Andské civilizace

Andské civilizaceje zastřešující termín pro řadustarověkýchjihoamerickýchkultur při pobřežíTichého oceánu. Ležely v pásu od dnešníhoEkvádoru, přes severníArgentinuaž kChile. Andská civilizace je jednou z pěti civilizací na světě, kterou vědci považují za neodvozenou, nevyvinutou z jiných civilizací. Kvůli izolaci od jiných civilizací, domorodí obyvateléAndmuseli přijít s vlastními, často jedinečnými řešeními infrastrukturních a společenských problémů.
Pojem zastřešuje buďarcheologické kultury(u nichž o vlastní identitě kultury historici spíše spekulují a rekonstruují hlavně z archeologických nálezů) a historické kultury, kde lze identifikovat i etnika, která je tvořila, a o nichž je dostatek informací i proto, že přišly do styku s Evropany po začátku evropskékolonizace. K archeologickým andským kulturám patříValdivia,Norte Chico(též zvaná Caral),Chavín,Nazca,Močická kultura,Chachapoya,Huarijská kulturaaTiwanaku. K historickým andským kulturám pakKultura Chimú,Incká říšeaMuisca. Nejstarší z nich sahají do období 3500-3200 př. n. l. Století před příchodem španělských dobyvatelů spojili Inkové většinu území andských kultur do jediného státu. Jen Muisca zůstala mimo incký svět.
Přes vážné ekologické problémy, andské civilizacedomestikovalyširokou škálu plodin, z nichž některé si získaly celosvětový význam (kukuřice,brambory,quinoa,rajčata,chilli papričky,bavlna,kakao,tabák,ananas,arašídya několik druhůfazolí).Andské kultury pěstovaly odhadem 70 různých rostlin, tedy téměř tolik, kolik jich bylo pěstováno v celé starověkéEvropěa Asii dohromady. Menší význam měla domestikace zvířat, zvířaty domestikovanými v Andách bylylamyamorčata. Nejčasnější civilizace se vytvořily, kupodivu, na extrémně vyprahlém pouštním pobřežíPeru. Zemědělství bylo možné pouze v úzkém pásu údolí řek stékajících z vysokých And, plus v několika oázách zvanýchlomas. Úrodná vrstva půdy byla tenká,podnebíoproti jiným starověkým civilizacím chladné, srážky nízké a sezónní. Rovinaté půdy byl nedostatek. Někteří badatelé věří, že nejranější civilizace na peruánském pobřeží se zpočátku spoléhaly více na mořské zdroje než nazemědělství.Nakonec ale vyvinuly zemědělství velmi sofistikované, založené naumělém zavlažování, využití teras (andén), mikroklimatu a na selektivním chovu. Zemědělci obvykle obdělávali několik plodin v několika výškách současně.
Andské civilizace se odlišovaly odmezoamerickýchkultur (např.Aztékové,Mayové,Toltékové,Olmékové). Především patrně nemělypísmo. Místo toho používaly systém uzlíkůkipu, který nebyl dosud plně rozluštěn.Doposud se odborníci neshodli, zda kipu zaznamenávají jen číselné údaje, nebo i hlásky a slova. Kipu vynalezla patrněHuarijská kultura, ale existují teorie o původu systému již v kultuře Norte Chico.
Andské civilizace také neměly kolová vozidla a tažná zvířata. Lidé na souši cestovali pouze pěšky a přeprava zboží probíhala s pomocí domestikovaných lam. Lamy sice mohly nést náklad až do jedné čtvrtiny své hmotnosti (maximálně 45 kilogramů), ale nebyly dostatečně silné, aby mohly být použity k orbě nebo jako jezdecká zvířata pro dospělé.
Na rozdíl od jiných kultur andské civilizace rovněž nevyvinulypeníze. Měděné sekerky (nazývané takénaipes)a nebo skořápky (druhuměkkýšezvanéhospondylus)sice fungovaly v některých oblastech, zejména na pobřeží Ekvádoru, jako nástroje směny, jinak ale většina andských oblastí měla ekonomiky organizované spíše na základě výměnného obchodu.
Rozkládala se na území dnešníhoPeru. Hlavním střediskem bylo městoCaral, v údolí Valle de Supe, 200 kilometrů severně odLimy, od roku 2009 zapsané na seznamusvětového kulturního dědictví UNESCO.Počátky kultury sahají možná až 3700 let před náš letopočet. Kolem období 3500 př. n. l. bylo postaveno první městoHuaricanga.Kultura zaniká kolem roku 1800  př. n. l.Od začátku 21. století bývá tato kultura označována za nejstarší rozvinutou městskou civilizaci v celé Americe, její význam plně docenil až archeologický výzkum vedenýRuth Shadyovouv 90. letech 20. století. Kultura podle vše neznalakeramiku(neznala tedy patrně ani vaření, ale jen pečení potravy). Neužívala též žádné vizuální umění. Rozvinuto bylo ovšem textilní umění a především architektura založená na umělých kopcích a obdélníkových terasovitých pyramidách (největší z nich v Caralu je vysoká 18 metrů). Pravděpodobné je také uctívání bohů, které archeologové spojují s některými nalezenými symboly, jež vykazují podobnosti hlavním božstvem pozdějších andských kultur.S uctíváním byla patrně svázána společenskáteokratickáelita.Spor se vede o to, zda byla kultura primárně námořní, nebo zemědělská, či zda vynalezla komunikační systém kipu.
