davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Kodže

Kodžeje město vJižní Koreji. Nachází se v jihovýchodní části území, v provinciiJižní Kjongsang, nedaleko velkoměstaPusan. Muncipalita města se rozkládá na několika ostrovech a ostrůvcích, z nichž největší jeostrov Kodže, na kterém se nachází samotné město. Město se dělí na dvě části (tong): Kohjong-tong a Okpo-tong. Ve městě sídlí několik společností, mezi jinými loděnice Daewoo a Samsung Heavy Industries. Okpo je menší, nachází se na východ od vlastního města a nachází se tam loděnice Samsung.
V roce 757 králSillyKjongdok označil ostrov jako okres Kodže (Kodže-gun). Ostrov byl využíván pro různé invaze a vojenská tažení, např. v roce1419při taženíČosonuproti pirátům wakó na ostrověCušimaa v roce1592u vesnice Okpo běhemimdžinské válkyčosonský generálČchungmuvyhrál námořní bitvu proti Japoncům.
Během Korejské války tu vláda generálaDouglase MacArthurainternovala 170 000 severokorejských a čínských zajatců.
Podnebí je mírné, monzunové. Za rok tu spadne 2000 mm srážek, z toho většina na jaře a v létě. Průměrná lednová teplota je 2,5 °C a průměrná srpnová teplota je 25,6 °C (srpen je nejteplejší měsíc).
Kodžedo

Kodžedo(téžKojedočiostrov Koje)je ostrov vJaponském moři, u jihovýchodního pobřeží provincieJižní KjongsangvJižní Koreji. S rozlohou 383,44 kmse jedná se o největší ostrov ze souostroví, na němž se rozkládá městoKodže.Největší městem ostrova je aleSinhyeon.
Silniční spojení s pevninou dříve zajišťovaly pouze dva přibližně 740 metrů dlouhé mosty směrem na jihozápad kTchongjongu, jež byly v postaveny v letech 1971 a 1999. Od prosince 2010 je ostrov spojen ještě na severovýchodě 8,2 km dlouhým systémem mostů a tunelů (Busan–Geoje Bridge) sPusanem.
Kodžedo má rozlohu přibližně 384 kma je poČedžududruhým největším jihokorejským ostrovem.Krajina ostrova je většinou zalesněná a hornatá. Na ostrově se nachází horské vrcholyGaran(580 m),Gyerong(554,9 m),Daegeum(437,5 m) aGoogsabong(400 m). Kodžedo je známé bohatými zásobamižuly.Na jižní straně ostrova se nachází mořský národní parkHallyeo.V okolí ostrova je dalších 62 ostrovů (z nichž 10 je obydlených), na pobřeží se též nachází několik přírodních přístavů.
Název Kodžedo má ostrov od roku 575. Během dynastieKorjo(918–1392) měl ostrov název Kodže-hyeon, v dynastiiČoson(1392–1897) byl ostrov přejmenován na Kodže-gun. V minulosti byli na ostrově ve vyhnanství korejští učenci.V rámciimdžinské válkyproběhla u pobřeží ostrova 5. května 1592bitva u Okpo, v níž korejské námořnictvo porazilojaponskouflotilu.Běhemkorejské válkybyl na ostrově největší korejský zajatecký tábor,ve kterém bylo 173 tisíc válečných zajatců.Tento tábor byl později restaurován a dnes slouží jako muzeum.
Stavba lodí je hlavním hospodářským odvětvím ostrova.Druhá i třetí největší loděnice v Koreji leží na tomto ostrově (v Okpo a Gohyeonu).18 procent rozlohy ostrova je zemědělsky využíváno, kroměrýžeapšenicese zde pěstuje také tropické ovoce. Mezi další významná odvětví patří rybolov a chov ryb.
Ostrov má význam i v cestovním ruchu, největším lákadlem je „Osm pozoruhodností“. Nachází se zde písečné a oblázkové pláže, jež jsou díkykaméliím, borovým lesům a křišťálově čisté vodě velmi populární. Zde a na ostrovech Haegeumgang a Oedo je pěstování květin turistickým lákadlem. Pobřeží je obklopeno skalami s neobvyklými tvary.
Na sousedním ostrově Hageumgang se nachází kámen v dračí podobě, kde návštěvník může mít přání. Podle legendy se na ostrově nachází elixír věčného mládí a čínský císařČchin Š’-chuang-tiposlal celkem tři tisíce lidí, aby jej nalezli.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuGeojedona německé Wikipedii.
Rencontres africaines de la photographie

Rencontres africaines de la photographie, také známé jakoFotobiennale BamakoneboSetkání v Bamakuje akce organizovaná každé dva roky vBamakuvMaliod roku1994na podporu afrických umělců v oblastisoučasné africké fotografie.
Tato událost se etablovala jako důležitá součást malajských a afrických kulturních událostech.
BěhemRencontres africaines de la photographiese konají výstavy současných fotografů a retrospektiv na různých kulturních místech hlavního města, jako je Národní muzeum v Mali, Národní knihovna v Mali, památníkModibo Keitanebo Okresní muzeum. Kromě toho se zde konají konference a promítají filmy. Od roku 2004 se akce koná pod záštitouAfrického domu fotografie, založeného za účelem zvládnutí rostoucího úspěchu bienále a za výrazné finanční podporyFrancie(prostřednictvím operátora CulturesFrance) aEvropské unie.
Africká fotografická setkání pomohla odhalit skvělé africké fotografy, jako jsou malijský umělecSeydou KeitaneboMalick Sidibé.
Během schůzek se udělují různé ceny, mimo jiné:
Šestý ročník Setkání africké fotografie se konal v listopadu 2005 na téma „Jiný svět“.
Porota vzdala poctu Ranjithovi Kallymu (Jihoafrická republika) za veškerou jeho práci.
Výstavy:
Sedmý ročník setkání afrických fotografií se konal od 24. listopadu do 23. prosince 2007 na téma „Ve městě i mimo něj„. Pocta byla věnována dvěma fotografům, kteří zemřeli v roce 2006, Guyanovi Sergejovi Jongué a madagaskarskému umělci Armandu Sethovi Maksimovi. Retrospektiva byla věnována kamerunskému fotografovi Samuelovi Fosso.
Osmý ročník Setkání africké fotografie bylo téma “Hranice“. Bienále proběhlo od 7. listopadu do 7. prosince 2009. Byly předány následující ceny:
Během devátého ročníku, který měl téma „Pro udržitelný svět“, byly uděleny následující ceny:
Deváté setkání roku 2013 bylo zrušeno z bezpečnostních důvodů kvůliválce v Mali.
Desáté bienále se konalo ve dnech 31. října až 31. prosince 2015 a jeho tématem bylo Telling Time.Ředitelem se stal Bisi Silva s přidruženými kurátory Antawanem I. Byrdem a Yvesem Chatapem.
Bienále obsahovalo díla umělců jako například:Moussy Kalapo(La Métaphore du Temps,Metafora času),fotografkaLebohang Kganye,Uche Okpa-Iroha,Nyani Quarmyne(dokumentární zpráva o malajských uprchlících v Mauritánii) aNassim Rouchiche(portréty subsaharských migrantů uvízlých v Alžírsku).
Tento ročník byl poznamenán útokem na hotel Radisson Blu v Bamaku.
Jedenácté bienále se konalo od 2. prosince 2017 do 31. ledna 2018.Čestným hostem festivalu byl ghanský fotografJames Barnora senegalský spisovatel Felwine Sarr, který získal cenu za knížku esejíAfrotopia.
Kurátorem byl Igo Diarra, ředitel galerie BamakoLa Médina, a místo uměleckého ředitele zastával kamerunský Bonaventure Soh Bejeng Ndikung, zakladatel uměleckého centraSavvyv Berlíně.U příležitosti 25. výročíRencontres de Bamakobylo na jedenácti místech ve městě vystavováno 85 umělců a kolektivů. Vystavovala zde například první ghanská profesionální fotografkaFelicia Abbanová.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuRencontres africaines de la photographiena francouzské Wikipedii.
Třída Kwanggetcho Veliký

