davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Копривщица (железопътна гара)

Железопътната гара Копривщица е на Подбалканската железопътна линия, обслужва град Копривщица.
Намира се в община Антон (край границата с община Пирдоп), на около 9 км северно от Копривщица, в пролома, образуван в долината на р. Тополница, при водосливането ѝ с Въртопската (Кознишка) река. Източно от нея е най-дългият в страната железопътен тунел „Козница“ (с дължина 5901 м), който минава под напречния праг Козница и излиза в Стрямската долина при гара Стряма. От там започват интересни туристически маршрути до Копривщица, местността Въртопа и язовир „Душанци“.
Гарата е построена през 1951 г., по проект на арх. Вельо Дебелянов. След приключилия основен ремонт на трасето и тунела Козница през 2020 г. проектната скорост на движение на влаковите композиции е увеличена до 100 км/час. Подновени са железният път, като са изградени отводнителни съоръжения и частична хидроизолация. Осъществена е цялостна подмяна на контактната мрежа и е монтирано видео наблюдение на двата портала на тунела.
Тунелът е прокопан в периода от 1949 до 1951 г. от Трудовите войски. Началник на строителството му е капитан Атанас Панайотов, а ръководител на обекта са инженер Никола Коларов, син на Васил Коларов и Георгий Синюк.
По инициатива на Дирекцията на музеите – Копривщица интериорът на чакалнята на гарата е украсен с портретите на бележити копривщенци в историята и културата в страната.
На запад от гара Копривщица се намира гарата, обслужваща с. Антон, на изток е гара Стряма, обслужваща гр. Клисура. Към 2021 г. до град Копривщица има осигурен с електромобил транспорт.
Сейнт Луис

Сейнт Луис (на английски: Saint Louis) е град в централната част на Съединените американски щати в щата Мисури. Градът е наречен на френския крал от XIII век Свети Луи IX.
Населението на града по оценка за 2021 г. е около 293 310 души с постоянна тенденция за намаляване от 1950 г., когато достига максимума 856 796 души. В градската агломерация живеят около 2604000 души (2000 г.).
Сейнт Луис е разположен на западния бряг на река Мисисипи, точно под вливането в нея на Мисури, в областта на Вътрешните речни долини и хълмове. Основан е като търговски пост от Пиер Лаклед и неговия доведен син Огюст Шуто през 1763. Той е част от територията Луизиана, която е френско владение, но от 1768 до 1804 градът е под контрола на Испания. Луизиана, заедно с град Сейнт Луис, е закупена от САЩ през 1803 (виж Покупката на Луизиана).
През 19 век Сейнт Луис е една от отправните точки за експедициите, отправящи се към Дивия Запад. През 1817 в града пристига първият параход и Сейнт Луис, най-северното голямо пристанище по река Мисури, скоро се разраства в голям търговски център. Към средата на века той вече е най-големият град в САЩ, западно от Питсбърг, и второто по големина пристанище в страната след Ню Йорк. Американската гражданска война почти не засяга пряко града, но прекъсването на търговията с южните щати нанася тежки щети на икономиката на града.
Окръг Сейнт Луис е различен от град Сейнт Луис. Градът не е включен в границите на окръга, въпреки че двете административни единици граничат една с друга. Градът спечелва прякора си „Вратата към Запада“ (на английски: Gateway to the West), защото някога преселниците на запад тръгвали оттам, и запазва този прякор и до днес.
Сейнт Луис притежава няколко важни забележителности от архитектурата от 19 век.
На 12 февруари 1963 г. в Сейнт Луис започва строителството на най-високата арка в света (190 m), получила прозвището „Врата към Запада“. Завършена е през 1965 г. и скоро става визитна картичка на Сейнт Луис.
В града традиционно се провеждат едни от най-силните шахматни състезания в света.
От 1928 г. в града е мнозинство електоратът на Демократическата партия, който от 80-те години на XX век превишава републиканците неколкократно.
Триъгълник-обръщало

Триъгълникът-обръщало е свързване на релсовия път на влакова композиция или трамвай като триъгълник, което спомага да се обърне посоката на движение на железопътното транспортно средство на 180°.
Триъгълникът-обръщало обикновено се състои от същинския релсов път, две криволинейни разклонения и задънен край с упор. Двете разклонения са свързани помежду си и същинския релсов път с помощта на стрелки. Този вариант се използва, когато релсовият път е единичен, тоест влаковата композиция трябва да застане на същите релси, по които е дошла, но в обратна посока. Възможен е също така вариант, при който подвижният състав идва по едни релси, а се връща по успоредни на тях – когато релсовият път е двоен (както е на схемата). Дължината на задънения край се проектира така, че на него да се съберат двата локомотива, обръщащи се на този участък и запас от 5 метров. Минималният радиус на кривите на триъгълника не може да е по-малък от радиуса на кривите, по които може да мине подвижния състав и обикновено е 180—200 метра за влакова композиция.
Основно преимущество на триъгълника-обръщало пред кръговото обръщало са по-малките разходи при изграждането и обслужването му. Освен това на триъгълника-обръщало сравнително лесно може да смени посоката си на движение голям подвижен състав, докато при кръговото обръщало трябва да се обръща всеки вагон поотделно. Основен недостатък на триъгълника е голямата площ, необходима за изграждането му, когато става въпрос за влакови композиции. При трамвайни композиции обаче площта, необходима за това съоръжение е по-малка, отколкото за кръгово обръщало, тъй като радиусът на обръщалото трябва да е съобразен със сравнително ниските възможности на трамвая да взима завои.
Тъй като триъгълниците за обръщане обикновено се разполагат в локомотивните депа, за икономия на място между разклоненията на триъгълника се изграждат цеховете на депото, горивните складове или други елементи на депото.
Триъгълниците за обръщане са най-разпространени на железопътните линии и Съединените щати. Причините за това са няколко. Много от американските жп линии са били изграждани в слабо населени райони, които е давало на строителите им пълна свобода при строителството на необходимите комуникационни съоръжения. Освен това, първите локомотиви са можели да се движат само в една посока и за да сменят посоката на движение е трябвало да бъдат обърнати. Освен това в САЩ са разпространени вагоните, в които ориентирането им по посока на движението или срещу нея има значение. Например, платформите за превоз на автомобили трябва да са в определено направление.
В Европа строителството на жп пътищата е започнало при вече инфраструктура и възможностите за изграждане на такива заемащи много площ съоръжения били ограничени. Може би именно затова по европейските жп линии още от самото начало били използвани локомотиви, имащи заден ход.
В България за пътническите и товарните вагони посоката на движение е без значение. При пътническите вагони това се разбира от коридора, минаващ покрай купетата, който при едни вагони в една и съща композиция е отляво на посоката на движение, а в други – отдясно.
Тунел под Ла Манш

Тунелът под Ла Манш (на френски: tunnel sous la Manche, на английски: Channel Tunnel, известен още като Евротунел (Eurotunnel), е подводен железопътен тунел с дължина 50,452 km, който свързва френския град Кале с британския град Фолкстоун, под протока Ла Манш. Инфраструктурата на тунела се управлява и експлоатира от европейската публична компания Getlink, бивша Groupe Eurotunnel. Eurostar пък е компанията, оператор на тунела. Тя осъществява високоскоростния превоз на пътници, свързвайки Лондон и Кент във Великобритания с Париж и Лил във Франция и Брюксел в Белгия.
Алдомировци

Алдомировци е село в Западна България. Намира се в община Сливница, Софийска област.
Село Алдомировци се намира в полупланински район, на 4 km от град Сливница и на 28 km от София.
На около 2 km от селото се намира жп гара Алдомировци, откъдето преминава влаковата линия Калотина запад – Свиленград. На 1 km от жп гарата се намира известното Алдомировско блато.
В съкратен регистър на Пиротския кадилък от 1530 г. Алдомировче е отбелязано като село в каза Шехир кьой, султански хас, със 165 домакинства, 15 неженени и 7 вдовици.
В околностите на Алдомировци се провеждат част от бойните действия по време на Сръбско-българската война и Отбранителното сражение при Сливница на 5-7 ноември 1885. Тук са разположени частите на „Преславския редут“ и „Знаменития люнет“. На височината Мрамора край село Алдомировци (на 4 км от гр. Сливница) се намира Първият войнишки паметник в България. В тази братска могила са положени костите на българи и сърби. Паметникът е посветен на разградските и преславските войници и офицери, дали живота си за Родината в боевете от Сръбско-българската война през 1885 г. При освещаването на паметника е присъствал и княз Фердинанд.
При честване на годишнини от битката при Сливница, до паметника на загиналите, заедно с българския трибагреник се е поставял и италианският флаг, в чест на италианските работници работили по жп линията, които участват в строежа на защитните съоръжения около селото.
Населението изповядва източното православие.
В самия център на Алдомировци се намира ремонтираният православен храм „Свети Спиридон“, построен през 1856 г.
В района на селото има няколко изкуствени водоема за спортен риболов: яз. Радуловци – на около 4 км, до село Радуловци, язовир „Братушково“, до едноименното село и язовир „Извор“, между с. Алдомировци и с. Извор, и един естествен – Алдомировското блато.
От 2014 г. в селото има и две екопътеки – „Войнишка памет“ и „Чешма“.
Празникът на селото се отбелязва на деня на Свети дух.
На Алдомировци е наречена улица „Алдомировска“ в София (Карта).
Железопътна линия Филипово – Панагюрище

