davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Balida

Balida (Notopetrus chitala); knife fish nyaéta lauk darat anu asalna tina kulawarga Notopteridae. Di Indonesia loba kapanggih hirup di Kalimantan, Sumatra kidul (Muara Enim ogé Musi Banyuasin), Jawa Kulon di Citarum. Ogé nyebar di Indo-China, Malaysia, jeung India. Lauk balida sok disebut ogé: belido, kapirat, jeung lopis. Mibanda sipat omnivora, panjang awakna bisa nepi ka 87,5 cm kalawan beurat 1 kg, malahan aya anu nepi ka 5 kg.
Balida sok disebut knife fish ku lantaran tonggongna melengkung kawas péso. Palebah beuteungna ipis, sirip tina beuteungna nyambung jeung sirip buntutna katémbong (kawas seuseukeut péso).Lauk balida mikabutuh tempat anu lega tur oksigen anu cukup, suhu cai 20-30 derajat c, jero cai 30-45 cm. Lantaran pangawakan anu unik, ieu lauk balida sok ngahaja dipelak pikeun lauk papaés.
Di Palémbang jeung Sumatra kidul mah lauk balida téh dipaké bahan nyieun pémpék jeung kurupuk.Hirupna nokturnal, mangsa peuting liar nyiar hakaneun témpona beurang nyumput handapeun tatangkalan cai. Kiwari ieu lauk téh geus jadi lauk anu langka, saméméh taun 1980 ieu lauk masih kénéh loba kapanggih di susukan Musi, Meriak, Citarum Jawa Kulon. Nincak taun 1999 ieu lauk geus teu katempo deui. Baheula di Kalimantan Kulon perenahna di situ sentarum ieu lauk jadi andelan urang dinya, dimangpaatkeun pikeun bahan nyieun kurupuk. Tapi kiwari ieu lauk téh geus teu kapanggih deui ku lantaran ruksakna lingkungan anu kacida parna di éta daérah.
Aya sababaraha rupa lauk balida :
Heulang

Heulang; falco pondicerianus: nyaéta manuk pamangsa nu gedé. Utamana ngageugeuh Dunya Kuna, anggota ordo manuk Falconiformes, kulawarga Accipitridae, sarta sababaraha genera nu béda, nu sakapeung teu padeukeut.
Sakumaha sakabéh manuk pamangsa, pamatuk heulang seukeut tur ngeluk pikeun nyewiran daging mangsana, sukuna kuat sarta kukuna ranggoas. Tetempoan heulang seukeut pisan, antukna bisa nyidikkeun mangsa ti kaanggangan.
Sanajan aya kabiasaan warga asli Amérika modérn ogé sajarah anu némbongkeun bulu heulang ka jalma salian-warga asli Amérika jeung anggota warga asli Amérika ti étnik séjén anu dianggap perlu, undang-undang bulu heulang kiwari nangtukeun yén saurang anu bener-bener mangrupa rundayan asli warga asli Amérika anu meunang sértifikasi sarta kadaptar dina étnis anu diaku ku federal kalawan sacara hukum dibéré wewenang pikeun meunang bulu heulang pikeun kabutuhan kaagamaan atawa urusan spiritual.
[1] Archived 2007-06-10 di Wayback Machine
Teri cué

Teri cué atawa lauk teri mangrupa salah sahiji jenis boga bahari nu guyub kapanggih di pasisian basisir samudra Atlantik, Hindia, jeung Pasifik, sarta dikategorikeun minangka lauk minyakan. Ari ukuran teri téh antara 2 cm nepi ka 40 cm gumantung spésiésna.
Cilé

Cilé, resmina Républik Cilé (Basa Spanyol: República de Chile (pitulung·info)), nyaéta hiji nagara di Amérika Kidul nu nempatan widang basisir nu panjang jeung heureut nu dicepit ku pagunungan Andes jeung Samudra Pasifik. Pacific ngawates sakabéh wates béh kulon, Peru di béh kaler, Bolivia di wetan kaler, Argentina di béh wetan, tur Drake Passage dina tungtung pangkidulna nagara ieu. Cilé ngaku 1,250,000 km² wewengkon di Antartika.
Antartika Chili

Wewengkon Antartika Chili (basa Spanyol: Territorio Antártico Chileno) nyaéta wewengkon Antartika nu diklaim ku Chili. Wewengkon Antartika Chili aya ti 53°Kulon nepi ka 90°Kulon sarta ti Kutub Kidul nepi ka 60°Kidul, sabagianna patumpuk-tumpuk jeung klaim Antartika Argéntina sarta Britania. Wewengkon ieu diadministrasi ku munisipalitas Cabo de Hornos di daratan utama Amérika Kidul.
Dina organisasi téritorial Chili, Antártica nyaéta ngaran ti komune nu ngadministrasi wewengkon ieu. Komune Antártica diatur ku minisipalitas ti Cabo de Hornos kalawan kadudukannana di Puerto Williams sarta aya di Propinsi Antártica Chilena, nu mana mangrupa bagian ti Région Magallanes jeung Antártica. Komune Antártica dijieun dina 11 Juli 1961, sarta gumantung ka Propinsi Magallanes nepi ka 1975, basa Propinsi Antártica Chilena dijieun.
Antártica nyaéta hiji komune ti Chili di Propinsi Antártica Chilena, Région Magallanes jeung Antártica Chilena, nu ngawengku sadaya Territorio Chileno Antártico—wewengkon di Antartika nu diklaim ku Chili. Wewengkon ieu diadministrasi ku munisipalitas Cabo de Hornos di daratan utama Amérika Kidul.
Koordinat: 75°00′S 71°30′W﻿ / ﻿75.000°S 71.500°W﻿ / -75.000; -71.500
Citakan:Communes in Magallanes Region
Citakan:Chilean Antarctica Citakan:Antarctica navbox
Kotthybos

Kotthybos (Greek: κότθυβος) was a type of Macedonian body armour.
The name originally referred to a metallic cooking pot used by ancient Macedonian soldiers to prepare their own food. The term appears to be a variant of terms such as kossymbos and kosymbe.
Ancient sources are unclear as to the form of the kotthybos, but the context of references to it indicates that it was a form of armour associated with the 'Foot Companions' (Pezhetairoi) who formed the Macedonian phalanx. It is recorded that the fine of 2 obols imposed on a soldier for losing a kotthybos, was the same as for the konos, a simple, conical, bronze helmet, and less than for the sarissa, a long pike.
Modern scholars are divided as to what the kotthybos was; some consider it a padded garment worn under other forms of armour, whilst the majority regard it an alternative term for the spolas or linothorax (neologism), the typical Hellenic and Hellenistic armour made of glued or stitched layers of linen, or a combination of layers of linen and leather. It is likely that the old armours that Alexander the Great ordered to be burnt, and were therefore non-metallic, were examples of the kotthybos.
Moros y Cristianos (dish)