Třída Kwanggetcho Veliký(jinak téžtřída KD-I, nebotřída Okpo) jetřídavrtulníkových torpédoborcůjihokorejského námořnictva. Tři postavené jednotky představují první a nejmenší z trojice tříd domácí konstrukce, stavěných v rámci modernizačního programuKorean Destroyer Experimental(KDX-I). Ten byl důležitým krokem v přeměně jihokorejského námořnictva ze sil pobřežní obrany, do loďstva schopného provádět oceánské operace. Mezi jejich hlavní úkoly patří doprovod a protiletadlová obrana protiponorkových a vyloďovacích svazů. Třída je ve službě od roku 1998. V letech 2020–2021 prodělala střednědobou modernizaci.
Vývoj třídyKwanggetcho Velikýbyl zahájen v roce 1981.Všechny tři jednotky postavila loděnice Daewoo Shipbuilding and Marine Engineering (DSME) vOkpo. Původně plánovaný počet 10 kusů byl omezen na tři a ušetřené prostředky byly využity ve prospěch pokročilejšítřídyČchungmukong I Sun-sin. Trojice torpédoborců třídyKwanggetcho Velikýve službě nahradila dosud sloužící druhoválečné torpédoborce, získané z amerických přebytků.
Jednotky třídyKwanggetcho Veliký:
Plavidla jsou vybavena bojovým informačním systémem Alenia Marconi Systems SSCS Mk.7 se systémem řízení palby Thales TACTICOS, přehledovým 2D radarem Raytheon AN/SPS-49(V), navigačními radary Daewoo SPS-95k a trupovýmsonaremATLAS DSQS-21BZ. Hlavňovou výzbroj torpédoborců tvoří jeden 127mm kanón Otobreda v příďovédělové věžia dvahlavňové systémy blízké obranyGoalkeeper CIWSs 30mm rotačními kanóny. Před můstkem lodi je umístěno vertikální vypouštěcí silo amerického typu Mk 48 pro 16 protiletadlových řízených střelRIM-7P Sea Sparrow. Ve středu nástavby jsou dále umístěny dva čtyřnásobné vypouštěcí kontejnery protilodních střelRGM-84 Harpoons dosahem 124 km. Protiponorkovou výzbroj představují dva trojhlavňové 324mmtorpédometyMk 32, ze kterých jsou vypouštěna americká protiponorková torpédaMk 46 Mod 5. Na zádi se nachází přistávací plošina a hangár uzmožňující operace dvou protiponorkových vrtulníkůSuper Lynx.
Pohonný systém je koncepceCODOG. Kombinuje dvaplynové turbínyGeneral Electric LM2500, každý o výkonu 28 100 hp a dva diesely MTU 20V 956 TB92, každý o výkonu 4000 hp, pohánějící dvalodní šroubyse stavitelnými lopatkami. Lodě dosahují rychlosti 30 uzlů. Dosah činí 4000 námořních mil při rychlosti 18 uzlů.
V loděnici DSME od roku 2018 probíhá program střednědobé modernizace PIP (Performance Improvement Program). Modernizace se zaměřila na zastaralý bojový řídící systém a senzorové vybavení plavidel. Nový je bojový řídící systém Hanwha Thales, vlečný sonar s měnitelnou hloubkou ponoru, systém Link 16 a protitorpédový systém LIG Nex1 SLQ-261K. Úspory přinese redukce posádky o 22 osob.
Jako první byla v září 2020 dokončena modernizace torpédoborceJang Man-čchun.V říjnu 2021 následoval torpédoborecKwanggetcho Velikýa poslední torpédoborecUldži Mun-dokbyl hotov na konci roku 2021.
Třída Tchongjong

TřídaTchongjongjsou záchranné loděnámořnictva Korejské republiky. Do roku 2017 byla v programuATS-IIpostavena jedna loď této třídy. Mezi úkoly plavidla patří pomoc ztroskotaným lodím, popř. vyhledávání a vyzvedávání v moři potopených plavidel, ponorek, nebo letadel.Tchongjongje prvním plavidlem tohoto typu zkonstruovaným výhradně s využitím domácích technologií.
K vývoji záchranné lodě ATS-II významně přispělo potopení jihokorejské korvetyČchonan(PCC-772), ke které tehdy dostupná záchranná loď doplula až za dva dny a kvůli absenci vlastníhosonarumusela vrak hledat s pomocí jiných plavidel.
Tchongjongpostavila jihokorejská loděniceDaewoo Shipbuilding & Marine Engineering(DSME) v Okpo.Na vývoji plavidla se podílela také vládní agentura Defense Acquisition Program Administration (DAPA). StavbaTchongjongbyla zahájena v listopadu 2010 a dne 4. září 2012 byla loď spuštěna na vodu.
Dokončené plavidlo mělo být do služby přijato v říjnu 2013, ve skutečnosti však neprošlo zkouškami a námořnictvo jej odmítlo převzít.Hlavním problémem bylo použití nevyhovujícího civilníhosonaru, obvykle používaného rybářskými plavidly k vyhledávání hejn ryb.Požadavkům nevyhověl také dálkově ovládaný podmořský prostředek, tedy další systém klíčový pro fungování záchranné lodě. Později byla stavba plavidla označena za ukázkový příklad korupce ve zbrojním průmyslu. Provedený audit mimo jiné prokázal, že ministerstvo obrany zaplatilo 3,58 milionů dolarů za nevyhovující sonar, jehož skutečná hodnota byla 180 000 dolarů.Věc se stala všeobecně známou po potopení trajektuMVSewolv dubnu 2014. Záchranná loďTchongjongv hodnotě 154 milionů dolarů se tehdy vůbec nezapojila do záchranných prací, což vyvolalo velké pobouření veřejnosti.
Teprve v listopadu 2014 jihokorejské námořnictvo rozhodlo, že plavidlo zařadí do služby navzdory stále nevyřešeným problémům se sonarem a miniponorkou. Plavidlo mělo do služby vstoupit na konci roku 2014, přičemž doba potřebná na odstranění uvedených nedostatků byla odhadována na dva roky.
Jednotky třídyTchongjong:
Plavidlo dokáže vléct loď o výtlaku 15 000 tun.Je vybavenosonarema dálkově ovládanými podmořskými prostředky, které mohou operovat ve hloubce až 3000 metrů. Na zádi se nachází přistávací plocha pro střednívrtulník. Nejvyšší rychlost dosahuje 21 uzlů.
Třída Pchúmipchon Adunjadét

Třída Pchúmipchon Adunjadétjetřídafregatvyvinutých prothajské královské námořnictvona základě jihokorejských torpédoborcůtřídyKwanggetcho Veliký(KD-I). Jedná se o fregaty typu DW3000 jihokorejské loděniceDaewoo Shipbuilding and Marine Engineering(DSME). Objednána byla prototypová jednotka, která do služby vstoupila roku 2019.Plánována je stavba druhé jednotky této třídy.
Fregaty třídyPchúmipchon Adunjadétvyvinula jihokorejská loděnice DSME. V srpnu 2013 DSME získala zakázku v hodnotě 410 lionů amerických dolarů na stavbu prototypové jednotky. Kýl fregaty byl založen16. května 2016v loděnici DSME ve městěOkpo. Na vodu bylo plavidlo spuštěno23. ledna 2017.V případě objednávky druhého plavidla je předpokládána jeho stavba realizována v thajských loděnicích.Prototypová fregata byla námořnictvu předána 19. prosince 2018. Její zařazení do služby je plánováno na rok 2019.
Thajské námořnictvo usiluje o stavbu druhé fregaty této třídy a požádalo o přidělení potřebných finančních prostředků ve fiskálním roce 2024.
Jednotky třídyPchúmipchon Adunjadét:
Dle prezentace na veletrhu Defense & Security 2017 bude složení výzbroje následující: jeden76mm kanón OTO Melara Super Rapid, osmprotilodních střelRGM-84L Harpoon Block II, jeden 20mm kanónPhalanx, osminásobnévertikální odpalovací zařízení MK 41pro 32 protiletadlových řízených střelRIM-162 ESSM, dva 30mm kanóny MSI Defense v dálkově ovládaných zbraňových stanicích a dva trojhlavňové 324mmtorpédometySEA. Bojový řídící systém bude typu Saab 9LV Mk4,radarSaab Sea Giraffe AMB, navigační radar Sperry Marine, dva systémy řízení palby Saab CEROS 200, trupovýsonarASO a vlečný sonar Atlas Electronik ACTAS.Na zádi se nachází přistávací plocha a hangár pro jedenvrtulník. Nejvyšší rychlost dosahuje 30 uzlů.
Třída Čchungmukong I Sun-sin