Железопътната линия „Филипово“ (Пловдив) – Панагюрище е железопътна линия с нормално междурелсие (1435 mm), намираща се в южна България, в областите Пловдив и Пазарджик.
На построяването на тази железопътна линия се възлага стопанското съживяване на цветущите по-рано селища в този край, известен с историческата си роля в националноосвободителните борби на нашия народ. Значението на линията би било още по-голямо ако се е осъществил първоначалния замисъл за свързването и с Трета железопътна линия в района на гара Мирково, построена след 1952 г.
Инициативата за построяването на линията тръгва от населението, което се отнася през 1921 г. направо към министър-председателя, произхождащ от този край (Александър Стамболийски). Отговор последвал още същата година. Със закон от 27 октомври същата година е дадено разрешение линията да се строи като местна железница с концесия на Пловдивския окръжен съвет и на общините от Пловдивска и Панагюрска околия. Проучването и проектирането е извършено от Дирекцията за проучване и постройка на нови железопътни линии към Министерството на железниците пощите и телеграфите. По-късно със Закона за разширение на железопътната мрежа и пристанищата от 12 март 1923 г. тази линия е включена за строеж от държавата. Построена е с натурална и временна трудова повинност, като отделни сгради и малки съоръжения се възлагат за строеж чрез търг. Поради липса на средства строителството на линията продължава с прекъсвания до декември 1933 г.
През 2002 г. е преустановено движението на пътнически влакове след гара Съединение. На следващата година е спряно и товарното движение, гара Панагюрище е закрита, а линията е преобразувана като маневрен район без влаково движение. През 2006 г. са извършени ремонти по линията от септември 2006 г. е възстановено пътническото движението на влакове в участъка. Положените релси са тип „РПШ“ 31,2 kg/m с дължина 9,55 m, втора употреба.
В миналото влаковете са се обслужвали с парни локомотиви серия 14.00, дизелови локомотиви серия 04.00 и серия 06.00, а пътническите с ДМВ серия 18.00. В днешно време товарните влакове се возят основно от дизелови локомотиви серия 07.00, а пътническите – с ДМВ серия 10.000 (Siemens Desiro).
Летище „Будапеща Ференц Лист“

Летище „Будапеща Ференц Лист“ (на унгарски: Budapest Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtér) е летище, обслужващо унгарската столица Будапеща и цялата страна. То се намира на 16 километра на югоизток от града и има три терминала за обработка на пътниците. Средно на час се извършват около 22 – 24 излитания и кацания по национални, международни и междуконтинентални направления. То е най-голямото от 4-те летища в Унгария и е именувано на унгарския композитор Ференц Лист по случай 200 години от неговото рождение. Летището свързва страната с други от Европа, Африка, Близкия Изток, Далечния изток. От юни 2015 година са възстановени отвъдокеанските полети до Канада. Летището е било хъб за националния превозвач Малев, но след закриването на компанията летището става база за нискотарифните Ryanair и WizzAir.
До и от летището няма бърза влакова връзка. Най-евтината и предпочитана възможност за стигане до него е с автобус (Raptor Bus) от крайната спирка на Метролиния 3 (Kőbánya-Kispest). Съществува и възможността за придвижване с маршрутно такси (цена в едната посока: 2100 HUF, или 14 BGN).
Ферихед разполага с 3 терминала: 1, 2A, 2B.
Терминал 1, който е още от времето на Комунизма, беше напълно подновен през 2005 година и от септември същата година служи за обработка на т.нар. „нискотарифни превозвачи“ (напр. WizzAir, Germanwings, easyJet, Norwegian Air Shuttle). Терминалът е затворен окончателно на 30 май 2012 година.
Построен през 1985, терминалът се използвал само от националния превозвач Малев. Сега терминалът обслужва всички шенгенски полети от всички авиокомпании.
Тук се обработват останалите авиокомпании. В този терминал има и тераса за посрещачи.
Щангов токоприемник

Щангов токоприемник или тролей е вид токоприемник, имащ на върха си метална глава с графитни вложки, съединяващи електрическата система на трамвая или тролейбуса с контактната мрежа. Тролейбусът има две щанги за двата полюса на контактната мрежа (плюс и минус), а трамваят – една щанга (само плюс). В трамвайния транспорт щанговите токоприемници почти изцяло са отстъпили място на пантографа.
За разлика от пантографа и бугела, положението на щангите при разклоняване на проводниците се управлява от разположената на тях стрелка, която се превключва от водача на превозното средство.
Недостатък на щангата е, че тя може да се откъсне от контактния проводник при неправилни маневри на водача, при висока скорост или при неизправност на стрелката. Щангите са свързани с въжета към макари, които се намират на гърба на превозното средство. Макарите имат пружинен механизъм, който прибира щангите в случай на откъсване от контактния проводник, за да се избегне заплитане на щангата и последващи щети по контактната мрежа. Връщане на мястото ѝ традиционно става ръчно от водача на превозното средство. Съвременните токоприемници могат да бъдат оборудвани с хидравличен механизъм, който позволява дистанционно повдигане и сваляне от кабината на водача. В процес на разработка са и системи, които да разпознават контактните проводници и автоматично да отвеждат щангите до тях без намеса от водача.
Необходимият контакт със захранващата мрежа се осигурява от пружини. При слаби пружини щангите лесно се откъсват от проводниците (например при завой), а при твърде силни пружини може да повредят контактната мрежа. В миналото щанговите токоприемници са се изработвали най-често от стомана, но в днешно време за направата им се използва стъклопласт, което намалява износването на контактната мрежа.
Дегизиран прототип

Дегизиран прототип (при автомобилостроенето и автомобилната индустрия, нарицателно на немски „Erlkönig“) е общо наименование за прототип на автомобил. Докато автомобилните производители се опитват да запазят точния външен вид на превозното средство скрит, те са преследвани от журналисти, тъй наречените „ловци на горския цар“ (Erlkönig-Jägern), които продават след това направените снимки на тематични списания или булевардната преса.
Брониран влак

Бронираният влак притежава дебела броня и обикновено е въоръжен с артилерия и картечници. Използван е във военни действия предимно в края на XIX и началото на XX век когато е предоставял възможността бързо да се преместват големи количества огнева мощ. Употребата им бързо намаляла с развитието на пътния превоз, който е много по-надежден и гъвкав за разлика от влаковете чиито релси са лесна мишена. Въпреки това и в нашия век са използвани импровизирани бронирани танкове по време на Втората чеченска война.
Кимчхон

Кимчхон (на корейски: 김천시, 金泉市, Gimcheon-si) е град в провинция Кьонсан-Пукто, Южна Корея. Разположен е на главната магистрала на страната – пътят Сеул-Бусан.
В древността, Кимчхон е известен с трите си планини (Гьомо, Дедеок, Хвангак) и двете си реки (Камчон и Джикджичон). По време на династията Чосон, градът е един от петте най-големи пазара в региона. Градът служи и като транспортен хъб на трафика в района на Йонгнам и е известен с историята и консервативния си начин на живот.
През 2004 г. населението на града е 144 587 жители, включително 143 527 корейци и 1060 души от други националности.
Слоганът на града е „Кимчхон в центъра“ – признание за факта, че се намира почти в географския център на Южна Корея.
В епохата Самхан, на територията на съвременния Кимчхон съществуват племенните съюзи Каммунгук и Чуджомагук, които по време на Трите държави са обединени от държавата Сила в административната единица Каммунджу. По-късно тя е повишена до статут до окръг и започва да се нарича Керьонгун (окръг Керьон). Постепенно разширявайки се и усвоявайки съседните селища, Керьон просъществува до 1914 г., когато е съединена с околните територии, образувайки Кимчхонгун (окръг Кимчхон). През 1949 г. Кимчхон получава статут на град (si). Оттогава градът претърпява малки административни реформи и няколко пъти променя своите граници (последната промяна е през 2000 година).
Кимчхон се намира в западната част на провинция Кьонсан-Пукто. На запад и на юг граничи с провинциите Кьонсан-Намдо и Чхунчхън-Пукто, на север – със Санджу, на изток и югоизток с Куми, а на югозапад – със Сонджу. Пейзажът е предимно планински. През града преминава най-голямата транспортна артерия на страната – магистралата Кенбу, свързваща Сеул и Бусан.
В Кимчхон са разположени редица исторически и културни забележителности, основните от които включват:
Освен автомагистралата Кенбу, транспортните връзки на града включват железопътните линиите Гьонгбу и Гьонгбук. През 2010 г. в покрайнините на центъра на града е открита новопостроената станция на KTX, гара Гимчон-Гуми. Разстояния до други дестинации:
One-way mirror

