Chorvatsko

Chorvatsko(starším názvemCharvátsko,chorvatskyHrvatska), plným názvemChorvatská republika(chorvatskyRepublika Hrvatska), je evropský stát, který se geograficky nachází na pomezístředníajižní Evropy; jde o jeden z nástupnickýchstátůbývaléJugoslávie. Jeho sousedy jsouSlovinsko,Maďarsko,Srbsko,Bosna a HercegovinaaČerná Hora. Chorvatsko je členemOBSE(od 24. 3. 1992),OSN(od 22. 5. 1992),Rady Evropy(od 6. 11. 1996),WTO(od 30. 11. 2000),NATO(od 1. 4. 2009),Evropské unie(od 1. 7. 2013),eurozónyaschengenského prostoru(od 1. 1. 2023).Hlavním městem jeZáhřeb, který je i jedním z 21 tamních krajů (žup,chorvatskyžupanije).
Rozloha Chorvatska je 56 594 km², převážná část z tohoto území leží vkontinentálnímpodnebí, zbytek pak v podnebístředozemním. Do rozlohy je započten i povrch více než 1200chorvatských ostrovůrůzných velikostí od největších s rozlohou nad 400 km² (Krk,Cres), přes menší (Brač,Hvar) až po velmi malé útesy. V Chorvatsku žije 3,9 milionů obyvatel, většina z nich se hlásí kchorvatské národnosti.
PrvníSlovanéna území dnešního Chorvatska dorazili na začátku7. století, na začátku9. stoletívytvořili státní útvar se dvěma vévodstvími. Prvním chorvatským králem se stalTomislav, roku 925 (od roku 910 do roku 925 vévoda). Jako samostatné království Chorvatsko vystupovalo do roku 1102, poté vstoupilo dopersonální uniesUhrami, tedy s dnešnímMaďarskem. Roku 1527 byl kvůli probíhající stoleté válce (1493–1593) sTurky(Osmanskou říší) do čela Chorvatska zvolenFerdinand I. Habsburský, a země se tak stala až do roku 1918 zůstala součástíHabsburské monarchie.
Po skončení1. světové válkyChorvaté seSlovinciaSrbyvytvořili mezinárodně neuznaný stát –Stát Slovinců, Chorvatů a Srbů, který však existoval jen necelý měsíc. Poté se Chorvatsko stalo součástíKrálovství Srbů, Chorvatů a Slovinců(od 3. října 1929 byl název státu Království Jugoslávie). Za2. světové válkyse Království Jugoslávie rozpadlo a vznikl tzv.Nezávislý stát Chorvatsko. Po válce Chorvatsko společně s dalšími zeměmi založilo federativní republikuJugoslávie, ve které setrvalo do roku 1991, kdy vyhlásilo nezávislost, jež byla mezinárodně uznaná v roce 1992. Vyhlášení nezávislosti však vyústilo vChorvatskou válku za nezávislost, která trvala až do roku 1995, a kterou Chorvatsko vyhrálo.
Moderní Chorvatsko jeparlamentní republikou. Jedná se o 18. nejpopulárnějšíturistickoudestinaci na světě. Turismus je i jedním z nejdůležitějších zdrojů příjmu státu, podílí se 20 % naHDP. Jeho nejdůležitějšími obchodními partnery jsouItálie,SlovinskoaNěmecko.
Moderní Chorvatsko se skládá zeStředního ChorvatskasChorvatským Přímořím(Záhřeb a okolí až k řece Ilově na východě, Karlovacká oblast, ke které z větší částí náleží takéKordundále pak Rijeka a okolí, oblastLikyaž k řeceZrmanji; přirozeným centrem jeZáhřeba na Chorvatském Přímoří pakRijeka),DalmáciebezKotoru, ale s územím bývalérepubliky Dubrovník,Slavoniena východě země (od řekyIlovyna východ, ke Slavonii však historicky náleží takéSremský okruhv dnešníSrbskéautonomníoblastiVojvodině; přirozeným centrem jeOsijek), většina bývalého markrabstvíIstrie, tj.Istrijského poloostrovana západě Chorvatska, centrem je městoPula, nikoliv však hlavním - tím je městoPazin. Dále pak k Chorvatsku patří ještě původněuherskéoblastiMezimuřík němu patří ještěChorvatské Záhoří, jižní částiBaranje,Banovina,Moslavina,TuropoljeaDalmatské Záhoří.
Znaky hlavních zemí jsou vyobrazeny i ve složenémznaku dnešního Chorvatska, který obsahuje kromě červenostříbrného šachovnicového štítu vlastního Chorvatska též znakySlavonie(černá kuna mezi dvěma řekami),Dalmácie(tři zlaté korunované lví hlavy na modrém poli),Istrie(zlatá koza na modrém poli),Dubrovníku(stříbrné vodorovné pruhy na červeném poli) aStředního Chorvatska(půlměsícshvězdou).
Před 130 tisíci lety žili na chorvatském území významné komunityneandrtálců. Pozůstatky na kopci nad obcíKrapinaobjevil v roce 1899 paleontologDragutin Gorjanović-Krambergera spolu s nimi osm opracovaných drápůorla mořského, které archeologové v roce 2015 prohlásili za nejstarší šperky světa.
Existenci rozvinutého, ba inovativníhozemědělstvía chovatelství již v období 5000 př. n. l. dokázal průlomový objev v roce 2018, kdy během zkoumání hrnčířských výrobků ze dvou archeologických nalezišť v Pokrovniku a Danilo Bitinu badatelé objevili stopysýra, jehož stáří odhadli na nejméně sedm tisíc let, díky čemuž museli dosud odhadované stáří této potraviny posunout o celých čtyři tisíce let.
Významnoueneolitickoukulturou (asi 3000 př. n. l.) na chorvatském území bylaVučedolská kultura.Byla proslulá především vyspělými měděnými výrobky a nástroji.
V dobách před naším letopočtem žily v dnešním Chorvatskuilyrské kmeny, které se později stáhly na území dnešníAlbánie. Již Ilyrové založili městoSalona, nedaleko dnešního Splitu.Starořeckékolonie byly založeny zejména na pobřeží a na ostrovech. Patřily k nimTragyrion(dnešníTrogir),Aspálathos(Split),Pharos(Stari Grad),Kórkyra MélainanaKorčule,IssanaVisuneboDimosnaHvaru.byl šestým největším vŘímské říši. oku 9 území ovládliŘímané. Vytvořili na Balkáně rozsáhlou provincii nazývanouIllyricum, která zahrnula také dnešní chorvatské území. Později chorvatské území spadalo také do provinciíDalmácieaPanonie, poslézeHorní PanonieaDolní Panonie. CísařDioklecián(vládl 284-305) pocházel ze Salony a nechal veSplitupostavitvelký palác, ve kterém po své abdikaci v roce 305 dožil.Poslednízápadořímský císařJulius Neposvládl zbytkům říše z tohoto paláce, po svém útěku z Itálie v roce 475.
NájezdyAvarůantickou civilizaci v Chorvatsku rozvrátily, téměř všechna města byla zničena. Uprchlíci z jednoho takového města (dnešníCavtat) založili městoDubrovník. Z římských časů přežila téžlatina, velmi důležitá pro chorvatskou identitu a pozdější prozápadní orientaci.
Asi od 7. století se v oblasti začali usazovatSlované.Vztah Slovanů usazených v dnešním Chorvatsku a tzv.Bílých Chorvatů, žijících původně snad na území dnešníhoPolska, je předmětem mnoha odborných sporů.Jisté je, že Slované vytvořili v průběhu 7. stoletíChorvatské knížectví. Podléhalo zprvuFranské říši, pozdějiByzanci. V roce 845 se moci v knížectví ujal rodTrpimírovců. Roku 886 přišli doNinužácimoravsko-panonského arcibiskupaMetoděje.Roku 925 siTomislav I., poté co porazil Bulhary a Maďary, vymohl u papežeJana X.uznání za krále a vznikloChorvatské království. Svého vrcholu dosáhlo v 11. století za vládyPetara Krešimira IV.(1058–1074) aDmitara Zvonimira(1075–1089). SmrtíŠtěpána II.vymřel rod Trpimírovců. Šanci vycítili Maďaři, ale místní šlechta si nakonec prosadila a uhájila lokálního vůdce,Petara Svačiće. Maďaři však nakonec stejně dosáhli svého a roku 1102 přinutili Chorvaty kpersonální uniísuherským státem(Pacta Conventa).
