davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Telang

Telang (serapan dari Ternate: telang) atau kitelar (serapan dari bahasa Belanda: kittelaar) adalah suatu genus tumbuhan berbunga dari subfamili Faboideae (kacang-kacangan yang tumbuh merambat). Genus ini habitatnya tersebar di daerah tropis maupun subtropis. Penyerbukan bunganya dibantu oleh serangga.
Nama genus ini diambil dari klitoris manusia, karena bentuk bunganya mirip dengan vulva. Spesies pertama dari genus ini yang dideskripsikan diberi nama Flos clitoridis ternatensibus pada tahun 1678 oleh Rumpf, seorang ahli botani kelahiran Jerman yang dipekerjakan oleh Perusahaan Hindia Belanda. Penamaan ini dianggap sebagai nama yang tepat oleh Johann Philipp Breyne pada tahun 1747. Banyak nama vernakular dari bunga-bunga ini dalam berbagai bahasa yang maknanya mirip, biasanya diambil dari kelamin luar wanita dalam bahasa setempat.
Pada masa lalu, penamaan genus ini sempat menjadi kontroversi di antara para ahli botani karena dianggap terlalu eksplisit. Analogi berdasarkan kemiripan dengan alat kelamin wanita menuai kritik tajam dari ahli botani seperti James Edward Smith pada tahun 1807, Amos Eaton pada tahun 1817, Michel Étienne Descourtilz pada tahun 1826, serta Eaton dan Wright pada tahun 1840. Beberapa alternatif nama yang kurang eksplisit, seperti Vexillaria (Eaton 1817) dan Nauchea (Descourtilz 1826), diusulkan, tetapi kemudian gagal diterima secara luas, sehingga nama Clitoria tetap bertahan sampai hari ini.
Tanaman ini berasal dari daerah tropis, subtropis, dan daerah beriklim sedang di seluruh dunia, dari belahan bumi barat di Amerika Utara hingga belahan Bumi timur di Australia.
Spesies genus Clitoria yang paling dikenal luas adalah Clitoria ternatea, yang dikenal juga sebagai kacang kupu-kupu. Tumbuhan ini digunakan sebagai obat herbal, dan makanan. Akarnya digunakan dalam pengobatan Hindu ayurveda.
Bunga telang yang berwarna biru keunguan dapat dimanfaatkan sebagai pewarna alami makanan, dengan cara dicuci, ditumbuk, direbus dan disaring
Kuya batok

Kuya batok alias kura-kura batok (Cuora amboinensis) adalah sejenis kura-kura yang tergolong suku Geoemydidae. Menyebar luas dari India di sebelah barat hingga Maluku di timur, kura-kura ini dikenal dalam bahasa Inggris sebagai Amboina Box Turtle atau Southeast Asian Box Turtle. Nama spesiesnya merujuk pada Amboina (nama lama Ambon), yakni lokasi asal tipe spesies ini.
Kura-kura dengan tempurung punggung (karapas) yang cenderung membulat tinggi dan perisai perut (plastron) yang dapat ditekuk menurut garis melintang, sedemikian sehingga dapat menyembunyikan kepala dan tungkainya rapat-rapat. Terdapat tiga buah lunas (tonjolan memanjang) di atas perisai punggung, yakni di tengah keping-keping perisai vertebral dan di kanan kirinya pada keping-keping kostal dekat perbatasan dengan keping vertebral. Keping-keping vertebral hampir sama panjang, kecuali no 5 yang lebih pendek; dengan urutan no 2 > 3 > 1 > 4 > 5. Perisai perut tidak berlekuk pada ujung depan dan ujung belakang. Pada hewan jantan, perisai perut bagian belakang agak melekuk (cekung).
Punggung berwarna kehitaman, kecoklatan hingga coklat-zaitun. Perutnya putih kotor atau krem, dengan bercak-bercak besar kehitaman. Kepala berwarna hitam dengan tiga garis kuning yang khas: pada sekeliling tepi kepala di atas mata, pada pipi, dan pada bibirnya. Garis kuning juga terdapat sepanjang tepi kaki-kakinya.
Sekurang-kurangnya terdapat empat anak jenis (subspesies) Cuora amboinensis, yang terutama dibedakan dari warna dan bentuk tempurungnya
Di samping itu, beberapa populasi yang terpisah lainnya diyakini membentuk hingga empat anak jenis, atau setidaknya varietas yang menyolok, yang berbeda dengan sebelumnya:
Kuya batok hidup terutama di lahan basah di lingkungan sungai besar atau kecil, rawa-rawa, dan bahkan sawah. Bersifat omnivora, kura-kura ini menyukai bahan nabati (tumbuh-tumbuhan) sebagai makanannya, namun juga mau memangsa ikan dan udang.
Di banyak kelompok masyarakat tradisional, kuya batok sering diburu untuk dimakan dagingnya. IUCN, Uni Konservasi Dunia, telah memasukkan populasi kuya batok ke dalam kategori Rentan (VU, vulnerable)
Kura-kura bergerigi

