Бисер Киров

Бисер Христов Киров е български поп и рок певец, инструменталист, композитор, телевизионен водещ, режисьор, продуцент и дипломат.
Носител е на званията „Заслужил артист на Народна република България“ (1985) и „Заслужил артист на Руската федерация“ (2009) Нареждан е сред 10-те най-популярни певци в Източна Европа. Считан е за най-популярния българин в СССР.
Бисер Киров е роден в София на 4 септември 1942 година. Баща му е свещенослужителят Христо Николов Киров – пастор в Църквата на адвентистите от седмия ден в България, майка му е Венциноса Апостолова Кирова. Има двама по-малки братя: Апостол и Цвети. Родителите му са от село Чокманово.
През 1961 г. завършва 22 училище в София с пълно отличие. През 1961 – 1963 г. отслужва военната си служба в артилерийския дивизион в град Марица (сега Симеоновград). Следва специалности „Журналистика“ в Софийския държавен университет (1968 – 1969) и „Полупроводникови материали“ (1963 – 1967 и 1970 – 1973) и се дипломира във Висшия химикотехнологичен и металургичен институт в София. Завършва (1988) с отличие специалност „Музикална режисура“ в курса на проф. Иоаким Шароев в Държавния институт за театрално изкуство (ГИТИС, днес Руски институт за театрално изкуство) в Москва, СССР и там постъпва в аспирантура през 1989 г.
От 5-годишен свири на цигулка, след това на виола, а от 12-годишен – и на китара. Пее в рок дуети с Георги Минчев, по време на съвместната им военна служба и като студенти. След военната си служба създава рок групата „Рефлекс“ – сред първите в страната.
На студентския празник на 8 декември 1966 година случайно е слушан от композитора Морис Аладжем; започва професионална кариера на вокален изпълнител с оркестър „Балкантон“ с диригент Димитър Ганев през 1967 г.
Концертен артист в Русия и страните от ОНД. Почетен президент е на ежегодния детски международен фестивал „Музикална дъга“ в град Волгоград, Русия. Има над 4500 концерта в Европа, Америка, Азия и Африка, проведени чрез музикалните агенции „Софияконцерт“, „Кюнстлерагентур“, „Госсконцерт“, „Прагоконцерт“, „Пагарт“, „Кубартиста“, „Джим Халси Ко“, „Макс Арт Интернешънъл“. Солист е 4 сезона във „Фридрихщадтпаласт“, Берлин, ГДР: 1971, 1972, 1975 и 1977 г. В продължение на 18 години е най-популярният чуждестранен певец в ГДР.
Записва над 300 песни по свои композиции на български, руски, немски, чешки, полски, испански и други езици. Песните му са писани по стихове на поетите: Димитър Методиев, Иван Николов, Матей Стоянов, Георги Константинов, Емил Симеонов, Васил Сотиров, Кръстьо Станишев, Георги Джагаров, Любомир Левчев, Лъчезар Еленков, Владимир Голев, Дочка Банева, Андрей Дементиев, Олег Беликов, Галина Боголюбова, Николай Добронравов и други.
Българските композитори, творили за Бисер Киров, са Зорница Попова, Тончо Русев, Петър Ступел, Морис Аладжем, Йосиф Цанков, Александър Йосифов, Иван Пеев, Атанас Косев, Александър Бръзицов, Ангел Заберски, Борис Карадимчев, Стефан Димитров, Дечо Таралежков, Димитър Вълчев, Найден Андреев, Янко Миладинов, Борислав Панов, Ясен Обретенов и много други.
Пее с оркестрите на Уди Хърман, Карел Краутгартнер, с „Оркестра дела мусика модерна“ (Куба) на Тони Таньо, Биг бенда на Герчанското радио (Мартин Хофман), Биг бенда на Радио „Прага“ (Вацлав Вобруба), Големия оркестър на Юрий Силантиев (Москва), „Глен Милър Оркестра“ (Ниуола фестивал), Биг бенда на БНР (на Вили Казасян), Биг бенда на Полското радио и много други.
Негови партньори на сцената са били Йорданка Христова, Карел Гот, Хелена Вондрачкова, Дийн Рийд, Мариля Родович, Удо Юргенс, Дъсти Уест, Бола де Ниеве, Елена Бърк, Рой Орбисън, Алла Пугачова, Франк Шобел, Рой Кларк, Дагмар Фредерик, Дон Уилямс, Йосиф Кобзон, Чеслав Ниемен, София Ротару, Лев Лешченко и много други.
