davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Cemento de albañilería

El cemento de albañilería es un tipo de cemento que se obtiene por la molienda conjunta de clínker, piedra calcárea, sulfato de calcio (yeso) y aditivos químicos.
La propiedad más importante del cemento de albañilería es la capacidad de retención de agua, y al elevarse su valor la plasticidad se mantiene durante un período más prolongado, se reduce la segregación, se incrementa la productividad de elevación de mampostería y se reduce la posibilidad del quemado o deshidratación del cemento.
La retención de agua es igual al 70%. El aire incorporado es el responsable de conferirle plasticidad a las mezclas (a mayor contenido de aire, mayor plasticidad) y es cercano al 19%.
La resistencia mecánica depende del contenido de aire y de la cantidad y calidad del clínker. Esta resistencia mecánica varía según normas entre 2,5 a 7 megapascales a los siete días de fraguado y de 4,5 a 8 a los veintiocho días.
Debido a que su resistencia mecánica es significativamente menor que la del cemento Portland se le da otros usos en la construcción donde no se exija compromiso estructural.
Vicente Sánchez

Vicente Martín Sánchez Bragunde (Spanish pronunciation: [biˈsente ˈsantʃes]; born 7 December 1979) is a Uruguayan football manager and former footballer who played as a winger. He is the current head coach of Liga MX club Cruz Azul.
Sánchez was born in Montevideo. He played for Sud América, Tacuarembó, Deportivo Toluca, FC Schalke 04, América and Nacional. On 18 January 2008, he joined German club Schalke, where he remained for two seasons. He played in Mexico again for Club América. On 1 August 2010, he scored his first goal for Club América in a match versus Chiapas.
Sánchez made the move to Major League Soccer on 6 August 2013 when he signed for Colorado Rapids. On 14 September 2013, he scored his first goal for Colorado and forced an own goal in a 2–1 win over FC Dallas.
Even with his playing time being carefully managed and his appearances limited to substitutions in the last half of most games, Sánchez was a bright spot in an otherwise lackluster 2015 season. Despite being a crowd favorite with the Colorado Rapids fans and the #2 scorer for the team, Sánchez's 2016 contract option was declined as the Colorado Rapids front office set out to acquire new talent in the form of players such as Marco Pappa, Shkëlzen Gashi, Jermaine Jones and Tim Howard. Sánchez went through the MLS Re-Entry Draft but was not selected by any other team.
He joined his hometown club Defensor Sporting for the 2016 Primera Division Clausura season and helped his team finish fourth, qualifying for the 2017 Copa Sudamericana.
Sánchez returned to MLS and joined the Houston Dynamo for the 2017 season. He helped the Dynamo reach the playoff and got the game winning assist in their opening game versus Sporting Kansas City.
On 2 April 2021, it was announced that Sánchez would come out of retirement to play and coach for USL Championship side Rio Grande Valley FC.
On 25 January 2025, Sánchez was named interim manager for Cruz Azul after Martín Anselmi's departure. After eight games in charge, Sánchez was ratified as the permanent manager on 23 February 2025.
He played for Uruguay national football team in the 2007 Copa América and has won 31 caps for the national side, scoring five goals.
Sánchez holds a U.S. green card which qualifies him as a domestic player for MLS roster purposes.
Toluca
Uruguay
Individual
Buzzi Unicem

Buzzi S.p.A. is an Italian company, quoted on the Borsa Italiana, which produces cement, ready-mix concrete, and construction aggregates. Its headquarters are in the town of Casale Monferrato which was once known as the Italian 'cement capital'. Today it has subsidiaries, interests and operations in Italy, Luxembourg, Germany, Algeria and Eastern Europe as well as in North America.
The company was formed in September 1999 when Buzzi Cementi (founded as Fratelli Buzzi SpA in Trino by the brothers Pietro and Antonio Buzzi in 1907) took over Unicem (founded as Cementi Marchino in Casale by Luigi Marchino in 1878), and took on the name Buzzi Unicem.
The company was founded by a large family connected to the successful Italian fencer, Lorenzo Buzzi.
In 2004 the group acquired control of the German cement company Dyckerhoff (founded as Portland-Cement-Fabrik Dyckerhoff & Söhne in Amöneburg by Wilhelm Gustav Dyckerhoff and his sons in 1864). In March 2018, Buzzi Unicem acquired the German firm Portlandzementwerke Seibel & Söhne through the Dyckerhoff subsidiary.
In September 2018, Buzzi Unicem revealed that it had acquired 50% of Brazil's BCPAR (owned by Grupo Ricardo Brannand), which includes two cement plants in the country, with an option to acquire the rest of the firm by 2025. This acquisition was made at a relatively low cost, likely at a loss for the seller, due to the precarious financial situation facing the Brazilian construction industry at the time. In November 2018, Buzzi Unicem was one of thirty companies that formed the advocacy group Global Cement and Concrete Association, as a partial replacement for the Cement Sustainability Initiative.
As of 2018, the company had sales in, at least, the Czech Republic, Germany, Italy, Luxembourg, Netherlands, Poland, Russia, Slovakia, Ukraine, Mexico, Brazil and the United States.
The year 2023 was marked by the company’s name change from Buzzi Unicem SpA to Buzzi SpA, marking a new stage in the company's history. A change initiated at the beginning of the year with the revision of the corporate structure in Italy, which led to the establishment of Buzzi Unicem Srl, and aimed at more clearly identifying the role of the parent company as the legal entity responsible for the ownership, management and coordination of all Italian and foreign subsidiaries.
In October 2024, the company completed the acquisition of the remaining 50% of NCPAR from Grupo Ricardo Brennand, consolidating its presence in Brazil, where it has operated since 2018.
In the same year, Buzzi finalized the sale of its assets in Ukraine to CRH.
Milwaukee Pro Soccer

