Paprika

Paprika(Capsicum) je rod rostlin z čeledililkovité(Solanaceae). Jsou to vytrvalékeřenebo i maléstromys jednoduchými střídavýmilistya pravidelnými pětičetnýmikvěty, které jsou opylovanéhmyzem. Plodem je dužnatábobule. Semena v přírodě rozšiřujíptáci. Rod zahrnuje asi 42 druhů a pochází z tropické a subtropické Ameriky, kde je rozšířen od jihuUSApoArgentinu. 
Papriky mají dlouhou kulturní historii, sahající tisíce let do minulosti, a byly široce domestikovány dávno předobjevením Ameriky. Jejich pálivost je způsobena obsahem specifickýchalkaloidů, z nichž nejznámější jekapsaicin. Hospodářsky nejvýznamnějším druhem jepaprika setá, která je pěstována v celé řadě různorodých forem, dálepaprika křovitáapaprika čínská. V oblastech mírného pásu bývají pěstovány jako jednoletky. Největším světovým producentem jeČína. Papriky a výtažky z nich mají význam vlékařstvía okrasné kultivary jsou pěstovány jako pokojové nebo zahradní rostliny.
Papriky jsou převážněkeřenebo někdy istromy, pěstované nebo zplaňující rostliny mohou růst i jako jednoletébyliny. Odění se skládá z jednoduchýchchlupů.Listyjsou jednoduché, střídavé nebo v párech, řapíkaté, s celistvou nebo na okraji zvlněnou, celokrajnoučepelí.Květyjsou pravidelné, oboupohlavné, úžlabní, jednotlivé nebo vesvazečcích, vzpřímené nebo převisavé.Kalichje zvonkovitý nebo miskovitý, na vrcholu s 5 až 10 zoubky.Korunaje bílá, modrá nebo fialová, hvězdovitá až kolovitá nebo řidčeji zvonkovitá, v horní polovině členěná na 5 cípů.Tyčinekje pět a jsou přirostlé u konce korunní trubky. Na bázi nitek mají u většiny druhů dvě postranní ouška, přirostlá ke koruně.Semeníkje svrchní, obsahuje 2 nebo řidčeji 3 komůrky s mnoha vajíčky a nese štíhloučnělkuzakončenou drobnou, hlavatou bliznou. 
Plodem je drobná až poměrně velká, dužnatá, u většiny druhů kulovitábobule.Semenajsou nažloutlá nebo řidčeji tmavá, plochá.
Rod paprika zahrnuje asi 42 druhů a pochází výhradně z Ameriky. Přirozený areál rozšíření nedomestikovaných, divoce rostoucích druhů sahá od jihuUSAaMexikapřesStředníaJižní AmerikupoUruguaya středníArgentinua zasahuje též naKubuaGalapágy.Paprika setábyla v době objevení Ameriky pěstována v téměř celém Mexiku, Střední Americe a nejjižnějším cípu Texasu,paprika křovitáapaprika čínskáv severní polovině Jižní Ameriky, Karibiku a jižní části Střední Ameriky,paprika křídlatáv širokém pásu od Ekvádoru, Peru a severního Chile po východní a jižní Brazílii a Uruguay apaprika chlupatápodél hřebene And od Kolumbie po severní Argentinu.
Květy paprik jsou opyloványhmyzemsbírajícímnektarnebopyl. Nejčastějšími opylovači jsouvčely, a to jak samotářské tak ivčela medonosná. Většina druhů je samosprašná s výjimkouCapsicum cardenasii,C. buforum,C. flexuosuma některých linií domestikované papriky chlupaté, které jsou cizosprašné. Samoopylení v rámci květu je zabráněno protogynií (blizna dozrává před uvolněním pylu z prašníků).