В продължение на 20 години името му е сред 10-те най-популярни поп изпълнители на Източна Европа. Големите му международни хитове са: „Macht alle Türen und Fenster auf“ (издавана в ГДР от „AMIGA“, понастоящем Sony Music Entertainment), „Das ist Musik für mich“, „Sag’ auf Wiedersehen“, „Cuba-Bulgaria“, „Guantanamera“, „La casa grande“, „Дождь“, „Татьянин день“, „Алëша“, „Птица счастья“, „Народна китка“, „Обичам“ и много други.
Има издадени 15 винилови дългосвирещи плочи в България, Куба, ГДР, Полша и СССР, издадени малки плочи (някои от които в Испания и САЩ), както и 9 компактдиска в България и Русия с общ тираж над 7 милиона екземпляра. Записал е повече от 700 песни на български, руски, испански, немски и английски композитори.
През 2013 г. в Русия записва албума „Вокруг света за 80 минут“ – компилация на компактдиск от 23 песни на 14 езика, които е пял през годините.
Последният му албум „Мой мир“, издаден на компактдиск от Фонд „Русский мир“ през 2014 година, включва 17 тематично свързани песни с Русия, две откоито – „Елегия“ и „Само вятърът“, – са били много любими на покойната дъщеря на певеца Венциноса фон Койдел. Подборката на произведенията е направена от Бисер Киров, който през всичките години винаги е държал да включва в албумите си музикални творби, съдържащи конгломерат от чувства. Някои от хитовете в диска са признати за златни шлагери в Русия. Други пък са личен подарък на Бисер Киров от такива поети като Евгений Евтушенко, Андрей Дементиев и Владимир Исайчев. „Мой мир“ е издаден като подаръчен и за първи път е бил връчен на делегатите VIII Асамблея „Русский мир“, проведена в Сочи. Още там той предизвика изключително позитивни коментари и е посрещнат много радушно.
През 2016 г., малко преди да почине, Бисер Киров пише музиката и текста на последната си песен „Приятелю мой“, записана от Веселин Маринов в албума му „Легенда за любовта“ (2019).
Режисьорски и продуцентски предавания на Бисер Киров в БНТ са: „15 години група Сигнал“ (1993), „Бисер Киров – шоу“ (1993, 1994), „Коледария“ (1995), „Родопска коледа“ (1996), концертите „Бисер Киров в НДК“ (1998) и „Юбилеен концерт 2002“, „Звезден Рожен“ (2000 и 2006), „Празници на руската песен“ (2001), по негова идея са създадени биографичните музикални филми „Аз не съм никакъв Бисер – 30 години по-късно“ (2002) и „Рождество за всички“ (2004).
В периода 1995 – 2002 г. е продуцент, режисьор и водещ на детските предавания „Златното ключе“ и „Чудната приказка“ в руските телевизионни канали РТР и „Култура“.
През 2012 г. по случай 70-годишнината на певеца БНТ създава биографичния филм за Бисер Киров „Библията на моето детство“.
Член е на жури на международни фестивали в Сочи (СССР), Хавана и Варадеро (Куба), Ялта и Москва (Русия), „Златният шлагер“ и „Славянски базар“ (Беларус), „Бархатний сезон“ (Украйна), „Гласовете на Азия“ (Казахстан), Славянск, Краснодар.
От 1997 г. е в борда на съветниците на „Халси Инститют“ (за музикален бизнес), Оклахома, САЩ.
От ноември 2006 до юли 2010 г. е съветник по културата в посолството на Република България в Москва. След това Министерството на външните работи на България го назначава за посланик на добра воля на Република България в Руската федерация.
В последните си години боледува от левкемия (рак на кръвта). Умира от мозъчен инсулт в Берлин на 6 ноември 2016 г.
Попада в автокатастрофа през 1981 г. и остава 56 дни в реанимация. Погрешно съобщение на медии за гибелта му подбужда кубинския радиоводещ Алберто Фернандес да направи радиопредаване „Спомени за Бисер Киров“.
През 1969 г. се жени за състудентката си Митка, от която има 2 деца – Венциноса (19 февруари 1971 г. – 13 септември 2014 г., починала в Берлин) и Бисер (р. 1973, компютърен специалист в Берлин). Приживе става дядо на 3 внучки и внук: Малена (р. 2004), Елиса (2005 – 2023), Фрида (р. 2009) и Максимилиан (Макс) (р. 2011).
Награден е с десетки награди от български и международни конкурси – младежки, телевизионни, „Мелодия на годината“, „Песни за морето, Бургас и неговите трудови хора“, „Песни за Варна“. Лауреат е на множество фестивали.