Milwaukee Pro Soccer is an upcoming American professional football club located in Milwaukee, Wisconsin. The club is planned to debut in the USL Championship in 2026.
On October 19, 2022, it was announced that a USL Championship franchise had been awarded to Milwaukee-based investors Kacmarcik Enterprises and Milwaukee Pro Soccer. At that time it was also announced that the club would begin play in the 2025 season at a newly-constructed 8,000-seat soccer-specific stadium in the upcoming Iron District MKE area. The franchise is set to become the city's first professional, outdoor soccer team since the Milwaukee Rampage folded in 2002 and Milwaukee Wave United folded in 2004.
A "Name the Team Campaign" created by ownership to hear fan suggestions for team names and branding was ongoing as of 2022. Names such as fan favorite MKE Tall Boys FC, Cream City FC, Milwaukee Brigade FC, and even Milwaukee Iron FC are being considered among others in the final phase of this naming process. The logo and branding for the club and its institution will be developed in conjunction with Cramer-Krasselt. The announcement of the club's branding is scheduled to take place at some point in 2024, with many of its fans growing impatient with the institution's silence on the matter. As of March 2025, the club still has not been named.
On November 29, 2023, it was announced that the inaugural season for Milwaukee would be moved back to 2026, as the construction and financing of the Iron District Stadium had been delayed.
Ozark United FC

Ozark United Football Club is an upcoming American professional soccer team based in Rogers, Arkansas. Founded in 2023, the club plans to have a men's team in the USL Championship before the 2026 FIFA World Cup, and a women's team in the USL Super League debuting in late 2026.
On July 12, 2023, the USL awarded an expansion team to the city of Rogers, Arkansas that will represent the Northwest Arkansas region. The founders are Chris Martinovic and Warren Smith.
The club plans to build a new, 5,000-seat stadium located in the Pinnacle Hills area of Rogers. Initially they were expected to buy land north of the Pinnacle Hills Promenade through an agreement with Rogers philanthropist Johnelle Hunt, but on December 12, 2024, the club announced they would be building the stadium in a new, undisclosed location in Pinnacle Hills.
A "Name the Team" campaign created by ownership to hear fan suggestions for team names and branding happened in October 2023. The development of the club's name and branding identity will be led by Stone Ward, an advertising agency with offices in Rogers, Chicago, and Little Rock.
On January 5, 2024, Ozark announced the launch of a Founding Fans panel, a group of 36 fans who will "be instrumental in shaping the club’s defining elements — its name, crest, and logo, ensuring that every aspect resonates with the spirit and values of USL Arkansas’ supporters and community."
On May 16, 2024, Ozark announced the launch of a U20 Academy team, a new initiative to cultivate local soccer talent. The team will play in a combination of USL Academy competitions, including the USL Academy Cup and other USL-sanctioned events, as well as the United Premier Soccer League (UPSL), beginning play in the fall of 2024.
On August 15, 2024, Ozark announced a partnership with Charly, a leading soccer brand from Mexico, to become the official kit and training apparel provider for the club. The partnership will equip USL Arkansas with on-field match and training kits, as well as an extensive range of merchandise.
The club's crest and colors, designed by Stone Ward, were unveiled on October 3, 2024. Tens of thousands of feedback items through 16 community listening sessions, fan surveys, and nine focus group sessions with 36 Ozarkers were used to help create the club's brand.
The club's colors, Ozark and Natural Green, represent the landscape of the Ozark Mountains, while the O shape of the badge represents the hilly terrain of the Ozarks. The O-Z monogram in the middle of the crest represents the interconnectedness of Northwest Arkansas' four main cities – Fayetteville, Springdale, Rogers, and Bentonville.
Bag (unit)

Bags have been used as standard measures for a variety of commodities which were actually supplied in bags or sacks. These include:
The Oxford English Dictionary has a definition of "bag" as "A measure of quantity for produce, varying according to the nature of the commodity" and has quotations illustrating its use for hops in 1679, almonds in 1728 (where it is defined by weight as "about 3 Hundred Weight" i.e. 336 pounds (152 kg) in Imperial units) and potatoes in 1845 (where it is a volume measure of "three bushels" - i.e. 24 imperial gallons (110 L)).
Philadelphia Atoms

The Philadelphia Atoms were an American soccer team based out of Philadelphia that played in the North American Soccer League (NASL). They played from 1973 to 1976, at Veterans Stadium (1973–75) and Franklin Field (1976). The club's colors were blue and white. The club was succeeded by the Philadelphia Fury in 1978.
The Atoms were founded by Philadelphia construction mogul Thomas McCloskey in 1973 at the urging of Kansas City Chiefs and Dallas Tornado owner Lamar Hunt. Playing a largely American line-up, they won the NASL title in their first year of existence by defeating Hunt’s Dallas club 2–0. After this championship match, Philadelphia goalkeeper and Ridley Park, Pennsylvania native Bob Rigby became the first soccer player to be featured on the cover of Sports Illustrated.
The Atoms could not sustain the success of their first season as the club missed the playoffs in each of their remaining three NASL campaigns. Attendance began to flag and, after the 1975 season, the team was sold to a group of Mexican clubs, which included Club Deportivo Guadalajara. Fielding a primarily Mexican side (almost 30 years before Chivas USA would try a similar approach in Major League Soccer), attendance continued to wane and the club folded after the 1976 season.
Although Clive Toye reports in his recent book that the franchise was sold to an ownership group from Montreal, he apparently confuses the fate of the next Philadelphia NASL team for that of the Atoms; the Atoms were, in fact, going to be relocated to San Antonio by their Mexican owners, who planned to replace the San Antonio Thunder franchise (which itself had just relocated to Honolulu to play as Team Hawaii). This plan never came to fruition, and the Philadelphia franchise was placed into receivership by the NASL.
The franchise was removed from receivership two years later when the Philadelphia Fury began their three-year run in Philadelphia in 1978.
The Atoms were also part of what is considered by soccer historians to be the birth of modern indoor soccer in the United States. On February 11, 1974, they hosted the Soviet Red Army team at the Spectrum in an exhibition match. That night, 11,790 roaring fans watched the reigning league champions hold their own into the final period before the Russians finally pulled away for a 6–3 victory. The following year the NASL staged its first league-wide indoor tournament, and within a few years both the NASL and the MISL were playing full indoor seasons.
In 2017 a new team began play in the American Soccer League called Philadelphia Atoms SC. The club claims the heritage and colors of the original Atoms.
BUA Cement