Moros y Cristianos is a traditional Cuban dish served both in homes and in restaurants. It is a form of rice and peas; a dish found throughout Latin America and the Caribbean.
Moros y Cristianos means 'Moors and Christians'. Moros refers to the black beans, and Cristianos to the white rice. The name of the dish is a reference to the Arab Muslim governance of the Iberian Peninsula from the early 8th century through the Reconquista (15th century).
Onions, garlic, and bell pepper are commonly used as a sofrito. To this sofrito are added the white rice and pre-boiled black beans, as well as the water that the beans were boiled in. Other seasonings such as oregano and bay leaf are often added to the dish to give additional flavor.
Moros y Cristianos are different from simple arroz con frijoles in that the beans and rice are cooked in the same pot instead of separately. Congrí is another term for the dish, but is used more commonly to refer to the similar dish with red beans that is traditionally eaten on the eastern part of the island.
Frañsez Favereau

Frañsez Favereau, pe Francis Favereau hervez e anv ofisiel, ganet d'an 21 a viz Mezheven 1948 en Plelin-Tregavoù (Aodoù-an-Arvor), a zo ur geriadurour, yezhoniour ha skrivagner brezhonek ha gallek.
Pa voe skolveuriet war ar saozneg en 1971 ez eas da lise publik Karaez da gelenn. Goude ez eas da Wengamp da gelenn brezhoneg, eus 1982 da 1989. Kelenner war ar yezh hag al lennegezh vrezhonek, rener an unvez klask "Brezhoneg - Keltieg" en Skol-Veur Breizh-Uhel Roazhon 2 abaoe 2002.
Prezidant Kuzul skiantel Ofis publik ar brezhoneg eo.
En e yaouankiz e voe ezel eus ar strollad politikel Emsav Stadel Breizh, betek 1969. D'an 8 a viz Kerzu 1968 e voe prezegenner da-geñver un devezh-studi e galleg aozet gant Kelc'h Debauvais e Roazhon, a-gevret gant prezegennerien all evel Youenn Olier.
Goude se e kemeras perzh er strollad politikel EBV.
Kenlabouret en deus gant ar gelaouenn Imbourc'h, renet gant Youenn Olier :
Anvet e voe da gelenner saozneg, ha kaset da Garaez. Eno e kenlabouras gant UDB. Ezel eus Unvaniezh Demokratel Breizh eo bet, ha kenlabouret en deus gant ar gelaouenn Pobl Vreizh
Ariana Grande

Ariana Grande, bet ganet Ariana Grande-Butera d'ar 26 a viz Even 1993 e Boca Raton (Florida), zo ur ganerez hag aktourez stadunanat.
Kroget he doa da ganañ e Broadway er strollad 13. Goude-se e voe aktourez gant roll Cat Valentine er stirad skinwel Nickelodeon, anvet Victorious e 2009. Pevar c'houlzad hepken e padas ar stirad, met Grande a gendalc'has er spin off Sam & Cat, a badas betek 2014.
Aktourez eo bet Ariana Grande ivez, er c'hoariva ha rolloù all evit ar skinwel pe filmoù, ha bet mouezh tudennoù e tresadennoù-bev er skinwel pe er sinema.
D'an 22 a viz Mae 2017, e-fin un abadenn sonerezh gant ar ganerez Ariana Grande, e voe un dagadenn emlazh gant ur sponter eus ar Stad Islamek. 23 a dud a voe lazhet ha 120 gloazet don.
Watchmen

Watchmen a zo un heuliad albomoù bannoù-treset amerikan (comic). Er Stadoù-Unanet e vez gwelet evel ur romant grafek (graphic novel). Savet eo bet gant Alan Moore (senario), Dave Gibbons (tresañ) ha John Higgins (livioù). E penn-kentañ ar bloavezhioù 1980 e voe prenet gant tud DC Comics gwirioù meur a dudenn pec'hennet gant Charlton Comics, ha kinniget e voe da Alan Moore aozañ un heuliad berr diwarno. Ar gourharozed a voe kemmet un tammig, ha dont a rejont da vezañ Watchmen. Lakaet eo bet da film gant Zack Snyder e 2009.
E 1985 e c'hoarvez an darvoudoù kontet e-barzh Watchmen. Ar gourharozed o deus dilezet o micher, hag e seblantont mont diwar wel an eil war-lerc'h egile. Un trede brezel bed, etre ar Stadoù-Unanet hag bloc'had ar reter a zo war-nez kregiñ. E 1959 eo deuet war wel Doctor Manhattan, ur gourharoz ken galloudus ken ez eo tamm pe damm par da zoue, hag abalamour d'an darvoud-se eo bet kemmet red an Istor : gant ar Stadoù-Unanet eo bet gounezet brezel Viet-Nam, n'eus ket bet eus gwallskouer ar Watergate, ne vez ket mui implijet tireoul, hag emañ bepred Richard Nixon e penn ar vro. A-hed an albomoù e kaver ivez dielloù skrivet a denn da ved Watchmen : pennadoù kazetennoù ha pennadoù deizlevr unan eus an tudennoù. Ma n'eo ket liammet kement-se ar pennadoù-se ouzh red an istor e pinvidikaont anezhañ memes tra.
Un istor gourharozed gwirheñvel eo : war-bouez Doctor Manhattan n'o deus ar re all tamm galloud dreistordinal ebet. Koshaat a reont, ha paket e vezont gant diwaskadennoù, douetañs, follentez hag ar breinadur. Kregiñ a ra an istor gant muntr ur gourharoz. Diazezet eo Watchmen war arouez ar smiley hag a gaver stank en istor, hag a zo arouezius eus ster ar vuhez hag eus disurzh an hollved.
Diazezet eo titl an oberenn war ar ger saoznek watch hag a dalvez sellout ouzh, evezhiañ, hag a dalvez eurier ivez. E 12 pennad eo rannet an oberenn, hag e pep hini anezho e kroger gant skeudenn un horolaj o tiskouez emeur o tostaat ouzh hanternoz. Skeudenn an amzer o treiñ hag o kas an dud war-du fin ar bed a gaver ivez, dindan stumm un tarch gwad stumm ur biz dezhañ. Ar skeudenn-se a gaver war smiley golo al levr.
Anv a zo ivez eus an dro-lavar latin « Quis custodiet ipsos custodes? » (« Piv a ziwall diouzh ar warded ? »), tennet eus un destenn gant Juvenal. An droidigezh saoznek (« Who watches the watchmen ? ») a gaver en albom, treset ouzh mogerioù, rak disfiz o deus an dud rak an doare ma tegas Watchmen ar justis.
A-fet tresañ ez eo gwall binvidik an oberenn, ha meur a elfenn anezhi a gaver en-dro el lagadennoù hag en istor dre vras.
Embannet eo bet Watchmen gant DC Comics azalek 1986. Plijet-bras e voe ar vurutellerien, ha roet e voe priz Hugo da Watchmen. Ar wech kentañ e oa e vefe roet ar priz d'un albom bannoù-treset. Priz an albom estren gwellañ a voe tapet ivez gant Watchmen da-geñver saloñs bannoù-treset Angoulême e 1989. Lakaet eo bet e-touez ar 100 romant saoznek gwellañ embannet abaoe 1923 gant skipailh ar gazetenn amerikan Time.
André Franquin