V Americe jsou papriky živnými rostlinamilišajůroduManducaa druhuAmphion floridensis, dálebabočkovitýchmotýlůEpiscada clausina,Ithomia celemia,I. iphianassa,Pteronymia notillaa celé řady drobnějších druhůmůrzejména z čeledímakadlovkovití(Gelechiidae),můrovití(Noctuidae),obalečovití(Tortricidae),píďalkovití(Geometridae) azavíječovití(Pyralidae). Ve Starém světě je jako náhradní potravu občas vyhledáválišaj smrtihlava příbuzný asijský druhAcherontia lachesis.
Obsažené pálivékapsaicinoidyodpuzují savce včetněhlodavcůod konzumace plodů, zatímco plodožravým ptákům nijak nevadí. Semena si navíc při průchodu ptačím trávicím traktem zachovávají plnou klíčivost, zatímco u savců dochází k jejich natrávení a vycházejí neklíčivá. Jedná se tak o selektivní přizpůsobení rostliny na šíření semen ptáky. Tato adaptace přináší i další benefity. Ve studii provedené v jižníArizoněbylo zjištěno, že nadpoloviční většina mladých semenáčků chilli vyrůstá pod stromy, které vyhledávají plodožraví ptáci (v dané oblasti zejménadrozdec skvrnitoprsý), a kde jsou chráněny před slunečním úpalem.
Pálivost paprik je způsobena obsahem specifickýchalkaloidů, známých jakokapsaicinoidy. Nejznámější jekapsaicin. Tyto látky jsou přítomny u většiny divoce rostoucích druhů s výjimkou východobrazilskéCapsicum longidentatuma skupiny 5 druhů, tvořících bazální vývojovou větev rodu.Postrádá je také řada vyšlechtěných, tzv. sladkých odrůd papriky nebo jsou v nich obsaženy jen ve stopových množstvích. 
Tvorba kapsaicinoidů v paprikovém plodu je soustředěna do přehrádek mezi oběma komůrkami semeníku. Látky jsou vylučovány žláznatými buňkami pokožkysemenice(placenty) do prostorů podkutikulou, které se tím zvětšují do podoby puchýřků vyplněných olejovitou tekutinou. U nepálivých kultivarů se tyto puchýřky nevytvářejí.
Kapsaicinoidy jsou produktem metabolické dráhy, která začíná u aminokyselinyfenylalaninu. Ten je v řadě kroků převáděn navanilylamin, který kondenzuje smastnou kyselinous jednoduše větveným řetězcem z asi 8 až 13 uhlíků. Jednotlivé kapsaicinoidy se odlišují stavbou a počtem uhlíků postranního řetězce.Nejúčinnější, tedy nejpálivější z nich je kapsaicin, nonivamid a dihydrokapsaicin. Kapsaicin a dihydrokapsaicin tvoří společně více než 80 % obsahu kapsaicinoidů v plodech, zatímco jiné typy jsou zastoupeny minoritně.Účinek kapsaicinoidů, provázený intenzivním pocitem horka a pálení, souvisí s aktivací tzv. vaniloidních (TRPV1) receptorů, zvláštních membránových bílkovin, nacházejících se zejména v neuronechperiferní nervové soustavy. Úlohou těchto receptorů je detekce tepla a tvorbou vzruchů se podílejí na regulaci tělesné teploty. Aktivují se při teplotách přesahujících 43 °C, reagují však na řadu jiných podnětů, jako je kyselé prostředí a různé látky včetně kapsaicinoidů aallyl-isothiokyanátu, látky způsobující štiplavou chuťbrukvovitýchrostlin.