BUA Cement PLC is a publicly listed firm headquartered in Nigeria, it produces and markets cement products in the country. It is the second largest producer in Nigeria after Dangote Cement. The company was formed through the consolidation of the cement interest of the BUA Group, promoters of Obu Cement Company and the Kalambaina Company majority owned Cement Company of Northern Nigeria.
BUA Group's entry into the cement market began in 2008 when the government gave them the license to import cement to a selected group of entrepreneurs. BUA initially began operations with a floating cement clinker, re-bagging the products before it went on to purchase controlling interest in the struggling Edo Cement plant. Majority of the firm's raw materials are found close to its plant locations in Edo and Sokoto States.
The company was listed on the Nigerian Stock Exchange in January 2020 with a market cap of $3.2 billion.
In 2009, BUA Group purchased interest in Edo Cement Company, Okpella, a company that previously traded under the name of Bendel cement. As production was on a decline at the plant, BUA commissioned a new plant at Obu, a few kilometres from Okpella, production from the new clinker began in 2014, later another production line was added in 2019. Combined production capacity at its two lines is 6 million tonnes.
The Cement Company of Northern Nigeria was incorporated in 1962 as the first cement manufacturing firm in the Northern Nigeria region. The first plant was built by a West German engineering firm at the cost of three million pounds. The capacity of the first plant was 200,000 tonnes per annum producing through a dry process kiln. Throughout its operations, technical and management difficulties affected the running of the clinker. In 1988, a new 600,000 tonnes plant was commissioned and the old one was later decommissioned. The company was founded by the Northern Nigeria Development Company and sourced its limestone from the Kalambaina formation nearby. BUA Group acquired controlling interest in CCNN in 2009 and in 2018, it facilitated the merger of its solely owned Kalambaina Cement with the publicly listed CCNN. The firm's Kalambaina plant includes investment in energy infrastructure such as a power plant to supply electricity and coal mining to fuel the plant.
Film cement

Film cement is a special glue designed to join motion picture film. It is made of film base dissolved in a solvent. Two cut sections of film are spliced together in a film splicer using film cement.
Splices can be made either with a "hot" splicer, or the splicer unplugged and at room temperature. It is most important that the emulsion of the film be scraped off prior to applying the cement or the splice will fail.
Film cement also has a workable life span, if the amount of solvent falls below a certain level the splices will fail. Cement life can be extended by the careful addition of its solvent, usually methyl ethyl ketone (MEK) or acetone.
Film cement can only be used with acetate, triacetate and nitrate films. Film cement cannot be used with polyester based film.
Palatul Kiseleff

Palatul Kiseleff (denumit uneori și Casa de la Șosea sau Vila de la Șosea) este o vilă situată pe Șoseaua Kiseleff din București (deși adresa poștală oficială actuală este pe strada paralelă, str. Barbu Ștefănescu Delavrancea nr. 6A, sectorul 1). Casa a fost ridicată de Alexandru Candiano-Popescu, ulterior aceasta fiind achiziționată cu tot cu teren de Constantin (Costică) Iarca, moșier, om politic liberal, deputat și fost primar al Buzăului.
Vila nu trebuie confundată cu Palatul Elisabeta, o altă reședință regală situată pe același bulevard și numită, în unele scrieri, tot Vila de la Șosea.
Palatul a fost, la început, o casă boierească particulară, care a aparținut familiei Candiano-Popescu. Casă a fost vândută, în 1907, boierului Constantin Iarca – fost primar de Buzău.
Vila a fost cumpărată de regele Carol I în anul 1909 și a fost modificată în stil neoromânesc de arhitectul Grigore Cerchez, cel care s-a implicat și în transformarea Cotroceniului. Sub acest acoperiș au locuit: Carol al II-lea, soția sa - Elena, Mihai și, pentru scurt timp, prințesa Elisabeta.
În Palatul Kiseleff a avut loc la 8 iunie 1930 întâlnirea Regelui Mihai cu tatăl său, Carol, care se întorsese la 6 iunie 1930 din exil pentru a-i uzurpa tronul. În cartea de dialoguri cu Mircea Ciobanu, Regele Mihai I rememora astfel întâlnirea:
După abdicarea Regelui Carol al II-lea și revenirea în țară a Reginei-mamă Elena, petrecute în septembrie 1940, Prim-ministrul, generalul Ion Antonescu a propus Reginei să locuiască la Palatul Kiseleff. Locuirea în București a Familiei Regale prezenta dificultăți, întrucât Palatul Regal este compus îndeosebi din spații oficiale, neavând încăperi potrivite pentru o locuință particulară permanentă, iar Palatul Cotroceni, care nu mai fusese locuit demult, se afla atunci în stare de degradare. Din cauza amintirilor prea dureroase legate de copilăria lui Mihai și de Kiseleff, Regina nu a dorit să se mai întoarcă acolo, însă a fost de acord ca Palatul să fie utilizat drept cămin pentru studenții de la Universitate. De altfel, Familia Regală prefera să locuiască la Sinaia.
Clădirea a fost naționalizată în 1948 și a servit drept Centru cultural al Ambasadei Uniunii Sovietice. După 1989, vila a fost timp de 17 ani sediul băncii ING, devenind din octombrie 2013 sediul băncii Eximbank.
Tullio Levi-Civita

Tullio Levi-Civita (n. 29 martie 1873, Padova, Italia – d. 29 decembrie 1941, Roma, Regatul Italiei) a fost un matematician italian, cunoscut mai ales pentru contribuțiile sale în domeniul calculului tensorial și ale aplicațiilor acestuia în teoria relativității. S-a mai preocupat și de domenii ca: matematică aplicată, mecanică cerească și hidrodinamică.
Strada Republicii din Brașov