TřídaČchungmukong I Sun-sinčitřídaKD-IIjetřídavrtulníkových torpédoborcůjihokorejského námořnictva. Šest postavených jednotek představuje druhou z trojice tříd domácí konstrukce, postavených v rámci modernizačního programuKorean Destroyer Experimental(KDX-II). Ten byl důležitým krokem v přeměně jihokorejského námořnictva ze sil pobřežní obrany, do loďstva schopného provádět oceánské operace. Všechny torpédoborce jsou stále v aktivní službě.
Původně objednaná trojice torpédoborců byla později rozšířena o další tři, a to díky snížení počtu postavených jednotek předcházející menšítřídyKwanggetcho Veliký. Postavily je loděnice Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering (DSME) vOkpoa Hyundai Heavy Industries (HHI) vUlsanu. Mezi lety 2003–2008 byly do služby zařazovány tempem jedné lodi za rok.
Jednotky třídyČchungmukong I Sun-sin:
V konstrukci lodí jsou uplatněny technologiestealth. Výzbroj prvních tří jednotek je následující. V příďovédělové věžije jeden 127mm kanón KMK45 Mod 4 (licenční výrobek zbrojovky Mk 45 Mod 4), který může používat naváděnou munici s prodlouženým doletem a je tak vhodný pro ničení pozemních cílů. Blízkou obranu zajišťuje jeden raketový systémRAMumístěný na střeše můstku a jedenhlavňové systémy blízké obranyGoalkeeper CIWSna střeše hangáru. Mezi můstkem a dělovou věží je umístěno 32 buněkvertikálního vypouštěcího zařízeníamerického typuMk 41. V nich se nachází stejný počet protiletadlových řízených střel typuStandard SM-2 Block IIIA. Ve středu nástavby se nacházejí dva čtyřnásobné vypouštěcí kontejnery protilodních střelBoeing Harpoona dva trojhlavňové 324mmtorpédometypro domácí lehká protiponorková torpédaK745 Chung Sang Eo. Na zádi se nachází přistávací plošina a hangár umožňující operace dvou protiponorkových vrtulníkůSuper Lynx.
Počínaje čtvrtou jednotkouWang Kŏnbylo vertikální vypouštěcí silo posunuto více doleva a do vzniklého prostoru bylo instalováno osm buněk domácího vertikálního vypouštěcího zařízeníK-VLS, ve kterých jsou umístěna domácí raketová torpédaHong Sang Eo(systém může nést rovněž protizemní střelyHyunmoo III). Systémem K-VLS mají být dodatečně vybavena i starší plavidla třídy.
Pohonný systém je koncepceCODOG. Kombinuje dvaplynové turbínyGeneral Electric LM2500, každý o výkonu 28 100 hp a dva diesely MTU 20V 956 TB92, každý o výkonu 4000 hp, pohánějící dvalodní šroubyse stavitelnými lopatkami. Lodě dosahují rychlosti 30 uzlů.
V roce 2024 jihokorejská agentura DAPA zahájila program modernizace torpédoborců této třídy. S tím je spojena zakázka v hodnotě 135,93 milionu dolarů, kterou v prosinci 2024 získala společnost Hanwha Systems. Bojové systémy budou modernizovány, zlepšeny budou schopnosti střel SM-2 a modernizovaný sonarový systém bude pocházet z fregattřídyČchungnam(FFX-III). Z USA mají být dodány systémy řízení palby Mk.99.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuChungmugong Yi Sun-sin-class destroyerna anglické Wikipedii.
Bangabandhu (F-25)

Bangabandhu (F-25)jefregatabangladéšského námořnictva. Jedná se o výrazně modernizovanou verzi jihokorejských fregattřídyUlsan.Plavidlo bylo do služby přijato roku 2001 pod názvemKhalid Bin Walid, avšak četné poruchy a nedostatky v jeho konstrukci zapříčinily, že v letech 2002-2007 loď musela být převedena do rezervy a podrobena opravám.Kolem koupě plavidla navíc vypukl korupční skandál.V roce 2009 byla loď přejmenována naBangabandhu.
Stavba fregaty byla objednána roku 1997 u jihokorejské loděnice Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering vOkpo.Kýl plavidla byl založen12. května 1999. Trup byl spuštěn na vodu29. srpna 2000a dne20. června 2001byla fregata přijata do služby pod názvemKhalid Bin Walid.
Plavidlo je vybaveno bojovým řídícím systémem Thales TACTICOS, systémem řízení palby Thales Lirod Mk 2, navigačnímradaremThales Variant DA-08 asonarem. Nese také systémy elektronického boje Racal Cutlass, Racal Scorpion a vrhače klamných cílů Super Barricade. Hlavňovou výzbroj tvoří jeden 76mm kanónOTO MelaraSuper Rapid v příďovédělové věžia dva 40mm kanónové kompletyDARDO. Protivzdušnou bodovou obranu zesiluje osminásobné odpalovací zařízení čínskýchprotiletadlových řízených střelFM-90N(instalováno během pobytu plavidla v rezervě).Údernou výzbroj tvoří čtyřiprotilodní střelyOtomat Mk 2s dosahem 180 km. Loď dále nese dva trojhlavňové 324mm torpédomety B-515 pro lehká protiponorková torpédaEuroTorp Whitehead A244/S. Na zádi se nachází přistávací plocha pro jeden vrtulníkAW109.Pohonný systém je koncepceCODAD. Tvoří jej čtyři diesely SEMT-Pielstick 12PA6V-280STC o výkonu 22 500 hp, pohánějící dvalodní šrouby. Nejvyšší rychlost dosahuje 25 uzlů. Dosah je 4000 námořních mil při rychlosti 18 uzlů.
Donatus Edet Akpan

Mons.Donatus Edet Akpan(*7. srpna1952, Ikot Ada Utor) jenigerijskýřímskokatolickýduchovní abiskup Ogojy.
Narodil se 7. srpna 1952 v Ikot Ada Utor.
Poté co navštěvoval St. Mary’s Primary School v Nto Okpo, vstoupil roku 1971 do Queen of Apostles minor seminary. Zde studoval do roku 1975 a poté započal studium filosofie na Bigard Memorial Seminary vEnugua St. Joseph major seminary ve stejném městě. Má magisterský titul zbiblické teologienaNigerijské univerzitěvNsuce. Dne 12. října 1985 byl vysvěcen na kněze a inkardinován dodiecéze Ikot Ekpene.
Po vysvěcení působil jako učitel v menším semináři v Afaha Obong a kaplan ve farnosti Neposkvrněného početí v Afaha Obong. Následně byl knězemfidei donumvarcidiecézi Abuja, učitelem v menším semináři svatého Šimona a Judy v Kuje, farářem farnosti Krista Krále v Kubwě a poté farnosti Všech svatých v Dutse Alhaji. Roku 2006 se stal administrátoremprokatedrály Panny Marie z Nigériev Abuje, kterým byl ať do roku 2011. Působil také jako kněz farnosti svatých Petra a Pavla v abujské čtvrti Nyanya a farností Svatého Růžence ve čtvrti Wuse.
Byl předsedou arcidiecézní liturgické komise a hlavním ceremoniářem arcidiecéze Abuja.
Dne 9. dubna 2017 jej papežFrantišekjmenoval biskupem diecéze Ogoja. Biskupské svěcení přijal 7. července 2017 z rukou arcibiskupaJosepha Effiong Ekuwemehoa spolusvětiteli byli biskupJohn Ebebe Ayaha biskupCamillus Raymond Umoh.
Šči