A one-way mirror, also called two-way mirror (or one-way glass, half-silvered mirror, and semi-transparent mirror), is a reciprocal mirror that appears reflective from one side and transparent from the other. The perception of one-way transmission is achieved when one side of the mirror is brightly lit and the other side is dark. This allows viewing from the darkened side but not vice versa.
The first U.S. patent for a one-way mirror appeared in 1903, then named a "transparent mirror".
The glass is coated with, or has been encased within, a thin and almost transparent layer of metal (window film usually containing aluminium). The result is a mirrored surface that reflects some light and is penetrated by the rest. Light always passes equally in both directions. However, when one side is brightly lit and the other kept dark, the darker side becomes difficult to see from the brightly lit side because it is masked by the much brighter reflection of the lit side.
A one-way mirror is typically used as an apparently normal mirror in a brightly lit room, with a much darker room on the other side. People on the brightly lit side see their own reflection—it looks like a normal mirror. People on the dark side see through it—it looks like a transparent window. The light from the bright room reflected from the mirror back into the room itself is much greater than the light transmitted from the dark room, overwhelming the small amount of light transmitted from the dark to the bright room; conversely, the light reflected back into the dark side is overwhelmed by the light transmitted from the bright side. This allows a viewer in the dark side to observe the bright room covertly.
When such mirrors are used for one-way observation, the viewing room is kept dark by a darkened curtain or a double door vestibule. These observation rooms have been used in:
Smaller versions are sometimes used in:
The same type of mirror, when used in an optical instrument, is called a beam splitter and works on the same principle as a pellicle mirror. A partially transparent mirror is also an integral part of the Fabry–Pérot interferometer.
The Coronation (train)

The Coronation was a streamlined express passenger train run by the London and North Eastern Railway between London King's Cross and Edinburgh Waverley. Named to mark the coronation of King George VI and Queen Elizabeth, it was inaugurated on 5 July 1937. The down train (northbound) left London at 4 pm and arrived in Edinburgh at 10 pm; the up train (southbound) ran half an hour later.
The design was based on the very successful streamlined train, The Silver Jubilee, built in 1935, but instead of being painted silver it was given a two-tone blue livery, garter blue on the lower panels and the lighter Marlborough blue above. The colours were chosen from a group sponsored by the British Colour Council for the coronation of George VI. Internally it was decorated in the Art Deco style.
The train was formed of four two-car articulated units, with a 'beaver-tail' observation car added in summer, marshalled as follows on a southbound service from Edinburgh to London, the northbound service from London to Edinburgh would be marshalled the opposite way round with the Locomotive and tender, and observation car being coupled to the opposite ends (see image right).
26 coaches were built – three of each type of articulated pair plus two observation cars, sufficient to form three eight-coach trains. Two of these, with the observation cars, were for use on the Coronation and lettered accordingly; the third was spare, used for maintenance cover on both the Coronation and the West Riding Limited, which used an almost-identical eight-coach train but lacked the observation car.
The train was usually hauled by a streamlined LNER Class A4 'Pacific' locomotive, in a special garter blue livery with red wheels. From October 1937 this became the standard livery of the class.
The observation cars had a distinctive 'beaver tail' shape. They ran in this form until the Second World War when the train's coaches were put in store. In 1948, various vehicles returned to service as general passenger stock, but they never ran as a full set again - the observation cars were transferred to the West Highland line in 1956. Their original observation end was found to give limited views, so British Railways rebuilt them with a more angled end and added larger windows, running in this form from 1959 to 1968. Both the observation cars have survived and are being restored by Railway Vehicle Preservations Ltd., which has restored one to its original condition, the other as rebuilt.
Zheng Lun

Zheng Lun (Chinese: 鄭倫; pinyin: Zhèng Lún) is a character featured within the famed classic Chinese novel Fengshen Yanyi.
Zheng Lun was originally the head student under Duè Zhenrèn (度厄真人) of the Western Kunlun Mountains. Zheng Lun would be destined to assist in the founding of the new dynasty and one day attain the rank of God. For years upon end, Zheng Lun would train his legendary black crow troops and attain perfection with his evil taming bars. At one point in time, Zheng Lun would head down from the Kunlun Mountains to serve as a loyal sword of Su Hu, the head of Ji province.
At one point within the coalition against Su Hu, Zheng Lun would personally take action against the new enemy, Chong Heihu, with the words "My lord! I will capture Chong Heihu for you! Or I will present you with my head before all these generals." So saying, Zheng Lun would mount his golden-eyed beast, grab hold of his two bars, and set forth with his great army of three thousand black crow troops.
In appearance before Chong Heihu, it could easily be seen that Zheng Lun's hair was like that of golden needles and his face was like that of a purple plum. Immediately, Zheng Lun's great taming bars would parry off against Chong's duel golden axes and thus a great battle ensued between the two renowned warriors. Soon enough, Zheng would recognize the large red gourd atop Chong's back and instantly realize that it is his source for his magic. Thus, Zheng Lun would shoot two large jets from both of his nostrils to suck up Chong's spirit and soul. Once this process was completed, Zheng Lun returned to Ji province with the unconscious Chong as prisoner. Following this point, Zheng Lun would not appear again for quite some time.
Zheng Lun and Chen Qi (陳奇) was appointed as the deity of Heng Ha Erjiang (哼哈二將) in the end.
Train on Train

"Train on Train" (トレイン・オン・トレイン, Torein on Torein) uses the concept of piggybacking. carrying narrow-gauge wagons on broader-gauge flat wagons. "Train on Train" uses a similar concept to Transporter wagons and Rollbocks.
The need for "Train on Train" arose when Japan's Hokkaido Railway Company (JR Hokkaido) was planning for standard-gauge Hokkaido Shinkansen high-speed trains to operate in the undersea Seikan Tunnel from 2016. The problem was that narrow-gauge freight trains did not operate at high speeds. Since the tunnel is 53.85 km (33.46 mi) long, incorporating the slower narrow-gauge trains into the timetable would significantly disrupt the planned high-speed services. It was also considered technically difficult to build new freight train shelters within the Seikan Tunnel. JR Hokkaido would investigate a solution of mounting narrow-gauge freight trains on to faster standard-gauge freight trains. JR Hokkaido applied for a patent for train-on-train on February 22, 2006, and has continued research and development to realize a Shinkansen freight train since then. The development of "Train on Train" was effectively frozen in 2015. And the Hokkaido Shinkansen opened on March 26, 2016, without "Train on Train" being put into practical use.
When the Hokkaido Shinkansen opened between Shin-Aomori and Shin-Hakodate in 2016, high-speed Shinkansen trains shared the dual gauge tracks through the Seikan Tunnel which links the main island of Honshu with Hokkaido. While in the tunnel, freight trains on the narrow-gauge 1,067 mm (3 ft 6 in) rails are limited to 110 km/h (70 mph). The "Train on Train" concept involved loading narrow-gauge KoKi 100 container wagons on to specially built standard-gauge wagons to allow operation at speeds of up to 200 km/h (120 mph). The speeds in the Seikan Tunnel were reported as having been increased to 160 km/h (99 mph) after extensive testing in 2014.
The "Train on Train" concept was announced in 2006 and a full-size mockup vehicle was built and demonstrated at Naebo Works [ja] in 2007. While the next phase was to build a prototype train for actual operation this plan was never followed through on. beginning in 2010, JR Freight started developing a new Electric Locomotive, the Class EH800 to run on 20/25 kV AC to operate through the Seikan Tunnel. These locomotives would have hauled "Train on Train" services through the tunnel. A "Forum 2050" presentation by JR Hokkaido in 2010 stated that using a "double traverser" arrangement would allow an entire train to be transferred to and from the '"Train on Train" wagons in approximately 10 minutes. As of October 2024, the concept of "Train on Train" has not been implemented.
کہروڑ پکا