Nejvlivnějšími rody za uherské nadvlády se stalyFrankopaniaŠubićové. Na chorvatské území měli záluskBenátkyaOsmani. Benátčané ovládli většinu Dalmácie do roku 1428, kroměměstského státu Dubrovník, který se stal nezávislým. Osmanské výboje vedly v roce 1493 kbitvě na Krbavském poli, jíž začalastoletá válka s Turky.Její součástí byla v roce 1526 ibitva u Moháče, jež skončila osmanským vítězstvím. V roce 1527 se naCetinském hraděsešel chorvatský parlamenta zvolilFerdinanda I.z roduHabsburkůnovým vládcem Chorvatska, pod podmínkou, že ochrání Chorvatsko před Osmanskou říší.
Proti turecké hrozbě byla vytvořenavojenská hranice. Chorvatský šlechticMikuláš Šubič Zrinský, který roku 1566 zahynul s celou svou posádkou při obraně pevnostiSzigetvárproti padesátinásobné přesile Turků, se stal po své smrti chorvatským národním hrdinou.Osmanský postup se ale podařilo zastavit až vbitvě u Sisakuv roce 1593.Nakonec byla oblast znovu vybojována, ale Chorvatsko ztratilo západníBosnu.
V letech 1797 až 1809První francouzské císařstvípostupně obsadilo celé východní pobřeží Jaderského moře, čímž skončil benátský vliv v oblasti.Francouzi založenéIlyrské provinciebyly dobyty Rakušany v roce 1813 a definitivně připojeny poVídeňském kongresuv roce 1815. To vedlo ke znovuzačlenění chorvatského přímoří do Chorvatského království.
Za habsburské vlády nicméně bylo Chorvatsko zejména poduherskounadvládou a čelilomaďarizačnímhrozbám. Vůči nim se postavilo chorvatské národní obrození v 19. století. Národní hnutí bylo nazývánoilyrismus.Běhemmaďarské revoluce v roce 1848se Chorvatsko postavilo na stranu centrální vlády ve Vídni. Chorvatskýbán(místokrál)Josip Jelačićpomohl porazit maďarské síly v roce 1849.
Porakousko-uherském vyrovnáníroku 1867 a dualizaci habsburské monarchie se komplikované vztahy Uherska a Chorvatska vyřešilychorvatsko-uherským vyrovnáním(nagodba) z roku 1868.Zejména ekonomicky zůstalo Chorvatsko na Uhersku závislé, ale politicky se emancipovalo - chorvatské země získaly vlastní zákonodárství, církevní i civilní správu, zcela samostatné byly i v otázkách školství a soudnictví.Chorvatštinabyla uznána za oficiální jazyk a v celém Uhersku měla statut rovnocenný smaďarštinou. K Chorvatsku byla připojenaSlavonie(vzniklo tzv.Království chorvatsko-slavonské), avšakDalmáciezůstala v rakouské části monarchie (Předlitavsku). Rostoucí emancipace a sebevědomí plynoucí z tohoto uspořádání brzy vedly k tomu, že se začalo vážně jednat o federalizaci či trializaci habsburské monarchie. Avšak tyto úvahy zadusilaprvní světová válka. V ní se celá monarchie dostala do vleku Německa, válku prohrála a na jejím konci se rozpadla.
1. prosince1918vznikloKrálovství Srbů, Chorvatů a Slovinců(Království SHS), a to spojením jihoslovanských územíRakousko-Uherska(Centrální Chorvatsko,Slavonie,Dalmácie,Bosna a Hercegovina,KraňskoaDolní Štýrsko) aSrbského království, které se v letech1913–1918rozšířilo oVardarskou Makedonii,Kosovo,VojvodinuaČernou Horu.
Proces formování nového státu ovšem nebyl nekonfliktní. Ústava z roku 1921 definovala zemi jakounitární státa zrušení chorvatského parlamentu a historických administrativních jednotek účinně ukončilo chorvatskou autonomii. Proti tomu se postavilaChorvatská rolnická stranavedenáStjepanem Radićem.Ten byl v roce 1928 zavražděn v Národním shromáždění, což vedlo v lednu 1929 k diktatuře králeAlexandra.Ta formálně skončila v roce 1931, kdy král zavedl ještě unitárnější ústavu a změnil název státu naJugoslávii. Rolnická strana, nově vedenáVladkem Mačkem, však dále bojovala za federalizaci Jugoslávie, a to poměrně úspěšně, takže v srpnu 1939 byla uzavřenadohoda Cvetković-Maček, na jejímž základě Chorvaté získali autonomii.Vznikla taktoChorvatská bánovina.
Pofaktické likvidaci Jugoslávienacistickým Německemv roce1941vyhlásili chorvatští fašisté, tzv.ustašovci,Nezávislý stát Chorvatsko, zahrnující větší část chorvatských zemí a rovněž Bosnu a Hercegovinu.UstašovskýrežimAnte Pavelićepovraždil statisíce příslušníků srbské menšiny, mnohé z nich v tábořeJasenovac.
22. června 1941 byl uSisakuzformován partyzánský oddíl, první vojenská jednotka vytvořená odbojovým hnutím v okupované Evropě. Stala se jádrem, kolem nějž obrostlomohutné partyzánského hnutíJosipa Broze Tita, rodáka z chorvatskéhoKumrovce. Titovo hnutí bylokomunistickéa usilovalo o obnovu Jugoslávie. Obezřetně se vyhýbalo přílišným útokům na chorvatské síly, aby si neznepřátelilo chorvatské obyvatelstvo - na rozdíl od nacionalistického srbského odboje tzv.četniků, kteří si připsali i řadu masakrů chorvatských civilistů (zabili jich asi 30 tisíc). Chorvati byli po Srbech druhými největšími přispěvateli do partyzánského hnutí. V květnu 1944 tvořili 30 % Titových partyzánů, přestože v bývalé Jugoslávii tvořili 22 % populace. Titovo hnutí získalo mezinárodní uznání a podařilo se mu osvobodit většinu jugoslávského území.
Klíčovou osobností chorvatských partyzánů bylVladimir Nazor, první předseda Antifašistické rady národního osvobození Chorvatska (ZAVNOH), jež vznikla roku 1943 a byla jádrem poválečné státnosti (přeměnila se v první poválečný parlament). K dalším chorvatským partyzánům patřiliVladimir BakarićneboAndrija Hebrang.
Válka Chorvatsko tvrdě zasáhla. Počty mrtvých jsou dodnes předmětem mnoha sporů, v 90. letech se chorvatští demografové shodli na následujících číslech: Během války zemřelo na předválečném chorvatském území celkem 295 000 lidí, tedy 7,3 % populace. Mezi nimi bylo 125–137 000 Srbů, 118–124 000 Chorvatů, 16–17 000 Židů a 15 000 Romů. Navíc v oblastech připojených k Chorvatsku po válce zemřelo celkem 32 000 lidí, z nichž 16 000 byli Italové a 15 000 Chorvati. Na území celé předválečné Jugoslávie bylo během války zabito 200 000 Chorvatů.Tato čísla jsou předmětem kritiky některých srbských historiků, podle nichž jsou počty zabitých Srbů běhemgenocidy Srbů v Nezávislém státě Chorvatsko, zejména vJasenovaci,podhodnoceny. TakéizraelskýinstitutJad Vašemodhaduje počet srbských obětí vyšší, a to "přes 500 000".
V poválečném období bylo Chorvatsko lidovou (1945–1963), resp.socialistickou(1963–1990) republikou v rámciSocialistické federativní republiky Jugoslávie. V čele socialistické Jugoslávie stál pětatřicet letJosip Broz Tito. Jeho integrační role a autorita byly sice značné, přesto i v komunistické éře se vynořily národnostní problémy. Nevoli v Chorvatsku budily především snahy o splynutí chorvatštiny a srbštiny do tzv.srbochorvatštiny(vizNovosadská dohoda). Na to reagovalaDeklarace o názvu a postavení chorvatského spisovného jazykaMatice chorvatské z roku 1967, jejíž podpora dala vzniknout spontánnímu hnutí zvanému někdy Maspok. Proces takto započatý bývá nazývánChorvatské jaroa zapojila se do něj i značná částSvazu komunistů Chorvatska.Vedle nich pak hlavně studenti. Krom jazykových požadavků se objevily časem i ekonomické a jiné. V roce 1972 bylo hnutí násilně potlačeno, načež následovala jakási obdoba československé "normalizace", nazývaná někdychorvatské mlčení. Nová jugoslávskáústava z roku 1974přesto poskytla federálním jednotkám zvýšenou autonomii, čímž v podstatě splnila požadavky chorvatského jara.