Šči(щи) je horkázelnápolévkapřipravovaná vruské kuchyni.
Šči patří do staré ruské kuchyně, která se vyvíjela od 9. století a vrcholu dosáhla v 15.–16. století.Tato polévka mohla být údajně známa už od 9. století, kdy bylo zelí pěstováno na území tehdejšíRusi.Slovoščiale bylo původně užíváno pro jakoukoliv tekutou stravu, až později začalo být výrazem pro zelnou polévku.
Existenci šči v 16. století dokládá příběh z roku 1570, podle kterého carIvan Hroznývylil svému šaškovi Gvozděvovi, který ho rozhněval, na hlavu misku horké šči. Poté když chtěl šašek utéct, car ho zabil.
Složení jídel staré ruské kuchyně bylo zapsáno (znovuobjeveno) v ruských kuchařských knihách až v 19. století.
Ačkoli se jejíchuťběhem času značně měnila, přežila mnoho různých období až do dnešních dnů. Nikdy nebyla vázána pouze na jednu společenskou třídu, polévkám bohatším na suroviny se říkalo „bohaté“, a naopak „chudé“ šči se vařily pouze ze zelí acibule. „Bohaté“ i „chudé“ šči však navazovaly na stejnou tradici, a tak se ani příliš nelišily v chuti. Chuť této zelné polévky byla dosažena tím, že se po uvaření nechala dusit v ruské peci.
Bohatší varianta šči obsahuje 6 přísad: zelí,maso(výjimečně irybynebohouby),mrkevnebo kořenpetržele, aromatické bylinky (cibule,celer,kopr,česnekapepř) a kyselé přísady (smetana,jablka, nálev z kysaného zelí). První a poslední přísady jsou nezbytné. V některých regionech se šči připravuje i ze šťovíku (kislyje šči).
Polévka se podává sesmetanoua čerstvýmchlebem.
Sopa fría

Unasopafríaes una preparación culinaria que, siendo de textura líquida o cremosa, se sirve a temperatura inferior a latemperatura ambiente.​ Muchas veces, se elabora principalmente a base dehortalizas. De esta forma, diversascocinasdel mundo poseen recetas de sopas frías, como puede ser laespañolacon elgazpacho, elajoblancoy elsalmorejo, y lafrancesacon lavichyssoise, elaborada conpuerro. Lacocina rusaposee ejemplos como laokroshka. Elcacıkde lacocina turca, o su similar en la gastronomía delos Balcanes, eltarator, también se pueden considerar como ejemplos de sopa fría.
Kvas

Kvas(enrusoyucraniano,квас; enpolaco:kwas chlebowy; enlituano:gira; enestonio:kali; enletón:kvass) es una bebida tradicional eslava y báltica. La bebida es dulce-ácida y se elabora a base de harina y malta (centeno, cebada) o de pan de centeno seco, a veces con la adición de hierbas buenas, miel, especias, también se prepara con remolacha, fruta, flores, hierbas. El kvas no solo se utiliza como bebida, sino que también es la base de las sopas frías clásicas de la cocina rusa, conocidas como "okroshka". Hay kvas con alcohol y sin alcohol.
Es popular enRusia,​Ucrania,Bielorrusiay otros Estados deEuropa Orientaly laantigua Unión Soviética.
Elkvasse elabora con diferentes técnicas, ingredientes y cultivos vivos. Algunos kvases se fermentan con levaduras industriales, otros con lactobacterias especiales, otros con microorganismos naturales que abundan sobre algunas frutas o flores. El proceso básico es unir varios ingredientes, principalmente el agua, azúcar o miel, saborizante natural (frutas, verduras, flores, raíces u otros) y los cultivos vivos que se encargan en la fermentación consumiendo azúcares y convirtiéndolos en vitaminas, minerales, microelementos, ácidos, gas y otros elementos.
Existen muchas bebidas parecidas al kvas. Algunas son:Kéfir,Kombucha, Jun,Chicha,Cerveza de jengibre,Hidromiel,Pulque, y otras. Pero es otra bebida con mejores características, tales como: tiene mayor variedad e intensidad de sabores, es menos ácido, su oxidación es mucho más lenta, no se vence, se convierte en vinagre natural, no crea colonias visibles, tiene más vitaminas, minerales, micronutrientes, aminoácidos, oligoelementos, fitonutrientes, colina y gas, además de otros elementos, que aportan los ingredientes añadidos.
El principal uso es como una bebida que es muy popular enRusiay enUcraniadonde puede encontrarse casi en cualquier calle de las ciudades más importantes.
En lagastronomía rusase emplea elkvaspara cocinar una sopa fría de verano denominada "okroshka".
Kvas (mejor dicho, kvas fermentado con lactobacterias) mejora la flora intestinal por lo que alívia considerablemente y rápidamente el estómago lleno.
Kvas hecho a base de flores de lavanda, por ejemplo, a pocos minutos puede calmar y ayudar a dormir más fácil, mientras que el kvas a base de café, te despierta y llena de energía.
En Rusia urbana a lakombucha, que es una bebida popular desde comienzos del sigloXX, se le denomina a menudo como el "kvas de té" o (incorrectamente), pero debe recordarse que estas dos bebidas son bastante diferentes.
Se cree que tiene propiedades refrescantes, posee una importante cantidad de nutrientes, fortalece elsistema inmune, tiene la capacidad dedesintoxicarel cuerpo, limpia el hígado, ayuda a normalizar el peso, mejora la piel, fortalece los músculos y alivia la fatiga, ayuda altracto gastrointestinala prevenir los síntomas de intolerancia a lalactosay otros problemas del tracto digestivo, da alivio del exceso deflatulencia, hinchazón, estreñimiento y reduce el riesgo decáncer colorrectal. Además se suman los beneficios de los distintos ingredientes que componen el kvas: frutas, flores, hierbas, cereales, miel, especias, raíces y otros.
Tarator (sopa)

Eltaratores unasopafría típica de lascocinas de los Balcanes(particularmente lacocina albanesaybúlgara), que contieneyogur,pepino,ajo, agua, ajos tiernos, nueces, eneldo, perejil y un chorro deaceite de oliva. Se suele servir frío en uncuencocomo un refresco que ayuda a pasar los calurosos días de verano enAlbaniayBulgaria. Es considerado unaperitivoque se sirve solo, para ser bebido. Proviene de lacocina turca,​ porque Bulgaria fue parte del imperio otomano durante siglos. Es parecida a la sopa fríaturcaCacıky al acompañamiento de platos con carne griego denominadotzatziki.
No confundirse con lasalsa turca homónima.
Okrochka

L'okrochka(enrusse:окрошка) est unesoupefroide deRussie. Son nom peut-être rapproché durusseкрошить(krochit), qui signifient « émietter ».
Il s'agit d'un plat traditionnel dans la cuisine russe. Cette soupe froide est attestée depuis 1790 dans les écrits de Nikolaï Ossipov, à l'aube de la littérature culinaire russe. Elle serait aussi mentionnée dans leDomostroï.
La recette originale est faite à base de légumescoupés en petits morceaux. On en utilise généralement de deux types. Le premier doit avoir un goût neutre, comme lespommes de terrebouillies,navets,rutabagas,carottes, ouconcombres. Le second doit être parfumé, (notamment les herbes aromatiques) :oignon vert,aneth,persil,cerfeuil,céleri, ouestragon.
Différentes viandes peuvent être utilisées dans la même soupe : le plus souvent dubœufmais aussi dessaucisses, dujambon, dusaucissonou de lavolaille. Si on y met dupoisson, qu'il soit de préférence cuit et froid, le meilleur choix étant un poisson au goût neutre:tanche,perche européenne,sandre, oumorue.
On utilise généralement dukvasblanc, plus aigre que lekvasnormal, et plus rarement dukéfirde lait (ou de fruits) dans leCaucaseou dukombucha. Pour les épices, on utilise de lamoutarde, dupoivre noiret desconcombresmarinés. Enfin, on ajoute desœufsdurs et de lasmetana(crème fraîche).
Les ingrédients sont coupés en dés, puis mélangé aukvasjuste avant d'être servis. Cette méthode permet aux légumes de conserver leur texture. Selon les goûts on peut y rajouter duselou dusucre, voire des cubes de glace, pour conserver la fraîcheur.
Les paysans utilisent les restes pour la confectionner.
Rafraîchissante, elle est mangée le plus souvent en été.
Gaspacho