کہروڑپکّا ضلع لودھراں، پاکستان کے صوبہ پنجاب میں واقع جنوبی پنجاب کا ایک شہر ہے جو تحصیل کہروڑپکا کا صدر مقام ہے۔ یہاں زیادہ تر سرائیکی زبان بولی جاتی ہے۔ یہ ضلع لودھراں کی دوسری تحصیل ہے اور لودھراں سے 30 کلومیٹر مشرق کی جانب واقع ہے۔
کہروڑپکا ایک قدیم شہر ہے اور بعض روایات کے مطابق یہ شہر حضرت عیسی علیہ السلام کے دور میں آباد ہوا۔
کہروڑپکا کی تاریخ بہت پرانی ہے آج بھی یہاں قدیم ہندو اور انگریز دور کی عمارتیں اور مندر موجود ہیں جن میںمندر گوسن داس لال اور مندر شانتم دھرم قابل ذکر ہیں۔ ‏ مندر شانتم دھرم ‏1930 ‏‎ میں قائم کیا گیا تھا اور اس کی عمارت آج بھی موجود ہے۔
کہروڑپکا میں بہت سارے اہم مزارات بھی موجود ہیں جن میں پیر جیون سلطان، مخدوم حسن قتال، دربار خواجہ حافظ محمد اکرم (سفید خانقاہ ) (ڈاڈا عینو) وگن سٹی حاصل والا ہندیرا پیر اور علی سرور قابل ذکر ہیں اس کے علاوہ چاندنی چوک کے پاس ایک 9 گز لمبی قبر بھی اہم ہے۔جبکہ دھنوٹ میں حضرت شیخ احمد کبیر کا مزار موجود ہے جو محکمہ اوقاف کی زیرِ نگرانی ہے ۔
امیرپورسادات میں شاہ رسول حقانی کا مزار ہے جہاں ہر سال عرس ہوتا ہے عرس میں ملک کے بڑے بڑے علما کرام و قوال حضرات تشریف لاتے ہیں
کہروڑپکا میں بدھ.,
بھٹی ،بٌھٹہ، کانجو، جوئیہ، وگن، نائچ، بلوچ ، کھوکھر، میو، آرئیں،قریشی ہاشمی ، سید، شاہ، لوہار، راجپوت، ڈوگر، بلہیم، موچی، کمھار، قصائی، تھہیم، نائی, اور دیگر اقوام آباد ہیں۔
مسلم لیگ (ن) کے سابق وزیر خارجہ محمد صدیق خان کانجو کا تعلق بھی کہروڑ پکا شہر سے تھا، ان کے بعد ان کے فرزند عبد الرحمن خان کانجو مسلم لیگ نون کے ٹکٹ پر دو بار سے زائدایم این اے منتخب ہو چکے ہیں۔ تحریک انصاف کے محمد اختر خان کانجو اور نواب امان الله خان کا تعلق بھی کہروڑ پکا شہر سے ہے۔ اکرم خان کانجو بھی سیاسی شخصیت ہیں اس کے علاوہ جوئیہ خاندان یہاں کے قدیمی اور جدی پشتی رئیس ہیں جن میں ملک خالد محمود خاں جوئیہ سجاد خاں جوئیہ، ملک اجمل خان جوئیہ،جہانگیر ترین گروپ کے ملک ممتاز محمد خاں شامل ہیں
چوک بخاری شہر کہروڑپکا کا مرکزی چوک اور سب سے بڑا بازار ہے اس چوک کا نام ایک بزرگ عطا ٕ اللہ شاہ بخاری کے نام سے منسوب ہے۔
شہر کہروڑپکا میں چند بڑے دینی ادارے ، مدارس بھی قائم ہیں ۔ جن میں جامعہ اسلامیہ باب العلوم کا نام قابل ذکر ہے ،اس کو پروان چڑھانے اور ایک معتمد دینی ،تربیتی و علمی درسگاہ بنانے کا سہرا، ولی کامل ، محدث العصر ، فقیہ جلیل ، حکیم العصر ،حضرت مولانا عبد المجید لدھیانوی رحمۃ اللہ علیہ کو جاتا ہے ۔ جنھوں نے خلوصانہ انداز میں انتھک محنت ، کوشش اور دلی جدو جہد کرکے اس علاقہ کو ایک علمی و روحانی نور سے استفادہ کا موقع دیا ۔ آج جامعہ باب العلوم اپنی آب و تاب کے ساتھ وطن عزیز ملک پاکستان کو نہایت ہی ہونہار اور قابل بھروسا دینی فضلاء مہیا کر رہا ہے ۔ اس کے علاوہ جامعہ مفتاح العلوم ، جامعہ دارالعلم الاسلامی ، جامعہ دارالقرآن وغیرہ مدارس دینیہ شامل ہیں ۔
ٹماٹر

ٹماٹر (حیاتیاتی نام: Solanum lycopersicum, syn. Lycopersicon lycopersicum & Lycopersicon esculentum) ایک پودے کا پھل ہے جسے سبزی کے طور پر استعمال کیا جاتا ہے۔ یہ جنوبی اور مرکزی امریکا کا پھل ہے اور پندرھویں صدی عیسوی میں باقی دنیا میں لایا گیا تھا۔ یورپ میں اسے سولہویں صدی عیسوی میں استعمال کیا جانا شروع ہوا مگر برطانیہ میں اٹھارویں صدی کے آغاز تک اسے استعمال نہ کیا گیا کیونکہ اسے زہریلا سمجھا جاتا تھا۔ ہسپانوی لوگوں نے اسے یورپ میں سب سے پہلے استعمال کیا۔ اس کا رنگ عموماً سرخ ہوتا ہے اور حیاتین جیم اور فولاد سے بھرپور ہے۔
سانچہ:ویکی انواع
سانچہ:TaxonIds
'Bold text'
خلافت قرطبہ

خلافت قرطبہ، اس خلافت کو کہا جاتا ہے کہ جو 929ء تا 1031ء تک بطور امارت قرطبہ جزیرہ نمائے آئیبیریا (اندلس) اور شمالی افریقا پر قرطبہ کے مرکز سے جاری رہی۔ اس خلافت کو دریائے ایبرو کے نام سے ماخوذ آئبیریا پر، اسلامی دور کی ایک اہم اور شاندار تاریخ رکھنے والی خلافت میں شمار کیا جاتا ہے۔
جب دمشق پر خلافت عباسیہ نے اپنا قبضہ پکا کر لیا تو خاندان اموی کے افراد کا چن چن کے قتل عام شروع کر دیا، عبد الرحمان الداخل ، آخری اموی بادشاہ ہشام کا پوتا تھا، جو بھاگ نکلا، عبد الرحمان الداخل نے اپنی بہترین سپہ سالار اعظم کی حیثیت سے خود کو منوا لیا اور بے حد مصیبتوں کے بعد اندلس کی سلطنت کا مالک بن گیا ،
امویوں نے اندلس کی سر زمین پر 284 برس حکومت کی، اندلس میں اس طرح کا شاندار اور بے حد کامیاب دور پھر کبھی نصیب نہیں ہوا، اس دور میں امویوں نے بے شمار فتوحات اور اصلاحات کی۔
عبد الرحمن کا طویل دور حکومت عرب اور بربر باشندوں کی بغاوتوں کیخلاف جدوجہد کرتے گذرا جن کی اکثریت آزادی چاہتی تھی۔ 763ء میں عبد الرحمن نے اپنے دار الحکومت کے قریب بھی ان باغیوں سے جنگ لڑی جو عباسیوں کی حمایت کر رہے تھی۔ اس نے فیصلہ کن فتح حاصل کی۔ آخری سالوں میں عبد الرحمن نے کئی محلاتی سازشوں کو بھی کچلا۔ اس نے فن تعمیر کے نادر شاہکار مسجد قرطبہ کی بنیاد رکھی جس کی تعمیر اس کے بیٹے اور جانشیں ہشام اول کے دور میں بھی جاری رہی۔ اس نے جس حکومت کو قائم کیا وہ 1031ء تک ہسپانیہ پر حکومت کرتی رہی۔
Nandurbar Amchur

Nandurbar Amchur commonly known as mango powder, is a popular Indian fruity spice powder made from dried, unripe local green mangoes (Gaauti Aam) grown in the Nandurbar district of the Indian state of Maharashtra. Nandurbar Amchur is a centuries-old specialty of Nandurbar.
Under its Geographical Indication tag, it is referred to as "Nandurbar Amchur".
The term "Nandurbar Amchur" refers to district of Nandurbar while Amchur means dried and powdered unripe mango in the local state language of Marathi.
Nandurbar Amchur, also known as mango powder, is a popular Indian fruity spice made from dried, unripe green mangoes (Gaauti Aam - local variety mango) sourced from the Nandurbar district. The production process involves harvesting local varieties of mangoes while they are green and unripe. The mangoes are then peeled, thinly sliced, and sun-dried. The dried slices are processed into a fine powder, which is sold as ready-made Aamchur.
Nandurbar Amchur has a honey-like fragrance and a sour fruity flavor. It is a tart, pale-beige-to-brownish powder used in various dishes, including stir-fried vegetables, soups, curries, and as a tenderizer for meat and poultry. It adds a fruit flavor without moisture and is used as a souring agent. Nandurbar Amchur is a favored ingredient in North Indian cuisine, particularly in dishes like Chhole, Matar Kulcha, Chicken Tikka, and Aloo-Tikki Chaat. It is also used in spice mixtures, marination, and stuffing. The tangy flavor of Nandurbar Amchur powder is especially beneficial during pregnancy, as it helps combat morning sickness and nausea.
Nandurbar Amchur production is a traditional practice adopted by the tribes of Nandurbar, who have been involved in the process for generations. The contribution of Aamchur production is a significant source of economy in tribal livelihood, holding great social and cultural importance. Nandurbar Amchur is available all year round and should be stored in a well-sealed container to preserve its flavor and aroma.
It was awarded the Geographical Indication (GI) status tag from the Geographical Indications Registry, under the Union Government of India, on 30 March 2024 and is valid until 19 October 2031.
Amu Aakha Ek Se Farmers Producer Company Limited from Dhadgaon, proposed the GI registration of Nandurbar Amchur. After filing the application in November 2020, the Amchur Powdere was granted the GI tag in 2024 by the Geographical Indication Registry in Chennai, making the name "Nandurbar Amchur" exclusive to the region. It thus became the 38th type of goods from Maharashtra to earn the GI tag.
The GI tag protects the Amchur from illegal selling and marketing, and gives it legal protection and a unique identity.
仓颉