Po smrti Josipa Broze Tita se začalo národnostní napětí v Jugoslávii zvyšovat. Za rozbušku bývá někdy označovánoMemorandum SANUzveřejněné skupinou srbských intelektuálů v čele se spisovatelemDobricou Ćosićemv roce 1986.To útočilo naústavu z roku 1974a decentralizaci a označovalo je za příčinu všech problémů federace, zejména ekonomických. Ačkoli memorandum mělo i silný prodemokratizační akcent, v Chorvatsku bylo pochopeno jako návrat myšlenkyvelkého Srbska. Memorandum se stalo později ideovou základnou tzv.protibyrokratické revolucesrbského komunistySlobodana Miloševiće. Milošević byl však v Chorvatsku na konci 80. let silně neoblíben a jeho vznikající kult v Srbsku byl vnímán jako velká hrozba. V roce 1989 miloševićovské převraty veVojvodině,KosovuaČerné Hořenacionální zášť rozdmýchaly ještě více. Roku 1990 se v Chorvatsku konaly první svobodné volby. Po vítězstvíFranja Tuđmananěkteří Srbové opustiliSabor(parlament) a vyhlásili autonomii, tzv.Republiku Srbskou Krajinu.
V roce1990byl oficiální název státu změněn na Republika Chorvatsko. 25. června1991vyhlásilo Chorvatsko spolu se Slovinskem nezávislost (ta byla uznána 15. ledna 1992 Evropským společenstvím).Jugoslávská federace však samostatnost neuznala, a to rozpoutaloválečný konflikt, který se s přestávkami vlekl tři roky. Na Chorvatsko útočilyfederální jednotkyi různé srbsképolovojenské organizace. Ze svých domovů bylo vyhnáno 400 000 Chorvatů, docházelo na druhé straně i k vyhánění Srbů. Válka fakticky skončila v srpnu 1995 rozhodným vítězstvím Chorvatska. Tato událost je každoročně připomínána 5. srpna jako Den vítězství. Po chorvatském vítězství uprchlo asi 200 000Srbůze samozvané Republiky Srbská Krajina. Jejich území následně osídlili chorvatští uprchlíci zBosny a Hercegoviny. Poslední okupované oblasti byly Chorvatsku navráceny po Erdutské dohodě z listopadu 1995.
Po roce 2000 začalo Chorvatsko směřovat doNATOaEU. V roce 2004 se stalo kandidátskou zemíEU, která s ním zahájila přístupová jednání 3. října 2005 (v týž den jako sTureckem). Do poslední chvíle nebylo jisté, zda přístupová jednání vůbec začnou, a to kvůli dřívější neochotě Chorvatska spolupracovat sMezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii. Krátce předtím však Chorvatsko udělalo pokrok při hledání generálaAnte Gotoviny, obviněného z válečných zločinů běhemOperace Bouřev roce 1995, při které muselo na 200 tisíc Srbů opustit své domovy,a tím splnilo zbývající podmínku pro zahájení přístupových jednání.1. dubna2009vstoupilo Chorvatsko doNATO. Dne1. července2013 seChorvatsko stalo 28. členem EU.Gotovina a další chorvatští generálové bylitribunálem v Haaguzproštěni viny, což bylo kritizováno Srbskem jako „politické rozhodnutí“.
Dne 22. března 2020 došlo vZáhřebukotřesůmo síle 5,3 stupňůRichterovy stupnicekteré, postihly město jeho okolí spolu s přilehlou částí sousedníhoSlovinskav ranních hodinách. Po prvním otřesu v 6 hodin 30 minut ráno se objevily ještě dva navazující se sílou 5,1 a 3,7 stupňů.Epicentrumse nacházelo v blízkosti místní části Záhřebu Makuševac.28. prosince 2020 vPetrinjidošlo ke dvěma silnýmzemětřesením, která dosáhla naRichterově stupnicihodnot 5,2 a 4,9 a zasáhla širokou oblast, kromě Petrinje především městaSisak,Záhřeb,Karlovac,OgulinaZaprešić.Druhý den, 29. prosince, v oblasti došlo kmasivnímu zemětřesenío magnitudu 6,4. Tento otřes město značně poničil a velkou část domů udělal neobyvatelnými.7. ledna 2022 došlo vGliněk zemětřesení o síle 2,6Richterovy stupnice.
V roce 2023 vstoupilo Chorvatsko doSchengenského prostoruaeurozóny.
Státní symboly Chorvatské republiky jsou stanoveny ústavním zákonem o státních symbolech ze dne22. prosince1990.Státní symboly Chorvatska jsou: vlajka, znak, hymna a vlajka prezidenta republiky.
Chorvatská vlajka je tvořena listem o poměru stran 1:2 se třemi vodorovnými pruhy vpanslovanských barvách: červené, bílé a modré. Uprostřed vlajky je umístěn státní znak.
Chorvatský státní znak je pětadvacetkrát červeno-bíle šachovaný štít. Znaková koruna klenoucí se nad štítem zobrazuje znaky důležitých historických zemí, které jsou součástí Chorvatska:Centrální (historické) Chorvatsko,Dubrovník,Dalmácie,IstrieaSlavonie.
Chorvatská hymna je píseňLijepa naša domovino(českyKrásná naše vlasti). Text složil básníkAntun Mihanović, hudbu složil Josip Runjanin. Úpravy písně provedl Vatroslav Lichtenegger.
Chorvatsko leží vjihovýchodní EvropěnaBalkánskémpoloostrově na břehuJaderského mořea na mnoha ostrovech v Jaderském moři. Patří mu dvě třetiny kamenitého pobřeží Jaderského moře (poloostrovIstrieaDalmácie).
Jeho státní území má unikátní tvar dvou „křídel“, přímořského a vnitrozemského, propojených jižně odKarlovcešíjí širokou jen 45 km. Takto Chorvatsko zahrnuje velmi různorodé krajinné typy, od členitého pobřeží se stovkami ostrovů přes strmávápencovápohoří s kaňony apoljemipo lužní lesy a širé roviny okolopanonskýchřek.
Hraničína severozápadě seSlovinskem, na severovýchodě sMaďarskem, na východě seSrbskem(oblastVojvodina), na jihovýchodě ze tří stran obklopujeBosnu a Hercegovinua na nejzazším jihu krátce hraničí i sČernou Horou. Na jihu je chorvatské pobřeží krátce přerušeno územím Bosny a Hercegoviny (koridor k přístavuNeum); tato komplikace byla roku 2022 vyřešenaPelješackým mostem, který umožňuje tento koridor objet přes poloostrovPelješac.
Chorvatské hranice jsou ze značné části vymezeny řekami, jmenovitěDrávouaMurou(s Maďarskem),Kupou(se Slovinskem),SávouaUnou(s Bosnou) neboDunajem(se Srbskem).
Rozloha Chorvatska činí 56 594 kilometrů čtverečních, z toho 128 km² tvoří vodní plocha. Je to 127. největší země na světě. Nejvyšším pohořím jsouDinárské hory, kde se nachází nejvyšší hora ChorvatskaSinjals výškou 1831 m n. m. Tyčí se blízko hranic s Bosnou a Hercegovinou. Chorvatsko se krom pevninské části skládá z více než tisíce ostrovů a ostrůvků různých velikostí, z nichž 48 je trvale obydleno. Největšími ostrovy jsouCresaKrk, oba s rozlohou přibližně 405 čtverečních kilometrů, jen o málo menší je dalmatskýBrač(395 km²).
Hornatými severními částmiChorvatského Záhořía rovinatými pláněmi Slavonie na východě, které jsou součástíPanonské pánve, protékají hlavní řeky:Dunaj,Dráva,KupaaSáva. Dunaj, druhá nejdelší řeka Evropy, protéká městemVukovarna východě a tvoří součást hranice se Srbskem. Střední a jižní oblasti poblíž jadranského pobřeží se skládají z nízkých hor a zalesněných vrchovin.Krasové útvaryjsou k nalezení asi na polovině území Chorvatska a zvláště četné jsou v Dinárských horách.Speleologovéevidují 7 000 jeskyň, 49 z nich je hlubších než 250 metrů, 14 než 500 metrů a tři jeskyně dosahují hloubky více než 1000 metrů.
Nejznámějšími jezery jsouPlitvická jezera, systém 16 jezer s vodopády, které je spojují přes dolomitové a vápencové kaskády. Jezera jsou proslulá svými výraznými barvami, od tyrkysové až po mátově zelenou.
Lesy pokrývají 2 490 000 hektarů, což představuje 44 % chorvatského území.
