Vikev

Vikev(Vicia) je velký rod rostlin z čeledibobovité, zahrnující asi 160 druhů. Vikve jsou přímé nebo popínavé byliny s motýlovitými květy nejčastěji v hroznovitých květenstvích. Rostou v počtu asi 160 druhů v mírných oblastech severní polokoule a místy i v horských oblastech tropů. V České republice roste celkem 17 druhů vikví, z nichž některé náleží mezi velmi běžné rostliny. Do roduVicianáleží takébob obecný(Vicia faba), staráluštěninapěstovaná již od doby kamenné. Jméno rodu neseasteroid(1097) Viciaobjevený 11. srpna 1928K. W. ReinmuthemvHeidelbergu.
Vikve jsou jednoleté nebo vytrvalé přímé, poléhavé, vystoupavé nebo popínavé byliny. Lodyhy jsou obvykle větvené, poměrně tenké a na rozdíl od hrachorů nebývají křídlaté. Listy jsou sudozpeřené s 1 až 13 páry lístků a zakončené úponkou nebo hrotem, výjimečně lichozpeřené (V. subvillosa), složené z celokrajných nebo výjimečně zubatých lístků. Palisty jsou celokrajné nebo zubaté. Květy jsou modré, purpurové, červené, fialové, žluté nebo bílé, často dvoubarevné, v úžlabních hroznech, řidčeji v úžlabních svazečcích nebo jednotlivé. Květenství bývají bez listenů nebo s opadavými listeny. Kalich je zvonkovitý, zakončený 5 zuby. Zuby jsou asi stejně dlouhé nebo jsou horní kratší. Pavéza je nehetnatá, na vrcholu tupá. Tyčinky jsou dvoubratré (9+1).Semeníkje stopkatý nebo téměř přisedlý, se 2 až 8 vajíčky a lysou nebo chlupatou čnělkou. Lusky jsou obvykle zploštělé, suché, pukající 2 chlopněmi, uvnitř bez přehrádek. Obsahují 2 až 8 kulovitých nebo podlouhlých semen.
Vikve jsou rozšířeny v počtu asi 140 až 160 druhů v mírných oblastech severní polokoule s přesahy do tropické východní Asie, tropické východní Afriky, do Jižní Ameriky a na Havaji.
V České republice se jako původní druhy vyskytuje celkem 17 druhů vikví. Mezi nejběžnější druhy náležívikev ptačí(Vicia cracca),vikev huňatá(Vicia villosa),vikev plotní(Vicia sepium),vikev setá(Vicia sativa),vikev čtyřsemenná(Vicia tetrasperma) avikev chlupatá(Vicia hirsuta). Některé druhy jsou k nám též vzácně zavlékány nebo zplaňují z kultur.
V Evropě se vyskytuje celkem asi 55 druhů vikví. Některé evropské druhy mají celkový areál rozšíření značně rozsáhlý, např.vikev setá(Vicia sativa),vikev plotní(V. sepium),vikev chlupatá(V. hirsuta),vikev čtyřsemenná(V. tetrasperma),vikev tenkolistá(V. tenuifolia) se vyskytují od západní Evropy až po Japonsko. Mnohé druhy vikví jsou rozšířené téměř po celém Středomoří (Vicia articulata,V. bithynica,V. hybrida,V. lutea,V. narbonensis,V. onobrychioides,V. tenuissima,V. peregrina,V. pubescens,V. benghalensis), jiné jen v jeho východní polovině (V. ervilia,V. melanops,V. barbazitae) nebo v západní polovině (V. disperma).
V Alpách dosahují alpínského a subalpínského stupně druhyVicia cracca,V. sylvaticaa v jihozápadní části Alp iV. pyrenaica, v PyrenejíchVicia pyrenaica,V. argentea,V. craccaaV. orobus.
DruhVicia orobusmá atlantské rozšíření, vyskytuje se pouze v západní Evropě od Španělska až po Norsko a Island.
Vikve obsahují toxickou neproteinovou aminokyselinukanavanin, kyanogenníglykosidy(např.vicianin) a polyacetylenové sloučeninypolyiny(wyeron). V semenech bývají obsaženylektiny,bílkovinyse schopností srážetčervené krvinky.V semenech bobu obecného jsou obsaženy glukoalkaloidyvicinakonvicina mají také vysoký obsah látky zvanéL-DOPA(L-3,4-dihydroxyfenylalanin).Semena je nutno před použitím tepelně upravit. U osob s deficitemglukózo-6-fosfát dehydrogenázyzpůsobuje konzumace bobůchudokrevnost. Toto onemocnění je známo jakofabismus.
Bob obecný(Vicia faba, syn.Faba vulgaris) pochází ze Středomoří nebo jihozápadní Asie podobně jakohrách setýačočka jedláa je kultivován již od mladší doby kamenné. V historických dobách patřil mezi běžné luštěniny, po objevu Ameriky jej nahradilyfazole.Některé druhy vikví jsou občas pěstovány samostatně nebo ve směskách jakopícniny, např.vikev huňatá(V. villosa),vikev setá(V. sativa), vzácněji ivikev olysalá(V. glabrescens),vikev čočková(Vicia ervilia,vikev článkovaná(V. articulata),vikev narbonská(V. narbonensis) avikev panonská(V. pannonica). Vikve podobně jako mnohé jiné bobovité rostliny obohacují půdu dusíkem, neboť mají na kořenech hlízky s bakteriemi schopnými vázatvzdušný dusík.