Strada Republicii (mai demult Strada Porții) este o stradă pietonală din zona comercială a centrului istoric al Brașovului.
În evul mediu strada respectivă era numită Ulița Căldărarilor, pe această stradă fiind grupați în majoritate membrii breslei căldărarilor. Strada era străbatută de un canal acoperit care servea la salubrizare, iar în capătul ei se afla una dintre cele mai vechi porți ale cetății, Poarta Principală, prin care se făcea legătura cu Blumăna din afara zidurilor Cetății.
De la această poartă provine și denumirea modernă a străzii: Purzengasse (strada Porții). Turnul porții era prevăzut cu ceas mare împodobit cu fresce frumoase, care permitea meșterilor să-și potrivească cât mai exact timpul diverselor operațiuni de prelucrare a mărfurilor.
Casele de pe această stradă aveau ziduri masive si obloane solide din tablă și lemn pentru a putea rezista unui eventual atac în cazul în care dușmanii ar fi trecut de poartă.
Ulița Căldărarilor a fost cel mai căutat vad comercial din Brașov, acolo găsindu-se o mulțime de ateliere ale meșteșugarilor brașoveni.
Strada a mai păstrat ceva din aspectul medieval, deși incendiul din anul 1689 a distrus o mare parte din casele ridicate de primii germani stabiliți aici. Totuși, prin unele locuri, se mai pot găsi case vechi de câteva sute de ani. Majoritatea au fost însă reconstruite în stil baroc provincial, cu linii simple, asemănătoare caselor din Germania sau Austria.
Una dintre casele cele mai vechi este Casa Jekelius de la intersecția străzii Republicii cu strada Michael Weiss, clădire declarată astăzi monument istoric (cod LMI BV-II-m-A-11540). Casa Jekelius este una dintre puținele case care a supraviețuit nevătămată incendiului din 1689. În anul 1848, Ferdinand Jekelius și-a fondat aici farmacia care a funcționat timp de un secol. Casa a fost construită în centrul orașului în secolul al XVI-lea, pe locul unei foste mănăstiri cisterciene, în mai multe etape, cu elemente renascentiste și baroce, având o structură modernă și rezistentă pentru epoca respectivă. Ca urmare clădirea nu a fost deteriorată de incendii și cutremure. La fel cu alte clădiri din epoca respectivă, casa are pereți masivi, ferestre mici și puține decoruri exterioare. Zidurile sale sunt întărite de patru contraforturi, unul pe colțul clădirii și trei pe strada Michael Weiss.
O altă clădire istorică tot de la intersecția străzii Porții (Republicii) cu strada Michael Weiss este cea în care a funcționat Banca Națională Săsească, una din primele unități bancare atât din Brașov cât și din Transilvania, clădire declarată de asemenea monument istoric (cod LMI BV-II-m-A-11595).
La fel ca și strada Vămii (în prezent Mureșenilor), strada Porții era mărginită de vitrinele prăvăliilor care se țineau lanț pe toată lungimea ei, tot aici găsindu-se și hotelul Coroana cu celebra cafenea, considerată „Capșa Brașovului”.
Ulterior strada a purtat pentru o scurtă perioadă și numele Regele Carol II, iar acum e strada Republicii.
Coordonate GPS: 45.667805,25.609818
Materiale media legate de Strada Republicii din Brașov la Wikimedia Commons
Strada Smârdan

Strada Smârdan este situată în Centrul istoric al municipiul București, sector 3.
Strada descrie un arc de cerc de la nord la sud, cu o lungime de 370 m, între Strada Doamnei și Strada Șelari, intersectându-se pe la mijlocul ei cu străzile Lipscani și Stavropoleos. Această stradă este printre primele străzi din centrul Istoric care au fost renovate și pavate.
Strada Smârdan apare pentru prima dată in documente istorice care datează din secolul al XVII-lea. Strada era cunoscută sub numele de Ulița Nemților, Ulița Nemțească și Strada Germană. Este atestată pentru prima oară într-un document din 1 mai 1672, drept ulița care merge de la Curtea Domnească spre Biserica Grecilor, iar în documentele din secolul XIX apare drept Ulița Germană și este trecută astfel și în Planul Bucureștiului din anul 1871. Din anul 1878 strada și-a dobândit numele pe care îl are și în zilele noastre. Numele străzii evocă una dintre bătăliile câștigate de oștirea română în satul Smârdan (astăzi parte a satului Inovo), de lângă Vidin.
În secolul XIX, această stradă cunoaște o adevarată dezvoltare, pe ea construindu-se magazine, ateliere de reparații, dar și câteva hoteluri importante pentru Bucureștiul acelor vremuri. Unul dintre cele mai importante și frumoase hoteluri era Hotelul Brenner sau Hotel D'Europe, hotel menționat și de consulul Wilkinson în 1820. Acesta spunea că hotelul este „bine mobilat și înzestrat cu toate cele necesare, foarte folositor pentru călători”.
Strada Smârdan adăpostește și în prezent locul în care Alexandru Ioan Cuza a fost numit domn al Moldovei și al Țării Românești. Pe strada Smârdan, la numărul 39, în clădirea Hotelului Concordia, în seara zilei de 23 ianuarie 1859, membrii de frunte ai Partidei Naționale hotărăsc în unanimitate alegerea aceluiași domnitor pentru Moldova și Țara Românească. În acele momente se înfăptuia unul dintre cele mai visate țeluri ale poporului român: Unirea.
Șoseaua Kiseleff

Șoseaua Kiseleff este o arteră importantă din București. Aceasta se află în sectorul 1 și face legătura între Piața Victoriei și Arcul de Triumf. Șoseaua a fost numită în onoarea contelui Pavel Kiseleff care a condus administrația militară rusească a Țării Românești între 1829 și 1834.
Până în decembrie 2017, Șoseaua Kiseleff includea și porțiunea dintre Arcul de Triumf și Piața Presei Libere, însă aceasta a fost redenumită la 19 decembrie 2017 în Bulevardul „Regele Mihai I”, la scurt timp după moartea acestuia.
La 8 noiembrie 1941, după participarea armatei române la Operațiunea Barbarossa, au avut loc defilări de trupe la Arcul de Triumf, în fața regelui Mihai și președintelui Consiliului de Miniștri, mareșalul Ion Antonescu.
Șoseaua Kiseleff

Șoseaua Kiseleff (Kiseleff Road) is a major road in Bucharest, Romania. Situated in Sector 1, the boulevard runs as a northward continuation of Calea Victoriei.
The road was created in 1832 by Pavel Kiselyov, the commander of the Russian occupation troops in Wallachia and Moldavia. The name was converted from Kiselyov to Kiseleff, using the French transliteration of Russian names at the time.
The area was not affected by the Ceaușima systematization plans and demolitions of Nicolae Ceaușescu, and has many pre-World War II residences.
Victory Square (Piața Victoriei) and Free Press Square (Piața Presei Libere) stand at its two extreme points. The street has numerous museums, parks (Kiseleff Park and Herăstrău Park), grand residences, and the Arcul de Triumf along it between those end points.
Notable buildings on Șoseaua Kiseleff include:
Also along Șoseaua Kiseleff one finds the embassies of Belarus, Canada, Peru, and Russia, as well as the residence of the Ambassador of the United States to Romania.
Kiseleff Park