V Chorvatsku žije 37 000 známých živočišných druhů, ale jejich skutečný počet se odhaduje na 50 000 až 100 000. Tyto nové odhady vycházejí z objevu téměř 400 nových druhů bezobratlých v roce 2000. Na chorvatském území žije více než tisícendemickýchdruhů, k nejznámějším patřímacarát jeskynní, obývající jeskyně Dinárských hor.Pro řadu endemitů se však v posledních letech stává hrozbou invazivní řasaLazucha tisolistá. Chorvatská legislativa chrání 1 131 živočišných druhů. Chorvatsko má též 444 chráněných oblastí, jejichž rozloha představuje 9 % celkové plochy státu. Patří mezi něosm národních parků, dvě přírodní rezervace a deset přírodních parků.
Průměrné roční srážky se pohybují mezi 600 milimetry a 3500 milimetry na metr čtvereční, v závislosti na zeměpisné oblasti. Nejmenší srážky jsou zaznamenávány na ostrovech (Biševo,Lastovo,Svetac,Vis) a ve východních částech Slavonie, nejvyšší naopak v Dinárských horách a vGorském kotaru. Vyšší rychlosti větru jsou častěji zaznamenávány v chladnějších měsících podél pobřeží. Nejslunnějšími částmi země jsou ostrovyHvaraKorčula, kde je naměřeno v průměru více než 2700 hodin slunečního svitu ročně.
Chorvatsko jeunitární státaparlamentnírepublika. Podle ústavy z roku 1990 bylo Chorvatskopoloprezidentským systémem, do značné míry kvůli osobě zakladatele státuFranjo Tuđmana. Roku 2000 byla pozice prezidenta zákonem oslabena a Chorvatsko přešlo na systémparlamentní, v němž výkonnou moc drží především premiér a vláda, zvaná Rada ministrů. Vláda je odpovědná parlamentu, který je jednokomorový a nazývá seSabor.
Prezident republiky(Predsjednik Republike) jehlavou státu, je přímo volený občany a jeho mandát trvá pět let. Ústava dává jedné osobě možnost být zvolen pouze dvakrát. Prezident je velitelem ozbrojených sil a má určitý vliv na zahraniční politiku. Prezidentem Chorvatska je od roku 2020Zoran Milanović.
Vláda je vedenapředsedou vlády, který má čtyři místopředsedy a šestnáct ministrů. Vláda má sídlo vBanském dvořevZáhřebu, hned naproti budově parlamentu. Současným předsedou vlády je od roku 2016Andrej Plenković, předseda největší pravicové strany, která vedla většinu vlád od roku 1991,Chorvatského demokratického společenství.Jedinou další stranou, která od roku 1990 držela křeslo premiéra, jeSociálně demokratická strana Chorvatska.
Jednokomorový parlament (Sabor) má zákonodárnou moc. Druhá komora existovala od roku 1993, ale v roce 2001 byla zrušena.Počet členůSaboruse může pohybovat od 100 do 160. Všichni jsou voleni lidovým hlasováním na čtyři roky. ZasedáníSaboruse konají od 15. ledna do 15. července a od 15. září do 15. prosince.
Chorvatsko se od roku1992dělí na 21žup, ty se dále dělí na 556opčin(v průměru kolem 10–20 na jednu župu) které mají podobné postavení, jako české obce.
Chorvatsko má občanskoprávní právní systém, ve kterém právo vychází primárně z písemných stanov, přičemž soudci slouží pouze jako vykonavatelé, a nikoli tvůrci práva. Jeho vývoj byl do značné míry ovlivněn německými a rakouskými právními systémy. Chorvatské právo je rozděleno do dvou hlavních oblastí – soukromé a veřejné právo. Hlavním zákonem v zemi je ústava přijatá 22. prosince 1990.
Hlavními soudy jsou Ústavní soud, který dohlíží na porušení Ústavy, a Nejvyšší soud, který je nejvyšším odvolacím soudem. Kromě toho existují také správní, obchodní, okresní, přestupkové a městské soudy. O případech spadajících do soudní pravomoci rozhoduje v první instanci jediný profesionální soudce, zatímco odvolání se projednává u smíšených tribunálů profesionálních soudců. Na soudech se rovněž podílejí laičtí soudci. Státní prokuratura je soudním orgánem složeným ze státních zástupců, který je oprávněn podněcovat stíhání pachatelů trestných činů.
Orgány činné v trestním řízení jsou organizovány pod dohledem ministerstva vnitra, které se skládá zejména z národní policie. Chorvatskou bezpečnostní službou je Bezpečnostní a zpravodajská agentura (SOA)
Chorvatské ozbrojené síly(CAF) se skládají z větvíletectva, armády,námořnictvaa velitelství pro vzdělávání a výcvik. V čele CAF stojí generální štáb, který podléhá ministru obrany, které zase podává zprávy prezidentovi Chorvatska. Podle ústavy je prezident vrchním velitelem ozbrojených sil a v případě bezprostředního ohrožení během války vydává příkazy přímo generálnímu štábu.
Po válce v letech 1991–1995 se výdaje na obranu a velikost CAF neustále snižovaly. Jen 2005 vojenské výdaje byly odhadovány 2,39 % HDP země, který umístil Chorvatsko 64. v žebříčku všech zemí. Od roku 2005 byl rozpočet udržován pod 2 % HDP, což je rekordní maximum 11,1 % v roce 1994. Tradičně spoléhající na velký počet branců prošla CAF také obdobím reforem zaměřených na snižování, restrukturalizaci a profesionalizaci v letech před přistoupením Chorvatska kNATOv dubnu 2009. Podle prezidentského dekretu vydaného v roce 2006 je CAF zaměstnává na: 18 100 aktivních vojenských pracovníků, 3 000 civilistů a 2 000 dobrovolných branců ve věku od 18 do 30 let v době míru.
Povinný odvod byl zrušen v lednu 2008. Do roku 2008 byla vojenská služba pro muže ve věku 18 let povinná.
V dubnu 2011 měla chorvatská armáda 120 členů umístěných v cizích zemích jako součást mezinárodních mírových sil pod vedenímOSN, z nichž 95 sloužilo jako součástUNDOFvGolanských výšinách. Od roku 2011 slouží dalších 350 vojáků jako součást silISAFpod vedením NATO vAfghánistánua dalších 20 vojáků sKFORvKosovu.
Chorvatsko má také významný sektor vojenského průmyslu, který v roce 2010 vyvezl vojenské vybavení a výzbroj v hodnotě přibližně 120 milionů USD. Mezi chorvatské zbraně a vozidla používaná CAF patří standardní boční zbraně HS2000 vyrobené společností HS Produkt a bojový tank M-84D navržený továrnou Đuro Đaković. Uniformy a přilby, které nosí vojáci CAF, se vyrábějí také na místní úrovni a úspěšně se prodávají do jiných zemí.
Chorvatsko navázalo diplomatické vztahy s 181 zeměmi.Od roku 2017 Chorvatsko udržuje síť 54 ambasád, 28 konzulátů a 8 stálých diplomatických misí v zahraničí. Kromě toho existuje v Chorvatské republice 52 zahraničních ambasád a 69 konzulárních úřadů kromě kanceláří mezinárodních organizací, jako jeEvropská banka pro obnovu a rozvoj, Mezinárodní organizace pro migraci (IOM), Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE),Světová banka, Světová zdravotnická organizace (WHO), Mezinárodní trestní tribunál pro bývalou Jugoslávii (ICTY),Rozvojový program OSN,Vysoký komisař OSN pro uprchlíkyaUNICEF. Chorvatské ministerstvo zahraničních věcí a evropské integrace v roce 2009 zaměstnávalo 1 381 zaměstnanců a utratilo 648,2 milionu kun (86,4 milionu EUR). Mezi uváděné cíle chorvatské zahraniční politiky patří posílení vztahů se sousedními zeměmi, rozvoj mezinárodní spolupráce a podpora chorvatské ekonomiky a samotného Chorvatska.
Chorvatská zahraniční politika se již od roku 2003 zaměřovala na dosažení strategického cíle stát se členským státem Evropské unie (EU). V prosinci 2011 Chorvatsko dokončilo přístupová jednání k EU a dne 9. prosince 2011 podepsalo smlouvu o přistoupení k EU. ChorvatskovstoupilodoEvropské unie1. července 2013, což je konec procesu zahájeného v roce 2001 podpisem dohody o stabilizaci a přidružení a žádosti Chorvatska o členství v EU v roce 2003.
Chorvatsko bylo zařazeno doPartnerství pro mírv roce 2000 ze kterého v roce 2009 vystoupilo, pozváno ke členství vNATOv roce 2008 a formálně se připojilo k alianci 1. dubna 2009. Chorvatsko se stalo členemRady bezpečnosti OSNna období 2008–2009, přičemž se ujalo předsednictví v prosinci 2008. V roce 2020 země předsedalaRadě Evropské unie.Země vstoupila doSchengenského prostoruaeurozóny1. ledna 2023.
