Meloun pravý

Meloun pravý(známý i jako cukrový),anglickyOriental melon– orientální meloun je skupina kultivarůCucumis melo, které se pěstují vevýchodní Asii.Fylogenetickéstudie naznačují, že rostlina pocházela z východníIndie, poté se rozšířila do Číny přesHedvábnou stezku, odkud se dostala do Koreje a Japonska.Chuť tohoto melounu je popisována na pomezí medového melounu aokurky.Je znatelně méně sladký než západní odrůdy melounu a obsahuje přibližně 90 % vody.Plody se běžně konzumují čerstvé; meloun se dá jíst vcelku, jelikož má tenkou slupku a drobná semena.
V Číně se orientálnímu melounu lokálně říkáxiāng guā(香瓜, „voňavý meloun“). Ve starověku se také používaly názvytián guā(甜瓜, „cukrový meloun“),gān guā(甘瓜, „sladký meloun“), neboguǒ guā(果瓜, „ovocný meloun“),nicméně poslední dva názvy se v dnešní době používají jen zřídka atián guā(甜瓜) se dnes používá pro meloun cukrový (Cucumis melo).
Korejský názevčamö(참외) je složen ze slovčam, které znamená „pravý“ nebo „opravdový“ aö, „okurka (meloun)“. Má se za to, že orientální meloun se do Koreje dostal z Číny běhemobdobí Tří království.Toto ovoce je v Koreji populární už delší dobu a je považováno za typické ovoce léta.V korejské kuchyni se často připravuje jako příloha s názvemčamö-džangačči, kdy se meloun nakládá s kořením.V roce 2017 byly melouny v Koreji pěstovány na 41 943 hektarech země a úroda činila přibližně 166 281 tun plodů.Známým střediskem jihokorejské produkce těchto melounů je okres Sǒngdžu vSeverním Kjongsangu; farmy v této oblasti tvoří 70 % produkce celé země.
V japonštině se používá názevmakuwa uri(真桑瓜). Ten je odvozen od jména vesnice Makuwa v provinciiMino(dnes součástMotosu (Gifu)), která ve 2. století proslula cukrovými melouny vysoké kvality. Dřívebyly v Japonsku tyto melouny tak populární, že slovo uri (瓜), které znamená tykev nebo meloun, se používalo specificky pro cukrový meloun.Semena tohoto melounu byla nalezena na archeologických nalezištíchobdobí Džómon. Od roku 1925, kdy byly představeny západní melouny, popularita cukrových melounů u movitějších spotřebitelů klesala a v pozdním 20. století už byly známé spíše jako jídlo rolníků.Často se používají jako dar během festivalu Bon, který se koná v období sklizně melounů. Nezralé melouny se také často nakládají jako rozličnécukemono.
Rostlina patří do čeleditykvovitých, je tojednoletábylina, která se větví a pne. Stonek je hranatý a chlupatý a má 7 milimetrů v průměru. Listy jsouledvinovités 5–7 zářezy. Je andromonoecická (má oboupohlavné i tyčinkové květy), kvete žlutě.Taxonomicky tuto odrůdu prvně klasifikoval japonský botanik Tomitaro Makino jakoCucumis meloL.var.makuwav roce 1928.Dnes je většinou považována za podskupinu kultivarůCucumis meloskupiny Makuwa. Jméno, které navrhl Makino, zůstává dál jako synonymum.
Orientální meloun roste nejlépe při teplotách 24–28 °C přes den a 16–24 °C v noci.Vyžaduje hodně slunečního světla a výživnou, vlhkou, ale zároveň dobře propustnou půdu. Je odolný vůči suchu, ale pro optimální růst vyžaduje dostatečné množství vody.
Cukrový meloun má mnoho odrůd.
Nejznámější odrůda se jmenujeginsen makuwa(銀泉まくわ) v japonštině aǔnčǒn-čamö(은천참외) v korejštině.Ǔnčǒnje korejské čteníčínských znaků, které jsou použité pro japonský název. Tato odrůda melounu byla vypěstována ve městěTojamav Japonsku, kde je teď uznávána za tradiční zeleninu.Do Koreje se dostala v roce 1957 a rychle se stala hlavní prodávanou odrůdou, kterou zůstává i dnes (2018).Odrůdy vypěstované zǔnčǒnzahrnujíšin-ǔnčǒn(„nový ǔnčǒn“), vyšlechtěný v 70. letech, akǔmssaragi-ǔnčǒn(„ǔnčǒn se zlatým práškem“), vyšlechtěný v roce 1984, který dnes převládá.Tento meloun je žlutý, dlouhý okolo 15 cm a váží okolo 450 g.Je hladký a podlouhlý, s bílými proužky podél celého melounu. Má bílou dužinu, která je šťavnatá a sladká a má v sobě malá semínka.Další kultivary mají zelenou nebo slonovinovou barvu a jsou kulatého nebo podlouhlého tvaru.
Čamö má v Koreji dvě hlavní krajové odrůdy:sǒnghwan-čamö(성환참외, podle jména města), také známé jakokäguri-čamö(개구리참외, žabí čamö) akotgam-čamö(곳감참외).Sǒnghwan-čamöje někdy řazen pod jinou skupinu kultivarů,Cucumis melo Chinensis.Kotgam-čamözískal jméno podle toho, že má vůni sušeného kaki (korejskykotgam).Tyto dvě krajové odrůdy obsahují více živin a jsou vícrezistentnínež jiné odrůdy.
Odrůda jménem Zlatá Makuwa (黄金まくわ) je uznávána státní správouPrefektury Narajako „zelenina Yamato“ (大和野菜). Jde o označení, které ukazuje na její důležitost pro zemědělskou a kulinární tradici toho kraje.Má zlatou slupku, bílou dužinu a většinou váží okolo 300 g.V roce 1955 tvořila Zlatá Makuwa 85,6 % všech melounů (západních i orientálních), které se prodaly na hlavním městském trhu vOsace.
Další odrůda,Nový Meloun(ニューメロン), je kulatý, má zeleno-žlutou dužinu, a většinou váží přibližně 300–400 g.V roce 1962 společnost Sakata Seed zkřížila tuto odrůdu s melounemCharentais,druhem francouzského cukrového melounu, aby vytvořila odrůduPrince Melon(プリンスメロン), která se rychle stala hlavní prodávanou odrůdou v Japonsku.Tyto melouny váží 500–600 g, mají šedo-bílou slupku a oranžovou dužinu.Vývoj sladších a snadněji pěstovatelných odrůd křížených melounů, obzvlášťPrince, vedl k poklesu pěstování orientálních melounů v Japonsku.
Národní poklady Jižní Koreji číslo 94 a 114 jsou oba tvarované ve tvaru cukrových melounů.V okrese Sǒngdžu v Koreji je Ekologické centrum cukrových melounů, vytvořené pro vzdělání veřejnosti o kultivaci tohoto ovoce.Každý rok se pořádá Festival Cukrových melounů v Kǔmsa v Jǒdžu, kde mohou návštěvníci ochutnat různé melouny.
VBuson yōkai emaki(kolekce svitků s obrázky japonskýchjókaiů), umělceJosa Buson, ze 17. století je zařazeno vyobrazení „příšery cukrového melounu“ (真桑瓜のばけもの, makuwauri no bakemono).
Na stanici Kitaga-Makuwa ve městě Motosu v Japonsku, na místě bývalé vesnice Makuwa, byla postavena cedule propagující „rodiště cukrového melounu“.
V tomto článku byl použitpřekladtextu z článkuOriental melonna anglické Wikipedii.