Kiseleff Park (Romanian: Parcul Kiseleff) is a public park in northern Bucharest (Sector 1). It is located on both sides of Șoseaua Kiseleff, within the triangle formed by Ion Mihalache Boulevard, Aviators Boulevard, and Ion Mincu Street. In 1915 the park was named after the Russian Count Pavel Kiselyov, who played a key role in the administrative reorganization of the Romanian Principalities and contributed to various urban development projects, including the beautification of Bucharest. The name was converted from Kiselyov to Kiseleff, using the French transliteration of Russian names at the time.
The park was developed after 1832, the year in which Șoseaua Kiseleff was built, from the forest located in this part of Bucharest. The completion of the park is associated with the names of Gheorghe Bibescu and his brother, the successor to the throne, Barbu Știrbey. The landscape architect responsible for the park's design was Wilhelm Mayer, the same landscape architect who also contributed to the development of Cișmigiu Gardens. Currently, the park covers an area of 31,690 m (341,100 sq ft).
Inside the park, several statues are scattered, representing the busts of cultural figures: Nicolae Leonard, Ovid, Barbu Ștefănescu Delavrancea. On the pedestal where the statue of King Ferdinand I once stood, the statue of the Persian poet and astronomer Omar Khayyam was placed in 2001. The statue was installed with the support of the Iranian Embassy following a visit by an official from that country. Inside the park, there is also a statue complex consisting of four pieces, a work by sculptor George Apostu [ro].
On 27 April 2000, the Romanian Infantry Monument was inaugurated. Created in bronze by sculptor Ioan Bolborea [ro], it stands on the site of a previous infantry monument from the interwar period, which was demolished by Ion Antonescu under pressure from Hitler.
The park is serviced by Piața Victoriei metro station, with access to Line M1 and Line M2.
National Geological Museum

The National Geological Museum (Romanian: Muzeul Geologic Național) is located on Şoseaua Kiseleff (street), in Bucharest, Romania. It is located near Victory Square and Kiseleff Park, in central Bucharest. The museum was founded in 1892 and was re-established in 1990.
The museum hosts a collection of 80,000 samples of rocks, fossils, and minerals from Romania.
The building was built in 1906-1907 for the Geological Institute of Romania. It was designed by architect Victor Ștefănescu, in the Romanian Revival style.
44°27′17.47″N 26°5′7.48″E﻿ / ﻿44.4548528°N 26.0854111°E﻿ / 44.4548528; 26.0854111
Klaus Ebner

Si Klaus Ebner (ipinanganak noong 8 Agosto 1964 sa Vienna) ay isang manunulat at tagapagsalin mula sa Austria. Siya ay isang manunulat ng tuluyan at salaysay sa Aleman, at mga tula sa Aleman at Katalan.
Sa 1980 siya-aral ng German at Romansa pilolohiya, pagsasalinwika at European ekonomiya at ang pamantasan ng Vienna. Sa parehong oras na siya ay nagtrabaho para sa mga isang pampanulatan magasin at inilathala ng kanyang unang kuwento at tula. Pagkatapos siya ay nagsimulang magtrabaho bilang traduktor at bilang guro ng software at mga banyagang wika. Sa 1990s siya nai-publish na mga artikulo at mga libro tungkol sa mga software at network ng kompyuter. Din sa 1990 siya ay nagsimulang magsulat ng nobela Feuers Geraun, na kung saan ang dalawang kabanata ay nailathala sa pamamagitan ng Austrian pampanitikan magasin die Rampe.
Klaus Ebner ay sinimulan na magsulat salaysay, essays at mga tula sa ilang sandali lamang matapos na paaralan. Karaniwan siya ay isinulat para sa kamulatan magasin at mga pahayagan. Ebner magsusulat tula hindi lamang sa mga Aleman kundi pati na rin sa Katalan wika. Suportado ng isang tulong na salapi ng pamahalaan mula sa Austrian pamahalaan, siya napunta sa Andorra at sa 2007 ay may isinulat ng isang pangkulturang sanaysay tungkol sa maliit na bansa sa Pirineo.
Sa 2007, Klaus Ebner natanggap ang panitikang gantimpalang Wiener Werkstattpreis. Ang panalong maikling kuwento Der Flügel Last/Ang karga ng Chika naman tayo nagsasabi tungkol sa isang pitong taong gulang na batang babae na may kanser. Ang kuwento ay sinasabi mula sa mga batang babae ng perspektibo. Klaus Ebner buhay at gumagana sa Vienna. Siya ay kasapi ng Austrian mga may-akda asosasyon "Grazer Autorinnen Autorenversammlung at Österreichischer Schriftstellerverband.
Bulaklakan ng Dangwa

Ang Bulaklakan ng Dangwa (Ingles: Dangwa Flower Market), na kilala rin bilang Bulaklakan ng Maynila, ay isang sariwang merkado ng bulaklak sa lugar ng Sampaloc ng Maynila sa Pilipinas. Ang merkado ay binubuo ng ilang maliliit na indibidwal na pag-aari na mga kuwadra at mga street vendor na nagbebenta ng mga bulaklak na pakyawan at tingian 50 hanggang 90 na porsiyento na mas mura kaysa sa mga tindahan ng bulaklak ng Kalakhang Maynila. Noong 2004, ito ay tahanan ng 50 na vendor ng bulaklak. Karamihan sa mga vendor, ngunit hindi lahat, ay miyembro ng Dangwa Flower Market Association. Ang merkado ay nakasentro sa Kalye Dos Castillas sa intersection ng Kalye Dimasalang na umaabot sa iba pang mga kalye tulad ng Abenida Lacson at Kalye Maria Clara.
Pambobomba sa Mindanao ng Hulyo 2009

