Sicílie

Sicílie(italskySicilia) jeautonomní regionItálienastejnojmenném největším ostrověveStředozemním mořiSicíliia okolních malých ostrovech. Před sjednocením Itálie v19. stoletíbyla oblast součástíKrálovství obojí Sicílie. Má rozlohu 25 703 km², 5 miliónů obyvatel a dělí se na 9 provincií. Hlavním městem jePalermo. Kroměitalštinyse v oblasti mluví isicilštinou.
Autonomní region byl ustaven15. května1946po přeměněItáliezkrálovstvínarepubliku. Její status byl revidován26. února1948, kdy se stala jednou ze čtyř italskýchautonomních regionů. Obě italské správní reformy z let1950a1984přinesly pomoc sicilské ekonomice především díky důležitým investicím doinfrastruktury, jež podpořily výstavbudálnicaletišť.
Autonomní region zahrnuje hlavníostrovSicílie, který tvoří 98,9 % jeho rozlohy, a okolní ostrovy. Oblast je jednou ze seizmicky nejaktivnějších vEvropě. Nejvyšší horou jeEtnana hlavním ostrově (3 403 metrů),která je zároveň nejvyšší činnou sopkou evropského kontinentu. Sopečného původu jsou iLiparské ostrovyv Tyrhénském moři, které patří kmetropolitnímu městu Messina. Z těchto sedmi ostrovů jsou dosud aktivními sopkamiStromboliaVulcano.
K autonomnímu regionu náleží kromě hlavního ostrova také na severuLiparské ostrovyaostrovUstica, na západěEgadskéaStagnonské ostrovy, na jihu ostrovPantelleriaaPelagické ostrovy. Přehled ostrovů autonomního regionu Sicílie větších než 2 km² zahrnuje tabulka:
V čele regionu stojí guvernér(Presidente), jenž je volen vpřímé volběna pětileté funkční období. Guvernér je zároveň hlavou regionální vlády(Giunta), jež se v současnosti skládá ze třinácti ministrů(Assessori). Nyní je guvernéremRenato Schifaniza stranuForza Italia.
Legislativním sborem jeRegionální shromáždění(Assemblea Regionale), které má 70 členů a je volenopoměrným systémem. Volby probíhají společně s volbou guvernéra jednou za pět let.
Sicílie představuje tradiční základnustředopravicové politiky. Po druhé světové válce byla silnou baštouKřesťanské demokracie(DC); její rivalové zItalské komunistické stranyzde naopak dosahovali slabších výsledků. Na konci čtyřicátých let zde také dosahovalo zaznamenatelné podporyseparatistickéHnutí za nezávislost Sicílie; tyto snahy ale postupně zapadly. Po zániku Křesťanské demokracie roku1994Sicílii vládne hlavněStředopravicová koalice, mezi jejíž zavedené hráče zde patříForza ItaliaSilvia BerlusconihoakřesťanskodemokratickáUnie středu(nástupnická strana DC).
Až do roku 2015 se region skládal z 9provincií. Dne 31. 7. 2015 na zasedání zastupitelstva autonomního regionu Sicílie byla schválena reforma správního uspořádání tohoto regionu, nově určující postavení center jednotlivých celků, včetně tří tzv. metropolitních měst –Palerma,CatanieaMessiny.Zbývající provincie byly transformovány do tzv. volných sdružení obcí.
V zemědělství pracuje 12 % obyvatel. Mezi nejrozšířenější plodiny pěstované na sicilském území patříoliva,mandle,vinná réva,citrusyapistácie. Můžeme zde nalézt i alejekorkových dubů. Plemenářství a chov zvířat nehraje v sicilském hospodářství velkou úlohu. Zmínit lze snad odchov ryb v sádkách a řídce se vyskytující chov koz (převážně v hornatých oblastech).
V sektoru obchodu a služeb je na Sicílii zaměstnáno 68 % obyvatel.
Průmysl zaměstnává na Sicílii 20 % obyvatelstva. Ostrov lze rozdělit na industriálně rozvinutější části, napříkladMessina,Syrakusy,CaltanissettaaCataniaa na oblasti s tradičním a méně technicky rozvinutým průmyslem. V rozvinutých oblastech najdeme převážněprůmyslpetrochemický, strojírenský a elektrotechnický. V ostatních oblastech jde otechnologickyméně náročnou výrobuolivového oleje,těstovinnebovína. V menší míře můžeme registrovat také těžbu nerostných surovin, jako je kamenná sůl nebomethan.
Největší ostrov ve Středozemí byl během podmaňovaní ve starověku a středověku ovlivněn velkým množství kultur, mj. řeckou, římskou, aragonskou, normanskou, arabskou ad. a to se podepsalo i na gastronomii. Sicilská kuchyně je však ovlivněna i francouzskou a africkou kuchyní. Víno Malvázie z Liparských ostrovů, vůně mandlovníků, pistáciových stromů, olivových hájů, citrusovníků, pínií se snůbí s kulinářskou jednoduchostí. Každý kousek sicilského jídla je zážitkem. Pestrá jídla jsou dochucené vlastní solí z Marsaly a využitím bylinek, které tvoří základ sicilské kuchyně. K sicilské kuchyni neodmyslitelně patří i mořské ryby a vynikající sladké zákusky.
Mezi typické pokrmy patří arancini (smažené rýžové koule), Pasta con le sarde (těstoviny se šafránem, sardinkami, ančovičkami, fenyklem a piniovými oříšky), Pasta alla Norma (těstoviny v rajčatové omáčce s lilkem a ricottou), cannoli (smažená křupavá trubička plněná sladkou ricottou) nebo granita (ledová tříšť s ovocnou příchutí).