Un treser bannoù-treset eo André Franquin, ganet d'an 3 a viz Genver 1924 en Etterbeek, unan eus kumuniezhoù Brusel e Belgia, ha marvet d'ar 5 a viz Genver 1997 e Sant Laurenç de Var (Okitania).
An tresañ zo bet pouezus evitañ adal e vugeliezh. Kregiñ a reas da labourat e stal Dupuis e 1944, bountet enni gant e vignon Morris (tad Lucky Luke). E 1947 ez adkemeras an dudenn Spirou, o tresañ Le tank ha Les Maisons préfabriquées. E-keit se e save ur bern tresadennoù evit kelaouennoù a bep seurt.
Goude 1949 e voe sammet gant ar stirad Spirou et Fantasio, gant an tresañ hag ar skrivañ evit ar gelaouenn Spirou : istorioù klok, goloioù, skeudennoù liesseurt. Hanved Spirou a gresk gant tudennoù dispar : Kont Champignag, ar Marsupilami (1952), ar gazetennerez Seccotine, Zantafio, Zorglub, hag all.
Etre 1955 ha 1959 e reas Franquin war-dro Modeste et Pompon, bet krouet gantañ evit ar gelaouenn Tintin.
E 1957, evit reiñ buhez d'ar pajennoù skridaozet, e teuas war wel un "haroz dilabour" krouet gant André Franquin, aozer an dresadenn, ha gant Yvan Delporte, a roas dezhañ ur bersonelezh hag ar c'hentanv Gaston e koun ur mignon ken beiadour all!
Ret e voe da Franquin, re sammet gant al labour, dilezel tudennoù, ha lod istorioù. E 1968 e tilezas Spirou, roet da Jean-Claude Fournier, ar Breizhad a grouas an dudenn Bizu.
E 1972 e krouas, evit goloioù Spirou, e erevent koantik a vo strollet en albom Cauchemarrant, embannet gant Bédérama e 1979.
Idées Noires ("Soñjoù Du") a voe embannet gant Le Trombonne Illustré e 1977 da gentañ ha gant Fluide Glacial da c'houde.
Gant an oad e paouezas André Franquin da dresañ kement a draoù.
E 1987 en devoe ar Marsupilami e stirad dezhañ, treset gant Batem dindan evezh Franquin evit an albomoù kentañ.
E 1989 e tresas A. Franquin kalz tudennoù bihan, an Difoued, en ur stirad tresadennoù-fiñv evit ar skinwel.
Un nebeudig eus albomoù "Gaston Beiadeg" zo bet troet e brezhoneg hag embannet gant Yoran Embanner.
(E-maez ar bannoù-treset)
Brittany O'Grady

Brittany Ann O'Grady (born June 2, 1996) is an American actress and singer. She is known for her leading roles in the Fox series Star (2016–2019), and the Apple TV+ series Little Voice (2020), as well as her role in the first season of the HBO anthology series The White Lotus (2021), and a lead role in the Amazon Prime series The Consultant (2023). She has also acted in the film Black Christmas (2019).
After appearing in several television shows, O'Grady landed her first main role on television in 2016 with musical series Star with the role of Simone Davis. She also landed her first film roles in 2019 with Above Suspicion as Georgia Beale and Black Christmas as Jesse Bolton-Sinclair. In 2021, she starred as Paula in the HBO series The White Lotus. O'Grady starred in Kygo's "Love Me Now" music video as Kygo's love interest.
O'Grady states that her father is White, with Irish ancestry, while her mother is Creole, from Louisiana. Due to being mixed race, she says her Irish last name sometimes throws people off. She has spoken in interviews about the challenges of navigating stereotypes and ignorance about what different races are supposedly expected to look like. Since 2015, she has been in a relationship with Ben Huyard, and they married on September 10, 2022. Her former co-stars Ryan Destiny, Jude Demorest and Amiyah Scott from Star served as bridesmaids.
Pastorale

Pastorale refers to something of a pastoral nature in music, whether in form or in mood.
In Baroque music, a pastorale is a movement of a melody in thirds over a drone bass, recalling the Christmas music of pifferari, players of the traditional Italian bagpipe (zampogna) and reed pipe (piffero). Pastorales are generally in 8 or 8 or 8 metre, at a moderate tempo. They resemble a slowed-down version of a tarantella, encompassing many of the same rhythms and melodic phrases.
Common examples include the last movement of Corelli's Christmas Concerto (Op.6, No.8), the third movement of Vivaldi's Spring concerto from The Four Seasons, the Pifa movement of Handel's Messiah, the first movements of Bach's Pastorale (BWV 590) for organ, and the Sinfonia that opens part II of his Christmas Oratorio as an introduction to the angelic announcement to the shepherds. Scarlatti wrote some examples in his keyboard sonatas, and many other composers in the transition between the baroque and classical eras, particularly French (Marc-Antoine Charpentier, 8 sets, H.479, H.482, H.483, H.484, H.485, H.486, H.492, H.493), used this technique. Rossini famously included a Pastorale section in his William Tell Overture. The Italian pastorale Tu scendi dalle stelle, sometimes called "Carol of the Bagpipers" (Canzone d'i zampognari), is a widely popular Christmas carol by St. Alfonso Liguori, and Pietro Yon's Gesù bambino is another.
The Swedish poet and performer Carl Michael Bellman's song collection Fredman's Epistles contain several pastorales, including Liksom en Herdinna, högtids klädd (Like a Shepherdess, Solemnly Dressed), which begins with a near-paraphrase of the start of Nicolas Boileau-Despréaux's French guide to the construction of pastoral verse.
Pastorales are still played in the regions of Southern Italy where the zampogna continues to thrive. The pastorale can be played by a solo zampogna player, sometimes also accompanied by the piffero (also commonly called a ciaramella, pipita, or bifera), which is a primitive key-less, double-reed, oboe-type instrument.
Напитка