Ang Pambobomba sa Mindanaw ng 2009 o July 2009 Mindanao bombings ay isang seryeng pangyayaring naganap noong ika Hulyo taong 2009 ay sunod sunod na pambobomba sa iba't ibang lugar sa Mindanaw.
Isang bomba ang sumabog na humigit-kumulang 8:50 ng umaga sa Cotabato City malapit sa isang stall nang pagkain sa lechon sa kalsada mula sa Roman Catholic Cathedral ng Immaculate Conception noong Linggo Mass bilang isang trak nang militar na pinalayas, pagpatay nang limang tao at pagpatay hanggang sa 55 pa. Kabilang ang patay ay hindi bababa sa isang miyembro nang Citizen Armed Force Geographical Unit isang street food vendor, at isang tatlong taong gulang na batang lalaki. Limang sundalo ang nasugatan sa pagsabog. Ang ika-anim na biktima, isang nasugatang sanggol, ay namatay mamaya sa ospital.
Ayon sa isang tagapagsalita nang Philippine Army ang bomba ay binubuo nang isang mortar shell at detonated mula sa malayo sa pamamagitan nang mobile phone. Sinabi nang mga saksi na ang katedral ay hindi nagpapanatili nang malaking pinsala. Ipinahayag nang militar ang pagsabog sa mga nakababagang elemento nang Moro Islamic Liberation Front, gayunpaman, tinanggihan nang pangkat na isinasagawa nila ang pag-atake. Ang pag-atake ay nagbigay nang kahatulan mula sa Simbahang Katoliko Romano, kabilang ang mula kay Pope Benedict XVI, mga opisyal nang pamahalaan nang Pilipinas, at Moro Islamic Liberation Front.
Sa Jolo sa isla nang Sulu, inilagay ang isang "improvised explosive device" (IED) sa loob nang isang motorsiklo na pinalayas sa downtown Jolo sa 7:55 ng umaga sa labas nang isang tindahan nang hardware, na pumatay sa anim na tao. Ang may-ari nang tindahan ay isa sa mga nasawi. Humigit-kumulang 40 katao ang nasugatan sa pagsabog. Ito ay sumabog sa halos 100 metro mula sa Mount Carmel Church at, ayon sa mga awtoridad, natuklasan nang pulisya ang dalawang iba pang mga aparatong walang unexploded sa loob nang isang katulad na radius sa paligid nang simbahan.
Humigit-kumulang dalawa hanggang tatlong oras pagkatapos nang pagsabog sa Jolo, isang bomba ang sumabog sa Iligan City sa Mindanao sa isang kotse na naka-park na malapit sa isang pawnshop, nasugatan sa pagitan nang pito at labintatlong tao (kabilang ang hanggang tatlong sundalo), ngunit nagdulot ng walang kamatayan. Ang bomba ay sumabog sa tabi ng isang "mini-cruiser" ng Philippine Army.
Hwayugi: A Korean Odyssey

Ang A Korean Odyssey (Koreano: 화유기; Hanja: [Hwayugi] Error: {{Lang}}: Latn text/non-Latn script subtag mismatch (help)) ay isang Timog Koreanong seryeng pantelebisyong pantasya-komedya na pinangungunahan nina Lee Seung-gi, Cha Seung-won, Oh Yeon-seo, Lee Hong-gi at Jang Gwang. Isinulat ng Hong Sisters, ang drama ay isang modernong spin-off ng klasikong nobelang Intsik Paglalakbay sa Kanluran. Sinimulan nito sa tvN simula noong 23 Disyembre 2017 tuwing Sabado at Linggo sa 21:00 (ika-9 ng gabi sa KST).
Sa 2017, sina Son Oh-Gong at Ma-Wang ay nagkakasalungatan sa bawat isa habang hinahanap nila ang isang tunay na liwanag sa isang madilim na mundo kung saan masasaktan ang kasamaan. Ang pagkakaroon ng isang kontrata sa Seon-mi, 25 taon na ang nakakaraan, nagbibigay sa kanya na humingi ng tulong mula kay Son Oh-Gong tuwing tinawag niya siya bilang kapalit ng pagpapalaya sa kanya, ang dalawang nakikipagkita muli sa isang nakakaharap na pakikipagtagpo. Mula doon, si Son Oh-Gong ay nakasalalay sa kanyang papel na proteksyon patungo kay Seon-mi, ang maliit na batang babae na nakilala niya taon na ang nakararaan.
Sa talahanayan sa ibaba, ang mga asul na numero ay kumakatawan sa pinakamababang rating at ang mga pulang numero ay kumakatawan sa pinakamataas na rating.
Padron:TV program order Padron:TvN Saturday-Sunday Drama Padron:Studio Dragon
Padron:Hong sisters
Talaan ng mga lungsod sa Nigeria

Ito ay isang talaan ng mga lungsod sa Nigeria, isa sa mga bansa sa Kanlurang Aprika. Nahahati ang talaang ito sa dalawang pangunahing seksiyon: mga lungsod na nakaayos ayon sa alpabeto, at mga lungsod na nakaayos ayon sa populasyon.
Ang mga lungsod na naka-madiin na salita ay kabilang sa labing-apat na pinakamatao sa bansa:
Ang seksiyong ito ay binubuo ng tatlong magkaibang talahanayan na may iba't-ibang uri ng pamayanan; isang talaan para sa mga itinakdang lungsod (na nagtatala ng populasyon sa loob ng mismong itinakdang hangganan ng lungsod), isang talaan para sa populasyon ng pook urbano, at isa pang talaan para sa populasyon sa mga kalakhang pook.
Nakauri sa tatlong uri ang mga Niheryanong lungsod: ang "Metropolis" na may higit sa isang "Local Government Area" (LGA). Ang uring ito ay kadalasang binuo kapag hinati ang mga malaking munisipalidad sa mga mas-maliit na LGA, upang matulong sa mahusay na pangangasiwa at pamamahala, o kung lumaki ang mga maliit na bayan at sumama sa mga nariyan nang lungsod, o kapuwa; ang ila'y binuo rin kapag sumama ang mga pook urbano ng mga maraming LGA bunsod ng paglaki at ngayo'y itinakda nang husto bilang isang pamayanan. Isa pang uri ng pamayanan ay "Municipality", na isang LGA na itinakda nang husto bilang isang lungsod o bayan. Ang uring ito ay kadalasang pangkaraniwan ang laki, subalit umiiral din bilang iisang LGA ang ilang malaking lungsod. Ang ikatlong uri ng pamayanan ay ang "village", na sabay-sabay nakagrupo kasama ang ilang ibang nayon sa isang may kalakihang LGA.
Ang kasunod na talahanayan ay nagtatala ng itinakdang ininkorporadang lungsod sa Nigeria, na may populasyong hindi bababa sa 100,000 katao, tulad ng ipinahayag ng Nigerian National Population Commission sa pinagtatalunang pambansang senso ng 2006. Tumutukoy lamang ang talaan sa populasyon ng bawat lungsod sa loob ng kanilang mga hangganan, at hindi kasama ang ibang magkalapit na pamayanan o magkarugtong na mga pook-arrabal (suburban areas) sa loob ng mga urban agglomeration. Nakadiin ang mga lungsod kapag ito'y kabisera ng estado o bansa, at naka-italics kapag ito'y pinakamataong lungsod sa estado.
Ang pook urbano ay isang tuloy-tuloy na built up na masa ng lupa ng pagunlad ng urbano na sa loob ng isang merkado ng paggawa (labor market), na walang pagtatangi sa mga hangganang administratibo o panlungsod. Ang pook urbano ay isang pamayanan na may mataas na kapal ng populasyon at madaming imprastraktura ng kapaligirang gusali (built environment).
Ang seksiyong ito ay nagtatala ng tuloy-tuloy na mga pook urbano sa Nigeria, na may populasyong hindi bababa sa 500,000. Ang mga numero rito ay kinuha mula sa isang pag-aaral ng Demographia na "World Urban Areas" noong 2016. Gumagamit ang Demographia ng mga mapa at retratong satelayt upang matantiya ang patuloy na urbanisasyon.
Padron:Nigeria topics
Pera O Bayong