Chorvatsko vede dlouhodobý spor se Slovinskem o vzájemnou mořskou hranici vybíhající zPiranského zálivu.
Dále vede spor se Srbskem o průběh hranice vymezenéDunajem.
Chorvatskáekonomikaby se dala charakterizovat jako středně rozvinutá v rámciEvropy. HDP na obyvatele je zde přibližně o 7 000 USD nižší než vČesku. V dobách Jugoslávie patřilo Chorvatsko k nejrozvinutějším zemím tohoto soustátí. Bylo zde povoleno soukromé podnikání, dobře rozvinutý turistický průmysl a bylo zde koncentrováno i několik větších zahraničníchinvestic.
Ekonomika země silně utrpěla v letech 1991–1995, během vlekléhoválečného konfliktuse Srby a Bosňany. Nejenže tato válka zemi finančně vyčerpala, ale navíc se jí vyhnula velká vlna zahraničních investic do postkomunistického bloku, které tak získaly zejména zeměstřední Evropy. Po skončení války se Chorvatsko začalo silně zaměřovat na rozvoj turistiky, čímž došlo k oživení ekonomiky.
Od roku 2000 se ekonomická situace znatelně lepší a roční růst HDP se pohybuje v rozmezí 4–6 %. Velkou měrou se na ekonomickém růstu podílí spotřeba domácností a snadná dostupnostúvěrů. Inflace je pod kontrolou. Přesto se Chorvatsko i nadále potýká s mnoha ekonomickými problémy. Je zde velkánezaměstnanost, až 20 % ekonomicky aktivního obyvatelstva. Dalším problémem je silně záporná bilance zahraničníhoobchodua velká státní účast v hospodářství, díky neochotě vlád dát zelenouprivatizacímvětších podniků, i kvůli odporu veřejnosti. V neposlední řadě se Chorvatsko potýká s velkými rozdíly mezi regiony, a to díky nerovnoměrné politice regionálníhorozvoje. Zatímco se vlády soustředí na dynamický rozvoj pobřežních oblastí, vnitrozemí zůstává stranou, bez větších šancí na získání státních prostředků, které nutně potřebují k rozvoji.
Hospodářské ukazatele:
Hlavní vývozní komodity:
Hlavní dovozní komodity:
Největší firmy:
V Chorvatsku se od 1. ledna 2023 platíeurem. Dříve se v Chorvatsku platilokunou.
Chorvatské ekonomice dominuje turistický ruch, který vytváří až 20 % celkového HDP země. V roce 2011 byl roční příjem z turistiky odhadován na 6,61 miliardyeur. V roce 2015 do země přijelo přes 13 milionů zahraničních turistů, nejvíce Němců, Slovinců a Rakušanů. Na čtvrtém místě jsou Češi, kterých přijelo přes 739 000.Po Slovensku je tak Chorvatsko nejnavštěvovanější evropskou zemí českými turisty. V letním období proto česká média poskytují informační servis o cestách do Chorvatska, v samotném Chorvatsku je možné poslouchat staniciČeského rozhlasu Radiožurnála chorvatské policii přijíždí pomáhat i čeští policisté.
Mezi první hojně navštěvovaná turistická místa patří od poloviny 19. stoletíOpatija, která byla v roce 1890 jedním z nejvýznamnějších evropských lázeňských středisek. Další střediska postupně vyrostla po celé délce pobřeží. V současné době turisté navštěvují především členité pobřeží Jaderského moře s mnoha ostrovy a historickými městy, jakoDubrovník,Split,Zadar,ŠibenikneboRijeka.
Zajímavé je například městoPulanacházející se v jižním cípu poloostrova Istrie. Nachází se zde totiž jeden z nejznámějších a nejvyhlášenějších antickýchamfiteátrů. Další navštěvované město jeTrogir, malebné městečko nedalekoSplituje zařazené mezisvětové kulturní dědictvíUNESCO. K vidění jsou zde zbytky antických památek, na jejichž pozůstatcích vyrostly středověké budovy. Je zde pevnost s obrannou věží ze 14. století,katedrála svatého Vavřinceze 13. století, knížecí palác nebo renesanční radnice.
Hojně je také navštěvovanáModrá jeskyněna ostrověBiševonebo také nejkrásnější pláž světa i celého ChorvatskaZlatni rat.
Z vnitrozemí je nejnavštěvovanější národní parkPlitvická jezera, zapsaný mezi přírodní památky světového dědictví UNESCO, a hlavní městoZáhřeb. V zemi je 8národních parkůa7 památeksvětového dědictví.
V Chorvatsku se aktuálně nachází 278 potápěčských lokalit a více než 140 potápěčských center. Potápění v Chorvatsku je regulováno Chorvatskou asociací pro potápění.
Nejvýznamnějšími potápěčskými lokalitami jsou: Kampanel, ostrov Jabuka, ostrovVis,Rogoznica, ostrov Male Srakane, kde je i vrak lodi Baron Gautsch nebo vrak lodi Michele.
Průměrná cena za jeden ponor zorganizovaný pomocí potápěčského centra se v roce 2016 pohybovala okolo 450 kun.
Je přísně zakázáno se potápět v národních parcíchBrijuniaKrka.
V roce 2006 mělo Chorvatsko 28 344 km silnic, z toho 23 979 km zpevněných a 4 365 km nezpevněných. V posledních letech probíhala v zemi rozsáhlá výstavbadálniční sítě. V roce 2020 zde bylo celkem 1 306,5 km dálnic.V roce 2013 se objevily úvahy o propojení pevniny s některými ostrovy pomocí tunelů.
Maximální povolená rychlost na chorvatských dálnicích je 130 km/h, na rychlostních pak 110 km/h, na silnicích mimo obec pak 90 km/h a v obci 50 km/h.
Nejvyšší povolená hladina alkoholu v krvi je 0,5 ‰ alkoholu v krvi toto se ovšem nevztahuje na řidiče do 24 let, profesionální řidiče a ty kteří řídí vůz nad 3,5 tuny.
V roce 2022 se po dlouhých letech plánování podařilo postavit a zprovoznitPelješacký most, díky kterému se sjednotilaDubrovnicko-neretvanská župa, která je oddělená 10 km úsekem územíBosny a Hercegovinyu městaNeumse zbytkem území Chorvatska.
Největší nákladní přístav jeRijeka, pro osobní dopravu jsou pak především přístavy ve Splitu a Zadaru. Existuje ovšem spousta malých přístavů na celém pobřeží, zajišťujícíchtrajektovoupřepravu na ostrovy a do některých italských měst přesJaderské moře, tu provozuje společnostJadrolinija. Největším vnitrozemským říčním přístavem jeVukovarna Dunaji. V zemi je vybudováno celkem 2 722 km železničních tratí, z toho 985 km je elektrifikováno a 254 km je dvoukolejných, národním železničním dopravcem byla společnostHrvatske željeznice(HŽ). Nástupnickými organizacemi jsouHŽ Cargo(nákladní doprava),HŽ Putnički Prijevoz(osobní doprava) aHŽ Infrastruktura(železniční infrastruktura), běžnýrozchod kolejeje 1435 mm, maximální rychlost pak 160 km/h.
Mezinárodní letištějsou vZáhřebu,Zadaru,Splitu,Dubrovníku,Rijece,Osijeku,PuleaBrači. Národnímleteckým dopravcemChorvatska je společnostCroatia Airlines.
Chorvatské zemědělství je relativně dobře rozvinuté a zaměstnává 2,7 % ekonomicky aktivního obyvatelstva, což vytváří až 8,2 % národního HDP. Téměř 57 % území Chorvatska tvoří orná půda, louky a pastviny. To dává průměrný index 0,67 ha zemědělské půdy na obyvatele.Slavoniemá nejlepší podmínky pro rozvoj zemědělství. Produkuje hlavněpšenici,kukuřici,cukrovou řepu,slunečnici,len,levanduli,řepku,jetel,konopí,tabák,brambory,zelí,cibuli,rajčata,paprikyaovoce(např.švestky). Vinařství je oblíbené téměř po celém Chorvatsku, přičemž nejcennější jsou dalmatská vína.Olivy,fíkyacitrusové stromyrostou také v Dalmácii a na Istrii. V nížinách se chováskot,prasataadrůbež, v Dinárských horách chovají se takéovce,kozy,osliamuly. Na pobřeží se rozvíjírybolova zpracování ryb (zejménasardinekatuňáků), chov ústřic se provádí na pobřeží Istrijského poloostrova. Využívání lesů, které pokrývají více než 1/3 rozlohy země, má velký ekonomický význam.