仓颉（約西元前2667年—約西元前2596年），是中国神話人物，相传为黄帝的右史官、以及漢字的創造者，俗稱倉頡先師 、倉頡聖人、制字先師、制字先聖或右史倉聖人。传说生有“双瞳四目”。
傳說倉頡是黃帝的右史，是發明文字的始祖，有传说“仓颉造字”。战国时期的人不知道在此之前的汉字是殷商时期的甲骨文，因此传说中仓颉在黄帝时期造的字是战国时期流行的篆书。其助手左史沮誦記錄下來時，鬼怪夜間哭泣，認為人類即將開啟智慧紀載歷史及教誨。传说他仰观天象，俯察万物，首创了“鸟迹书”震惊尘寰，堪称人文始祖。黄帝感他功绩过人，乃赐以“倉”姓，意为君上一人，人下一君。
“倉頡造字”的傳說在戰國時期已經廣泛流傳。《荀子·解蔽》稱：「好書者眾矣，而倉頡獨傳者壹也」。《韓非子·五蠹》：「昔者倉頡之作書也，自環者謂之私，背私謂之公。」《呂氏春秋·君守篇》亦記載有：「奚仲作車，倉頡作書，后稷作稼，皋陶作刑，昆吾作陶，夏鯀作城，此六人者，所作當矣。」《淮南子·本經》中記載：「昔者倉頡作書，而天雨粟，鬼夜哭。」《說文解字序》中記載：「倉頡之初作書，蓋依類象形，故謂之文；其后形聲相益，即謂之字。文者，物象之本；字者，言孳乳而寖多也。著於竹帛謂之書。書者，如也。以迄五帝三王之世，改易殊體，封於泰山者七十有二代，靡有同焉。」唐代西明寺道世法师（？－683年）在其名作《法苑珠林》中就有这样的记载：“昔造书之主，凡有三人。长名曰梵，其书右行；次曰佉卢，其书左行；少者苍颉，其书下行。”
山西新绛、山东寿光和东阿、河南开封、河南南乐、虞城、陕西长安和白水、河南阳武（今原阳县）、河南洛寧等地都有仓颉墓等遗迹。
为了纪念仓颉造字之功，后人把河南新郑县城南仓颉造字的地方称作“凤凰衔书台”，宋朝时还在这里建了一座庙，取名“凤台寺”。
在舊中國許多學校都奉有「文字聖人仓颉先師」的神位，並常與文昌帝君一同奉祀。其誕辰為農曆三月二十八日。
台灣多將倉頡作為寺廟同祀神或奉祀於敬字亭。
聯合國因為紀念倉頡的貢獻，將4月20日（穀雨）定為聯合國中文日。
現今在香港常用的中文輸入法倉頡輸入法，也是用倉頡命名。
苍颉篇

《苍颉篇》，又名《仓颉篇》，是秦朝丞相李斯所作，共有七章，是秦始皇用以统一文字的课本。汉朝初年曾经合《苍颉》、赵高所作《爰历》、胡毋敬所作《博学》三篇五十五章，仍称《苍颉篇》。经过整理以后的《苍颉篇》，共3300字。
汉语辞书学的历史上，最早的三部词典/字典是东周《史籀篇》、秦朝《仓颉篇》和西汉《急就篇》。辞书学家雍和明与彭敬认为，这些把字分类、整理起来的书“为古代汉语字典的诞生起了催化作用”。
战国时代，各国的大篆非常不同，同一个词对应好几个字，每个字在各国还有不同的异体。公元前221年秦始皇统一中国后，李斯提出“書同文”政策，基于秦国小篆统一了全国文字。推行书同文政策需要一个标准。官修小篆字书的编篡工作分为三部分，由李斯、赵高和胡毋敬完成，即是《仓颉篇》7章、《爰歷篇》6章、《博學篇》7章，简化、标准化了文字，并使其形成中国史上第一套国家标准文字。这三部书在秦朝期间作为课本使用。
西汉学者将这三部文献合成一部书，并将小篆转写为隶书。《汉书·艺文志》载：
这一版3300字的《仓颉篇》也被称为《三倉》，迅速流行并成为学习认字的标准。汉初的抄书吏要能认5千字，比《仓颉篇》要多。
《汉书·艺文志》还称：“《苍颉》多古字，俗师失其读。宣帝时征齐人能正读者，张敞从受之。传至外孙之子杜林，为作训故，并列焉。”张敞于初元元年（公元前48年）去世，他的外孙杜林完成了《苍颉训纂》，此书到隋朝已亡佚。
《仓颉篇》在教学法上有个严重的短处：部分字只能经专门注释才能读懂。为解决这个问题，汉平帝时，征召天下通小学者百余人，令说文字于未央宫，由西汉哲学家、文献学家、黄门侍郎扬雄（53 BC – 18 CE）取其有用者，撰成《训纂篇》，作为《苍颉篇》的续篇，并改易《苍颉篇》中的重复之字，共计89章，5340字。东汉章帝时，班固又作续篇，计13章，780字。汉和帝（88–105 CE）时，贾鲂又继作《滂熹篇》。
晋代张轨将《苍颉篇》作为上卷，《训纂篇》作为中卷，《滂憙篇》作为下卷，合称为《三苍》。据《三国志》，曹魏初年（227–232），張揖作《埤倉》《广雅》《古今字詁》。郭璞（276–324）撰《三仓》评说，后来也散佚了。
《后汉书》记载称，许慎开始编写《说文解字》时，用到了十部字典，其中就包含《仓颉篇》《倉頡傳》《倉頡訓纂》《倉頡故》。
《仓颉篇》一直被用到唐末，最后一份传世本在黄巢起义（874–884）期间散佚。清朝学者从《文选》与《太平御览》等文献的引文中复原了一部分《仓颉篇》文本。
到近代，考古学家们在不同遗址发现了一些《仓颉篇》残卷。民国时，英国人斯坦因从敦煌汉代烽燧遗址中获得一批汉简，含《苍颉篇》残简共四十余字。其中最长的一段有二十个字：“游敖周章黚黡黯黮黖黝黭黪黓黤赫赧儵赤白黄”。这是《苍颉篇》亡佚千年后第一次重新发现。罗振玉的《流沙坠简》、王国维的《重辑苍颉篇》都收录了这批材料，罗振玉慨叹道：“国朝任孙诸家，采缉古籍所引《苍颉篇》所得皆单字，罕有成文句者，此虽仅存四十言，然均文句相属，恨任孙诸家不得见也。”
罗、王通过对出土残简的研究，回答了《苍颉篇》亡佚后长期没有弄清的几个基本问题：
1977年，安徽阜阳市双古堆遗址的第二代汝阴侯夏侯灶墓（165 BC）中出土了写在竹简上的《易经》和《楚辞》等文本。其中《仓颉篇》含541个字，这是原文近20%的篇幅，且比其他残片更长、更完整、更可信。1930年代到1970年代在西北出土的《仓颉篇》残卷反复声明“仓颉发明文字”是为了教导后代。汉初汉墓的少量《仓颉篇》说明它“即便不是普遍运用的用字指导，也不是很罕见的书。”
新中国的其他发现还有：
一部分学者总结《仓颉篇》“展示了现代汉语词典的原始形式”，认为这样的识字书形式“不单实现了标准化，还与现代辞书学家的眼光维持一致”，“形成了用字标准化、语料库建设和原始文献积累的坚实基础。”
汉代竹简《仓颉篇》有两个突出特点：四言；依语义进行词语定序，且面向部首。
首先，《仓颉篇》的格式是四言韵文(秦朝上古汉语)。以序为例：
其次，《仓颉篇》对字的整理是基于语义场（同样做法见于《尔雅》）和部首的（同样做法见于《说文解字》）。近义词、反义词并举很常见。其他部分则以部首顺序直接列字，与《说文解字》540部的顺序大致相同。
《仓颉篇》原文无注释，有些增补版加上了解释和字义，这个过程由历代学者不断注疏而积累。唐玄應《一切经音义》引《仓颉篇》：“痏，創也，音如鮪魚之鮪。”
甲骨文公司