Напитката, или питието е течност, която по правило е приготвена за пиене от човека. Освен за да задоволяват основните човешки потребности, напитките са част от културното богатство на човешките общества.
Напитките могат да се разделят най-общо на няколко групи по следните признаци:
1. Температура на поднасяне:
2. Алкохолно съдържание:
3. Съдържание на газ:
4. Състав:
5. Обем на готовата напитка:
6. Време за консумация:
7. Предназначение и въздействие:
В България обикновено смесените напитки се делят на 4 групи:
Заведения за хранене и развлечения

Заведенията за хранене и развлечения са ресторанти, заведения за бързо обслужване, питейни заведения, барове и кафе-сладкарници.
Самостоятелните заведения за хранене и развлечения се определят, като категория „една звезда“, „две звезди“ или „три звезди“ от кмета на общината, по предложение на съответната общинска експертна комисия по категоризация на туристически обекти (ОЕККТО). Заведенията за хранене и развлечения се определят, като категория „четири звезди“ или „пет звезди“ от министъра на туризма, по предложение на Експертната комисия по категоризация на туристически обекти (ЕККТО), прието с мнозинство от две трети от състава ѝ, присъстващ на заседанието.
Ресторантите могат да бъдат:
Заведенията за бързо обслужване са:
Питейните заведения са:
Баровете могат да бъдат:
Кафе-сладкарниците са:
Френска преса

Френска преса (на английски: french press е уред за изготвяне на топли напитки: кафе и кафеени напитки, както и на чай и билкови напитки. Френската преса е създадена вероятно във Франция около 1850 г., но е патентована през 1929 г. от италианския дизайнер Атилио Калимани. След Втората световна война получава широко разпространение в Европа.
Технологията на правене на кафе е следната: В каната се поставя смляното кафе и се залива с гореща вода. Кафето се смесва с водата и отдава аромата си директно без за това да пречи филтъра. Продължителността на този процес (от 3 до 6 минути) и количеството на кафето определят силата на получената напитка. При втората стъпка сместа се разбърква. Когато каната е стъклена, не трябва да се използва метална лъжичка, за да не се сччупи каната. След това се натиска буталото с металния филтър към дънотона каната. При това утайката от кафе се отделя от течността. Кафего се налива в чашите без в тях да попада утайка от кафе.
Литературен вестник

„Литературен вестник“ е български вестник за литература, литературна критика и изкуство. Излиза седмично, без прекъсване от февруари 1991 г.; днешният му формат е таблоиден, с обем 16 страници, черно-бял. ISSN 1310 – 9561.
Вестникът се стреми към съвременно звучене, отличава се със съвременен дизайн и се стреми да представи модерните тенденции в литературата, литературната критика и хуманитаристиката. Към вестника има и издателство, което публикува критически сборници и други книги.
Започнал да излиза през 1991 г. като национален седмичник за литература и култура, той със сигурност е единственото периодично издание с такъв характер, появило се след 1989 г. и оцеляло до днес.
Вестникът се утвърждава като основна сцена на съвременната българска литература и култура от началото на 90-те години. Изданието стои в центъра на радикалната смяна на литературния език и мисленето за литературата в този период. На неговите страници са тръгнали вече три поколения автори, чиито представители днес са сред най-известните български писатели и хуманитаристи. „Литературен вестник“ винаги е бил отворен за младите, за техните дебюти, но и работилница за новото в литературата от всички поколения.
Основни акценти в „Литературен вестник“ са новата българска литература, оперативната критика за книги, театрални представления, концерти и филми, актуалното от световната художествена литература и хуманитаристика, новите прочити на българската класика, насърчаването на дебютите на млади автори и пр.
Възвръщаемост на инвестициите

Възвръщаемостта на инвестициите (на английски: return on investment) е финансов показател за степента на възвръщаемост на дадена инвестиция, т.е. способността ѝ да генерира печалба. Изчислява се като отношение между две величини: печалба/инвестиции, нетна печалба/инвестиции и др. подобни отношения.
R O I = P r f N I {\displaystyle ROI={\frac {Prf_{N}}{I}}}
Обикновено се изчислява годишна възвръщаемост, освен ако не е посочено друго или не се разбира от контекста.
Този показател служи за сравняване на степента на рентабилност между отделни инвестиции.
Пример: инвестиция от 100 лв. и печалба 10 лв. трябва да се сравни по рентабилност с печалба 50 лв. от инвестиция на стойност 1000 лв. Така в първия случай, възвръщаемостта на инвестициите е 10 % {\displaystyle 10\%} , защото 10 100 = 0 , 1 = 10 % {\displaystyle {\frac {10}{100}}=0,1=10\%} , а във втория – 5 % {\displaystyle 5\%} , защото 50 1000 = 0 , 05 = 5 % {\displaystyle {\frac {50}{1000}}=0,05=5\%} .
Има различни видове възвръщаемост в зависимост от спецификата на контекста и използваните данни, както и по отношение на методите на пресмятане.
Важно е да се отбележи, че при сравнение между отделни инвестиции степента на възвръщаемост на инвестициите не е единственият показател, който трябва да се вземе под внимание. Така например в горната илюстрация възвръщаемостта на първия проект е по-голяма, но размерът на проекта е такъв, че печалбата в абсолютна стойност е по-малка от тази на втория проект.
Обикновено рискът и възвръщаемостта са правопропорционални, тоест: колкото по-голям е рискът, толкова по-голяма е потенциалната възвръщаемост.
Сливенски новини

„Сливенски новини“ е регионален седмичник за Област Сливен.
Основан е от Добрин Добрев и Елка Гъркова. Първият брой на вестника излиза на 22 май 1995 година.
Главен редактор на вестника е Добрин Добрев. Тиражът му е около 2500 – 5000 броя Излиза всеки петък.
Издава се от „Сливенски новини“ ООД, чиито собственици са: Николай Добринов Добрев (2500 лв.), Добрин Иванов Добрев (2450 лв.), Елка Николова Гъркова (50 лв.) От 2018 г. „Сливенски новини“ се издава от „Сливенски новини“ ЕООД, поради смъртта на единия от основателите му - Елка Гъркова, а другият собственик Николай Добрев живее и работи в Германия. Едноличен собственик сега е Добрин Добрев. През 2020 г. вестникът ще отбележи юбилея си - 25 години от излизането на първия брой.
Колега (сингъл)

