Ovoce

Jakoovocese označují zpravidlaplody,souplodí,plodenstvínebosemenapřevážně víceletýchsemennýchrostlin, nejčastějidřevin. Ovoce však není biologickým pojmem s přesným vymezením (které se navíc v různých jazycích liší). V zemědělské, potravinářské a gastronomické praxi se tento termín používá k označení spíše sladkých dužinatých plodů užitkových stromů, keřů, ale i lesního ovoce. Věda, která se zabývá posuzováním jednotlivýchodrůdovoce, se nazývápomologie, podle starořímské bohyně ovoce či ovocnářstvíPomony, jinak chápané jakopersonifikaceovoce.
Ovoce je velmi významným zdrojemvitamínů. Hlavní složkou ovoce jsou voda asacharidy. Obsah bílkovin a tuků je zanedbatelný (pod 1 %). Ovoce je nutričními poradci často doporučováno jako bohatý zdroj vitamínů i živin, ale korelace byly nalezeny údajně i například v pravděpodobnosti výskytu rakoviny.
Přestože trávicí systém ptáků většinu semen rozloží, existují cesty, jak může být konzumace plodů drobnými ptáky nápomocná (proti jiným druhům, např. housenkám je naopak častá produkce toxinů): Pokud semínko např. ptákům při přeletu ze zobáku vypadne nebo přecijen odolá metabolickým procesům,výrazně pomůže rozšíření semen stromu – a tím i stromů, lákavých pro ptáky.
Tento princip hrál roli v primární evoluci ovocných plodů, zejména ve vzniku sladkých (kaloricky bohatých) lesních plodů.
Pěstování ovocných druhů se vyvinulo ze zvyklostí lovců a sběračů. Vůbec první záměrnou selekci pěstovaných druhů můžeme zaznamenat v perském listuIndia.V případě ovoce následně docházelo vlivem lidského umělého výběru ke zvětšování plodů a zmenšování semen, vlivem křížení také byly šlechtěny nové druhy, což můžeme dnes vidět na rozdílu meziplanýmiakulturnímidruhy. Zdokonalovaly se i samotné techniky pěstování od speciálního náčiní na sběr, až ochranu před hmyzími škůdci i ptactvem. V rámcikolumbovské výměnyse také do Evropy dostalo mnoho nových druhů jakoananasnebokukuřicea vedle zlepšení zdravotní péče všechny tyto faktory pomohly na konci 18. století výraznému nárůstu obyvatelstva. Už v devatenáctém století se objevily snahy o aplikaci přirozeného výběru na hospodaření s rostlinami (dnes známo jakozelená revoluce) a v procesu globalizace se ovocné druhy rozšířily po celém světě.Kromě změn v koncentraci a velikosti plodů bylo také zjištěno, že jsou adaptačně plastičtější.
Takzvanépokojové rostlinyvětšinou původně pochází ztropů, kde je celoročně stejná teplota kolem 20 stupňů, lze dnes běžně zakoupit do prostředí domácnosti. Dnes sady často odkupují semena od specializovaných firem a i samotný sběr je do značné míry zautomatizován. Ve dvacátém století se poprvé objevil i například bezpeckatý pomeranč a jeho větve bylynařízkoványnapomerančovníkypo celém světě. Od 20. let se mezi zemědělci rozšiřují i metody využívajícímutageneze.V poslední době se také výzkumné týmy zaměřují na „pěstování“ mutací proti suchu a vedru s očekávanou aplikací ve vývojiadaptací na globální oteplovánínebo ve vesmírné kolonizaci.
Pomologieje nauka o odrůdách. Podle pomologického členění i hospodářského hlediska se ovocné druhy středoevropských rostlin dělí na jádroviny, peckoviny, skořápkoviny a drobné ovoce. Uvedená kategorizace nemůže obsáhnout variabilitu ovocných druhů subtropů a tropů (citrusy, marhaník –granátové jablko,ananas,banányapod.).
Jádroviny jsou skupinou rostlin, dřevin, která je používána v ovocnářství pro snadnější označení některých ovocných druhů v čeledirůžovitých(Rosaceae). Jde o rozdělení podle plodu. Je založeno na poznání, žeplodrostliny je jedlý pro člověka, s více či méně pevnou jedlou dužninou, a obsahuje více či méně jader. Plodem jádrovin jemalvice. Lze shrnout, že některé rostliny, jejichž plodem jsou jedlé malvice, jsou označeny jako jádroviny.
Do jádrovin patří například:
Podobné rozdělení je v Evropě používáno například v němčině, kde je pro tyto druhy používán názevkernobst. Některé druhy jádrovin (např. muchovník, temnoplodec, jeřáb) mohou být řazeny do drobného ovoce.Kdoulovec(Chaenomeles superba) není řazen do jádrovin ani do ovoce, ačkoliv plod (malvice) je někdy označován jako jedlý. Plodyskalníku Franchetovajsou malvice, jsou pojídány ptáky, nikoliv lidmi. Pro plody nejedlých druhů rostlin lze používat název „ovoce“ pouze přeneseně, vlyrickémpopisu, nikoliv jako odborný termín.