Chavín byla kultura v severnímPeru.Existovala zhruba v letech 900 př. n. l.- 200 př. n. l. Jejím centrem a obřadním místem bylo městoChavín de Huántar, které se nachází 3117 metrů nad mořem (dnes na seznamusvětového kulturního dědictví UNESCO). Ve městě se nacházely dvou až trojpodlažní chrámy. Zdivo bylo zpevněno hliněnou maltou. Archeologové za nejcennější považují tři monolity: Lanzón, stélu Raimondino a Tellův obelisk. Všechny jsou ozdobené reliéfyantropomorfníchpostav zvířecích bohů. Nalezeno bylo rovněž množství jednobarevné keramiky, buď černé, šedé, nebo červené, s vyrytými geometrickými nebo zvířecími motivy. Chavín byla patrně první jihoamerická kultura, která zpracovávalazlato. Jak si říkali obyvatelé není známo, ani jaký používali jazyk (předpokládá se stará formakečuánštiny). Domestikovalilamy, jejichž maso sušili (tzv.jerky). Pěstovalibrambory,kukuřiciamerlík(quinou). Archeologové doložili užívání psychotropních látek (výtažky z kaktusu San Pedro), pravděpodobně při kouzelnických rituálech.
Nejvýznamnější kulturou raného intermediálního období byli Močikové, jejichž kultura s centrem v Moche je datována do období 100 př. n. l. až 700. Šlo již o silně organizovanou,stratifikovanoua výbojnou společnost. Vyspělá jemočická malovaná keramika(časté jsou sošky zmrzačených lidí či spoutaných vězňů a zajatců, nebo erotické motivy –huacas pornográfikos), zpracování kovů a textilií. Rozvinutá byla téžchirurgie–trepanacelebek. Časté jsou výjevy žvýkáníkoky. Ústředním bodem náboženství bylo uctíváníMěsíce.Pyramida slunce, postavená v Moche z nepálených cihel (adobe) a dodnes částečně dochovaná, je s délkou nejméně 350 metrů a výškou 40 metrů největší stavbou svého druhu na kontinentu. Významným pozůstatkem Močiků je nález kompletní hrobky tzv.pána ze Sipánuv roce 1987, řazený mezi nejvýznamnější archeologické nálezy v oblasti.
Huarijská kultura (též Kultura Huari nebo Wari) se také nacházela na území dnešníhoPeru, v jeho západní části. Začala se rozvíjet okolo roku 500 a existovala zhruba půl století. Název dostala podle svého hlavního města Huari (Wari), které leželo asi 11 kilometrů severovýchodně od dnešního městaAyacucho. Huari mělo světský charakter, bylo to město spojené s okolím pevnými silnicemi, zřejmě obchodní centrum. Bylo tvořeno ulicemi do pravého úhlu. Počet obyvatel města se odhaduje na 40 000. Domy byly postaveny z kamene a některé byly až třípatrové.Kolem roku 800 se dostalo do krize v důsledku sucha a kolem roku 1000 bylo patrně velmi náhle a z neznámých důvodů opuštěno. Vchody budov byly zablokovány, jako kdyby se obyvatelstvo chtělo do města znovu vrátit, to se však z nejasných důvodů nestalo. Podle některých archeologů byly příčinou násilné konflikty mezi jednotlivými skupinami obyvatel. Lidé huarijské kultury hovořili dnes už vymřelým jazykempuquina. O významné sociální stratifikaci svědčí průlomový objev hrobek z roku 2013, v lokalitěEl Castillo de Huarmey. Tento objev též ukázal, že těla králů (byla nalezena těla tří královen) bylamumifikována, a že kultura užívalalidské oběti(v hrobce tří královen jich bylo nalezeno 60).
Existovala napacifickém pobřežímoderních státůEkvádoruaPeruoddesátéhodopatnáctého století. Zemědělství bylo závislé na budování rozsáhlé sítě zavlažovacích kanálů. Střediskem této civilizace bylo městoChan Chan, postavené z vepřovic, které mělo rozlohu 20 km² a podle odhadů v něm žilo nejméně padesát tisíc lidí. Zbytky města jsou chráněny jakosvětové dědictví. Kultura zanikla ve válce s Inckou říší, v letech 1463—1471 dobyl její území inkaTúpac Yupanquia posledního vladaře ChimúMinchancamanaodvezl jako zajatce doCuzca. Vítězní Inkové přejali mnohé rysy chimúské kultury, takže španělštíconquistadořizískali dostatek informací o jejím způsobu života. Stát řídil obchod i zemědělskou výrobu, měl výraznéteokratickérysy. Státní kult byl založen na uctíváníMěsíce; Chimúové ho považovali za silnějšího než Slunce, protože svítí ve dne i v noci. Zachovaly se posvátné balvany zvanéalec pong, pokládané za vtělení předků. Tresty za zločiny byly drastické tresty, popravován byl nejen pachatel, ale celá jeho rodina nebo i celá vesnice. Nález množství koster v lokalitěPunta Lobosv roce 1997 naznačuje, že o velkých svátcích docházelo k hromadným lidským obětem, a to i dětí.Kultovní předměty zhotovovali z ulitostnovek. Jejich figurální keramika vycházela zmočických vzorů, časté byly erotické náměty.