Ang Pera O Bayong ay bahagi ng Wowowee at ng dating MTB, Magandang Tanghali Bayan. Hango sa Kwarta O Kahon ang konsepto nito. Sa larong ito, nagkakaroon ng tila batilyar na mekanismo kung saan hahamunin ng host ang kasali kung nais niyang ipagpalit ang laman ng kahon sa pera.
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Wowowee

Ang Wowowee ay isang palabas pang-telebisyon ng ABS-CBN. Ang palatuntunan ay ginaganap sa Studio 3 sa punong himpilang ng ABS-CBN sa Lungsod Quezon, Pilipinas at nagsimulang sumahimpapawid sa telebisyon noong 5 Pebrero 2005. Si Willie Revillame ang pangunahing tampok nito. Ilan lamang sa kilalang bahagi ng palatuntunan na ito ay ang Pera O Bayong na hango naman sa dating MTB o Magandang Tanghali Bayan.
Noong 20 Agosto 2007 ang huling pandaraya na isang kahon na kulay violet makikita ang dalawang film na ang zero at dalawa mula sa iskandalo ng Wilyonaryo sa Wowowee.
Impasugong

Ang Impasug-ong (na binaybay rin bilang Impasug-ong) ay isang ika-2 klaseng bayan sa lalawigan ng Bukidnon, Pilipinas. Ayon sa senso ng 2020, ito ay may populasyon na 53,863 sa may 11,843 na kabahayan.
Ang bayan ng Impasugong ay nahahati sa 13 mga barangay.
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Amy Perez

Si Maria Armida Parale Perez (ipinanganak noong Setyembre 5, 1969) ay isang Filipino TV at radio presenter at isang artista na kilala para sa pagho-host ng palabas na tabloid na palabas sa katotohanan ngayong Pilipino, Face to Face. Noong 2013, siya ay nag-host ng Singing Bee na may Roderick Paulate. Noong 2016, si Perez ay isa sa pangunahing host ng It's Showtime sa ABS-CBN para magbalik sa kanya bilang isang noontime show host. Siya ngayon ay kasalukuyang nakikita bilang punong-abala sa It's Showtime.
Ang pinakamaagang malaking kalesa ng Perez ay ang co-hosting ng mga programa sa noontime na Family Family ng Kahon (1986-1990), Eat Bulaga! (1989-1995), Sa Linggo nAPO Sila (1990-1995), 'Sang Linggo nAPO Sila (1995-1998), at Magandang Tanghali Bayan mula 1998 hanggang sa siya ay umalis noong 2002. Pagkaraan ng dalawang taon na lumabas sa hosting variety shows, siya ay pinili na maging isa sa mga host para sa morning talk-variety show MRS.
Bilang isang artista, si Amy Perez ay ginagampanan ang mga tungkulin sa telebisyon at pelikula. Kinuha niya ang papel na ginagampanan ni Anne sa Anak Ni Baby Ama at lumitaw rin sa Lasa ng Buwan, na nilapitan sina Joey Marquez at Alma Moreno. Ito ay sa mga pelikulang ito na siya ay natuklasan na magkaroon ng maraming bakas para sa komedya. Ang pagganap ni Perez bilang Helen sa Robin Padilla-starrer Sa Diyos Lang Ako Susuko ay isa sa mga tungkulin na kanyang natanggap na kritikal na pagbubunyi. Naka-star din siya sa Petrang Kabayo 2: Ang Ganda-Ganda Ko, Palibhasa Lalake, Ipagpatawad Mo, Tigasin at Pera o Bayong (Not da TV). Nagpakita siya sa mga drama sa telebisyon tulad ng Sa Dulo Ng Walang Hanggan kung saan nilalaro niya ang papel ni Mirriam, Habang Kapiling Ka bilang Divine Ogata at Ikaw Sa Puso Ko noong 2004. Bukod dito, lumitaw siya sa dalawang episode ng Komiks noong 2006: 1. Alpha Omega Girl; 2. Agua Bendita. Nagkaroon din ng isang segment na pinamagatang Kama sa isang horror flick na itinuro ni Jose Javier Reyes Matakot Ka sa Karma kung saan kinuha niya ang papel ni Myrna. Siya rin ay isang bituin sa isang episode ng Love Spell "Shoes ko po, Shoes ko Day!" Lamang huling 2007 at siya ay isang character sa ko na Fallen para sa iyo kung saan siya nilalaro Ninang Beth.
Si Perez at musikero na si Brix Ferraris ay may isang anak na lalaki na nagngangalang Adi. Siya ay isang pinsan ng beteranong artista na si Lorna Tolentino. Nag-file siya ng pagpapawalang-bisa mula sa Ferraris ngunit tinanggihan ng Korte Suprema. Pagkatapos ay nakilala ni Perez ang kanyang kasalukuyang kasosyo, host ng radyo na si Carlo Castillo (mas bata sa reporter ng GMA News at anchor, Cedric Castillo). Mayroon silang anak na lalaki na isinilang noong 2008. Noong 2012, si Perez ay nakumpirma na 3 buwan na buntis, ang kanyang pangalawang anak kay Castillo, at kinumpirma niya na siya ay kukuha ng 1-taong leave mula sa Face to Face
Temple Street (gang)