Колега е хип-хоп сингъл на групата Ъпсурт, който излиза през 2005 г. заедно с албума Quattro.
На 1 септември 2005 г. е изпълнена в „Шоуто на Слави“ и печели грамота за „Най-добра политическа песен“ дадена от сценаристите на шоуто. Аргументите на сценаристите са, че песента представя реално последните 15 години на България в политически план. От тази дата сингълът печели голяма популярност и малко по-късно след изпълнението на Ъпсурт в „Шоуто на Слави“ песента е вече хит в България.
Едноименната реплика „Не ме занимавай с глупости бе“ от песента е на Иван Славков. Същата е купена от Нова Телевизия за 50 лв. В интервю за списание „Паралели“, фронтменът на Ъпсурт, Ицо Хазарта, споменава, че песента е най-добрата в репертоара на групата.
96-о средно училище „Лев Николаевич Толстой“

96-о средно училище „Лев Николаевич Толстой“ се намира в София, България.
Основано е през 1982 година като училище с преподаване на руски език. През февруари 1983 г. се премества в своя сграда – тогава третата в България с лъчисто отопление. Първоначално е наречено на съветския политик Леонид Брежнев; впоследствие получава името на руския писател Лев Толстой. Година по-късно се въвежда обучаване на руски език.
Разположено е на улица Никола Беловеждов 1, в ж.к. „Люлин“. Има 3 етажа и подземен етаж. Разполага с 30 класни стаи, 10 кабинета, 5 компютърни зали в мрежа с интернет, 2 физкултурни салона, спортна площадка с 8 спортни игрища за хандбал, волейбол и баскетбол, собствена фитнес зала, актова зала с професионално озвучаване и осветление, училищен стол и 2 бюфета, библиотека с над 12 000 тома литература на български, руски, английски, немски и испански език – художествена, енциклопедична и справочна.
Училището предлага образование, съобразено с националните и европейски стандарти. Сътрудничи с училището при посолството на Русия. От 2003 година е база на МОН по руски език за жк. „Люлин“.
Лев Адамов

Лев Адамов Попов е български учител и духовник, деец на късното българско възраждане в Македония.
Лев Адамов е роден на 15 март 1880 година в костурското село Горенци, тогава в Османската империя. Учи в Горенци, след което отива при баща си, който е занаятчия в столицата Цариград и завършва българското трикласно училище. С ходатайството на екзарх Йосиф I Български в 1898 година е приет да учи в Цариградската българска духовна семинария, която завършва в 1904 година.
Става учител в Костурското българско училище. След Младотурската революция в 1908 година, при възстановяването на българското учебно дело в Костурско, е командирован за български учител в родното си Горенци, където остава като главен български учител до Балканските войни. Тъй като в Горенци няма свещеник, на 25 и 26 ноември 1909 година Лев Адамов е ръкоположен в Крушево от митрополит Методий Охридски. На 10 август 1910 година властите предават на българската община голямата горенска църква „Свети Георги“ и отец Лев служи в нея. Свещеник е в катедралата „Свети Стефан“ в Цариград.
След Междусъюзническата война, емигрира в Свободна България и е назначен първоначално за свещеник в Долни Дъбник, а през август 1915 година за свещеник в Мехомия на мястото на починалия Филимон Попмихайлов. Служи в софийската църква „Света Неделя“. Сътрудник е на църковния периодичен печат. В 1928 година отново в Долни Дъбник пише спомени за родното си село Горенци и за борбите за българска църква и българско училище, които са издадени в 2014 година. Оставя спомени и за екзарх Йосиф I.
От 1925 година до към 1936 година е председател на Долнодъбнишкото македонско благотворително братство.
Умира в София.
Георги Ангелов (кмет)

Георги Ангелов Христов е български политик, комунистически и стопански деец, заслужил деятел на БТС, АБПФК.
Роден е на 25 ноември 1915 година в град Кюстендил. Учи в мъжката гимназия в родния си град, участва в марксистки кръжоци (1931). Член на РМС (1933), на БКМС (1935) и на БКП (от 1936). Завършва гимназия в гр.Горна Джумая (дн. Благоевград) (1938).
Започва да работи като учител в с.Бобешино, Кюстендилско (1941). секретар на Околийския комитет на БКП (1940 – 1941. Участва в издаването на нелегалните вестници „Народен фронт“ (1936), „Седмичен младежки бюлетин“ (1941) и „Младежка дума“ (1942). През 1942 г. е арестуван за комунистическа дейност и е осъден на 15 години затвор. Лежи е в Кюстендилския, Хасковския и Ловчанския затвор. На 8 септември 1944 г. е освободен от затвора. След 9 септември 1944 г. започва работа като служител в Кюстендилското околийско комисарство по снабдяването (1944 – 1946). Секретар на Градския комитет на БКТ (1946 – 1948), секретар на Околийския народен съвет (1949 – 1950). Директор на кюстендилската фабрика „Марек“ (1950 – 1955).
На 1 септември 1955 г. е избран за председател на Изпълнителния Комитет на Градския Общински Народен Съвет – Кюстендил. По време на неговото управление се благоустроява градската улична мрежа. Започва озеленяването на града, залесяват се площи на хълма „Хисарлъка“, изгражда се зоокът. Построени са хотелите „Пауталия“ и „Хисарлъка“. Започва изграждането на стадион „Осогово“, хижите „Три буки“ и „Студен кладенец“. Построява се автогара и се поставя началото на автобусния транспорт. Канализирани са Колушкото, Лозенското и Аджундарското дере, благоустроява се гаровия площад, стълбището към него и езерата с ресторанта. Изградени са няколко детски градини и училища, втория етаж на градската болница. Заема длъжността до 19 март 1966 г.
Активен член и дългогодищен председател на Окръжните съвети на БТС и БЛРС. Носител на орден „За народна свобода“, II ст., „Девети септември 1944 г.“, I и II ст. и „НРБ“, III ст.
Красимир Вардиев

