Rudolf Kundera

Rudolf Kundera, křtěnýRudof Josef(9. března1911Tuřany–9. ledna2005Cassis)byl moravskýmalíř, vyhledávanýportrétista. Většinu života prožil v emigraci ve Francii.
Vyučil se písmomalířem a pozlacovačem. V letech 1927–1930 studoval naŠkole uměleckých řemesel v Brně, poté – z podnětuAlfonse Muchy–Akademii výtvarných umění v Praze, kde byl žákemFranze Thieleho. Absolvoval ji v roce 1936. Když během studia pomáhal Muchovi s restaurovánímSlovanské epiopejea dalšími zakázkami, seznámil se s jeho synemJiřím Muchou. Časem se stal rodinným přítelem Muchů. V roce 1935 namaloval Kundera proHusův sbor v rodných TuřanechobrazSvětlo pravdyo rozměrech 7 x 5 metrů, který je tam umístěný stále. Získal za nějŘímskou cenua dvouleté stipendium v Itálii, kde mu po určitou dobu dělal společnost Alfons Mucha.Během římského pobytu namaloval obrazy pro místní kostely a portréty československých diplomatů. Měl výstavu v římské galerii Jandolo, která byla příznivě přijata. Po návratu do Brna se jeho ateliér na dnešním Moravském náměstí stal místem setkávání uměleckých kruhů. Hosty zde byli mj.Rudolf FirkušnýaRafael Kubelík.Před vypuknutím války stihl Kundera ještě navštívitPobaltíaSkandináviia v roce 1937 uskutečnit první samostatnou výstavu v Československu.
Když začínalo být zřejmé, že Československo bude obsazeno Hitlerem, rozhodl se Kundera emigrovat. Stihl jeden z posledních přímých vlaků a 9. března 1939 přijel do Paříže. Setkal se tam se svým přítelem Jiřím Muchou. Společně si pronajali bývalý ateliér Alfonse Muchy na adrese 6Rue du Val de Grâce.Zde se seznámil sBohuslavem Martinů, setkávali se zde iHugo Haas,František LangerčiMaxim Kopf, z Francouzů herečkaSylvia Bataillea spisovatelClaude Mauriac. Kundera zde vytvořil několik portrétů návštěvníků ateliéru.Kromě nich trávil Kundera první pařížské měsíce své emigrace v blízkosti Firkušného aVítězslavy Kaprálové,k jeho tehdejším přátelům patřil takéPaul Valéry.
Po obsazení Paříže nacisty v létě 1940 se Kundera usadil v Montredonu, dnes součástiMarseille. V pavilonu, sousedícím se zámkem Château Pastré, mohl díky jeho majitelce, mecenášce Lily Pastré (1891-1974), pobývat tři roky. Zámek byl kulturním centrem. Hrály se zde skladby Bohuslava Martinů,Marcela MihalovicihočiArthura Honeggera. Koncertovali zde mj. iPablo CasalsaMonique Haasová. Kunderovy obrazy, zachycující atmosféru zámku a jeho návštěvníky, jsou uložené v Musée Cantini v Marseille.
Do vlasti se Kundera přijel podívat v roce 1946. VPrazeU Topičů, vBrně, vOstravěa veZlíněmu v té době byly uspořádány výstavy. Ještě před komunistickým převratem vúnoru 1948se vrátil do Francie a natrvalo se usadil v Cassis. Postupně získal mezinárodní renomé; jeho výstavy hostila městaMarseille,Aix-en-Provence, Paříž,Luzern,Štrasburk,Filadelfie,Le Havre. V roce 1991 byl Kundera jmenovaný členem Académie de Marseille, což je společnost, kam jsou přijímáni významní umělci a učenci. V tomto městě mu byla také roku 1995 uspořádána retrospektivní výstava. O rok později k tomu došlo i v jeho rodném Brně, vMoravském zemském muzeu. Při této příležitosti obdržel čestné občanství.
Jeho první manželkou byla Holanďanka Maud Blankenberg, s níž měl dvě děti. Roku 1964 uzavřel druhé manželství, a to s Francouzskou Claude Fanel. Jejich dva synové zahynuli o Vánocích 1975 poblíž Brna při automobilové nehodě.
Kundera byl malíř se širokou paletou témat a stylů. Maloval zátiší, krajiny, pohledy na přístavy, moravský folklór, obyčejně ve světlých a jasných barevných tónech. Nejvíc se ale proslavil jako portrétista – ze známých osobností to jsou mj. Bohuslav Martinů, Rudolf Firkušný, Pablo Casals, Paul Valéry,Jan Kubelík,Svjatoslav Richtěr, Vítězslava Kaprálová.
Podle Kunderových vzpomínek přivedla Martinů k němu do pařížského ateliéru na jaře 1939Vítězslava Kaprálová.Přátelství, které oba umělci navázali, bylo celoživotní. Dokládají to jak svědectví současníků, tak částečně dochovaná korespondence, kterou vedli, když Martinů žil v USA. Když v lednu 1941 odjížděli manželé Martinů zMarseilledo Ameriky, strávili poslední večer právě s Kunderou.Při svých poválečných návštěvách Evropy obyčejně Martinů svého přítele v Cassis navštívil. 27. května 1952 přijel Martinů shodou okolností právě v den, kdy se Kunderům narodila dcera Natalie.Kundera si hudbu Martinů velmi oblíbil. Na vernisážích jeho výstav se často hrávaly některé ze skladatelových violoncellových sonátV letech 1952–1958 trávil Martinů často část léta u Kundery v Cassis. Při jednom z takových pobytů ukázal Kundera skladateli reprodukce obrazůPiera della Francesca. To Martinů inspirovalo ke skladběFresky Piera della Francesca.
V roce 1996 o něm Vlasta Svobodová natočila dokumentární filmRudolf Kundera – český malíř v Provence.