Aloisie citronová

Aloisie citronová(Aloysia citriodora) jesubtropickákeřovitátrvalkavyznačující se výraznou vůni pocitronu. Pochází ze středuJižní Ameriky, zBolívie,Paraguayea severuArgentiny, odkud se rozšířila do přilehléBrazílie,Peru,UruguayeaChile. Později začala být pěstována veVenezuele, vseveroamerickémMexikua nastředoamerickéKuběaPortoriku.
Rostlinu z Ameriky dovezl do Evropy v 17. století francouzský přírodovědecPhiliber Commerson, kde ji botanikAntonio Paláu y Verderapopsal a pojmenoval po (Marii Luise Parmské), manželce španělského králeKarla IV.Rodovéjméno rostlinyAloysiaje španělskou variantou jména Luisa. Později tato nenáročná rostlina zplaněla a rozšířila se poStředomoříEvropyiAfriky.
Rostlina preferuje slunné a vlhké místo s propustnou půdou, která je neutrální až slabě zásaditá, lehká písčitá až střední hlinitá, kde za příznivých podmínek postupně vykvétá. Často roste podél polních cest, na mezích nebo osluněných okrajích světlých lesů, nejčastěji vnadmořské výšceod 500 do 3500 m n. m.
V současnosti se v mnoha zemích s teplým, subtropickým klimatem celoročně pěstuje v zahradách nebo tam roste ve volné přírodě. Na chladnějších místech rostlina při teplotách okolo +5 °C ztrácí listy, samotný keř vydrží krátkodobě mráz do -10 °C. Na jaře, v závislosti na teplotě, novélistyraší v květnu,květyse otevírají v červenci až srpnu aploduzrávají v září a říjnu, s nástupem chladu v listopadu listy opadávají.
Dřevnatýkeřvysoký 2 až 3 metry, který je v subtropických a tropických podmínkách stálezelený, při pěstování v chladnějším prostředí před zimou opadává. Listy s krátkýmiřapíkyvyrůstají nejčastěji v trojčetnýchpřeslenecha jejich kopinaté, dlouze zašpičatělé, světle zelenéčepelejsou až 8 cm dlouhé a 2 cm široké, na omak drsné, vrásčité, někdy celokrajné a jindy jemně zubaté. Listy obsahují hojněsilica při rozemnutí či na ostrém slunci výrazně voní po citronu.
Drobnékvěty, ne příliš ozdobné ale vonné, bývají bílé, narůžovělé až světle fialové a jsou téměř pravidelné. Mají krátké stopky a vytvářejí řídké, až 25 cm dlouhélatyvyrůstající někdy na koncích větví a jindy zpaždílistů.Oboupohlavnékvěty mají vytrvalýkalichasi 3 mm dlouhý akorunuasi 5 mm velkou s purpurovou trubkou a se čtyřmi či pěti krátkými laloky. Květ je dále tvořen čtyřmi dvoumocnýmityčinkamis nažloutlýmiprašníkydozrávajícími dříve nežvajíčkaa svrchním dvojpouzdrýmsemeníkems kratičkoučnělkunesoucí dvojlaločnoubliznou;opylenízajišťujehmyz.Plodyjsou vejčitétvrdkyrozpadající se na čtyři drobné, 1,5 mm velké suché plůdky, které jsou srostlé s vytrvalým kalichem a jsou šířeny větrem nebo vodou.
Středoevropskoumrazivou a vlhkou zimu rostlina v přírodě nepřežije, a proto tam bývá pěstována v přenosných květináčích, v létě na zahradě a v zimě uvnitř budovy ve světlé, bezmrazé místnosti. Při omezené zálivce a teplotě 5 až 10 °C ztratí listy a přezimuje ve vegetačním klidu, při teplotě vyšší než 15 °C pokračuje v růstu. V květináči však většinou nevykvete. Dobře snáší jarnířez, který podporuje rozvětvení a zahuštění, lze ji pěstovat v keřovém i stromkovém tvaru.
Rostlinu možno rozmnožovatřízkyz měkkého dřeva sázenými v květnu a červnu dopařeniště, kde obvykle dobře zakoření, a počátkem léta druhým rokem se mohou sázet na stanoviště. Obdobně jednoduché je množenísemeny(plůdky), která se vysejí koncem jara do stále vlhkéhoskleníkua druhým rokem lzesemenáčevysadit na trvalé místo. Doporučuje se mladé rostlinymulčovánímchránit prvou zimu před chladem.
Listy aloisie citronové obsahují silnou citronovou vonnou silici, která má významné uklidňující,tonizujícíidigestivníúčinky. Někteří gurmáni o ní tvrdí, že má citronovější vůni než sám citron. Aromatických listů, čerstvých i sušených, se hojně používá k přípravě čajů, nápojů, ovocných pohárů, salátů, dresinků, omáček i pro ochucení masových pokrmů. Lidoví léčitelé doporučují potírat listy rány způsobené hmyzem a jejichodvarypoužívat na léčbu astmatu, nachlazení, migrény, žaludečních problémů, bolestí zubů i při depresích. Od roku 1935 se v Jižní Americe z listů vyrábí populární nápojInca Kola, jenž je v Peru považovaný téměř za národní.
Z listů a stonků se destilujeesenciální olej, který se používá při výrobě likérů a v kosmetice do parfémů, toaletních vod a deodorantů, je častý i přiaromaterapii. Jeho vyšší dávky mohou u citlivých lidí způsobit alergii kůže na sluneční záření, a proto se nesmí doEvropské uniedovážet, doporučuje se nahrazovat jivoňatkou citronovou. Rostlina odpuzuje mouchy a další hmyz, olej je v koncentraci 1 % velmi účinnýinsekticid.