Benoît Mandelbrot

Benoît Mandelbrot(výslovnost: [benua mandelbro],20. listopadu1924Varšava–14. října2010Cambridge) byl francouzsko-americkýmatematika zakladatelfraktální geometrie,profesormatematických vědnaYaleově univerzitěa pracovník společnostiIBMve vývojovém středisku Thomase J. Watsona. Do roku 1958 působil ve Francii a následně přesídlil do Spojených států.
Pojmenována po něm bylaMandelbrotova množina, kterou jako první vykreslil na počítači. Roku 1993 obdrželWolfovu cenu za fyziku. Zemřel v 85 letech vmassachusettskéCambridginarakovinu slinivky břišní.
Narodil se veVaršavěvlitevsko-židovskérodině Mandelbrojtů. Byla to rodina s velkou akademickou tradicí. Jeho matka bylalékařkaa jeho strýcSzolem Mandelbrojtse stal uznávaným francouzským matematikem.
Početné generace jeho předků žily na Litvě po pět set let. Mnoho z nich bylo ctěnými, váženými a vzdělanýmifilosofyčirabíny. Poprvní světové válceopustila jeho rodina kvůli komplikované politické a ekonomické situaci Litvu a přes východoukrajinskýCharkovse dostala do Varšavy, hlavního města obnovenéhoPolska, kde zůstala do roku1936. V onom roce se rodina rozhodla nejen z důvodů zhoršující se politické situace, ale také pro lepší možnost vzdělání svých dětí odejít doFrancie, doPaříže.
V Paříži bydlela rodina v ulici de Chaumont. Byt byl bez tekoucí vody, koupelny a s tureckým záchodem na každém druhém mezipatře, společném vždy pro čtyři rodiny. Po příjezdu do Francie navštěvoval spolu se svým bratrem Léonem místní základní školu Simona Bolívara pro chlapce na 119. avenue a učil se francouzštinu. Po roční docházce absolvoval základní školní stupeň a pokračoval na pařížskémlyceu. Z důvodu blížící se okupace Paříže poslala rodina oba syny, Benoîta a Leona, do střední Francie do městaTulle.
Po pádu Paříže následovali své syny i jejich rodiče. V Tulle žila rodina opět v nuzných poměrech, ale v poměrném bezpečí. Benoît Mandelbrot nastoupil na státní Lyceum Edmonta Perriera. Absolvovalsumma cum laude(s nejvyšší pochvalou) – jako první v historii školy. Po obsazení i této části Francie se podařilo získat pro oba bratry falešný průkaz identity, na jehož základě mohli oba nastoupit jako učedníci v nástrojářské dílně vPerigueux. Při první příležitosti se bratři přesunuli do Saint-Julienu, aby mohli pokračovat ve studiu. Nastoupili na Lyceum du Parc vLyonu, kde zůstali od ledna do května 1944. Po vylodění Spojenců vNormandiibylo lyceum v Lyonu urychleně uzavřeno a bratři byli přiděleni na zemědělské farmy v okolí. Tak se stal na čas pacholkem u koní. Jezdit na nich se ale nikdy nenaučil.
Po návratu do Paříže složil Benoît Mandelbrot přijímací zkoušky na univerzitu. Se svými výbornými výsledky se mohl rozhodnout mezi elitními vysokými školamiÉcole PolytechniqueaÉcole Normale Supérieure(ENS). Jeho výsledky v matematice byly toho roku nejlepší mezi studenty v celé Francii.
Zprvu se zapsal na ENS, ale druhý den změnil názor a nastoupil na École Polytechnique, zpočátku jako zahraniční student, neboť byl stále polským občanem. Rozhodujícím se stal širší záběr přednášek na této škole. Škola vznikla roku 1794 jako škola pro civilní studenty, aleNapoleon Bonapartez ní udělal vojenskou akademii, a tento status si škola ponechala. Nevýhodou Polytechnique byl strohý vojenský režim, který se stále udržoval, včetně nošení uniformy. Výhodou bylo, že studenti se okamžitě stávali státními zaměstnanci, čímž získal francouzské občanství. Studenti také měli zajištěné ubytování a v čase přídělového systému stravování.
Na radu profesoraaplikované matematikyRogera Brarda (1907–1977) požádalKalifornský technologický institut(zkráceně Caltech) v americkéPasadeněo studijní pobyt a byl přijat. Profesor Brard zařídil Mandelbrotovi stipendium od Polytechnique. Na kalifornském Caltechu Mandelbrota zaujaly přednášky z termodynamiky a mechaniky tekutin. Částečně se zde věnoval i problematice letectví. Po dvou letech strávených postgraduálním studiem na Caltechu se vrátil do Paříže.
Vzhledem k tomu, že absolvoval vojenskou školu, musel si povinně odsloužit rok v armádě. Stal se z něj důstojník francouzského letectva, s povinností odsloužit 12 měsíců. Z důvodů války v Koreji mu bylo povinných 12 měsíců prodlouženo na 18 měsíců.
