněné zeměpisné označení.Pravé Hořické trubičkyse tak smí vyrábět jen vkatastruměstaHořice v Podkrkonošís přilehlými obcemi.
Výrobu dutýchoplatkovýchtrubiček začalo vzemích Koruny českéšířit německé obyvatelstvo (zejména zeSaska,BavorskaaPruského Slezska).Heslo „Hollipen” (česky olipy, stočené oplatky) bylo také zahrnuto do německého Velkého úplného univerzálního lexikonu všech věd a umění (Das Grosse vollständige Universal-Lexicon Aller Wissenschafften und Künste) odJohanna Heinricha Zedlera, který vyšel v letech 1731-1754 vHalleaLipsku. Pod heslem „Hollipen” je popsána nejen příprava trubiček z oplatkového těsta, ale také způsob pečení v oplatkových kleštích (Hollipeneisen) nad ohněm.
Kuchařský recept na skořicové olipy (Hollipen) zahrnula do svébavorskékuchařky Maria Anna Neudecker (vedoucí kuchyně na hospodářském dvoře u Chebu), kterou v roce 1805 vydalo vKarlových Varechnakladatelství F. J. Franiek pod názvem „Die Bayersche Koechin in Böhmen: ein Buch, das sowol für vornehme, als gewöhnliche Küchen eingerichtet ist”.
Ve své další kuchařce, kterou vydalo v roce 1831 nakladatelství Kronberger und Weber v Praze pod názvem „Allerneuestes allgemeines Kochbuch: oder gründliche Anweisung alle mögliche nahrhafte, geschmackvolle Speisen und Getränke, auf die wohlfeilste Art, ohne Nachtheil der Gesundheit zu bereiten”, rozšířila Maria Anna Neudecker základní recept o plněné olipy s meruňkovou marmeládou (Hohlhippen mit Marillenmarmelade) a čokoládou (Hohlhippen mit Chokolade), přičemž v základním receptu přidala tip na dvojité olipy prosypané sekanýmimandlemia cukrem. V nové kuchařce také uvedla název „Hohlhippen” (duté oplatky stočené, někdy i do kornoutu), který je rozšířený zejména vRakousku.VDolním Sasku(Nijjoarsrollechie) aNizozemsku(Nieuwjaarsrolletjes)jsou plněné oplatkové trubičky novoročním pečivem.
Podle legendy sdělil paní Líčkové recept na výrobu trubiček raněný osobní kuchař (prý též generál) císařeNapoleonapři svém návratu přesČeské zeměpo porážce vRuskuv roce1812, jako odměnu za své ošetřování.Existence obdobné pochoutky je doložena již na stole francouzskéhoKrále SlunceLudvíka XIV. a její zobrazení je zachyceno i před dobou jeho panování na obraze z roku1630.
Jiná legenda však hovoří též o tom, žeNapoleon Bonapartetrpěl již v době svého tažení doRuskažaludečními potížemi a jeho osobní kuchař mu proto pekl tenké dietní oplatky z proseté pšeničné mouky jen s trochou mléka, žloutku, oleje, cukru a soli, jež siNapoleonoblíbil. Nápad se sypáním a stáčením oplatek do trubiček se tak prý zrodil až vHořicích.
Poslední legenda tvrdí, že tento kuchař, jako mnoho jiných francouzských vojáků té doby, už vČecháchzůstal a výrobou této pochoutky si začal přivydělávat.
První historické zmínky o Hořických trubičkách se datují rokem1812, kdy se v rodině paní Líčkové začaly pro rodinné oslavy, ale i jako příležitostné dary, tyto sladké trubičky vyrábět.
Rodinnou recepturu výroby pak zdokonalil Karel Kofránek, cukrář, který se do rodiny přiženil. Kofránek vyráběl tuto pochoutku pod názvemKofránkovy hořické trubičky.Na jeho vynález, elektrický přístroj na výrobu oplatek (dvě pánve, přiklápějící se proti sobě, mezi něž se lilo těsto a vznikla tak oplatka), mu byl roku1898udělen patent.
V této době již byly Hořické trubičky vyráběny komerčně a byly dokonce vyváženy doNěmecka,Anglie,Francie,Turecka,AmerikyaŠanghaje.Získaly také řadu diplomů a ocenění na domácích i zahraničních výstavách.
Trubičky později začalo vHořicích v Podkrkonošívyrábět mnoho dalších cukrářů.Vedle Kofránkovy firmy byl největším jejich výrobcem cukrář Karel Hudský, který dodával Hořické trubičky i do velkých cukráren, kaváren a hotelů vPrazeaKarlových Varecha jejich výrobu přerušil jen na rok v letech1944–1945, aby se tak vyhnul povinným odvodům pro německýWehrmacht. Dalšími výrobci byly např. firmyJindřich Fabinger,Dvořákovy Hořické trubičky,František Fejta další.
Po roce1948byly dílny největších výrobců Hořických trubiček znárodněny, nejdéle se udrželKarel Hudský, kterému bylo až do roku1952dovoleno dělat ve své bývalé cukrářské dílně alespoň mistra.