Papriky jsou bohaté na žlutá až červená barviva ze skupinykarotenoidů, kterých bylo v plodech identifikováno asi 30 různých typů.Jejich obsah ve 100 g sušiny plodů může dosáhnout až 4,8 g.Tyto látky se nacházejí vchromoplastech, organelách vznikajících v průběhu zrání plodů přeměnouchloroplastů. Charakteristická, intenzivně červená barva zralých paprik je způsobena obsahemkapsanthinuakapsorubinu, zatímcoviolaxanthinabetakarotenjsou hlavními barvivy žlutě a oranžově vybarvených plodů.Ve vegetativních částech i nedozrálých plodech paprik jsou dále přítomnyantokyany, jejich akumulací vzniká fialové až černé zbarvení. Tato barviva v průběhu zrání plodů většinou mizejí.Z prchavých látek jsou přítomny zejména terpenoidy a estery.Poměrně vysoký bývá obsahvitamínu C, ve 100g čerstvých plodů dosahuje až 340 mg.
Při požití většího množství silně pálivých paprik mohou nastat dýchací potíže, nevolnost a zvracení. U vnímavých osob bývá ovlivněn i krevní tlak a srdeční rytmus. Zevně mohou papričky způsobit zarudnutí pokožky a tvorbu přechodných puchýřků. Smrtelná dávka kapsaicinu při požití je okolo 190 miligramů na 1 kg živé hmotnosti,což u odrůdy typuBhut Jolokias pálivostí okolo 1 milionu jednotekSHUodpovídá konzumaci téměř 200 až 250 g papriček.
Paprika náleží k velmi starým kulturním rostlinám a byla domestikována tisíce let předobjevením Ameriky, a to nezávisle na sobě v různých částech Latinské Ameriky. Její domestikace dokonce předběhla počátky zemědělství a řadí papriku k nejstarším známým kulturním plodinám na americkém kontinentu.Nejstarší archeologické nálezy, dokládající využití papriky člověkem, pocházejí z jeskynních vykopávek vMexikuaPeru. Nejstarší nálezy pozůstatkůpapriky setépocházejí z oblastiTehuacánaOaxacave středovýchodním Mexiku a jsou datovány do doby asi před 8000 lety, přičemž přibližně před 6000 lety došlo k její domestikaci.Nejstarší nálezypapriky čínsképocházejí z Peru (jeskyněGuitarrero) a jsou datovány asi 8500 let do minulosti.Domestikacepapriky křídlatépři úpatí And a přilehlých nížinných oblastech v Bolívii a nejjižnějším Peru je doložena přibližně z doby před 4000 let.Paprika křovitábyla zřejmě domestikována vKaribikuapaprika chlupatáve středních polohách And.
Využití a pěstování paprik má velmi bohatou a dlouhou historii.Aztékové,Mayové,Inkovéa další domorodé národy od jihozápaduSeverní Amerikyaž poChilepěstovaly desítky různých typů dávno před příchodem Španělů. Paprika prostupovala náboženskými obřady a legendami indiánských kultur a co do důležitosti se řadila hned za hlavní plodinu, kterou bylakukuřice.Své místo nalezla i v umění. Poměrně často se lze s vyobrazeními papriček setkat například na keramice kulturyNazcaaChimúz předkolumbovského Peru.Aztékové přidávali chilli spolu svanilkoudočokolády.
Do Evropy přivezl poprvé papriku v roce 1493 lékařDiego Álvarez Chanca, účastník druhé Kolumbovy výpravy do Karibiku.Během následujících několika desetiletí se rozšířila nejen po Evropě, ale i naStředním východě,africkýchpobřežích,Indii, jihozápadníČíněajihovýchodní Asiia stala se nedílnou součástí zdejší gastronomie.První kresba papriky v evropské literatuře se objevila v díleCodex Amphibiorumz roku 1540, brzy následovala vyobrazení různých typů paprik v řadě herbářů.V Anglii se podle dobových zmínek objevuje paprika nejpozději v roce 1548, na Moravě v roce 1585.Paprika se stala v různých částech světa základem tradičních pokrmů, jako je omáčkaharissav Tunisku,berberev Etiopii,paprikášv Maďarsku,pimentonve Španělsku,kočchudžangv Koreji akariv Thajsku, Indonésii, Indii a dalších asijských zemích.