The Temple Street gang also known as "TST" or "Templero Surenos" is a street gang in the downtown Los Angeles area and was founded by Filipino and Mexican youths in the 1920s and 1930s. The gang is involved in murders, assaults, burglaries, drug trafficking, and gun trafficking. Their gang colors are blue and black.
Rafael Pérez framed four members of the Temple Street gang as being associated with the murder of Mexican Mafia member Miguel "Lizard" Malfavon. The incident took place at a McDonald's on Alvarado Street, where four supposed members all planned to kill Malfavon while he tried to collect "taxes" from the gang. Pérez found a material witness who had blood on her dress, and she named four gang members from Temple Street. He repeatedly changed the name of the main killer and ended up framing Anthony "Stymie" Adams as the one who fatally shot Malfavon in the head with a rifle in the neighboring apartment.
Dunăre-Oltenița

Dunăre-Oltenița este o zonă protejată (arie de protecție specială avifaunistică - SPA) situată în Câmpia Bărăganului, pe teritoriile administrative ale județelor Călărași și Giurgiu.
Aria naturală se află în extremitatea sud-vestică a județului Călărași și cea sud-estică a județului Giurgiu (în sudul Câmpiei Bărăganului pe malul stâng al Dunării), în partea vestică a orașului Oltenița, aproape de drumul național DN41, care leagă municipiul Giurgiu de Oltenița.
Zona a fost declarată Arie de Protecție Specială Avifaunistică prin Hotărârea de Guvern nr. 1284 din 24 octombrie 2007 (privind declararea ariilor de protecție specială avifaunistică ca parte integrantă a rețelei ecologice europene Natura 2000 în România) și se întinde pe o suprafață de 6.022 hectare.
Aria protejată (încadrată în bioregiune geografică continentală) reprezintă o zonă naturală (râuri, lacuri, pășuni, stepe, terenuri arabile cultivate, pajiști naturale, păduri de foioase) ce asigură condiții de hrană, cuibărit și viețuire pentru mai multe specii de păsări migratoare, de pasaj sau sedentare (unele protejate prin lege).
În arealul sitului este semnalată prezența mai multor păsări cu specii de: lăcar-de-mlaștină (Acrocephalus palustris), lăcar-de-lac (Acrocephalus scirpaceus), uliu-păsărar (Accipiter nisus), lăcarul mare (Acrocephalus arundinaceus), rață fluierătoare (Anas penelope), rață mare (Anas platyrhynchos), rață pestriță (Anas strepera), ciocârlie-de-câmp (Alauda arvensis), rață sulițar (Anas acuta), rață pestriță (Anas strepera), rață cârâitoare (Anas querquedula), stârc cenușiu (Ardea cinerea), rață-cu-cap-castaniu (Aythya ferina), rața moțată (Aythya fuligula), rață roșie (Aythya nyroca), buhai de baltă (Botaurus stellaris), barză neagră (Ciconia nigra), barză albă (Ciconia ciconia), fugaci de țărm (Calidris alpina), prundaș nisipar (Calidris alba), chirighiță neagră (Chlidonias niger), chirighiță-cu-obraz-alb (Chlidonias hybridus), lebădă de vară (Cygnus olor), lăstun de casă (Delichon urbicum), egretă mică (Egretta garzetta), egretă albă (Egretta alba), măcăleandru (Erithacus rubecula), piciorong (Himantopus himantopus), cinteză (Fringilla coelebs), grelușel-de-zăvoi (Locustella luscinioides), prigoare (Merops apiaster), codobatura albă (Motacilla alba), codobatura galbenă (Motacilla flava), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), cormoran mic (Phalacrocorax pygmaeus), pelican creț (Pelecanus crispus), lopătar (Platalea leucorodia), corcodel-mare (Podiceps cristatus), cristel-pestriț (Porzana porzana), țigănuș (Plegadis falcinellus), chiră de baltă (Sterna hirundo), chiră mică (Sterna albifrons), mărăcinar (Saxicola rubetra), călifar alb (Tadorna tadorna), fluierarul cu picioare roșii (Tringa totanus), fluierar de mlaștină (Tringa glareola), corcodel mic (Tachybaptus ruficollis), sturz-cântător (Turdus philomelos) sau pupăză (Upupa epops).
În vecinătatea sitului se află mai multe obiective de interes turistic (lăcașuri de cult, monumente istorice, situri arheologice, zone naturale); astfel:
Clisura Dunării

Clisura Dunării sau Defileul Dunării (în sârbă Banatska Klisura, cu alfabetul chirilic: Банатска Клисура) este o regiune geografică situată de-a lungul malului nordic al Dunării, în sudul Banatului. Regiunea, care se află pe teritoriile județelor Caraș-Severin și Mehedinți, este limitată de râul Nera la nord-vest și de Cazanele Dunării la est. Spectaculoasă din punct de vedere geografic, zona este, de asemenea, foarte importantă din punct de vedere al biodiversității, pe cuprinsul ei aflându-se un număr important de rezervații naturale, înglobate în prezent în Parcul Natural Porțile de Fier.
Cele mai mari așezări din Defileul Dunării sunt municipiul Orșova și orașul Moldova Nouă. Tot din Clisura Dunării fac parte și comunele Socol, Pojejena, Coronini, Gârnic, Sichevița, Berzasca din județul Caraș-Severin, precum și Svinița, Dubova, Eșelnița, Ilovița și Breznița-Ocol din județul Mehedinți.
Defileului Dunării este locuit de români majoritari și de sârbi. Unele localități au o majoritate sârbă. Acestea sunt: Socol, Pojejena și Svinița. Mai există și o comunitate de cehi, mai ales în jurul localității Gârnic, mai precis în localitățile Bigăr și Eibenthal. Un număr important de germani putem întâlni și în Orșova.
După desele cuceriri și recuceriri reciproce turco-austriece (sec. XVII-XVII), regiunea Defileului Dunării a fost organizată pînă la finele Primului Război Mondial ca Frontierei militare bănățene și era împărțită în sectorul "vlahilor" (români) și cel al ilirilor (sârbi).
Reportaje
Altele