Legaspacho(de l'espagnolgazpacho) est unpotageservi froid, à base detomatescrues,légumescrusmixés ethuile d'olive, très répandu enétédans le sud de l'Espagne(Andalousie) et le sud duPortugal(plus exactement enAlentejoet enAlgarve, avec legaspacho alentejo).
Le mot gazpacho vient de l'adjectifcaccabaceus, qui signifie en latin "relatif au chaudron" (caccabus) et s'appliquait à l'époque impériale romaine à un type de pain similaire à celui utilisé aujourd'hui pour préparer le gaspacho manchois.
Variante de l'ajoblancode lacuisine andalouse(sans tomate, probablement issue de lacuisine de la Rome antiqueoucuisine grecque antique) cette recette estivale rafraîchissante est à l'origine préparée avec destomatesbien mûres crues (arrivéesenEspagneauXVIsiècleavec laconquête de l'Amériquede l'Empire espagnol) le tout allongé avec de l'eau ou des glaçons.
Aux tomates peuvent être ajoutés de la mie depainainsi que des légumes crus tels queconcombre,poivronouoignon. Cette préparation liquide peut être agrémentée ou relevée avec de l'ail,sel,poivre,huile d'olive,vinaigre de xérès, etcondiments. Après être laissée environ deux heures auréfrigérateur, le mélange est mixé, puis servi froid ou glacé, avec ou non des légumescoupés en dés, ou descroûtonsde pain...
Le gaspacho peut se préparer selon de nombreuses variantes traditionnelles régionales, avec par exemple :
Comme il est composé de légumes crus, le gaspacho contient plus devitaminesqu'un potage de légumes cuits.
Kvas

Lekvas,kvass,kwasoukwass(enpolonais:kwas chlebowy; enrusse, enbiélorusseet enukrainien:квас; enlituanien:gira; enestonien:kali, signifie «levain») est une boissonfermentéeet pétillante, légèrementalcoolisée, consommée dans le mondeslaveet populaire enRussie, enUkraineet dans d'autres pays d'Europe centraleet d'Europe de l'Est. AuMoyen Âge, c'était une boisson très courante dans toute l'Europe.
Le kvas est fabriqué par lafermentationnaturelle dupainfait avec dublé, duseigleou de l'orge, et il est souvent parfumé avec des fruits (fraise, pomme, citron…), desbaies(airelle), de lamentheou encore duraisin.
Le kvas contient peu d'alcool; sa teneur maximale est de 2,2 %.
Selon toute vraisemblance, le kvas n'a pas été inventé par les Russes ni les Ukrainiens, puisqu'une boisson similaire existait déjà dans laGrèce antiqueet dans l’Égypte antique. AuVsiècle avant notre ère,Hérodoteparlait déjà de cette boisson, nommée « zifos », réalisée en faisant macérer des croûtons de pain, ce qui est très similaire au kvas.
La première mention écrite du kvas dans le monde russophone date de996: selon un ordre du prince deVladimirIles convertis au christianisme recevaient « de la nourriture, du miel et du kvas ». Le kvas est devenu une boisson nationale en Russie dès leXVIsiècle.
Le kvas fait maison a mené à une grande diversité des recettes, que ce soit avec le type et la qualité des ingrédients de base ou bien dans la technique elle-même. C'est à partir duXIIsiècle, que l'on voit apparaître deux types de kvas en fonction du degré d'alcool qu'il contient.
AuXIXsiècle, il commence à être produit de manière industrielle.
Il est largement consommé en Russie et en Ukraine, où dans presque toutes les villes on trouve des vendeurs de kvas en citerne dans les rues.
La recette du kvas a été introduite en Chine auXIXsiècle par les Russes. En 1900, Ivan Tchourine, l’un des marchands les plus influents dans l’Extrême-Orient russe, a créé la première fabrique de kvas àHarbin. Bien que la recette et la préparation aient changé, la consommation de cette boisson s’est maintenue au cours duXXsiècle, mais sa popularité ne s’étendait pas au-delà du Nord-est de la Chine. Tout a changé en 2009, lorsque la compagnie chinoise Qiulin Foods a augmenté la production du kvas jusqu’à vingt mille tonnes par an.
Le kvas blanc sert aussi à confectionner la soupe froide russe, l'okrochka.
Tiouria

Latiouria(russe:тюря, мурцовка) est unesoupe froidetraditionnelle russe.
Elle est composée de pain trempé dans l'eau, ou lekvass, avec du sel, de l'huile et parfois des oignons. Elle était plutôt consommée pendant les moments difficiles (Révolution russe,Guerre civile russe,Première Guerre mondiale,Grande Guerre patriotique) et par les paysans pauvres. En outre, en raison de sa simplicité, elle est très courante pendant leCarême.
Jusqu'au XIXe siècle la tiouria était un plat de tous les jours dans les familles paysannes. Actuellement, elle est considérée comme un apéritif rafraîchissant préparé l'été.
Dans leDictionnaire raisonné du russe vivant(édition de 1882),Vladimir Dahlréserveune entréeà latiouria.
Un des plus célèbres mentions de la tiouria dans lalittérature russeest celle qu'en faitNikolaï Nekrassovdans son célèbre poèmePour qui fait-il bon vivre en Russie ?On la trouve aussi évoquée parLeonid AndreïevdansBergamote et Garaska("Et puis, il avait faim. Sa femme ne lui avait rien donné à manger de la journée ; il avait dû se contenter de pain émietté dans du kvass") et parAnton TchekhovdansMa Vie.Nikolai Dubov(en)l'a aussi évoquée.
Tiouria est aussi unechanson traditionnellequi connaît de nombreux arrangements et variations
Okroška

L'okroška(inrussoокрошка) è unazuppafredda, parte della cucina nazionalerussa. Il nome probabilmente deriva dakrošit'(крошить) che vuol dire tagliare o rompere in piccoli pezzi.
La zuppa classica è un mix di verdure perlopiù crude, come cetrioli ecipolle invernali, patate lesse, uova e manzo o vitello lesso o salsicce oprosciuttocon ilkvas, la così chiamata bevanda di pane, moderatamente alcolica e ottenuta dapane nerofermentato o disegale.L'okroškaviene solitamente guarnita con lasmetana(panna acida). Le versioni più recenti apparse inepoca sovieticautilizzanokéfirdiluito edacqua minerale,sieroo anche labirraal posto delkvas. La ricetta moderna consente anche di sostituire la panna acida con lamaionese.
Gli ingredienti sono tagliati a dadini e poi mescolati con ilkvasappena prima di mangiarli; la proporzione tra gli ingredienti spezzettati e ilkvasè simile a quella tra i cereali e il latte. Ciò consente alle verdure di conservare la loro consistenza. Per la stessa ragione, benché gli ingredienti siano simili a quelli dell'insalata russa, il sapore dell'okroshkaè piuttosto diverso da quello dell'insalata.
L'okroškaè talvolta considerata una zuppa perfetta per la stagione estiva in quanto combina il sapore rinfrescante delkvasalla leggerezza di una insalata. Sale e zucchero possono essere aggiunti in base ai gusti.
Tarator

Iltaratòrotaratur(inalbanesetarator; inbulgaroтаратор; inmacedoneтаратур; inpersianoآب دوغ خیار‎; inserboтаратор) è un piatto tradizionale diffuso in Bulgaria.
Il taratòr viene preparato conyogurt,cetrioli,aglio,aneto, eacqua; è servito freddo. Esistono tuttavia molte varianti regionali.
Si tratta di una zuppa fredda popolare in estate inBulgaria,Albania,Macedonia, nel sud-est dellaSerbia,Turchia,Iran,ArmeniaeCipro(dove è conosciuto comettalattouri).
Volica

Volica(intedescoOchsendorf,WolitzoWoilitz, inunghereseÖkröske, inrutenoVolicja) è uncomune della Slovacchiafacente parte deldistretto di Medzilaborce, nellaregione di Prešov.
Il villaggio fu menzionato per la prima volta in un documento storico nel1405con il nome diWolycha. All'epoca apparteneva alla Signoria diMichalovce. Nel1448risulta pressoché deserto. Successivamente venne ripopolato da coloniruteniche vi mantengono la propria lingua e i propri usi e costumi. NelXVIII secolopassò agli Szirmay.
オクローシカ

