Letopočet

Letopočetčiliéraje souvislé číslováníletod nějaké významné události, historické nebo legendární.Epochase nazývá den, kterým tato éra začíná.Letopočet umožňuje předevšímdatováníudálostí. Letopočet bývá součástí určitéhokalendářea jeho používání omezeno na určitou civilizační oblast. Jako světový standard se používá tzv.náš letopočetpřevzatý z křesťanskéhogregoriánského kalendáře.
Epocha v oboruastronomieachronologieje počátek počítání roků, okamžik, ke kterému vztahujeme časové údaje. Rozlišujeme dva typy:
Jsou systémy, kde roční období epochy má číslonulačijedna, zda počítat rok samotného okamžiku epochy - tedy jestli
Obecně platí, že zatímco počítání let je v zásadě objektivní, stanovení epochy je výhradně věcí společenské dohody, nemá předem dané přirozené pravidlo. Jediný objektivní okamžik je současný okamžik, toto období a zejména paktento rok.
Jediným objektivním, přirozeným letopočtem by bylo počítání let relativní od tohoto roku (resp. od nynějška apod.) obdobně, jako se relativně počítají roky v běžné řeči: „tohoto roku“, „letos“, „vloni“, „napřesrok“ nebo „příští, přespříští, minulý a předminulý rok“. Tomu ale v historiografii brání nestabilita, neustálá proměna takové epochy, časový údaj, letopočet by se stále měnil a nemohl by se věrohodně zapsat.
Tam, kde buď nemá význam rozlišit, zda se údaj vztahuje k našemu letopočtu nebo k současnosti (např. velmi dávná minulost), anebo jde právě o porovnání se současností, je přirozené ovšem takto roky počítat, např. „před dvěma miliony let“ nebo „za dva tisíce let“, i když stejný význam má zařazení do letopočtu: „kolem roku 2 000 000 před naším letopočtem“ resp. „v roce 4014 (n. l.)“.
V Česku se u zápisu roku éra nejčastěji neurčuje, nepoznamenává a předpokládá se počítání v naší nynější éře, křesťanské, původně odvozené od data narozeníJežíše z Nazaretu. Pokud by mohlo dojít k nejasnosti - protože by mohlo jít o rok před epochou naší éry anebo o rok jiného letopočtu - přidává se za číslem roku formulenašeho letopočtu, zkratkou „n. l.“, nově také občanského letopočtu, zkratkou „o. l.“, v křesťanském prostředíLéta Páně, zkratkouLP, případně latinskyAnno Domini, zkr.AD.
Rok naopak předcházející epoše našeho letopočtu se označit musí jakopřed Kristem, zkratkou „p. K.“, nyní častěji sekulárněpřed naším letopočtem, zkracované např. n. l.a obdobně před občanským, zkratkou „př. o. l.“, Teoreticky by byla správnější formulkapřed naší epochou(př. n. e.) a je také možné se odvolávat na slovo éra místo letopočtu: před naší érou (př. n. é.), ale v praxi se tyto pojmy při zápisu letopočtu nepoužívají.
V jiných částech světa, případně pro náboženské účely se používají další letopočty, zpravidla spojené s příslušným kalendářem, např.
Běžné je i používání více letopočtů zároveň, zpravidla s jedním letopočtem (a případně skalendářem, nynígregoriánským) státním, a podle příslušnosti k církvi nebo společenství letopočet (s kalendářem) církevní resp. spolkový.
Občanský letopočet(o. l.) odpovídá dané specifické skupině (např. kultuře, národu, atd.), dalo by se o něm mluvit jako o „místním“, skupinovém, např. národním apod. Např. dozvídáme-li se v knihách judaismu data o. l., jsou to data odpovídající židovskému kalendáři. Tak např. den o. l. židovské kultury: 27 Sivan, 5771 podle gregoriánského kalendáře má v datum 29. červen 2011. „Občanský letopočet“ je dnes velmi často mylně zaměňován za „náš letopočet“ (tj. gregoriánský), a to i v odborné literatuře, právě jako odlišení od označení křesťanského (léta Páně, LP) nebo obecně náboženského.
Rok je zpravidla nejdelší počítanou periodou, ale některé systémy počítání času mají i delší opakující se období - stálé nebo proměnlivé. Pak se rok určuje pořadím v takovém „období“ obdobně, jako den týdnu nebo v měsíci, a jako se určuje rok v rámci opakujících se ér, např. 5. rok 12. egyptské královské dynastie. Jiným takovým letopočtem je ročení podlestarořeckéhozpůsobu číslem čtyřletého olympijského cyklu a v jeho rámci číslem roku. Ještě složitější systém máhinduistický kalendář.