Chorvatsko je relativně bohaté na přírodní zdroje. Před vypuknutím jugoslávských válek v roce 1991 byl těžební průmysl jedním z nejdůležitějších zaměstnavatelů.Zemní plyn,ropa,černé uhlí, lignit,bauxit,železná ruda,měděné rudyakaolínpatří mezi nejdůležitější suroviny v Chorvatsku. V některých oblastech jsou také malá ložiskapřírodního asfaltu,azbestu,manganu,vápníku,zinku,olova,oxidu křemičitého,slídy,sádrovceasoli. Kromě toho se těžígrafita stavební materiály (zejména betonové suroviny).
Podle sčítání lidu z roku 2001 v Chorvatsku žilo 4 437 460 obyvatel, z nichž je 2 301 560 žen a 2 135 900 mužů.
Ovšem v roce 2022 již jen 3 888 529, jedná se o jeden z největších úbytků obyvatelstva v EU.
Průměrný věk je 39,3 (muži 37,5, ženy 41,0). Průměrná délka života je 75 let, gramotných je 98,5 % obyvatel. Průměrný roční přírůstek obyvatelstva je 0,4 % v roce 1992 (z 0,82 % v r. 1948). V Chorvatsku žije přibližně 500 osob bez domova, převážně žijících v Záhřebu.
Češi se do chorvatskéSlavonie, která byla součástí Habsburské říše, začali stěhovat na konci 18. století, protože oblast byla vylidněná v důsledkutureckých válek.Vedle Čechů se ve Slavonii usazovali takéRusíni,Slovácinebo Němci.V roce 1930 žilo v Chorvatsku na 40 tisíc Čechů.Podle sčítání lidu z roku 2001 jich bylo 10 510.
Chorvatsko nemá žádné oficiální náboženství. Svoboda náboženského vyznání je právo zaručené ústavou, která také definuje všechny náboženské komunity jako rovnocenné před zákonem a oddělené od státu. Podle sčítání lidu v roce 2011 se 91,36 % Chorvatů hlásilo jako ke křesťanství; z toho římsko katolíci tvoří největší skupinu, tvořící 87,83 % populace, po níž následuje pravoslaví (4,44 %), protestantismus (0,34 %) a další křesťané (0,30 %). Největším náboženstvím po křesťanství je islám (1,3 %). 4,4 % populace se popisují jako nevěřící.
V průzkumuEurobarometrodEurostatuz roku 2010 odpovědělo 69 % obyvatel Chorvatska, že „věří, že existuje Bůh“. V průzkumu v Gallupu v roce 2009 odpovědělo 70 % ano na otázku „Je náboženství důležitou součástí vašeho každodenního života?“ Avšak pouze 24 % populace navštěvuje pravidelně bohoslužby.
Procentuální zastoupení v podstatě kopíruje etnické složení: katolíci jsouChorvati, s pravoslavím se ztotožňujíSrbové, s islámemBosňáci.
Chorvatsko má univerzální systém zdravotní péče, jehož kořeny lze vysledovat až k zákonu o maďarsko-chorvatském parlamentu z roku 1891, který poskytuje formu povinného pojištění všech dělníků a řemeslníků. Na obyvatelstvo se vztahuje základní zdravotní pojištění poskytované zákonem a volitelným pojištěním. V roce 2017 dosáhly roční výdaje na zdravotní péči 22,0 miliard kuna (3,0 miliardy EUR). Výdaje na zdravotní péči představují pouze 0,6 % soukromého zdravotního pojištění a veřejných výdajů.V roce 2017 utratilo Chorvatsko kolem 6,6 % svého HDP na zdravotní péči. V roce 2015 bylo Chorvatsko na 36. místě na světě v průměrné délce života s 74,7 let u mužů a 81,2 let u žen a mělo nízkou kojeneckou úmrtnost 3 na 1 000 narozených.
V Chorvatsku jsou stovky zdravotnických zařízení, z toho 79 nemocnic a klinik s 23 967 lůžky. Nemocnice a kliniky pečují o více než 700 tisíc pacientů ročně a zaměstnávají 5 205 lékařů, včetně 3 929 specialistů. V zemi je 6 379 soukromých ordinací a celkem 41 271 zdravotnických pracovníků. Existuje 63 jednotek pohotovostní lékařské služby, které reagují na více než milion hovorů. Hlavní příčinou úmrtí v roce 2008 bylo kardiovaskulární onemocnění u mužů 43,5 % a u žen 57,2 %, následovaly nádory, u mužů 29,4 % a u žen 21,4 %. V roce 2009 byloHIV/AIDSnakaženo pouze 13 Chorvatů a šest na tuto chorobu zemřelo. Dalšími běžnými příčinami úmrtí jsou zranění a otravy, onemocnění dýchacích cest a zažívacích orgánů. V roce 2008Světová zdravotnická organizaceodhadla, že kuřáci jsou 27,4 % Chorvatů starších 15 let. Podle údajů WHO z roku 2003 je 22 % chorvatské dospělé populace obézních.
Podle Chorvatského fondu zdravotního pojištění jsouvysoký krevní tlak,cukrovka, maligní onemocnění,osteoporóza,metabolický syndrom, zvýšené krevní tuky a nemoci pohybového ústrojí nejčastějšími důvody, proč chorvatští občané hledají lékařskou pomoc. V letech 1983 až 2007 bylo v Chorvatsku provedeno 736 196 potratů.
Pandemie covidu-19se do Chorvatska rozšířila 25. února 2020, kdy byl potvrzen první případ ve městěZáhřeb. K 10. květnu 2021 bylo zaznamenáno 344 747 pozitivně testovaných případů nákazy koronavirem, z čehož bylo 8 251 pacientů nakažených, 328 993 vyléčených a 7 503 zemřelých. Z celkového počtu pozitivně testovaných lidí bylo tedy 95,43 % vyléčených, 2,39 % aktuálně nakažených a 2,17 % zemřelých.
Během pandemie bylo celkem provedeno 1 881 294 testů na koronavirus, z nichž 18,32 % bylo pozitivních. Celkem 2 033 pacientů je momentálně hospitalizováno, z nichž je 229 napojeno naplicní ventilátor. Celkem 24 039 lidí je v domácí izolaci. Na sto tisíc obyvatel připadá 8 046 pozitivně testovaných a 193 aktuálně nemocných. Celkem nemoc prodělalo již 8,05 % obyvatel Chorvatska. Od konce roku 2020 bylo použito celkem 1 131 607 dávekvakcíny proti koronaviru, přičemž 879 312 lidí bylo očkováno jednou dávkou vakcíny a 252 925 lidí dostalo i druhou dávku.
Chorvatštinaje oficiálním jazykem Chorvatska a po přistoupení v roce 2013 se stala 24. úředním jazykemEvropské unie.Jazyky menšin se oficiálně používají v jednotkách místní samosprávy, kde více než třetina populace tvoří národnostní menšiny nebo kde to místní legislativa definuje. Těmito jazyky jsoučeština,maďarština,italština,rusínština,srbštinaaslovenština. Kromě těchto jazyků jsou uznány také tyto jazyky:albánština,bosenština,bulharština,němčina,hebrejština,makedonština,černohorština,polština,rumunština,romština,ruština,slovinština,turečtinaaukrajinština.
Podle sčítání lidu v roce 2011 prohlásilo 95,6 % občanů Chorvatska za svůj rodný chorvatský jazyk, 1,2 % prohlásilo za rodnýsrbský jazyk. Žádný jiný jazyk v Chorvatsku nepředstavuje více než 0,5 % rodilých mluvčích. Chorvatština patří do skupinyjihoslovanských jazykůaslovanských jazykůa je psánalatinskou abecedou. Na území Chorvatska se hovoří třemi hlavními dialekty, přičemž standardní chorvatština je založena na štokavském dialektu. Čakavské a kajkavské dialekty se vyznačují svébytnýmlexikem,fonologiíasyntaxí.
Průzkum z roku 2011 ukázal, že 78 % Chorvatů tvrdí, že ovládá alespoň jeden cizí jazyk.Podle průzkumu objednaného Evropskou komisí v roce 2005 mluví 49 % Chorvatů anglicky, 34 % německy, 14 % italsky a 10 % francouzsky. Rusky mluví 4 % a 2 % Chorvatů mluví španělsky. Existují však velké obce s menšinovými jazyky, které zahrnují značné populace, které těmito jazyky hovoří. Většina Slovinců (59 %) má určitou úroveň znalosti chorvatštiny. Země je součástí různých jazykových mezinárodních asociací.