RodCapsicumje  v rámci čelediSolanaceaeřazen do podčelediSolanoideae, kde společně se sesterským rodemLycianthes, zahrnujícím asi 150 druhů a rozšířeným v tropech Ameriky, Asie i Austrálie, tvoří tribusCapsiceae. K odštěpení obou rodů došlo v období středníhomiocénuasi před 13 milióny let.Oba rody se morfologicky odlišují zejména způsobem otevíráníprašníků. U roduCapsicumse otevírají podélnou štěrbinou, zatímco u roduLycianthesvrcholovým pórem, což souvisí s přizpůsobením speciálnímu způsobu opylování (tzv.buzz-pollination). U roduLycianthestaké chybí tvorba kapsaicinoidů, v květech nejsou přítomnanektáriaa netvoří senektar.Výsledkyfylogenetickýchstudií ukázaly, že rodLycianthesjeparafyletický, neboť jeho vývojový strom obsahuje jako jednu z větví rodCapsicum. Oba rody proto čeká buď spojení do široce pojatého roduCapsicum, nebo bude rodLycianthesrozčleněn do několikamonofyletickýchmenších rodů.
Dříve byla za pravlast roduCapsicumpovažovánaBolívie, podle výsledků fylogenetických analýz však rod vznikl v širší oblasti podél východních svahůAndna územíKolumbie,Ekvádorua zejménaPeru. Poté probíhala expanze a diverzifikace rodu v širokém oblouku napříč kontinentem přes východní a jihovýchodníBrazílii,Paraguay, severníArgentinu, Bolívii a Peru. Expanze následně pokračovala jednak na severozápad Jižní Ameriky, doStřední Amerikya naGalapágy, rovněž však i zpětně přes Paraguay a Argentinu směrem do jihovýchodní Brazílie. Společný předek všech pěti domestikovaných druhů vznikl pravděpodobně na území Bolívie.
Domestikované druhyC. annuum,C. frutescensaC. chinensejsou si po morfologické stránce velmi blízké a někteří taxonomové je dokonce považovali za různé formy jediného druhu. Výsledky nových molekulárních analýz zpochybňují oprávněnost rozlišováníC. chinenseaC. frutescensjako samostatných druhů.V minulosti byly do roduCapsicumřazeny i asijské druhyC. anomalumspolu sC. boninense, které byly následně přeřazeny do samostatného roduTubocapsicum, řazeného do jiného tribu podčelediSolanoideae. Nejsou tedy blízce příbuzné.
Blízce příbuzné druhy paprik, jako jeC. annuum,C. baccatum,C. frutescensaC. chinense, jsou schopny vzájemného křížení, ne vždy jsou však takto vzniklé hybridy fertilní. Naproti tomu druhC. pubescensje geneticky izolovaný a s danými druhy se nekříží. Také byla vypěstována řada kříženců mezi kulturními odrůdami a divokými formami paprik.
Papriky jsou využívány v nepřeberném množství odrůd jako všestranně použitelná zelenina a koření. Formy různých druhů s pálivými a většinou drobnějšími plody, používanými jako koření, jsou označovány souborným názvemchilli. 
Nejpěstovanějším a ekonomicky nejvýznamnějším druhem jepaprika setá, pocházející z Mexika a Střední Ameriky. Kulturních odrůd, používaných jako zelenina nebo koření, je nepřeberné množství. Náleží mezi ně např.kapie,maďarská paprika,jalapeño, mexicképoblanoa četné jiné.Jakofeferonkybývají v Čechách nejčastěji označovány pálivé šťavnaté papričky kulovitého tvaru, pojem však neoznačuje konkrétní skupinu odrůd a překrývá se s pojmem chilli. Podobné je to i s pojmem kozí či beraní rohy, kterým se označují dužnaté chilli papričky dlouhého a úzkého, často pokrouceného tvaru. Nejpálivější kultivary chilli náležejí druhupaprika čínská. Podobnápaprika křovitáse proslavila zejména omáčkoutabasco.Paprika je mj. jednou z důležitých složek slovenské amoravské kuchyně.