甲骨文公司（英語：Oracle Corporation）是一間全球性的大型企業科技軟件公司，总部位于美国得克薩斯州奧斯汀。現任董事長兼CTO為公司創辦人劳伦斯·埃里森，CEO為凱芝。至2019年，甲骨文是繼微软後，全球收入第二多的软件公司，主要經營企業金融經營資料庫建檔等服務。例如銷售時點情報系統，供應鏈管理，人力資源績效分析等。
1977年，劳伦斯·埃里森、鲍勃·邁納（Bob Miner）與埃德·奧茨（Ed Oates）3人，在美國加州聖塔克拉拉合資成立公司，名為軟體發展實驗室（英語：Software Development Laboratories，SDL)。1978年，開發出第一版甲骨文系統（Oracle），以組合語言寫成。
1979年，更名為關連式軟體公司（Relational Software, Inc.，RSI)。1982年，推出甲骨文系統，公司也更名為甲骨文系統公司（Oracle Systems Corporation）。
最初一年賺不到百萬美金，在10年間迅速冒起，2017年市值達1900億美元。
2016年，總營業額$382億美金，每年的研發投入$22億美金，應用軟體收入$70億美金，中介軟體收入$10億美金。30,000應用軟體客戶，30,000中介軟體客戶，270,000資料庫客戶。
2016 年，Oracle 在雲端 SaaS 上的收入已為全球最大。
2020年12月11日，甲骨文发言人表示甲骨文公司总部从加利福尼亚州红木海岸迁至得克萨斯州奥斯汀。
約在2000年前後，微軟的資料庫產品，只集中在中小企市場，但微軟推出 Microsoft SQL Server 7資料庫後，技術上突破，搶佔高檔軟體市場。IBM亦以DB2資料庫，高姿態搶攻市場，令甲骨文面臨龐大挑戰。
在制定反擊策略時，甲骨文以所謂「快樂兒童餐」作為反擊。過去甲骨文的資料庫只是一個平台，平台上的應用多由其他公司開發，但自2000年底起，該公司自行推出一套叫「電子商務套餐」（e-business suite）的軟體，內有人事管理系統、銷售系統，全都是植根在資料庫上的程式。不過這仍未挽回甲骨文的頹勢，IDC的調查指，從2000年至2002年，微軟業務增長46%，IBM增長41%，但Oracle卻下跌10%。
在資料庫市場上，競爭尚不止於此。除了有資料庫對手外，甲骨文踏入應用軟體時，亦要面對歐洲最大的軟體企業SAP公司的競爭。當時在高階商業軟體市場上，SAP公司2003年的市佔率高達36%，位列榜首，同期甲骨文僅佔13%。
此外，IBM與方案顧問Accenture當時亦以套餐方式，直接向客戶提供軟體，當中甚至不乏推薦甲骨文自家的產品。相比甲骨文的策略，IBM傾向以和睦共處為大原則，在業內宣傳會議上，多次強調不會走甲骨文之路，成功安撫一批應用軟體商。
2009年4月，在IBM对外宣布收购SUN公司失败的一周后，甲骨文宣布成功收购SUN全部股权，这一爆炸性新闻之后的一个明确信号：甲骨文从单一的、纯软件厂商走向既有硬件（全球高階服务器系统、存储系统的厂商）、也有软件，全球唯一能和IBM全面抗衡的公司。
1999年甲骨文在全球145个地區大重組，埃里森當時說：“全球有多少員工？我不知道，那批資料全放在70個資料庫內。”Oracle把這批複雜的系統全搬到了網上。
为此，甲骨文更改賞罰機制，把地區經理的「營業額作評分」改成「邊際利潤（profit margin）比高下」。要是拒絕採用中央的系統，地區要自行付錢。基本改革後，甲骨文把銷售、財務系統整合，结果年省6,000多萬美元維修費。
最後Oracle改變了企業架構。埃里森曾指各地區分部猶如諸侯國，要求把全球的人事、財務全部遷至中央負責人手上。以銷售為例，他讓訂單在Oracle.com處理。即使客戶自己到網站落單，各地區分部仍可分得佣金。
2000年中，甲骨文将邊際利潤由19.6%升上31.4%，節省達10億美元，以此推出多個宣傳廣告，當時有人認為這是Oracle最出色的宣傳。
10億美元瘦身計劃在業內頗受矚目，並成為哈佛商學院的教學個案（Case Study）。
2003年夏天，以人事管理軟件作主打的仁科公司（Peoplesoft）正進行一場收購行動，以抗衡甲骨文和IBM的市場行為，但4天後，該公司亦成了收購對象。甲骨文提出以51億美元收購，令市場譁然，在消息公布後，甲骨文表明收購仁科後，將全面停止出售仁科的產品，所有系統會併入甲骨文平台上。
這場收購行動，最後演變成雙方激烈叫罵戰。當時仁科的行政總裁Craig Conway是前甲骨文的員工，對甲骨文的收購行為大肆抨擊。當時矽谷人曾這樣評價甲骨文的行動：「想在泳池小便的話，切勿在跳水板上做。」（if you're going to piss in the swimming pool, don't do it from the diving board.）
不過，2005年仁科公司仍然被甲骨文公司收購。
甲骨文公司的主要產品目前分為兩大類：
甲骨文云是甲骨文公司提供的云计算服务，通过甲骨文公司管理的数据中心的全球网络提供服务器、存储、网络、应用程序和服务。
妇好

妇好，又稱帚子、婦子、帚好，庙号辛，一般认为好是名或姓（即姓子），妇是职位称呼，她是中国历史上有文字记载（甲骨文）的最早的女政治家、军事家。
妇好的事跡主要來源自殷墟的商朝甲骨文记载，次數达2000多次以上。这些記載显示妇好不仅是当地商方最高等级的女祭司，还是一位善于打仗的女将军，殷墟的甲骨文记录了她攻克了周边诸多方国，这在历史上都是罕见的。
从妇好墓发掘甲骨文中发现，妇好多次主持部族祭祀，并提供牺牲。妇好经常主持祭天、祭先祖、祭神泉等各类祭典（祭天一次；祭泉一次）。
另外一个不同寻常的地方是，在妇好墓发掘出的甲骨中，记录她领导了多场军事行动，这说明武丁期间商方对周边方国进行过一系列的战争。譬如土方与妇好的商方常年交战，而妇好最终在一次决定性战役中击败他们，灭亡了土方。之后她又攻打了临近一些部落和巴，后者是中国历史上最早记载的伏击战。妇好多次担任统帅带兵出征，最多的一次曾经统领13,000人的大军【存疑，据《英国所藏甲骨集》片号：150，之上的卜辞显示，妇好统兵仅3000人，另一名商朝大将“旅”统兵万人】。她的赫赫战功显示，是当时最为杰出的将领之一。
这个情况雖然不合常理，但是已經透過许多出土文物（包括出土自她的坟墓的战斧，祭祀用的青铜鼎和大量甲骨片）得以确认。在墓葬中，还有发现很多尚未刻字的空白甲骨片，证明妇好有刻写甲骨文的能力。
她死于武丁之前，她死后武丁为她在殷墟的边界处建造了妇好墓并进行了大量献祭，据说他希望妇好的灵魂能保佑商方在贡方进攻中活下来，当时的龙方扬言要彻底撕碎商方。
根据甲骨文记载，武丁曾经占卜，测算妇好怀的是男胎还是女胎。卜辞里还有贞问妇好牙病的卜辞（妇好弗疾齿）。
殷墟卜辭中，關於婦好的記載約有二百餘條，其中絕大部份屬於武丁時期，小部份屬於武乙文丁時期，中間相隔一百年。張政烺認為婦好是世婦，一種世襲女官，因此不只武丁時期一個婦好。武丁時代的婦好，原是宗廟中掌管祭禮的多婦，之後成為武丁的妻子。
考古学家在1976年在河南安阳小屯西北殷墟发掘了妇好墓，出土1928件文物，如青铜器和玉器。她埋于生漆製的棺木中。
妇好墓现在对公众开放，在墓前为她立有雕像，这是中国最早的文字文物最丰富的出土墓葬，妇好的事迹成为当地人的骄傲和旅游热点。
璩效武《甲骨文字辨析》以為當釋讀為「長儒」，是商代的官銜名稱，主管一族子弟教育的商朝高級文官，並兼管治銅廠。由於此官位高權重，先後有幾位商王任命過此職，小辛時期，一位長儒因收受賄賂而被撤職查辦，之後此官職不再出現。
商汤

汤（约前17世纪—前16世纪），商朝开国之君，子姓，名履，今人多称商汤、殷汤，又称武汤、天乙、成汤、成唐，商代金文和甲骨文称為唐、成、大乙，原商部落首领，与有莘氏通婚后，任贤臣伊尹和仲虺为左右相，以亳为前进据点，积极治国，准备灭夏朝。
当夏桀之时，夏王内政不修，外患不断，夏后氏的共主地位严重动摇。汤乘机起兵，首先攻灭葛（今河南宁陵县北）及十多小国和部落。接着又克韦（今河南滑县东南）、顾（今河南范县东南）、昆吾（今河南许昌东部）等小国。经过11次战役，使得夏王朝空前的孤立無援，又利用有娀氏的反叛，起战车七十乘，必死之士六千人伐夏，在鸣条之战中击败夏桀，一举灭夏。由于商汤以武力灭夏，打破君王永定的说法，因而史称“貴族革命”。汤建立商朝后，对内减轻征敛，鼓励生产，安抚民心，从而扩展了统治区域，影响远至黄河上游，氐、羌部落都来纳贡归服 。
成汤在商代文字称为“唐”。在祭祀先祖时，殷商人也称呼成汤为“成”、“大（太）乙”。
現今流傳文獻記載的成湯在位年數有2種說法：
湯是儒家推崇的上古聖王之一。
房玄龄在《晋书》中称赞他：「商汤，哲后也，托负鼎而成业。」
汉字数字