V roce 1950 studoval matematiku na Pařížské univerzitě a hledal téma své doktorské disertace. Nakonec zvolil pro první část své práce obecný zákon frekvence výskytu slov, v druhé části pak všeobecnou statistickou termodynamiku. V té době dostal na vědecké konferenci v Londýně nabídku postdoktorandského místa v Massachusettském institutu (MIT). Z toho důvodu Mandelbrot s disertací příliš spěchal a jeho disertace byla odmítnuta jako nedokončená. Také mu bylo vytýkáno, že celá práce je chaoticky odprezentovaná. S nabídkou MIT byl konec. Nakonec se rozhodl nastoupit do firmy Philips Electronics. Firma zabývající se výrobou televizorů se připravovala na nástup barvy a hledala absolventa obeznámeného s technikou zvanou spektrální analýza. Tento úkol Mandelbrota přitahoval, bylo potřeba vyřešit problematiku šíření světla skleněným hranolem. Zároveň hledal nové téma své doktorandské práce a tady hodlal najít inspiraci. Nakonec se klíčovým tématem Mandelbrotovy doktorandské práce stal velmi jednoduchý matematický základ neočekávaného rozdělení slov, tzv. rozdělení s dlouhým chvostem. Název jeho disertace znělHry sdělování.
Vědecká kariéra Benoîta Mandelbrota pokračovala v Princetonu, kde pracoval jako postgraduální asistent profesora von Neumanna. Po odchodu von Neumanna z Princetonu do Washingtonu se rozhodl pro návrat do Francie. V roce 1955 se oženil s Aliette Kaganovou. Po svatbě se nastěhovali na usedlost La Boverie blízko švýcarské Ženevy. Obdržel nabídku od profesoraJeana Piageta, věnujícího se vývoji dětské inteligence, který hledal matematika, který by mohl pracovat jako externí poradce nově zakládaného interdisciplinárního centra pro genetickou epistemologii. Na Piageta zapůsobila Mandelbrotova práce na téma lingvistiky. Ve školním roce 1957–1958 získal učitelské místo se stálým platem a definitivou ve Francii na universitě v Lille. Získal pozvání na krátký pobyt v USA v IBM a 20. června 1958 odjela rodina do Yorktown Heights v USA. Na podzim se mínil vrátit do Lille.
Původně plánovaný krátký pobyt se protáhl na třicet pět let. Jistotu existenční definitivy vLillevyměnil za nejistou budoucnost v USA. Rodina koupila dům v Chappaqua. Pracovat začal v IBM jako konzultant pro kolegy zaměřené na praktické problémy. Tento status mu umožňoval přispívat k nejrůznějším vědním oborům. Také mu to umožňovalo být hostujícím profesorem na Harvardu a Yalu.
Stál u zrodu prvních počítačových programů, po FORTANU přišla i počítačová grafika, pracující na mřížce 64×64 pixelů, ale přesto umožňující črtat první fraktální obrazce. Věnoval se studiu chování cen na finančních trzích, které se stalo stálou konstantou jeho vědeckého života, rozvíjení teorie fraktální geometrie a také řešení šumů a chybovosti na telefonních linkách. Kromě založení oboru fraktální geometrie se zabýval teorií drsnosti, samopodobnosti, věnoval se teorii finančních trhů, geologii, lingvistice, konstrukci letadel, mechanice strojů, termodynamice, turbulenci kapalin, publikoval práce z oboru medicíny či kosmologie. Na problémy se dokázal podívat z nečekaného úhlu, čímž se podílel na převratu či dokonce revoluci v daném oboru. Zemřel na rakovinu slinivky ve věku 85 let.
Mandelbrot zemřel ve věku 85 let vhospicuvCambridgiv americkém státěMassachusetts. Příčinou jeho úmrtí bylarakovina slinivky.
Od roku 1951 publikoval Mandelbrot práce z oblastíteorie informace,ekonomikya dynamiky kapalin.
Mandelbrot žil a působil ve Francii do roku 1958, kdy přesídlil do USA.
V roce 1975 vytvořil pojemfraktála popsal tyto struktury v knizeLes objets fractals, forme, hasard et dimension(v češtiněFraktály: Tvar, náhoda a dimenze). V tomto díle navázal mj. na článek „Přírodní dualita statistického rozložení“ českého geografa, demografa a statistikaJaromíra Korčákaz roku 1938, který vyšel v roce 1941 v časopiseStatistický obzor, ročník 22, str. 171–222.V roce 1982 Mandelbrot rozšířil a aktualizoval své myšlenky v knizeThe Fractal Geometry of Nature(Fraktální geometrie přírody). Toto vlivné dílo přivedlo fraktály do hlavního proudu teoretické matematiky.
Přestože Mandelbrot zavedl výraz „fraktál“, některé jevy představené v jeho díleThe Fractal Geometry of Naturebyly popsány již dříve jinými matematiky. Paradoxně to byla napříkladMandelbrotova množina.