Za Chorvata může být považován nositelNobelovy ceny za literaturuIvo Andrić, ovšem narodil se v Bosně. SymbolyrenesančníhohumanismujsouJanus PannoniusaMarko Marulić, tvůrce pojmu "psychologie". Vbarokníéře se proslavil dubrovnický básníkIvan Gundulić. Klasikemrealisticképrózy 19. století bylAugust Šenoa. První významnou ženskou autorkou se stalaMarija Jurić Zagorka. V meziválečné éře proslul básníkTin UjevićčiVladimir Nazor, rovněž známý titovský partyzán a po válce dlouholetý předseda parlamentu. Významným autorem po druhé světové válce bylMiroslav Krleža. V Nizozemsku se prosadilaDubravka Ugrešićová. Nejvýznamnější autorkouliteratury pro dětijeIvana Brlićová-Mažuranićová. K nejpřekládanějším současným autorům patříSlavenka Drakulićová. Chorvatským rodákem byl i německy píšící autorÖdön von Horváth.
Nejstarší literární památkou v Chorvatsku je unikátníBašská deska(Bašćanska ploča), nalezená roku 1851 na ostrověKrk, datovaná zhruba k roku 1100. Obsahuje text vhlaholici. Text hovoří o králiDimitriji Zvonimírovia jeho donaci benediktinům.
Nejvýznamnějším hudebním skladatelem jeIvan Zajc, autor chorvatské národní operyNikola Šubić Zrinjski.Illyrismusv 19. století reprezentoval zejména skladatelVatroslav Lisinski. Asi nejznámější chorvatskou operuEro s onoga svijetasložilJakov Gotovac. Ve Splitu se narodil proslulýoperetnískladatelFranz von Suppé, vZadarudirigentFelix Weingartner, ředitelemdvorní opery ve VídnipoGustavu Mahlerovi. Jako klavírista proslulIvo Pogorelich, jako klasická kytaristkaAna Vidovićová, jako dirigentLovro von Matačić.
V Sarajevu se chorvatskému otci narodilGoran Bregović, proslulý představitelworld music.Maksim Mrvicase proslavil jako klavírista kombinující pop a klasiku, o podobný styl se pokouší i instrumentálnívioloncellovéduo2Cellos. Mezinárodní úspěch měla i zpěvačkaTereza Kesovija.
Nejznámějších sochařem jeIvan Meštrović, v Chorvatsku se narodil i benátský sochařFrancesco Laurana. Známým malířem bylVlaho BukovacčiGiulio Clovio, autor miniatur ailuminátorstředověkých rukopisů. Nejznámější chorvatskou malířkou jeSlava Raškajová, která se v 19. století specializovala naakvarely. V Záhřebu se narodildekadentFranz von Bayros, který proslul svými erotickými kresbami. V současnosti vyniká průkopník malířského hnutí New Ink ArtAlfred Freddy Krupa. Unikátem středověkého sochařství jsou náhrobky zvanéstećak, typické pro celý západní Balkán. Dvě jejich naleziště na území Chorvatska (vCista ProvoaKonavle) byla zapsána na seznamSvětového dědictvíUNESCO.
Architektonickými památkami zapsanými na seznam světového dědictví jsouDiokleciánův palácveSplitu(sKatedrálou svatého Domniauprostřed),Eufraziova bazilikavPorečiaKatedrála sv. JakubavŠibeniku.Krom toho byla na seznam zapsána i celá dvě historická města –DubrovníkaTrogir.Obranný systémZadarua pevnost svatého Mikuláše v Šibeniku jsou součástí Světového dědictví v rámci položkyBenátské obranné stavby. K benátským památkám patří i trogirská pevnostKamerlengo.Krom toho k významným stavbám patří biskupský komplex v historickém jádru městaZadaru, středověké hradyTrakošćanaVeliki Taborči skalníklášter Blacana ostrověBrač.Z chrámů jsou to napříkladKatedrála svaté Anastáziev Zadaru,Katedrála svatého Vavřincev Trogiru neboKatedrála Nanebevzetí Panny Marie, svatého Štěpána a svatého Ladislavav Záhřebu, všechny vystavěné v románsko-gotickém slohu. K významným barokním památkám patří habsburská pevnostTvrđavOsijeku. O zápis do světového dědictví usiluje i unikátní "skalní vesnice"Motovun,StonneboVaraždín.
Goran Višnjić,Rade Šerbedžija,Mira FurlanováaZrinka Cvitešićováse prosadili jako televizní a filmoví herci v Británii a USA. V Chorvatsku se narodily i italské herečkyLaura AntonelliaSylva Koscina. Chorvatský filmový průmysl je malý a silně dotovaný vládou, zejména prostřednictvím grantů schválených ministerstvem kultury, přičemž filmy jsou často koprodukovány veřejnoprávní televizíHRT. Chorvatská kinematografii produkuje ročně pět až deset celovečerních filmů.Filmový festival v Pule, národní filmový festival pořádaný každoročně vPule, je nejprestižnější filmovou akcí představující národní a mezinárodní produkce. Animafest Záhřeb, založený v roce 1972, je každoroční filmový festival, který se věnuje výhradně animovanému filmu. Největšího úspěchu z chorvatských animátorů dosáhlDušan Vukotić, když v roce 1961 získalOscaraza nejlepší animovaný krátký film, za snímekSurogat(Ersatz).
Chorvatsko má čtvrtý největší počet zápisů na seznam světového nehmotného kulturního dědictví UNESCO. Povětšinou jde o různé folklórní tradice. Zápisu se dočkalo například procesíZa križen,římskokatolickávelikonočnípouť, konaná v noci zeZeleného čtvrtkunaVelký pátekmezi obcemiJelsa,Pitve,Vrisnik,Svirče,VrbanjaVrboskanaostrově Hvaru. Ke světovému dědictví patří i chorvatská perníková srdce (licitarska srca), jezdecká soutěžSinjska alkapořádaná od roku 1715, komické lidové písně zvanébećarac, prastarý jarní karneval k zahnání zlých duchů zvanýzvončari,slavnosti svatého Blažeje, patrona Dubrovníku(Festa Svetog Vlaha, zaštitnika Dubrovnika) pořádané každého 3. února nepřetržitě od roku 972, chorvatské krajkářství, dřevěné hračky chorvatského Záhoří, unikátní šestitónová istrijská stupnice charakterizující chorvatskou lidovou hudbu a druh lidového zpěvu nazývanýmeđimurska popevka, tanec zvanýnijemo kolonebo styl čtyřhlasého (dvatenory,basabaryton) mužského zpěvua cappellazvanýklapa. Ve městěOmišse od roku 1967 koná každoročně festival zaměřený na tento žánr. V Chorvatsku existuje okolo čtyř set souborů věnujících se klapě, tento zpěv je také populární mezi příslušníky chorvatské diaspory. Spolu s jinými zeměmi Chorvatsko sdílí rovněž zápis tzv.suché zídky,sokolnictvíastředomořské kuchyně.
V Chorvatsku je svoboda tisku a svoboda projevu zaručena ústavou. Chorvatsko bylo na 42. místě vIndexu svobody tiskuv roce 2023.
Radio Záhřeb, nyní součást chorvatskéRadiotelevizija, byl první veřejnou rozhlasovou stanicí v jihovýchodní Evropě. V prosinci 2018 existovalo čtrnáct celostátních bezplatných televizních kanálů vysílajících v pozemním vysílání, přičemž chorvatská Radiotelevizija (HRT) je největší. Dále pak to jsouNova TVaDoma TV. Kromě toho existuje 21 regionálních nebo místních televizních kanálů v pozemním vysílání. V roce 2018 bylo v Chorvatsku 147 rozhlasových stanic a 27 televizních stanic. Na trhu s tiskovými médii dominují chorvatská společnost Hanza Media a rakouská společnost Styria Media Group, která vydává své vlajkové deníkyJutarnji list,Večernji lista24sata. Jiné vlivné noviny jsouNovi listaSlobodna Dalmacija.
Chorvatská kuchyně je specifickým typem evropské jihovýchodní (balkánské) kuchyně. Rozdíly ve výběru potravin jsou největší mezi vnitrozemskou a pobřežní částí Chorvatska. Vnitrozemská kuchyně byla ovlivňována slovanskou,maďarskouatureckou kuchyní. Charakterizuje se použitímkoření, například černéhopepře,paprikyačesneku.
Pobřežní kuchyně Chorvatska byla ovlivněna předevšímřeckoua římskou kuchyní, později takéstředomořskou, zejménaitalskou kuchyní. Pobřežní kuchyně používáolivový olej, byliny a koření, napříkladrozmarýn,šalvěj,bobkový list,oregano,majoránka,skořice,hřebíček,muškátový ořechacitronováapomerančovákůra. Mezi typické suroviny vnitrozemské i pobřežní kuchyně patří obiloviny, mléčné výrobky, maso, ryby,zelenina, ořechy. V Chorvatsku jsou populární i potraviny a recepty z jiných bývalýchjugoslávskýchzemí.Typickými pokrmy chorvatské kuchyně jsou:stonskéústřice,těstovinyslanýži, tzv. černé rizoto,kulen,ajvar,pršut,pljeskavicaa další.