Od roku 1948 se Hořické trubičky vyráběly v továrně Průmysl trvanlivého pečiva, závod Brno (bývalá továrna pana Hanycha) v ulici Pražákova 10, Brno – Horní Heršpice a v provozovně PTP Haluzice až do roku 1968, kdy byla v rámci úspor zrušena a výroba byla svěřena do PTP Opavia v Opavě. V té době se v této továrně vyráběly mimo jiné Brněnské oplatky, Duo oplatky, slané preclíky a plněné Hořické trubičky. Od roku 1955 řídil tuto výrobu pan Rajmund Blažek, ředitel závodu. Po jejím zrušení byl pověřený řídit výrobu Lázeňských oplatek (Karlovarských), jejíž výroba byla v Mariánských Lázních v ulici Máchova 218.
Do roku1962byly pak Hořické trubičky vyráběny ve znárodněné Fejtově továrně, načež byl produkt veden pod národním podnikemPardubický perníka ještě později pod podnikemPrůmysl trvanlivého pečiva Praha. Sama praktická výroba byla postupně přemístěna mimoHořice, např. doHradce Králové. To mělo negativní vliv na kvalitu, oplatky byly potírány levným umělým tukem, sypány jen cukrem se skořicí, jediné, na co vzpomínají pamětníci této doby jako na kvalitní, byla chutná krémová náplň, díky níž si Hořické trubičky svou pověst udržely.
V hořických domácnostech však tradice pokračovala a hořičtí pro svou vlastní potřebu pekli a stáčeli dále. V roce1967se výroba ve městě obnovila pod místním podnikem komunálních služeb. Některým starým cukrářům, kteří již dosáhli sedmdesáti let (podle tehdejších zákonů bylo po dosažení tohoto věku možno přivydělávat si drobnou "soukromou" výrobou se snesitelnými daněmi) bylo umožněno péci oplatky i za účelem prodeje (Karel Hudskýtak činil až do svých 91 let) a lidé si pak sypali a stáčeli trubičky doma sami.
Porevoluciv roce1989byly dílny bývalých výrobců vesměsrestituovány, některé rodinné firmy (například Kofránkova) výrobu obnovily. Zároveň vzniklo mnoho nových výrobců. Např.Vladimír Brádlezakoupil bývalou městskou provozovnu podniku komunálních služeb a v roce1991již produkoval pětkrát více trubiček, než provozovna původní.V roce1993podle evidence živnostenského úřadu vyrábělo Hořické trubičky asi 25 výrobců vHořicícha okolních obcích. Původní Kofránkovy příklopové pánve na výrobu oplatek byly nahrazeny modernějšími vstřikovacími stroji, ale nadále se dodržují i tradiční receptury a postupy výroby.
Sedm hořických výrobců v roce2002založiloSdružení výrobců Hořických trubiček, jehož cílem bylo získáníregistrace označení původuproEvropskou unii. Tu získaly18. května2007.
Podobné trubičky se vyrábějí i ve velmi vzdálených obcích, napříkladKladně,Táboře,Českých Budějovicíchatd., avšak vzhledem k registraci již nemohou název Hořické trubičky používat.
V cukrářské tradiciHořice v Podkrkonoší„soupeří“ s blízkýmMiletínem, který má rovněž „svůj“ druh zákusku, s nímž je spjat místnípatriotismus–Miletínské modlitbičky, perníčky spojené se slavným rodemErbenů.
O registraci ochranné známky „Hořické trubičky“ se pokoušelo po roce 1990 několik výrobců.Některým z nichÚřad průmyslového vlastnictvízprvu tento patent přiznal. V souvislosti s tím proběhlo i několik soudních sporů s rozdílnými výsledky. Později však byly všechny takto přihlášené ochranné známky prohlášeny zanegativně ukončené po zveřejnění.
Od roku2007na označení Hořické trubičky nemá žádná firma výhradní právo a může je vyrábět každý, kdo je vyrábí naKatastruměstaHořice v Podkrkonošís přilehlými obcemi.
Existuje však několik ochranných známek v nichž je spojení „Hořické trubičky“ obsaženo, např.:Tradiční Plchovy Hořické trubičky, Kubištovy Hořické trubičky, Hořické trubičky Strix Hořice s.r.o., Pravé Hořické trubičky, s.r.o., Pravé Hořické trubičky Tradiční ruční práce LP 1812, Kofránkovy Hořické trubičky Založeno r. 1879apod.
V roce 2010 se mezi největší výrobce Hořických trubiček počítajíSTRIX Hořice s.r.o.,Milan Hovorka (Hovorkovy hořické trubičky),Petráčkovy hořické trubičky,Jana Kubištová - JANKA (Pravé Hořické trubičky LP 1812), Pravé hořické trubičky s.r.o. a další.
Na jednu kulatou oplatku se naneslo posypání (prováděné ručně) ve složení moučkový cukr, skořice a mleté (drcené) kešu oříšky, na tuto posypku se přiložil druhý oplatek a na horké plotně se měděnou trubičkou ručně vyválcovala Hořická trubička.
Domácí výroba není úplně snadná, říká se, že prvních 20 oplatek spálí každý. Získání trochy praxe se pak ovšem vyplatí.