Měsíční zajíc

Měsíční zajícje legendární zvíře, které podle mýtů rozšířených například vjižníavýchodní Asii, vpředkolumbovské Americenebo uKhoikhoiůreprezentujeMěsíc, je s ním spřízněno, nebo na něm žije, protože tvar tmavých skvrn na jeho povrchu připomíná zajíce.
Ve sbírce bajekPančatantraje příběh o tom, jak zajíc s pomocí Měsíce obelstil slona. Kvůli dlouhému suchu vyslal král slonů výpravy do všech světových stran. Jedna z nich objevíMěsíční jezero, na jehož břehu žije bezpočet zajíců. Sloni ale na obyvatele nehledí a spoustu zajíců zadupou. Jeden z odvážných přeživších zajíců slony od jezera vyplaší tak, že se vydává za vyslance rozhněvaného Měsíce na audienci s králem slonů a vyčítá mu jeho jménem, že je snad jediným zvířetem, které nezná spojení mezi zajíci a Měsícem.Vsanskrtuje jedním z opisných jmen pro Měsícśaśāṅka(शशाङ्क), doslova „se zajícem ve znaku“ zśaśa(शश), zajíc.
V jedné zdžátakjeBuddhareinkarnován jako zajíc (vPálisasa). BůhIndrav přestrojení zabráhmanažádá od několika zbožných zvířat jídlo. Zajíc ale nemá nic než trávu a tak požádá bráhmana, ať rozdělal oheň, do kterého sám vzápětí skočí, aby jej nasytil svým masem. Indra oheň je v okamžiku uhasil a zajíci vyšel bez úhony. Indra odměnil zajícovu nesobeckost a svým štětcem zvěčnil jeho siluetu na Měsíci.
Králík je v Číně symbolem dlouhověkosti a je jedním ze dvanácti znameníčínského zvěrokruhu.Z Indie se spolu s buddhismem dostal do Číny i příběh o obětavém zajíci.V místní taoistické tradici se nefritovýzajíc (玉兔,Jü-tchu) objevuje jako společník měsíční bohyněČchang-ea je silně spjatý s ženským elementemjin.Nejstarší dochovaný příběh o Čchang-e pochází zobdobí válčících států. V uměleckých vyobrazeních zajíc na měsíci stojí ve stínuskořicovníku(Cinnamomum cassia)a roztloukápaličkou v hmoždířibyliny, ze kterých se vyrábí nápoj nesmrtelnosti.Spolu s hmoždířem a paličkou se začal objevovat v obdobíříše Ťin (265–420).V literárních dílech je „nefritový zajíc“ synonymem pro Měsíc.S mýtem Čchang-e, a tedy i nefritovým králíkem, je spojenSvátek středu podzimu(15. den osmého měsíce čínského lunárního kalendáře), během kterého je Měsíc v úplňku a má být nejjasnějším a nejkrásnějším v celém roce. K oslavě lidé pečou a darují blízkým a sousedůmměsíční koláče. Tyto a další kulaté věci, jako například melouny a ovoce jsou obětovány obyvatelům Měsíce.Pro nefritového králíka jsou přichystány fazolové lusky asojové boby.Čchang-e s králíkem je jedním z dekorativních motivů na krabičkách s měsíčními koláči.
Vyobrazení Čchang-e a králíka bylo nalezeno na malovaném hedvábném praporu v hrobcenaleziště Ma-wang-tuejz dynastieZápadní Chan. Další předměty s měsíčním zajícem zahrnují například nález v hrobce z obdobíjižní a severní dynastieve městěTan-jangnebo několik pečetidel z období říšeSungaJüan.V 18. století se nefritový králík stal oblíbeným motivem ozdobnýchnovoročníchdeskotisků.Nefritový králík byl spolu s lotosovými květy a draky jedním z ochranných talismanů našívaných na róby.
Podle této legendy je pojmenováno čínské lunární vozidloNefritový králíkv rámciprogramu Čchang-e.
Zvláštní roli hraje měl ve folklóru Pekingu a okolí nefritový králík známý jakoTchu-er-jie(dědeček králík). Podle legendy sestoupil králík z měsíce a vyrobil a lidem podával lék proti nemoci, která Peking právě sužovala. Obyvatelé od té doby vyrábějí na jeho počest hliněné figurky v podobě bílého králíka oděného v pestrobarevných šatech. Podle záznamu z obdobíříše Mingbyly tyto sošky v Pekingu všudypřítomné,  ve 21. století jsou ale prodávány pouze na trzích během Svátku středu podzimu.
Podle japonské interpretace zajíc na měsíci (Cuki no Usagi) nedrtí byliny k přípravě elixíru nesmrtelnosti ale vyrábí pastu zlepkavé rýžena koláčkymoči. Moči jsou častým dárkem k oslavám Nového roku, někdy zdobené či tvarované jako králík.Těm jsou podobné kulaté knedlíčkydangoz rýžové mouky, které jsou oblíbeným zákuskem a obětinou během japonské obdoby Svátku středu podzimuCukimi.