Peckoviny je souhrnný název pro skupinu ovocných dřevin. Peckoviny mají pětičetné květy. Slupka je někdy ojíněná (švestky, slivoně), někdy hladká (třešně, višně) nebo typicky plstnatá (meruňky, pravé broskvoně).Jedlýplodobsahuje velkou pevnou strukturu uvnitř, pecku. Dělení je nejčastěji používáno spíše k zjednodušenému vyjádření pro zobecnění společných vlastností některých pěstovaných druhů dřevin (nároky na řez, statistika sklizně, apod.). Do peckovin patří například:višeň,slivoň,třešeň,meruňka,broskvoňamandloň. Plodem peckovin jepeckovice. Do peckovin ovšem není například řazenOřešák královský,Kokosová palma, aničerný bez, jejichž plodem je rovněž peckovice, animaliník, ačkoliv jeho souplodí tvoří rovněž peckovice. Z uvedeného vyplývá, že všechny druhy ovoce plodících peckovice nelze řadit do peckovin.
Pěstují se pro výživná a olejnatá semena, ale kromě tuku obsahují i bílkoviny. Plodskořápkovinje buď peckovice (ořešák královský) nebo oříšky (líska). Květy jsou různopohlavné,jednodoméavětrosnubné.
Plody řazené do skupinydrobné ovocejsou buď malé bobule (rybíz,angrešt,borůvka…) nebo souplodí (jahoda,malina,ostružina…), popřípadě plodenství (moruše). Všechny druhy kromě jahodníku rostou keřovitě.
Botanika pracuje s jasně definovanými pojmy pro rostlinné orgány a z nich vychází i při charakterizaci obecných pojmů. Probotanikyse proto ovocem rozumí jedléplody,souplodí,plodenstvíasemenarůzných vytrvalých kulturních či planě rostoucích dřevin a bylin,přičemž jsou si vědomi, že toto vymezení zvlášť vzhledem k příbuznému pojmuplodová zeleninanepokrývá úplně celé spektrum druhů ani neumožňuje jejich přesné rozdělení a lze tak nalézt i ty,
které nelze jednoznačně zařadit do jedné z uvedených skupin.V nebotanických zdrojích jsou však botanikům připisována i různá jiná vymezení pojmu ovoce, např. včetně některých luštěnin, okureknebo rajčat. Podle botanické charakteristiky plodu se dělí na:
Ztaxonomickéhohlediska mezi ovoce patří tyto druhy:
Neexistuje ovšem jednotná definice pojmu ovoce. Jedinou možností, jak přesně určit, co je a co není ovocem, je určit toto dohodou a taxativně vyjmenovat. Ovoce se obvykle nerozděluje botanicky, ale hospodářsky anebo podle oblastí, kde roste naovoce mírného pásu, tropické asubtropické ovoce. Lze je dělit také podle využití (stolní, hospodářské, moštové) nebo podle doby zrání (letní, podzimní, zimní).
Složení ovoce se postupně mění.
Podílvodyv ovoci kolísá a může dosahovat 90 % i více (nejvíce vody obsahuje ovoce jako broskev, meruňky, …) naopak nejméně vody obsahují ořechy, které obsahují jen 5–15 % vody. Obsah vody v ovoci se zmenšuje při skladování.
Vlákninaje tvořena celulózou, a proto je pro člověka nestravitelná, ale má velký vliv na správnou funkci střev. Obsah celulózy závisí na druhu ovoce a stupni zralosti.Celulózaovlivňujekonzistenčnívlastnosti ovoce.
Obsah cukru se během zrání mění.Škrobobsažený v ovoci se během zrání mění nacukraoleje. V ovoci je obsažena předevšímfruktóza, dálesacharózaa méněglukózy. Obsahškrobuje důležitý na stanovení optimální doby sklizně pro skladování ovoce.Přestože ovoce obsahuje cukry, tak konzumace ovoce potlačuje obezitu.
Jejich obsah vzrůstá s dobou zrání. Tuky a oleje jsou obsaženy hlavně v semenech a ve slupce, mají ochranný vliv před chorobami (olejnatá vrstva na povrchu).
Jsou to rosolovité látky.Pektinyjsou hlavně v nezralém ovoci. Mají vliv na zažívaní a na srdeční činnost. Nejvíce pektinu (asi 1 %) je v jablkách, meruňkách, jahodách a angreštu. Průměrný obsah pektinu v ovoci je 0,2–0,6 %.
Je to jedna z nejvýznamnější skupin pro člověka. Člověk si je neumí vyrobit, nebo jen omezeně.Vitamínyjsou však životně důležité.
Nemoc z nedostatkuvitaminu Cse nazývákurděje(skorbut). Mezi druhy ovoce s nejvyšším obsahem vitamínu C patříčerný rybíz,rakytník,černý jeřáb,jahody,kiwi, plodyrůže(Rosa pomifera, Rosa rugosa, Rosa canina). Varem se vitamín C rozkládá.
Tělo si vitamín vyrobí. Druhy ovoce sprovitamínem A: meruňky, broskve.
Druhy ovoce s obsahemvitamínu B6: jablka, hrušky, broskve. Bylo dokázáno, že aktivita a využitelnost synteticky vyrobených vitamínů je nižší než u přirozených.
Jsou to jednoduché prvky nebo jednoduché anorganické látky. Nejvýznamnější minerální látka jsou železo (tvorba krve), vápník (vliv na kosti), draslík, fosfor (krvetvorba, růst a tvorba buňky), hořčík.
Třísloviny jsou organické látky mající svíravou, trpkou chuť (jeřáby. pecky vinné révy, …). Po poškození zdravého pletiva ovoce se třísloviny rychle okysličují a získávají hnědou barvu. V přiměřeném množství dodávají ovoci příjemnou chuť
Jsou to vonné látky. Aromatické látky jsou tvořeny převážně éterickými oleji. Způsobují typické vůně ovoce, ale i odrůd. Zráním se jejich obsah zvyšuje.