«Draken Harald Hårfagre»

«Draken Harald Hårfagre» er en moderne stor klinkbygget råseilsbåt. Det ble bygget på Vibrandsøy i Haugesund og sjøsatt i 2012. Skipet ble bygd for ha de samme sjøegenskapene som sagalitteraturens leidangsskip og å kombinere havskipets gode seilingsegenskaper med krigsskipets bruk av årer.
Byggingen startet i mars 2010, og det ferdige skipet ble sjøsatt 4. juni 2012. Ingen hadde erfaring med å seile og ro et skip av denne størrelsen, så det første året etter sjøsettingen ble brukt til eksperimentering med rigging, seiling og roing før skipet la ut på sitt første tokt i mai 2013.
Draken er en 25-sesse. Det vil si at skipet har 50 årer. Det trengs to mann ved hver åre, og skipet må ha et mannskap på minimum 100 personer. Det kan imidlertid seiles med et mannskap på mellom 12 og 14 personer.
«Draken Harald Hårfagre» er 35 m lang og 8 m bred, deplasement er 70 tonn. Skipet er bygget i eik og har fått et 260 m² stort seil.
Skipet er den største klinkbygde råseilsbåten som er bygd. I vikingtiden ble det bygd skip som var like lange. Gulatingsloven forteller at flere norske fylker måtte gå sammen om å stille 116 25-sesser i den norske leidangsflåten.
Draken har fått kritikk for å kalle seg et vikingskip. Professor Eldar Heide påpeker at grunnlaget for skipets konstruksjon fra Snorre er ikke ansett som riktig av historikere.
Rammene for skipet bygger på den misforståtte fremstillingen av vikingskip som vi finner hos historikerne på 12-1300-tallet. Draken skulle være 1. vikingskip, 2. det lengste i verden, og 3. ha kjempegode sjøegenskaper.
Kombinasjonen av dette går ikke. Man kunne ha bygget et kjempelangt, smalt og lavbordet skip, basert på skipsfunn fra slutten av vikingtiden. Men et slikt skip kunne ikke seile til Amerika, som var et overordnet mål i Draken-prosjektet.
Derfor gjorde man skipet bredt og høybordet i tillegg, og dermed havnet det langt utenfor vikingtiden. Egentlig havnet det i et parallelt univers, for skip som Draken fantes neppe på Snorres tid.
Båtbyggerne har tatt Gokstadskipet, fra 890 (23,8 m langt), og skalerte og justerte det opp til det fikk dimensjoner som kunne stemme med det Snorre beskriver. Dermed er Draken (35 m lang) ikke innenfor aksepterte rammer for slike skip.
Det er ikke bygd som krigsskip fra vikingtiden (lite eller langt, smalt, lavbordet), og ikke som et frakteskip fra vikingtiden (kort, bredt, høybordet). Men det er heller ikke en flytende festning som skipene fra 1200-tallet, med alt det nye som slike skip hadde. I stedet er det en konstruksjon fra 2012.
Vikingskip i sagaene fra 12-1300-tallet, har vært kjent og akseptert blant forskere siden Rikke Malmros ga ut artikkelen «Leding og skjaldekvad» i 1985.
Hun undersøkte skaldediktene fra vikingtiden som hadde levd i muntlig tradisjon frem til nedskriving på 1200-tallet. Der så hun at skaldene i vikingtiden roste krigsskip for å være lette og raske – altså grunne og små eller slanke. Skaldestrofene stemmer med arkeologien, og Draken står i motstrid til begge kildetypene.
Replikaer av vikingskip tar vanligvis utgangspunkt i tolkninger av det arkeologiske materialet. I byggingen av «Draken Harald Hårfagre» har man i stedet tatt utgangspunkt i en levende norsk båtbyggertradisjon som har røtter tilbake til vikingtiden. Norske tradisjonsbåtbyggerne har vært med på prosjektet. Kunnskapen deres har vært supplert med arkeologisk materiale, norrøne litterære kilder, utenlandske samtidskilder, billedlige framstillinger osv.