漢字数字，又称中文数字，是漢語使用的數字系統，分為大寫和小寫，在阿拉伯数字傳入前廣泛使用。現時在計算中漸少使用。東亞地區書寫法律文件、銀行單據（如支票）等時仍會使用漢字數字（通常是大寫），因筆劃繁複，能避免輕易竄改作假。
漢字數字分大寫、小寫，常見的大寫、小寫漢字數字及分別對應阿拉伯數字為：
《中华人民共和国国家标准 GB/T 15835-2011 出版物上数字用法的规定》详尽规定了阿拉伯数字与汉字数字各自的规范使用情形：
中華民國行政院訂有《公文書橫式書寫數字使用原則》，以規定各公家機關公文書之數字使用。
香港支票金額不能寫「零角零分」，只能「正」或「整」。
漢字有九個字代表“一”至“九”，另有其他數字代表“十”、“百”、“千”等較大數。
690年，武则天颁布了则天文字，其中一字就是「〇」，当时意同“星”，现在用作数字「零」的同义字。
七世紀的古印度婆羅摩笈多是第一個提出有關0的計算規則的數學家。瞿曇悉達于718年将印度数字〇引入中国，以此来代替算筹。
按《孫子算經》、《五經算術》、《數術記遺》，比萬大的數字，中國傳統使用「億、兆、京、垓、秭、壤、溝、澗、正、載」十字來分等。但此十字只是表示數之間大略的比較關係，並未精確指出數量級。從古至今，這十等共有四組系統：上數、中數、下數、萬進。
敦煌发现的唐五代时期算经残卷（P.3349）采用万进法，“凡数不过十名不过万，故至万万即改”，如“万万该（垓）曰梓（秭）”、“万万梓曰譲（穰）”等等。 《太平御览》卷七百五十引《风俗通》曰：“十十谓之百，十百谓之千，十千谓之万，十万谓之亿，十亿谓之兆，十兆谓之经，十经谓之垓，十垓谓之补，十补谓之选，十选谓之载，十载谓之极。”《中国算学史》：“敦煌石室算经一卷并序内‘万万曰亿，万万亿曰兆，万万兆曰京’，等而上之，曰垓……曰极，并称为孙子数。”但实际上，《孙子算经》卷上至“载”为止，没有“极”，且递进的等差也不同。
中國大陸只继承了古代「萬進數」中的「万」、「亿」，而将10称为「万亿」，依次类推，10应为「亿亿」，10应为「万亿亿」。在出版物中，为了易于辨识，通常用阿拉伯数字和「十」、「百」、「千」、「万」、「亿」组合来表述大数，例如「GDP超过100万亿元」、「耗资4.6千万元」、「出货量高达2.3亿部」、「60万亿亿吨的地球」。
在台灣，「万」、「亿」以上，则用「兆」表示10。这里「兆」代表的值跟從古代漢語中的「萬進數」系統。
中國使用的国际单位制词头，代表10的词头mega（M）对应成“兆”。《新华字典》中，“兆”的定义是“①百万；②古代指万亿”。，但在日常表示数字时通常不使用「兆」而使用「百万」，「兆」通常只和国际单位词头混用（兆赫、兆欧等），也有一些国际单位不使用「兆」称呼（如百万像素不称为「兆像素」）。虽然中国官方表示10的数多数情况下为避免与代表10的词头mega（M）“兆”混淆，通常使用「万亿」来表示（新闻联播、GDP数值等），但也有例外，日本动画《工作细胞》引进国家级电视台CCTV6放送时，第一集开头普通话配音仍然使用「37兆2千亿个各种各样的细胞」而不是「37万2千亿顆各种各样的细胞」。
台灣使用的度量衡單位中，表示10的字頭tera為「兆」；表示10的字頭mega為「百萬」，如MHz稱為「百萬赫」。有些人會把mega唸成「ㄇㄝ」或「ㄇㄞ」，主要是簡化兩音節變成一音節。
简言之，「兆」在中國通常代表国际数级的词头mega（M）为10，但多数情况下仅作为国际单位词头使用，中国民间亦有延续使用万进法把「兆」作为10；在台灣是10，可以當作單位字頭。
汉语原没有大於載、極（10）的数词。印度佛教有一些表示大数的词，这些数词随佛教的传播而被译为汉语，但在佛教外少用。“極”以上有恒河沙（10）、阿僧祇（10）、那由他（10）、不可思议（10）、无量大數（10）、大數（10）。
下列是佛經數字在唐譯《華嚴經》內的用法：
现时有用到的小数词头为分（十分之一）、厘（百分之一）、毫（千分之一）、微（百万分之一），其余罕用，如“微米”为一百万分之一“米”。毫、微中间原有“丝”（万分之一）、“忽”（十万分之一），现时罕用。
小数读法为“整数部分（零要读出）＋点＋各小数位的数依次读出”，不加词头，中间有几个零就读几个零，不可省略。如：3.1415读作“三点一四一五”，0.618读作“零点六一八”，0.0002读作“零点零零零二”。
在小數點記法未隨阿拉伯數字從西方引入中國前，漢語小數用下表的小數單位讀出，如有整數部份，在整數和小數間加「又」或「個」字，如0.153是「一分五釐三毫」，0.03071是「三釐七絲一忽」，4.26是「四又二分六釐」或「四個二分六釐」，10.049是「十又四釐九毫」或「十個四釐九毫」，2.0409是「二又四釐九絲」或「二個四釐九絲」。以上的「釐」「毫」也可以寫作「厘」「毛」。現在除了利率仍用「分」「厘」稱呼外，這種傳統讀法已被小數點的讀法取代。
小數點以下為「十退位」，名稱依次為分、釐、毫、秒或絲、忽、微、纖、沙、塵、埃、渺、漠。其中，《孙子算经》记载的最小词头是“忽”，《察微算經》记载的最小词头是“纤”。
以上词头之下还有模糊、逡巡、須臾、瞬息、彈指、刹那、六德、虚空、清淨、阿賴耶、阿摩羅、涅槃寂靜，这些本为时间单位，不是小数词头，但某些书籍将其混入词头中。这些词中，部分词汇（须臾、瞬息、弹指）是汉语本有的，但只表示时间短，并无具体数值，部分词汇（刹那、阿賴耶、阿摩羅、涅槃寂靜）来自佛经音译的印度词汇，来自汉语的那些词汇在佛经中被用于意译印度特有的时间单位，从而有了具体大小。
十進制在中國發展了很長時間，甚少分數字詞，其中只有「半」作為單字詞，於古代中國應用如下：。
中國數字分數系統中，稱呼分數時先稱呼分母後稱呼分子，算籌運算或編寫數碼則分子在上分母在下。
亦有成語「人生不如意事，十常八九」，字面上為「人生中遇上之各事，有高達約八成（ 8 10 {\displaystyle {\frac {8}{10}}} ）甚至九成（ 9 10 {\displaystyle {\frac {9}{10}}} ）屬不如己意之事」，從哲學語境上則為表達「人生中遇上之各事縱有眾多不如意，亦應豁然樂觀面對」而非謹此理論「不如意事」於人生之概率必定為大約／高達／等於／超逾 8 10 {\displaystyle {\frac {8}{10}}} 甚至 9 10 {\displaystyle {\frac {9}{10}}} 。
古代汉语