オクローシカ（ロシア語:окрошка,アクローシュカ）は、ロシアの冷製スープである。アクロシュカまたはオクロシカとも呼ばれる。このスープの名前はロシア語で、「細切れにする」ことを意味する「крошить」に由来する。
この伝統的なスープは、主に生の野菜（キュウリ、春タマネギ、ハツカダイコン）、茹でたジャガイモ、鶏卵、ハムとクワスを混ぜる。他にはクワスの替わりに薄いまたは希釈したケフィアを使用する作り方もある。
材料は四角く細切れにし、食べる直前にクワスと混ぜる。細切れの材料とクワスの分量は、牛乳に入れるシリアル食品と同程度である。直前に混ぜることで、野菜のシャキシャキ感が残される。オリヴィエ・サラダと材料が類似しているにもかかわらず、このため、オクローシカの味はこのサラダと全く異なる。
オクローシカは、クワスの爽やかな味とサラダのさっぱり感の組合わせにより、夏に最適のスープとされている。スプーン一杯のスメタナとホースラディッシュやロシア産（辛口）マスタードを加えた食べ方が好まれる。好みで塩と砂糖が加えられる。
シカ

シカ（鹿、英語:Deer）は、鯨偶蹄目シカ科(Cervidae) に属する哺乳類の総称である。ニホンジカ、トナカイ、ヘラジカなどが属しており、約16属36種が世界中の森林などに生息している。
オスは枝分かれしたツノを持ち、枝角（アントラー）と呼ばれる。多くのシカ科のメスはツノを持たないがトナカイはオスメス共にツノを持つ。ウシ科の動物のツノ（洞角）は骨の芯を角質が覆っており生え替わらずに一生伸び続けるが、シカのツノ（枝角）は骨組織からなり、毎年生え替わる。春季の生えたばかりの角は柔らかく表皮に覆われているが、秋季の骨化した角は固く、表皮は脱落する。
体の大きさは体重6-8kg程度のプーズー(チリに生息) から、体重800kgにも及ぶヘラジカ (ムース) まで様々である。
草食性で、ウシのように4つに分かれた胃を持ち、反芻による消化を行う。
シカ科には現生のもので約17–19属、三十数種が属する。次のような分類体系が提唱されている。
なお、カモシカはウシ科、ジャコウジカはジャコウジカ科であり、真のシカではない。
日本国内で単にシカと言うときは、ニホンジカCervus nipponを指すことが多い。1980年（昭和55年）頃に房総半島で野生化した外来種のキョンを除き、ニホンジカは日本に分布する唯一のシカ科動物であり、大きな哺乳類の少ない日本ではニホンカモシカと並ぶ代表的な大型動物である。
なお、ニホンジカは、他国に分布する亜種も含め、英語では一般的に「sika deer」（「sika」は日本語の「シカ」に由来）と呼ばれる。
日本の文化におけるシカについては「ニホンジカ#人間との関係」の項も参照。
世界各地の山野に数多く生息していたシカ科の動物はほとんどの民族の文化に対して古くから重要な影響を与えていたと思われる。後世の文化においては、シカは「俊敏」「非力」などの象徴として、また時には峻険な山岳地の象徴として用いられることがある（カモシカも参照）。
日本では鹿肉のことを「もみじ」と呼び、様々な肉料理に調理される。味は一般に柔らかい牛肉に近い。「もみじ」という呼び名は馬肉を「さくら」、イノシシ肉を「ぼたん」と呼ぶのと同様の隠語で、鹿肉は「鹿」が秋の季語であることから紅葉を連想したもの、あるいは花札の「鹿にもみじ」の絵札から連想したものとされる。
鹿の皮は細かい繊維が緻密に絡み合った独特な構造をしており柔らかで滑らかである。鹿革（ディアスキン）は通気性や保温性に優れ手袋や衣料に用いられる。日本では武具の材料としてよく用いられた。
また、油でなめしたものをセーム革といいカメラのレンズや宝飾品の汚れ落とし、洗車用品、ガソリンのろ過などに用いられる。
枝角はナイフの柄やボタンなどに用いられている。鹿の枝角は、アントラ（Antler）と呼ばれている。鹿の角（鹿茸）は乾燥粉末や黒焼末は様々な効能を持つとして民間療法で用いられる。
体重が1トン前後になるヘラジカは道路で交通事故に遭うことがある。その体重ゆえに衝突衝撃で車両に乗車している人間及び車両に多大な影響を与える。視界の悪い屈曲部などで衝突した車両にあっては、時に運行できなくなるほど大破する。北欧では事故に遭ったヘラジカ（エルグ、エルク）により雪上に数mにわたって路面が血にそまり、観光客を驚かすことがある。したがって日本国内における野生動物保護における小動物の警告や注意喚起とは若干主旨が異なる。群れのいる地域や生息が確認されている地域では「野生動物に注意」と共に「エルグに注意」との交通標識がありヘラジカの絵が描かれ衝突事故への注意を喚起している。
日本国内においても、エゾシカが増加している道東・道北では群れが活発に移動する春や秋を中心に衝突事故が多発するため、ビラなどで注意喚起が行なわれる。エゾシカはニホンジカの中でも成体が100キログラムを超える大型の亜種であり、衝突すると車両が大破することがあり注意が必要である。なお、競馬用の競走馬の体重は500キログラム程度である。
シカと鉄道車両との衝突事故は長年の懸案であるが、ライオンの糞尿を線路に散布する方法が考案実用化されてから事故は激減した。シカがライオンの匂いに怯えて線路に立ち寄らなくなるからである。しかし、減少したとはいえ個体数が多いために、北海道では根室本線を中心に毎日のように衝突事故が発生することがある。自動車とエゾシカの衝突例も非常に多い。エゾシカは自動車を怖がらず、クラクションを鳴らしても逃げなかったり、路上で立ち止まる性質があり、高速で正面から近づいても逃げずに正面衝突にいたる事例が多い。特に北海道では自動車もスピードを出すため、エゾシカに気づいてからクラクションを鳴らしてもエゾシカは逃げず、衝突する事例が多い。根室管内だけでも、1年間に300から400件の衝突事故があり、平均すると1日1件以上となる。
シカと列車の衝突事故の原因が究明されるなかで、シカは鉄分を摂取するために鉄道敷地内へ入り、線路を舐めるのが原因で列車と衝突することが発見され、シカの誘引材が開発され、2016年度グッドデザイン賞を受賞した。
近鉄全線においても、2008年（平成20年）の鹿との接触事故が129件、2015年（平成27年）には288件と増加傾向にあった。そこで近鉄は京三製作所、モハラテクニカと共同でシカとの共存をコンセプトに「シカ踏切」を開発した。2016年（平成28年）5月に大阪線東青山駅（三重県津市）付近におよそ1km、2017年（平成29年）3月に榛原駅（奈良県宇陀市から室生口大野駅（奈良県宇陀市）の間におよそ1km設けられた。「シカ踏切」とは、線路内侵入防止システムであり、列車運行時はシカの嫌う超音波を発出してシカの線路内侵入を防止する。このシステムを導入ののち、シカとの接触はほぼなくなったという。
福井栄一『日本の奇談・珍談101　古典の玉手箱から』2022年、共栄書房、ISBN 978-4763411044。
007/オクトパシー