Красимир Вардиев е български поет.
Роден е в Белослав през 1978 г. Завършва Шуменския университет „Епископ Константин Преславски“. В периода 1998 – 2006 г. е носител на дванадесет литературни награди от национални конкурси, съответно за поезия, проза и критика.
През същия период е съорганизатор и участник в акцията „Улична позия“, инсталации и пърформанси, заедно с литературен клуб „Боян Пенев“ и артгрупа „Завой“.
Дебютната му стихосбирка „Бордюр“ излиза през 2000 г. чрез конкурс на „Свободно поетическо общество“. През 2001 г. книгата получава наградата „Южна пролет“. Отличен е с втора награда в конкурса за Кратка проза (2005), организиран от LiterNet & Erunsmagazine. Втората му стихосбирка „Симбиоза“ излиза през 2007 г., чрез конкурс на отдел „Култура“ на община Шумен. Третата му поетична книга „П(л)есен“ излиза в края на 2013 г. Негови текстове са включени в антологията на българската поезия „Сезонът на деликатния глад“, излязла в САЩ. Носител е на наградата за култура на Община Шумен за 2014 година. Четвъртата му книга „С(р)амота“ излиза през 2016, а през 2017 е удостоена с наградата „Иван Николов“.
Негови текстове излизат през годините в „Литературен вестник“, „Литературен форум“, „Ах, Мария“, „Съвременник“, „Северняк“, „Златоструй“ и сборниците „Невербална комуникация“ и „Наопаки“.
Пой

Пой е топка, вързана на въже, използвана в жонглирането с огън. Използва се като се държи с ръце и се върти в различни кръгови движения около тялото, наподобяващи въртенето на бухалки.
Първите, които са практикували пой са били маорите от Нова Зеландия (думата „пой“ означава топка на маорски). Жените са го използвали, за да увеличат гъвкавостта на ръцете и китките си, а мъжете са го използвали за развиване на сила и координация. По-късно се е развил в традиционен танц, практикуван от мъже и жени. Днес пой се е разпространил отвъд културата на маорите и се е превърнал хоби, упражнение, изкуство и дори част от така наречената „улична култура“.
Пой се счита за форма на жонглиране и затова танцьори с пой често могат да бъдат видени да практикуват заедно с жонгльори, въртячи на тояги и други подобни изпълнители. Различните форми на пой включват светещ пой (с топки, в които има светодиоди), огнен пой (с топки, направени от кевоар, които се потапят в гориво и се палят) и вятърен пой (с панделки, закачени на топките).
Други огнени уреди: - Огнен стаф - Огнени ветрила - Огнен обръч - Огнени змии
Откраднат живот

„Откраднат живот“ е български сериал на NOVA и втората медицинска драма в България (след „Клиника на третия етаж“). Осъществява се от екипа на Дрийм Тийм Филмс. Със своите 506 излъчени епизода, „Откраднат живот“ е вторият най-дълъг български сериал.
Сериалът е по всички правила на жанра. Поредицата проследява драматичните обрати в съдбите на главните герои, случващи се на фона на динамичното ежедневие в голяма градска болница. Историите на героите се преплитат с наситените с напрежение случаи от лекарската практика. Изненадващи обрати и интересни сюжетни линии, изпълнени с любов, предателство, приятелство и трудни рискови решения са основните двигатели на интригата.
„Откраднат живот“ започва на 8 март 2016 г. в праймтайма на NOVA. Краят на сезон 1 е на 2 юни. След успеха, който бележи, на 13 септември 2016 г. започва вторият сезон под надслов „Маските падат“, чийто последен епизод е излъчен на 14 декември. На 20 февруари 2017 г. сериалът продължава с пореден нов сезон – „Откраднат живот: Възмездието“, който е и най-дългият – 57 епизода. Той завършва на 26 май. Сезон 4 озаглавен „Откраднат живот: Чуждо тяло“ започва на 12 септември 2017 г. и завършва на 22 декември, а петият – „Критична точка“, стартира на 27 февруари 2018 г. и продължава до 29 май 2018 г. За първи път в историята на продукцията екип, актьори и фенове отбелязват финала със специална прожекция в „Дом на киното“.
Шести сезон стартира на 11 септември 2018 г. и завършва на 7 декември 2018 г. Седмият сезон стартира на 26 февруари 2019 г., а 8-мият сезон стартира на 10 септември 2019 г. Деветият сезон е излъчен през пролетта на 2020 г., а десетият през есента. Единадесетият сезон стартира на 23 февруари 2021 г.
За кратко време са заснети и излъчени до края на пети сезон 242 епизода, зад които стоят над 8700 снимачни часа и 12 000 сценарни страници. Освен участващите български звезди, в сериала взимат участие и над 1000 души в епизодични роли (лекари и пациенти), а сложните медицински казуси надвишават 300. В епизодите участват артисти от всички поколения и възрасти – както деца, така и актьори доайени.
Гласовете на феновете на сериала (10 608 гласували за него) му донасят Първа награда в категория „ТВ сериали“ сред продукциите на медията в първите награди „NOVA подкрепя българските филми“ 2018.
На 3 март 2021 г. е заснета последната сцена от сериала.
Малък градски театър „Зад канала“

Малък градски театър „Зад канала“ е български театър. Основан е през 1990 година.
Сред актьорите в трупата на театъра са Ицко Финци, Анета Сотирова, Илка Зафирова, Ирини Жамбонас, Мария Сапунджиева, Христо Мутафчиев и други.
Първият му директор е режисьорът Борислав Чакринов, който обяснява символа на театъра по следния начин: „Ние взехме една хубава театрална метафора – жабата, която се превърнала в принц. Беше малко дръзко от наша страна да поставим короната от герба на София върху гърба на жабата. Но самото име на нашия театър е една полемика.“ От 1993 до 1995 директор на МГТ „Зад канала“ е Руси Чанев, а от 1995 г. насам – Бина Харалампиева.
Инициативата на МГТ „Зад канала“ „Университет за зрители“ е замислена като начин да се приобщят младите хора към театралното изкуство и представя стъпка по стъпка изграждането на една постановка – първият прочит на пиесата, репетициите на маса и на сцена, декор, звуково оформление, осветление. От 2003 г. насам са осъществени вече 35 издания на Университета.
Номинации
Номинации
42.696389, 23.347222
Димитър Казаков

Димитър Казаков (известен и като Нерон) е български художник.
Роден на 22 юни 1933 г. в село Царски извор, Търновско. През 1965 г. завършва специалност „Графика“ при проф. Ефтим Томов във Висшия институт за изобразително изкуство „Николай Павлович“ в София. От 1966 г. участва в художествени изложби в България и в представителни изложби в чужбина. На следващата година получава наградата на СБХ за графика.
Димитър Казаков е творец, който по своеобразен начин пресъздава жанрово-фолклорни мотиви.
Работи с всички техники и с разнообразни материали. Прави 15 самостоятелни изложби, като най-успешната е през 1980 година. Следват десетки изложби в най-престижните галерии в Ню Йорк, Париж, Мадрид, Виена, Токио, Торонто, Атина, Базел, Люксембург. Творби на Нерон са притежание на националния фонд за съвременно изкуство в Лувъра, Париж, в музея „А. С. Пушкин“, Москва, в Императорската колекция в Токио.
Заедно с брат си Никола Казаков дарява на музея в Трявна, който се помещава в Старото (или Славейковото) школо, над 500 свои творби – живопис, рисунки върху теракота и фаянс, дървена и каменна пластика. Днес те могат да се видят в няколко просторни зали на втория етаж на възрожденската сграда.
Неваляшка