古代漢語是与现代漢语相对而言的，它是汉族祖先及其后代在古代的语言。一般人心目中的古代汉语的面貌在语音上为唐诗宋词等韵文，文字上体现为王羲之、欧阳询、柳公权、颜真卿等人的书法作品，词汇和语法则为先秦到明末清初的文言文。
直到現在，学术界還沒有對古代漢語和現代漢語定下公認明顯的劃分界線。目前学术界一般都以「五四運動」和「白話文運動」為分水嶺。
古代的汉语有三个明显的发展阶段：以先秦时代为核心的上古漢语，其语音体系一般稱上古音，以诗经和形声字的古韻推测，文字为甲骨文、金文和篆书；以唐代和宋代为核心的中古漢语，其语音体系一般稱中古音，为等韻和韵图所记录，文字为楷书；以明末清初为核心的近代漢语。亦有人分成先秦、兩漢六朝、唐宋、元明清四個階段。古代汉语在不同阶段最明显的差别是语音，而上古漢语还有文字也与后世不同。狭义的古代汉语的面貌大体上和中古漢语一致，因为这是古代汉语发展最繁荣、影响力最大、产生最多代表性作品的时期。
漢字以紀錄語素和音節方式紀錄文字，稱為「音節語素」文字。意思是一個文字符號紀錄音節和具獨立意義的語素。
漢朝許慎師承劉歆，将漢字的構造和使用規律分為六種，稱為「六書」：即象形、指事、會意、形聲、轉注、假借。前四者是造字規律，而後兩者是用字規律。
一曰指事。指事者，視而可識，察而見意，上、下是也。 二曰象形。象形者，畫成其物，隨體詰詘，日、月是也。 三曰形聲。形聲者，以事為名，取譬相成，江、河是也。 四曰會意。會意者，比類合宜，以見指撝，武信是也。 五曰轉注。轉注者，建類一首，同意相受，考老是也。 六曰假借。假借者，本無其字，依聲託事，令長是也。」
「六書」的不足之處在于早期漢字以一個文字符號紀錄一個語素，依據「因義造意，據意構形」的理論造字，即是依語素意義，定立意圖，最後構字形，這是象形字。
夏朝、商朝、周朝主要使用的文字是甲骨文、金文。春秋戰國時期，各個諸侯發展自己的書寫方式 。
到了秦朝，文字書寫方式被統一，秦朝政權以小篆作为通用的字体，並將戰國時不少秦國工匠為書寫方便無意間創造之隸書標準化，作為對小篆之简化书写。
实际上，由于汉字发展的师承关系，地域不同，实际书写也有所不同。所以一部分古籍和字画中使用了不同写法的汉字。
古代汉语的语法主要体现在词汇使用和句子结构上。
汉语没有词性变化，直接利用别的词性的词汇来活用（这只是用现代的概念来说，不是说，中国古代汉语有这些概念）。比如名词动用，动词名词化，动词形容词化等。
大量使用省略句式，倾向于省略主语，所以大量句子看不到主语的存在，只能靠上下文的意思来推定。现代汉语大体上保留了这种习惯，尤其是口语。
否定句式中将宾语提前。例如：“时不我與”是典型的古汉语结构的一个成语，把“我”这个宾语提在“與”的前面。这种用法在现代汉语普通话和各种方言中都完全消失。
在周朝之前，中國境內沒有統一的音韻 。隨著周朝國力日增，各地的音韻慢慢以首都的口音為標準，稱為雅言。爾雅就是周朝第一本把字詞分類的著作。「爾」的意思是近/接近 。「雅」的意思是雅言，即是正音 。
早期汉语的拼音系统为「讀若法」或「直注法」，即用相同或相似读音的字来标注别的字的读音。
後來發明了「反切」：一般是用兩個的漢字音韻合併，用前者的聲母跟後者的韻母連在一起念。隨著時代變化，古代音韻跟現代音韻差別不同。
因為中國古代國力鼎盛，所以影響鄰近地區的民族採納或者參考漢語及漢字作為當地的語音及文字。
文字方面，例如：朝鮮半島從朝鲜三国时期是直接採用漢字，有學說指在古朝鮮時亦有使用燕、齊一帶通行的文字。遼朝根據漢字來自創契丹大字（契丹小字为依照回鹘文创建的字母拼写文字）。金朝（女真）大字根据契丹大字结合汉字为基础再次改造出新变种方块字。西夏文亦是根据汉字笔画改造而成。
語音方面，例如：現代日語的汉字音读保留了六朝江南音和唐朝长安音的一些特征，現代朝鲜语和现代越南语的汉语词都保留了唐朝长安音的一些特征。詳見日本漢字音、朝鮮漢字音和越汉音。
文字学

文字学是语言学的一个部门。亦為中國文學系中的一門科目。以文字为研究对象，研究文字起源、发展、性质、体系與文字的形，音，义之关系、正寫法以及个别文字演变的情况。文字学知识有助于改进和改革文字，为无文字的语言创制文字；对古文字的了解有助于历史科学的研究。汉字历史悠久，结构复杂，因此文字学在中国特别发达。
中國文字學是專門研究漢字的形、音、義及其演變的學術，是傳統中國語言學小學的一個分支。
古代的中國文字學，又稱「古文字學」，始於西漢時期。从漢文帝漢景帝到漢武帝时期，經學在漢朝漸漸成為重要的顯學。為了能讀得懂古文的經典和先秦銅器的銘文，漢代學者開始研究古文字。到了東漢時期，文字學的研究和發展已經有很大的進展。
漢字文字學中的六書是由漢代的學者把漢字的構成和使用方式歸納成的六種類型。六書說是最早的關於漢字構造的系統理論。《漢書》首先談到「六書」的具體名稱：「古者八歲入小學，故周官保氏掌管國子，教之六書，象形、象事、象意、象聲、轉注、假借，造字之本也。」。文字學家許慎歷經 21 年著成的《說文解字》，是中國最早的文字工具書, 也是第一部按照偏旁部首編排的字典。它也是世界上最早的字書之一，至今仍是漢字文字學重要的經典之一。
文字學在中國古代語言學小學已經有將近 2000 年的歷史。現代的語言學主要以西方學術為主。然而歐洲語言文字大多是拼音文字，不是象形文文字。所以西方語言學科很少有專門研究象形文字的學科。因此要找到一個適當的英語學科名稱較為困難。現今西方語言學科還未有適當的英語學科名稱來稱呼「中國文字學」。
目前有許多大學的中國文學系（漢學系）將「中國文字學」一詞翻譯成英語的 Chinese Philology。然而 Philology 的實際意思更接近訓詁學或古代語文學。Philology 是研究語言（linguistic）或與文學相關的學問。英語的 Etymology 是研究字源/詞源和詞形變化的學問（字源/詞源學）。Graphology 是研究筆跡的學問。Epigraphy 是研究青銅器，石器，古文物的文字銘刻的學問（稱「金石學」或「銘刻學」）。有些學者將 Palaeography 翻譯成「古文字學」，然而 Palaeography 是研究古代和歷史筆蹟的學問（尤其是寫作的形式和過程，並非漢字文字學意義上的文字學）。一些學術性書籍和文章也用 Chinese grammatology 這一術語。
目前西方漢學家所著的英語文字學書籍多採用英語直譯 Analysis of Chinese Character，因為目前的西方語言學科還未能找到適當的名稱。
刺客信条：起源

《刺客教條：起源》（英语：Assassin's Creed Origins，中国大陆译作“刺客信条：起源”，香港和台湾译作“刺客教條：起源”）是一部由育碧蒙特利尔开发由育碧公司发行的動作冒險遊戲。本作是刺客教條主系列的第十部作品，也是系列首次把时间线推前到刺客信条初代以前。游戏将于2017年10月27日发售在PlayStation 4、Xbox One和Microsoft Windows等平台；同时将支持新的Xbox One X主机。
游戏的舞台是在托勒密王朝及埃及豔后統治下的古埃及，玩家所操控的角色是一位隸屬於法老的護衛，稱為守護者（Medjai），來自錫瓦（Siwa）名為巴耶克（Bayek）的埃及刺客。
而游戏的宣傳動畫，是由香港的動畫製作公司Paper Box Creation所製作。
本作首次進行大量RPG的嘗試，技能樹、基本數值升級、裝備替換、收集材料升級裝備等要素，但是依然保留了大量刺客教條的特色。在界面、武器、防具、地圖方面傾其所能使用埃及風格，能用已有的古埃及符號、文字、圖騰所表達的內容去重現當時的樣子，只做簡化修改。這種風格，深厚影響了後來的奧德賽和維京紀元。
本作駱駝為主要交通工具，能隨時呼喚召來使用，並透過遊戲進行解鎖其他坐騎。
2017年，Abstergo的員工蕾拉·哈桑被指派到埃及，她在那裡發現了一具木乃伊，並利用自己開發的攜帶型Animus開始回溯該具木乃伊的記憶——
在西元前49年，統治埃及的克麗歐佩特拉七世與托勒密十三世之間發生了战爭，時局動盪不安。同時，法老的守護者已經失去了原來的作用，最後的守護者巴耶克仍執行著家族歷代以來的傳統，守護著埃及與阿蒙的神殿。
可是在某日，五名戴著假面的男子挾持了巴耶克的兒子卡慕，脅迫他說出阿蒙神殿的寶物庫的開啟方式，否則就要殺害卡慕，但巴耶克即使說出自己真的不知道開啟寶物庫的方法，卡慕仍慘遭面具男子的殺害。兒子遇害後，巴耶克立誓復仇，踏上了追尋這些面具男子們的復仇旅程，並因此捲入了為了爭奪埃及支配權的克麗歐佩特拉與托勒密十三世，以及來自羅馬的蓋烏斯·尤利烏斯·凱撒三者混亂的政治鬥爭之中。
本作的开发始于《刺客信条IV：黑旗》完成后的2014年。
《刺客信条：起源》作为时隔两年的系列游戏新作，同时也是10周年纪念作品，玩家们对它期望值很高。 而当发售日真的到来，玩家们发现《起源》还真不负众望，媒体评价超高，游玩体验极佳，销量也非常可观。 《起源》成为刺客信条另一个里程碑，在经历《大革命》、《枭雄》的低迷之后，重新振作了《刺客信条》系列。
《刺客信条：起源 无形者》（2018年1月24日）
《刺客信条：起源 法老的诅咒》