Mezi typické nápoje patří zejménaProšek, piva (Karlovačko,Ožujsko,Staročeško, Velebitsko, Pan) aRakija.
V Chorvatsku, přesněji v malé vesničceSmiljan, se narodil slavný fyzikNikola Tesla.Nobelovu cenu za chemiizískaliVladimir PrelogaLeopold Ružička. VýznamnýmmeteorologemaseismologembylAndrija Mohorovičić,optikempakMarin Getaldić. Všestranným badatelem byl jezuitaRuđer Bošković, který v oblasti astronomie mj. našel způsob výpočtu oběžných drah planet a objevil neexistenci atmosféry naMěsíci. Významnépaleontologickéobjevy učinilDragutin Gorjanović-Kramberger, posunul zejména výzkumneandrtálců.Průkopníkempadákovéholétání bylFaust Vrančić.Josip Belušićvynalezlrychloměr,Slavoljub Penkalatermosku,Ivan Vukićzasetorpédo. V Chorvatsku se narodil i matematikĐuro Kurepa.
Významným humanistickým vzdělancem bylJan Vitéz, který se mj. zasloužil o založeníAcademie IstropolitanyvBratislavě, luterským teologemMatthias Flacius Illyricus, který mj. připravil norimberské vydání sebraných spisůJana Husa.Mavro Orbinibyl představitel tzv. barokního slavismu. Známým se stal především svým dílemKrálovství Slovanů(italskyIl Regno degli Slavi), které potom silně ovlivnilo celou řadu jihoslovanských obrozenců v 19. století.Franjo Račkibyl důležitým historikem tohoto národního obrození,Ljudevit Gaj,Ivan MažuranićčiVatroslav Jagićbyli obrozeneckými jazykovědci. NaCresuse narodilbenátskýfilozofFranciscus Patricius. VDonji KraljevcizakladatelantroposofieRudolf Steiner. Chorvatský původ měl i filozofIvan Illichnebo psychologMihaly Csikszentmihalyi.
K nejvýznamnějším vědeckým a vzdělávacím institucím patříInstitut Ruđer Boškovićv Záhřebu,Chorvatská akademie věd a umění(Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti) založená roku 1866 (jakožto nejstarší instituce tohoto druhu vjihovýchodní Evropě).
Na území Chorvatska byl objeven také jeden druhsauropodního dinosaura, popsaného roku1998pod jménemHistriasaurus boscarollii. Žil v době před asi 130 miliony let a jednalo se o středně velkého býložravého sauropoda o délce 10 až 15 metrů.
Nejpopulárnějším sportem v Chorvatsku jefotbal.Chorvatská fotbalová reprezentacedosáhla svého největšího úspěchu namistrovství světa v Rusku roku 2018, kde vybojovala stříbrnou medaili.Tahounem tohoto mužstva byl předevšímLuka Modrić, který za rok 2018 získal Zlatý míč, jinak čtyřnásobný vítězLigy mistrůsRealem Madrid. Dalšími výraznými osobnostmi stříbrného týmu byliIvan Perišić,Mario MandžukićaIvan Rakitić. Nasvětovém šampionátuo čtyři roky později stejně jako na šampionátu v roce1998získali Chorvati medaili bronzovou. Pilířem byl tehdy především útočníkDavor Šuker, nejlepší střelec celého turnaje. Součástí týmu byl iRobert Prosinečki, který patřil k nejvýraznějším hráčůmJugoslávské reprezentacejiž našampionátu v roce 1990. Chorvatskými fotbalovými velkokluby jsouHNK Hajduk SplitaGNK Dinamo Zagreb.
Velmi úspěšní jsou Chorvati také vházené. Již dvakrát vyhráli olympijský turnaj, v roce1996 v Atlantěa roku2004 v Athénách. Roku 2003 se stali také mistry světa.Hlavní hvězdou tohoto týmu bylIvano Balić.Ten byl vyhlášennejlepším házenkářem světav letech 2003 a 2006.V roce 2013 se stejné pocty dostalo iDomagoji Duvnjakovi.Řada Chorvatů se podílela již na zisku dvou zlatých olympijských medailí za časůJugoslávie(1972, 1984).
Nesrovnatelně s jinými zeměmi je v Chorvatsku oblíbenévodní pólo. Chorvatská reprezentace v tomto sportu získala zlatou olympijskou medaili nahrách v Londýně roku 2012.Krom toho má z OH dvě stříbra (1996, 2016). Chorvatští basketbalisté mají na kontě jedno olympijské stříbro (1992), k nejúspěšnějším košíkářům patřiliToni Kukoč(pětkrát vítěz ankety Euroscar),Dražen Petrović(čtyřikrát vítěz Euroscar) neboKrešimir Ćosić, člen síně slávy Mezinárodní basketbalové federace.Cibona Záhřebdvakrát vyhrálaEuroligu mužů(1985, 1986),Jugoplastika Splittřikrát (1989, 1990, 1991). Do síně slávy Mezinárodní volejbalové federace byla uvedenaIrina Kirillova.
Samostatné Chorvatsko vybojovalo od roku 1992 patnáct zlatých olympijských medailí. Z toho hned čtyřisjezdařkaJanica Kostelićová, dvě pakdiskařkaSandra Perkovićová. Individuální zlaté medaile mají ioštěpařkaSara Kolaková,vzpěračNikolaj Pešalov, střelciGiovanni CernogorazaJosip GlasnovićataekwondistkaMatea Jelićová. Zbylé nejcennější kovy připadají naveslařskéajachtařsképosádky. V dresu Jugoslávie dosáhli na nejvyšší olympijské vavříny plavkyněĐurđica Bjedovová, kanoistaMatija Ljubek, boxerMate Parlova zápasníkVlado Lisjak.
VítězemWimbledonuv roce 2001 se staltenistaGoran Ivanišević.Marin Čilićvyhrál v roce 2014US Open,Iva Majoliovároku 1997Paříž.Chorvatitéž roku 2005 a2018vyhráliDavis Cup.Unikát se podařil chorvatským tenistům naolympiádě v Tokiuroku 2021, když dva chorvatské páry obsadily první dvě místa v mužské čtyřhře.Vítězný párNikola MektićaMate Pavićtak navázal na své vítězství veWimbledonu.
Gramotnostv Chorvatsku činí 99,2 %.Celosvětová studie o kvalitě života v různých zemích, kterou zveřejnil časopisNewsweekv srpnu 2010, označila chorvatský vzdělávací systém za 22. nejlepší na světě. Základní vzdělání v Chorvatsku začíná ve věku šesti nebo sedmi let a skládá se z osmi tříd. V roce 2007 byl schválen zákon o zvýšení bezplatného, nepovinného vzdělávání do věku 18 let. Povinné vzdělávání se skládá z osmi tříd základní školy.
Střední vzdělání zajišťují gymnázia a odborné školy. Od roku 2017 existuje 2 049 základních škol a 701 škol poskytujících různé formy středoškolského vzdělávání. Základní a střední vzdělání je k dispozici také v jazycích uznaných menšin v Chorvatsku, kde se kurzy pořádají vitalském,českém,německém,maďarskémasrbskémjazyce.
Existuje 137 základních a středních hudebních a uměleckých škol, 120 škol pro děti a mládež se zdravotním postižením a 74 škol pro dospělé. Chorvatsko má osm veřejných vysokých škol, univerzitu vDubrovníku,Osijeku,Pule,Rijece,Splitu,Zadaru,Záhřebua dvě soukromé univerzity (Katolická univerzita v Záhřebu a Mezinárodní univerzita v Dubrovníku).Ve školním roce 2009–2010 byly pro studenty středních škol zavedeny celostátní maturitní zkoušky (državna matura), která zahrnuje tři povinné předměty (chorvatský jazyk, matematiku a cizí jazyk) a volitelné předměty.
Univerzita v Zadaru, první univerzita v Chorvatsku, byla založena v roce 1396 a zůstala aktivní až do roku 1807, kdy jiné instituce vysokoškolského vzdělávání převzaly až do založení obnovené Zadarské univerzity v roce 2002.Záhřebská univerzita, založená v roce 1669, je nejstarší nepřetržitě fungující univerzitou v jihovýchodní Evropě.V Chorvatsku je celkem 55 vysokoškolských institucí, ve kterých se studuje více než 157 tisíc studentů. Vzdělání pro své občany Chorvatsko poskytuje zdarma, včetně státních vysokých škol.