『007／オクトパシー』（ダブルオーセブン オクトパシー、原題:Octopussy）は、ジョン・グレン監督の1983年のスパイアクション映画。映画「ジェームズ・ボンド」シリーズの第13作目。
ジョン・グレン監督の2作目。前作『007/ユア・アイズ・オンリー』のシリアス路線からロジャー・ムーアの持ち味を活かしたコミカル路線へと戻っている。アクションも多く取り入れ、列車の屋根の上での敵との肉弾戦やラストのビーチクラフト機の格闘など見所も多い。また、非イオン・プロ作品の『ネバーセイ・ネバーアゲイン』と同年に公開され、二人のジェームズ・ボンド（ショーン・コネリーとロジャー・ムーア）の戦いは注目を集めた。結果として本作が興行収入2位で勝利する。（『ネバーセイ・ネバーアゲイン』は興行収入4位）。
ボンド（ロジャー・ムーア）は中南米某国のトロ大佐に変装し、開発中の高性能偵察機を破壊すべく空軍基地に侵入していた。本物の大佐に見つかり一旦は拘束され、仕掛けた爆弾も撤去される。基地の外に連行されたボンドは、CIA女性アシスタントのビアンカが敵兵を誘惑して注意を逸らした隙に、用意していた超小型ジェット機（通称：アクロスター）で逃走。地対空ミサイルに追尾されるものの、前述の偵察機の格納庫内をすり抜けた直後にミサイルが格納庫を直撃、結果的に任務に成功する。
その頃、東ベルリンでピエロに成りすましサーカス団に潜入していた009は『レディーの卵（ファベルジュの卵）』（ロシア皇帝献上品）を持ち出したのを見つかり、サーカス団の双子の投げナイフ芸人兄弟ミーシカとグリーシカに致命傷を負わされ、西ベルリン英国大使館公邸に『卵』を持ち込み死亡する。
ボンドはM（ロバート・ブラウン）と美術鑑定部ファニング（ダグラス・ウィルマー）から、サザビーズのオークションに参加して『レディーの卵』の秘密をつかむように指令を受ける。ボンドらはソ連の外貨稼ぎと考えていたが、売り専門のアフガニスタン亡命貴族であるカマル・カーン（ルイ・ジュールダン）が現れてレディーの卵を買おうとするのに不審感を抱き、ボンドはオークション会場で出展品を手に取って確かめる振りをして、発信機を仕込んだニセ物とすり替えた。
ボンドはレディーの卵を相場以上の高額で落札したカマルを追ってインドへ。ホテルのカジノで彼とバックギャモンで対決し、彼のいかさまを逆手にとって勝利する。ボンドはカマルと行動を共にする女性マグダ（クリスティナ・ウェイボーン）に接近するが卵を奪われ、自らもカマルの居城に捕らえられる。部屋から抜け出したボンドはソ連軍のオルロフ将軍（スティーヴン・バーコフ）が城を来訪し、カマルが用意した偽物の宝飾品を運び出し、二人がカール＝マルクス＝シュタットでの再会を約する現場を目撃する。間一髪でカマルの城から脱出したボンドは、マグダの主人で、カマルのビジネスパートナーでもある謎の女性オクトパシー（モード・アダムス）が住む湖の城に潜入する。しかし、多数の女性を配下に従えたオクトパシーこそ、表向きこそサーカス団を含めたビジネスを多角展開しているが、裏では宝石泥棒一味のリーダーであった。ボンドはオクトパシーに一味に入るよう誘われたが断り、またしても捕らえられてしまう。
そして事件の背後には、カマルと組んだソ連タカ派のオルロフ将軍の陰謀が隠されていた。NATOとの軍縮交渉を進めても国益を損なわないというKGBの情勢分析に耳を貸さず、優勢な兵力を背景に西ヨーロッパへの侵攻を主張するオルロフは、盗んだ宝石をサーカス列車で密輸しているオクトパシーにロシアの宝飾品を西ドイツへ運ばせる。しかし実は人間大砲に隠した宝飾品を核爆弾にすりかえ、興行先の米空軍基地で核テロを起こそうとしていたのだ。ベルリンで東ドイツに入ったボンドは、カール＝マルクス＝シュタットでの公演を終えたサーカス団の列車に潜入して、カマルたちが人間大砲を貨車ごとすりかえ、核爆弾の時限装置を起動させる現場を目撃する。いったんはオルロフを抑えるがソ連兵たちと銃撃戦になり、人間大砲から抜き取られた宝飾品を積んだ彼の公用車を奪い、西ドイツへ向かったサーカス団の列車を追う。列車に乗り移ったボンドはカマル一味に見つかり、追われるうちに列車から転落する。一方、ボンドの登場に焦るオルロフ将軍は、東西ドイツ国境の駅で列車に駆け寄ろうとして東ドイツ警備兵に撃たれ、駆け付けたKGBのゴーゴル将軍（ウォルター・ゴテル）の目前で絶命するが、「明日になればソ連邦英雄だ」との言葉を遺す。
ボンドはたどり着いた西ドイツの町で自動車を奪い、地元警察に追跡されながらも、サーカス団が上演を始めた米空軍基地に突入。とっさの判断でサーカス団のピエロに変装したボンドは客席の基地司令やオクトパシーに爆弾の存在を訴えるが、突然のことで信用されない。しかし宝飾品のひとつ「ロマノフの星」をボンドから見せられたことで、オクトパシーは裏切られていたことを悟る。警備兵や地元警察官、サーカス団員たちが入り乱れる混乱の中、遂に爆弾が見付かり、ボンドは爆発の寸前で起爆装置の取り外しに成功する。
カマルはオクトパシーたちを見殺しにする形でインドに戻り、逃亡の用意を進めていた。そこへオクトパシーが一味を率いて攻め込み、空からボンドとQも合流する。オクトパシーを捕らえたカマルは邸宅を脱出し、双発の小型飛行機に乗って飛び立つが、離陸の寸前に跳び乗ったボンドが片方のエンジンを停止させ、昇降舵の動きを妨げたことで飛行機ごと墜落。ボンドは墜落の直前にオクトパシーと脱出し、生還を果たす。
本作は1983年の映画の世界興行成績ランキングで、『スター・ウォーズ/ジェダイの復讐』に次ぐ第2位にランクインした。ショーン・コネリーがジェームズ・ボンド役に復帰した「番外編」である『ネバーセイ・ネバーアゲイン』の第4位を凌いだが、この年は2本の007映画が上位を占める結果となった。日本では1983年度の外国映画配給収入で第4位、全体配給収入6位だった（『ネバーセイ・ネバーアゲイン』は1984年度の外国映画配給収入で第6位であった）。米国では1980年代の007シリーズ最大のヒットとなった。
アメリカの女性シンガー、リタ・クーリッジが起用され、映画とは別タイトルの「All Time High」が主題歌となった。イギリスの「ミュージック・ウィーク」誌では、最高位75位、アメリカの「ビルボード」誌では、最高位36位と両国共にチャートでは振るわなかった。さらに、ジョン・バリーが担当した同サウンドトラック・アルバムは、チャート入りを果たせなかった。
『007号/ベルリン脱出』（Octopussy、またはOctopussy and The Living Daylights）はイアン・フレミングの小説007シリーズ第2短編集（単行本としては14冊目でフレミング作としては最後）で、1966年、ジョナサン・ケープより出版された。日本では1966年に『007号/ベルリン脱出』のタイトルで、早川書房から井上一夫訳によりハヤカワ・ポケット・ミステリで発売され、1983年に文庫化された際『オクトパシー』に改題された。
ジェシカおばさんの事件簿

『ジェシカおばさんの事件簿』（ジェシカおばさんのじけんぼ、原題：Murder, She Wrote）は、1984年から1996年までアメリカユニバーサルTVが製作したテレビドラマ。アメリカCBSテレビにて放映されたアンジェラ・ランズベリー演じるミステリー作家ジェシカ・フレッチャーが様々な難事件を解決する素人探偵モノのミステリードラマ。企画・原案は『刑事コロンボ』で知られるリチャード・レビンソンとウィリアム・リンク。作品の人気は非常に高く、シリーズ4までの本編終了後もスペシャル版が数度制作された。
日本では1988年からNHK（NHK衛星第2テレビジョンとNHK総合テレビジョン）で第1 - 第3シーズンの日本語版の放送（翻訳：額田やえ子他）を開始。ジェシカ・フレッチャーの吹き替えには女優の森光子が起用された。
その後NHKのほかCSや独立UHF局でも再放送が行われていたが、2006年に入ってからCSのLaLa TVで第4シーズンの放送が開始された（ただし吹き替えはなく字幕スーパー）。2013年にはAXNミステリーチャンネルで第1・第2シーズン、およびTV映画版が放映され、2014年には第3・第4シーズンも放送、そして2015年には第5シーズンが放送された。
2014年6月にHDリマスター版の吹き替えが、無料BSチャンネルDlifeで開始。7月からは第2シーズン、2015年1月から5月に第3シーズンが放送。2016年4月5月に傑作選として第3シーズンが放送された。なお、DVDは日本語版の吹き替え第3シーズンまでが、1枚1話の計7枚組で全8巻、56話分が2012年4月にキープ株式会社より発売されている。8巻セットのDVD-BOXもある。
米国での放送：1984-1985年
第1話「ホームズ殺人事件」は日本未放映のパイロット版。2009年に発売されたDVD全巻セットの特典として収録
米国での放送：1985-1986年
米国での放送：1986-1987年
米国での放送：1987-1988年
米国での放送：1988-1989年
米国での放送：1989-1990年
2013年、NBCによってオクタヴィア・スペンサー主演のリブート作品が製作されることが決定したと発表されたが、翌年に中止が発表された。
Okroshka