Неваляшката е детска играчка-кукла, която при липса на външно влияние е в състояние на стабилно равновесие.
Думата е русизъм, навлязъл в българския език и изместил аналози от рода на Изправанчо (и производни Иванчо-Изправанчо, Ванчо-Изправанчо, Панчо-Изправанчо).
Центърът на тежестта на куклата е разположен в основата на сферично дъно. При накланяне височината на центъра на масата спрямо опората се увеличава, в резултат на което фигурата се стреми да заеме първоначалното си положение.
Играчката обикновено е куха с тежест в долното полукълбо. Представлява накланяща се кукла, люлеещо се човече или чаша с кръгло дъно, обикновено с форма на яйце. Разположението на тази тежест е такова, че играчката има център на масата под центъра на полукълбото, така че всяко накланяне повдига центъра на масата. Когато такава играчка бъде бутната, тя се люлее за няколко мига, докато търси изправена ориентация, която има равновесие при минималната гравитационна потенциална енергия.
Принципът на балансиране се използва и в театрални номера и улични изпълнения.
Стюарт Литъл

„Стюарт Литъл“ (на английски: Stuart Little) е американски игрален филм с компютърна анимация от 1999 година, базиран на едноименната книга, написана от Е. Б. Уайт през 1945 г. Режисиран е от Роб Минкоф в режисьорския си дебют, сценарият е на М. Найт Шаямалан и Грегъри Брукър, във филма участват Джина Дейвис, Хю Лори и Джонатан Липники, и озвучаващия състав се състои от Майкъл Джей Фокс, Нейтън Лейн, Чаз Палминтери, Стийв Зан, Бруно Кърби и Дженифър Тили.
Премиерата на филма се състои на 17 декември 1999 г. от „Кълъмбия Пикчърс“. Филмът получава генерално позитивни отзиви от критиката, и е номиниран за „Оскар“ за най-добри визуални ефекти, който губи от „Матрицата“. Като първият филм от поредицата „Стюарт Литъл“, той е последван от продължението „Стюарт Литъл 2“ през 2002 г., краткотрайния сериал през 2003 г., и другото продължение „Стюарт Литъл 3: Зовът на дивото“ през 2005 г. Това е последната филмова роля на Естел Гети преди пенсионирането й през 2001 г. и нейната смърт през 2008 г.
„Стюарт Литъл“ е пуснат на VHS и DVD в САЩ на 18 април 2000 г. от Columbia TriStar Home Video, и във Великобритания на 27 ноември 2000 г. По-късно е преиздаден като Deluxe Edition на 21 май 2002 г. от Columbia TriStar Home Entertainment, и на Blu-ray на 28 юни 2011 г. от „Сони Пикчърс Хоум Ентъртейнмънт“.
В България филмът е пуснат по кината през 2000 г. от „Александра Филмс“.
На 25 октомври 2000 г. е издаден на VHS и DVD от „Мей Стар Филм“.
На 30 октомври 2004 г. е излъчен за първи път по bTV.
На 29 май 2022 г. се излъчва и по каналите на FOX.
Кирил Христов (офицер)

Кирил Христов Димитров е български офицер, полковник.
Роден е на 26 април 1895 г. в Айтос. През 1917 г. завършва Военното училище в София. Командир е на Десети пехотен Родопски полк в периода 1941 – 09.09.1944 г. Уволнен е през 1944 г..
"Кирил Христов ще премине през всички стълбици на военната йерархия, ще напише серия от книги посветени на българската армия и военното дело, ще създаде собствена национална доктрина наречена „идеология на родолюбието”(особено актуална и днес), ще участва във войните за национално обединение като се издигне до полковник и командир на легендарния Десети пехотен Родопски полк в годините на Втората световна война и време на илюзорното и несбъднало се национално обединение, ще преживее Дедеагачкия метеж, ще премине през месомелачката на „Народния съд”, където сякаш роден под щастлива звезда, ще се размине с доживотен затвор, ще мине през българската Голгота – лагерът на остров „Персин”(по-известен като „Белене”) и ще остане жив. През 1953г. ще се окаже отново на подсъдимата скамейка за участието си в потушаването на Септемврийското въстание, ще бъде осъден на смърт, но след като прекара 15 години из затворите и лагерите на социалистическа България, ще завърши живота си като мияч на улични шахти и продавач на лотарийни билети, за да бъде накрая забравен от потомците и името му покрито с пелената на забравата....."(Г.Кременаров, "Сенки и лица от Х пехотен Родопски полк" I част)
"Животът на генерал Жеков",1918г.
„Ръководство по бомбово и щурмово дело”,1922г.
„Ръководство по телефонно дело за полковите телефонни команди”, 1925г.
„Какво трябва да знае кандидат офицера”1931г.
„Въпросо-ответник по общите познания на войника”, 1928г., претърпяла шест издания и препоръчано от Щаба на армията с Наредба №7 от 1934г.
„Първа помощ при химическо отравяне”(под негова редакция), 1939г.
„Идеология на родолюбието за мощна и благоденстваща България”, 1940г.
Участник в създаването на "Бойна история на Х пехотен Родопски полк",1942г.
2.Г.Кременаров, "Сенки и лица от Х пехотен Родопски полк" I част, 2023г., изд."Еделвайс"
МТ-ЛБ

МТ-ЛБ (на руски: „многоцелевой тягач лёгкий бронированный; букв. – многоцелеви транспортьор – лек брониран) е съветски верижен бронетранспортьор. Основното му предназначение е теглене на артилерийски оръдия, превозване на жива сила и монтаж на специално въоръжение. За заснежени и заблатени местности е създаден високопроходимият вариант МТ-ЛБв, който се отличава с по-широка гъсенична верига (ширината на трака е увеличена до 570 mm).
На базата на МТ-ЛБу е създадено шаси за самоходната артилерийска установка 2С1 Гвоздика и др.
МТ-ЛБ е на въоръжение от 1964 г.
Произвеждани са в „Бета“ АД, Червен бряг, бивше държавно предприятие от военнопромишления комплекс на България, което произвежда варианти на МТ-ЛБ до 1995 година. До преименуването си през 1991 г. заводът се е наричал МК „9-и май“ – Червен бряг, а 1999 г. предприятието е приватизирано чрез покупка от работническо-мениджърско дружество (РМД), а върху обособена част от него е създадено предприятието с гражданска продукция на „Палфингер Продукционстехник България“.
Към 2012 г. производството и обновяването на машините се извършва от държавното предприятие ТЕРЕМ - Хан Крум.
Елиас Хоу