Papriky jsou pěstovány jako venkovní i pokojové okrasné jednoletky. Za tímto účelem byla zejména v rámci druhupaprika setávypěstována řada okrasných kultivarů. Jako pokojové rostliny se nejčastěji pěstují malé, kompaktně rostoucí kultivary typu ‚Tabasco‘ s kulovitými nebo kuželovitými vzpřímenými plody, které plodí od pozdního jara až do podzimu. Ceněné jsou zejména kultivary, u nichž dozrávající plody nabývají postupně několika různých barev, přičemž na rostlině bývají papričky různého stupně zralosti. Mohou být vybarveny v různých odstínech červené, purpurové, žluté, oranžové, černé nebo bílé. Plody všech okrasných paprik je možno i konzumovat, většinou ale nejsou tak chutné jako plody odrůd šlechtěných na jídlo. Je třeba také pamatovat na to, že rostliny zakoupené v plodném stavu mohou být chemicky ošetřeny.Na trhu se pokojové okrasné papričky v největším množství objevují v závěru roku. V 60. letech byla okrasná paprika přinejmenším v západních zemích nejoblíbenější vánoční květinou, než ji vystřídaly nově vyšlechtěné kultivarypryšce nádhernéhoneboli vánoční hvězdy.
Zahradní okrasné kultivary bývají většinou vyššího vzrůstu. Jsou mezi nimi i formy plodící chutné plody plně využitelné v kuchyni. Oblíbený je kultivar ‚Tangerine Dream‘, plodící velké, nepálivé papriky. Hojnou sklizeň úzkých nepálivých papriček poskytují i kultivary ‚Chilly Chili‘ and ‚Medusa‘.
Poléhavě rostoucí kultivary jsou vhodné do závěsných nádob.V posledních desetiletích se také objevují kultivary s purpurovým až téměř černým olistěním, které ve výsadbách dobře kontrastují s ostatními zahradními rostlinami. Ceněný je kultivar ‚Black Pearl‘, vynikající olistěním, které se v závěru sezóny barví do temně višňové barvy, a kulovitými plody, které jsou před dozráním leskle černé a za zralosti zářivě červené.Pestře zbarvené drobné papričky okrasných odrůd bývají používány k ozdobení jídel. Papriky jsou dokonce používány do květinových aranžmá. Za tímto účelem byly vyšlechtěny některé kultivary s dlouhými stonky, např. ‚NuMex Mirasol‘. V Americe jsou chilli papričky svazovány do ozdobných snopů (tzv.ristra) podobně jako například cibule či česnek.
Semínka okrasných paprik se sázejí do výsevního substrátu asi 6 až 10 mm hluboko. Mladé rostlinky se přepichují asi 6 až 8 týdnů po vyklíčení. Asi tři týdny po vyklíčení se aplikuje první dávka hnojiva o polovině běžné koncentrace. Semenáčky se přesazují do výživné zeminy a umístí na slunečné místo.
V roce 2019 bylo na celém světě vypěstováno asi 36 miliónů tun papriky.Největším producentem jeČína, kde bylo v daném roce vypěstováno více než 18 miliónů tun na ploše okolo 784000 ha. Produkce zde strmě stoupá již od 90. let 20. století, kdy činila asi 3,1 miliónu tun. NásledujeMexiko(3,45Mtv roce 2019),Turecko(2,64 Mt),Indonésie(2,58 Mt) aŠpanělsko(1,30 Mt). V České republice bylo ve stejném roce vypěstováno asi 10260 tun paprik na 404 ha. Největšími importéry jsouUSA,Thajskoa Mexiko.
Tabulka udává dlouhodobě průměrný obsah živin, prvků, vitamínů a dalších nutričních parametrů zjištěných v zelených paprikách.