Okróshka(Rusia:окро́шка) yaikusup singasale sakaRuslanlan bisa uga asale saka wilayahVolga.
Sup klasik yaiku campuran sayuran sing biasane (kayatatimun, radishes lanbawang bombay), kentang rebus, endhog, lan daging sing dimasak kayata daging sapi, daging sapi, sosis, utawa ham karokvass, yaiku non-alkohol (1,5 % utawa kurang) wedang sing digawe sakarotiireng utawarye singdifermentasi. Okroshka biasane dihiasi nganggokrim asem(smetana). Versi mengko sing pisanan muncul ing jaman Soviet nggunakakekefirentheng,asem, cuka, utawa banyu mineral tinimbang kvass.
Окрошка из кошки

Окрошка из кошки(фр.chat d'Arnold) — примечательное отображение из двумерноготорав себя.
Представим тор как единичный квадрат со склеенными противоположными сторонами. Тогда отображение окрошки из кошки задаётся какΓ:(x,y)↦({x+y},{x+2y}){\displaystyle \Gamma \colon (x,y)\mapsto \left(\{x+y\},\{x+2y\}\right)}, где фигурные скобки обозначают дробную часть. Это отображение обратимо и сохраняет площадь фигур, но не длины отрезков.
Название «окрошкаиз кошки» связано с его перемешивающими свойствами: какое быизмеримое множествона торе («кошку») мы ни выбрали, под действием всё новых и новых итераций этого автоморфизма оно будет равномерно «размазываться». Говоря формально, для всякого измеримого подмножествалебеговой мерыm{\displaystyle m}(считая меру всего тора единичной) и всякого открытого подмножестваU{\displaystyle U}мера пересеченияΓk({\displaystyle \Gamma ^{k}(})∩U{\displaystyle )\cap U}будет стремиться кmμ(U){\displaystyle m\mu (U)}(гдеμ(U){\displaystyle \mu (U)}— лебегова мераU{\displaystyle U}) при стремленииk{\displaystyle k}к бесконечности. В монографииВ. И. АрнольдаиА. АвеProblèmes ergodiques de la mécanique classiqueсилуэт кошачьей головы использовался для иллюстрации этого отображения, хотя во французском языке игра слов теряется. Из-за этого это отображение в других языках известно как «отображение кота Арнольда» (фр.chat d'Arnold,англ.Arnold's cat map), что сам В. И. Арнольд считал некоторым курьёзом.Изображение в оригинальной книге сопровождено иронической сноской, гласящей:
Вместо автоморфизма тора с тем же успехом можно говорить об автоморфизме егоуниверсального накрытия(то есть евклидовой плоскости) с тем свойством, чтоf(x+n,y+m)=f(x,y)+(n′,m′){\displaystyle f(x+n,y+m)=f(x,y)+(n',m')}для произвольной точки(x,y){\displaystyle (x,y)}и целочисленных точек(n,m){\displaystyle (n,m)}и(n′,m′){\displaystyle (n',m')}. Соответствующее преобразование плоскости для окрошки из кошки — это линейное преобразование, задаваемое матрицей(1112){\displaystyle {\begin{pmatrix}1&1\\1&2\end{pmatrix}}}(или какой-то другой подобной в зависимости от выбора координат). Определитель этой матрицы равен 1, так что задаваемое ею преобразование обратимо и сохраняет площадь. Кроме того, эта матрица симметрична, так что задаваемое ею преобразование диагонализуемо 
ссобственными числами3+52{\displaystyle {\frac {3+{\sqrt {5}}}{2}}}и3−52{\displaystyle {\frac {3-{\sqrt {5}}}{2}}}. Поскольку определитель этой матрицы равен 1, её орбиты — гиперболыuv=const{\displaystyle uv=\mathrm {const} }, гдеu,v{\displaystyle u,v}— координаты в базисе из собственных векторов. Каждая из этих гипербол (а также их асимптоты) при проекции на тор переходят во всюду плотные кривые.
Речевая бессвязность

Речева́я бессвя́зность(также известная какречевая инкогерентность или инкогеренция, речевая спутанность, словесная «окрошка», словесный «салат») — расстройство речи, при котором нарушены грамматические связи и сама речь состоит из беспорядочного набора слов. Возникает при явленияхбессвязного мышленияс неспособностью создания ассоциаций, отдельных понятий, образов и восприятий. По классификации принадлежит к эффекторным расстройствам речи, а именно расстройствам речи, обусловленным психопатологическими нарушениями.
Пример такой речи:
В отличие отшизофазииграмматический строй нарушен полностью. Ответы не соответствуют вопросам, а в предложении невозможно понять даже отдалённую связь. Чаще встречается при экзогенных процессах, а именно —аменции, иногда приэндогенных(пришизофрении).
Вершина словесной окрошки возникает, когда больной произносит только набор слов: «травма, движение, мотор…» или даже бессмысленныхнеологизмов(более характерно для шизофрении): «77 — хозяйка всем… Хюмала, рюмала, пюмала… Пришил… Остыл… Трах… Взрыв… Пан, пан, пан… Времена, события, люди… надо мной Кащей Бесфамильный… Локхид элевэйтор приобритейтид… А мама такая молоденькая, Володенька я… тибол и ниф… пух и прах…».
Этимология термина «словесная окрошка» происходит оттрадиционного русского блюда, куда мелко крошатся самые разнообразные ингредиенты. Близкое к этому определение — «словесныйсалат».
Холодник

Холодни́к—холодныйлетнийовощной супизсвёклы,щавеляили их комбинации, под таким названием известен вбелорусской,польскойирусской кухнях, влитовскойиукраинской— как «холодный борщ», а влатышской— как «холодный суп» (латыш.aukstā zupa). Не имеет точного состава продуктови обнаруживает сходство сосвекольникомизелёными щами.
Согласно популярнойкулинарной книгеВинценты Завадской«Кухарка литовская», впервые опубликованной вВильнов 1852 году, холодники бывают и ягодные, а свекольный готовят с отваренными свекольной ботвой и щавелём на холодной кипячёной воде сосметанойили напростокваше. Его заправляют нарезанными свежими огурцами, растёртой с солью рубленой зеленью, перед подачей добавляют лёд, а сервируют с разрезанным на долькиварёным яйцом, раковыми шейками или кусочками рыбы, а в их отсутствие — с запечённойтелятиной. В литовской кухне летний свекольный суп готовят также накефире, он называется «шалтибарщай» (лит.šaltibarščiai) и переводится как «холодный борщ», и в украинской кухне похожие холодные свекольные супы традиционно называются «холодными борщами».
По-польски «хлодник» (пол.chłodnik) означает обобщённо «холодный суп», в польской кухне «хлодники» готовят со свекольной ботвой на процеженном, обезжиренном и загущенном мукой телячьем костномбульонесосвекольным квасом, их также гарнируют нарезанными свежими огурцами, раками и жареной телятиной и сервируют с рубленой зеленью и сметаной.
ВБелоруссиихолодник готовят со щавелём: егоприпускают, протирают, разводят горячей водой, доводят до кипения и охлаждают, затем суп гарнируют нарезанными соломкой огурцами, нашинкованным и растёртым с сольюзелёным лукоми рубленой зеленью укропа и сервируют со сметаной и долькой варёного яйца. По рецепту холодника «по-мински» в суп добавляют также отваренную с уксусом свёклу.В. В. Похлёбкинприводит рецепт белорусского «хладника» без щавеля со свёклой и на свекольном отваре.
Среди авторов советских и российских кулинарных изданий нет единства по поводу термина «холодник». Холодный свекольный суп на свекольном отваре или мясном бульоне называется холодным борщом, наквасеили смеси кваса со свекольным отваром — свекольником. Холодный щавелевый суп в русской кухне известен какзелёные щиилизелёный борщ. Под названием «холодник» встречаются рецептызабеленногосметаной холодного супа из зрелых помидоров с репчатым и зелёным луком на воде, похожего наокрошку— из огурцов с крабами на квасе со сметаной, а также холодных супов с варёным рисом и протёртыми помидорами на кефире или с припущенной морковью, творогом на молоке.