Елиас Хоу (на английски: Elias Howe; роден на 9 юли 1819 г. в Спенсър, починал на 3 октомври 1867 г. в Бруклин) е американски изобретател, известен като създател на шевната машина..
Хоу още от детството си показва голям интерес към машините.
От 1835 до 1837 г. работи във фабрика за памук. Там започва да се занимава с разработването на шевна машина. След като в продължение на 5 години работи по конструкцията, успява да създаде работеща машина с 300 бода в минута, при производителност при ръчното шиене 50 бода, като обаче извършва с нея шев само по права линия. Като не успява да се наложи в САЩ, Хоу отива в Англия през 1846 г., където продава правата за продажба на машината си. При връщането си в САЩ открива, че фирмата на Айзък Сингер, който усъвършенства неговата конструкция, е организирал производството и продажбата на направените много по-практични машини. След 5 години съдебни дела през 1854 г. съдът признава приоритета за техническите решения, използвани в машината като патент на Елиас Хоу и определя заплащане на правата за всяка продавана машина. По този начин той получава роялти такса за всяка машина, произведена в САЩ от Сингер и други производители.
Моето семейство срещу машините

„Моето семейство срещу машините“ (на английски: The Mitchells vs. the Machines) е американски компютърна анимация от 2021 година, продуциран от Сони Пикчърс Анимейшън. Филмът е режисиран от Майк Рианда (в неговия режисьорски дебют), съ-режисиран от Джеф Роу, по сценарий на Рианда и Роу, докато Фил Лорд, Кристофър Милър и Кърт Алберхт служат като продуценти. Озвучаващия състав се състои от Аби Джейкъбсън, Дани Макбрайд, Мая Рудолф, Майк Рианда, Ерик Андре, Оливия Колман, Фред Армисен, Бек Бенет, Криси Тийгън, Джон Леджънд, Шарлийн Ий, Блейк Грифин и Конан О'Брайън.
Филмът е планиран да бъде пуснат от „Sony Pictures Releasing“ по кината под оригиналното заглавието Connected през 2020 г., но по време на въздействието на пандемията от COVID-19 в кината, Сони продава правата за разпространение на Netflix, който го преименува като „Моето семейство срещу машините“, и го пуска по кината на 23 април 2021 г., преди излъчването му за стрийминг със седмица закъснение. В 94-те награди „Оскар“, филмът е номиниран за най-добър пълнометражен анимационен филм.
Portora Royal School

54°21′04″N 7°39′18″W﻿ / ﻿54.351°N 7.655°W﻿ / 54.351; -7.655
Portora Royal School located in Enniskillen, County Fermanagh, Northern Ireland, was one of the 'free schools' founded by the royal charter in 1608, by James I, making it one of the oldest schools in Ireland at the time of its closure. Originally called Enniskillen Royal School, the school was established some ten years after the Royal Decree, in 1618, 15 miles outside Enniskillen at Ballybalfour under the direction of Sir William Cole, before moving to Enniskillen in 1661. It was not until 1778 that the school moved to its final location on Portora Hill, Enniskillen, where the nucleus of the later all boys school was built. The school admitted a mixture of boarders and day pupils for much of its history, but became a day school in the 1990s.
On 28 June 2016, Portora Royal School closed. Portora Royal School amalgamated with Enniskillen Collegiate Grammar School which launched the mixed Enniskillen Royal Grammar School on 1 September 2016, which is partially based on the original site of Portora Hill and the site of Enniskillen Collegiate Grammar School.
Former pupil Oscar Wilde won a scholarship to Trinity College Dublin, and his name appears on the school's Honours board. There is also an Ulster History Circle Blue Plaque on the school building commemorating him.
Wilde's name was painted over in 1895 following his imprisonment for homosexuality, which was criminalised in the United Kingdom. Additionally, initials he had carved into the window casement of a classroom as a student there were removed. His name was later reinstated on the Honours board.
A proposal by the Department of Education to merge Portora Royal School with the Enniskillen Collegiate Grammar School to form Enniskillen Royal Grammar School was approved by the Minister of Education, John O'Dowd, in June 2015 but the matter was taken to the High Court in October 2015 due to much local opposition. The High Court bid to stop the amalgamation of the two Enniskillen grammar schools failed.
Beverage Partners Worldwide

Beverage Partners Worldwide was a joint venture between The Coca-Cola Company and Nestlé with headquarters in Zurich, Switzerland. The venture was originally started in 1991 but was dissolved in 1994 due to organizational and distribution disputes. It was resurrected in 2001 before dissolving permanently in 2018. Their main products were Nescafé and Nestea.
Coca-Cola Nestlé Refreshments Company S.A. was a 50:50 subsidiary between The Coca-Cola Company and Nestlé, initially established in 1991. In 1994, "disputes arose over distributors and distribution channels, top management compensation policies, a shift in focus from Nescafe to Nestea, etc." and the joint venture was temporarily slashed until it re-launched in 2001 as Beverage Partners Worldwide (BPW). In November 2006, BPW dropped the Nescafé brand and Nestlé reacquired it independently. In 2006, a new product, Enviga was launched. It claimed to "[boost] the body's metabolism and [help] to burn calories", a claim that concerned health advocates. The Center for Science in the Public Interest sued BPW in 2007 due to these claims and BPW was required to remove any references to weight loss benefits and calorie burning.
In 2010, Nestea debuted in India but was pulled in 2012 due to low interest. At this point, Nestea was only available in the United States, Europe, Canada, Taiwan, and Hong Kong. The same year, US distribution was delegated to Nestlé; Coca-Cola continued distributing abroad. Nestlé also retained the right to manufacture, distribute, and market Nestea as a powder and in vending machines, and Coca-Cola had control of Nestea in glass and PET bottles and cartons.
BPW worked with Coca-Cola bottling partners, such as Coca-Cola European Partners, Coca-Cola Hellenic Bottling, Coca-Cola Refreshments Canada, Coca-Cola Amatil, Swire Coca-Cola Taiwan, and Swire Beverages.
By 2017, Nestea was in 48 countries. In March of that year, Nestlé and Coca-Cola agreed to dissolve the BPW venture effective on January 1, 2018, in part because Nestlé wanted to expand Nestea on its own. In this agreement, Nestlé gave Coca-Cola the license to manufacture and distribute Nestea in Canada, Spain, Portugal, Andorra, Romania, Hungary, and Bulgaria.