Kura-kura bergerigi (Cyclemys dentata) mendapatkan namanya dari gerigi yang ada pada perisainya, meskipun sifat ini tidak istimewa. Kura-kura ini sering diperjual-belikan sebagai hewan timangan dan dalam perdagangan juga dikenal sebagai kura-kura ceper, walaupun nama yang akhir ini bisa menyesatkan. Ada pula yang menyebutnya kura-kura daun, mengikuti namanya dalam bahasa Inggris, Asian Leaf Turtle.
Kura-kura yang biasa hidup di air tawar; di sungai besar atau kecil yang mengalir lambat. Panjang tempurungnya (karapas) mencapai 240 mm, dengan lima buah keping sisik vertebral di tengah punggungnya. Keping-keping vertebral ini memiliki lunas (tonjolan memanjang), tetapi lunas ini cenderung menghilang setelah dewasa; urutan panjang keping-keping itu adalah 2 = 3 = 4 > 5 > 1. Lehernya dengan garis-garis memanjang, kekuningan atau kemerahan. Keping-keping sisik pada plastron (penutup dada dan perut) dengan coretan-coretan radial berwarna kehitaman, tebal atau tipis sampai kabur.
"Kura-kura ceper" yang sejati (dalam perdagangan) adalah beiyogo (Notochelys platynota); dibedakan melalui keping vertebral ke-5 (atau ke-6; kedua dari belakang) yang jauh menyempit dibandingkan keping sebelum dan sesudahnya. Kura-kura matahari atau kura-kura duri (Heosemys spinosa) memiliki gerigi pada semua keping marginalnya, bukan hanya pada keping marginal di bagian belakang.
Kura-kura ini menyebar sejak India bagian utara, Bangladesh, Burma, Cina, Kamboja, Vietnam, Thailand, Semenanjung Malaya, Indonesia dan Filipina. Di Indonesia didapati di Mentawai, Sumatra, Kalimantan, Jawa, dan Bali.
Cyclemys dentata banyak diperdagangkan untuk dipelihara. Selain itu, hewan ini secara tradisional juga menjadi buruan untuk memenuhi kebutuhan protein di pedalaman. Meskipun mengalami tekanan sedemikian, hewan ini belum dilindungi oleh undang-undang RI. Uni Konservasi Dunia, IUCN, memandangnya masih Berisiko Rendah (Lower Risk).
Mereka adalah hewan omnivora. Di alam liar, mereka memakan beberapa jenis serangga seperti jangkrik dan belalang, lalu beberapa molusca. Namun, mereka juga tidak menolak buah-buahan dan sayur-sayuran
Belimbing darah

Belimbing darah atau belimbing merah (Baccaurea angulata) adalah sejenis buah anggota suku Phyllanthaceae (dulu: Euphorbiaceae). Buah ini masih sekerabat dengan menteng dan rambai, tetapi bentuk luarnya serupa dengan belimbing, dengan kulit yang lebih tebal dan berwarna merah menyala. Menyebar terbatas (endemik) di Pulau Kalimantan, buah ini dikenal dengan nama-nama lain seperti asem ketiak, pidau, umbing, umbung (Kalimantan); bonit, (Kapuas Hulu, Kalbar); belimbing hutan (Brunei); embaling, embaling bobou (Dusun); ujung, uchong (Sarawak, Iban); belimbing uchong, pelawak, popotong, tampoi hutan (Sabah).
Pohon kecil berumah dua (dioesis); tinggi 6–21 m dan gemang hingga 40 cm, tidak berbanir. Rerantingan gundul, pucuknya berwarna jerami pucat, yang menjadi abu-abu kehijauan hingga kehitaman jika mengering. Pepagan luar kelabu kecokelatan, merah kecokelatan, atau hijau; halus hingga kasar memecah, lembut hingga keras, menggabus; pepagan dalam kuning hingga kemerahan atau kehijauan, tebalnya 0,6–4 mm. Kayu teras berwarna cokelat.
Daun-daun tersebar; daun penumpunya panjang 4–11 mm, gundul atau berambut rapat sisi luarnya, tepinya menyerabut. Tangkai daun panjangnya 2–12,5 cm, gundul, biasanya dengan kelenjar yang menonjol. Helaian daun jorong hingga bundar telur sungsang, 12–39 × 4–13,6 cm, tebal menjangat; ujungnya meluncip hingga berekor, jarang tumpul; permukaan atasnya gundul, hijau gelap mengilap atau kusam; sisi bawahnya hijau pucat, dengan pertulangan berwarna keputihan; tulang daun sekunder 9–16 pasang. Perbungaan kebanyakan muncul pada batang (cauliflory) atau pada cabang (ramiflory), tandan bunga jantan panjang hingga 23 cm, yang betina hingga 25 cm, bercabang-cabang, merah. Bunga-bunga berukuran kecil, yang jantan dengan diameter hingga 2,6 mm; yang betina lebih besar hingga 10 mm, kuning pucat hingga krem atau kehijauan.
Buah buni berbiji 1–3; bentuk bulat telur sungsang, penampang melintangnya bentuk bintang (belimbing); berukuran lk. 50 × 26 mm; merah, merah jambu, hingga ungu atau merah kecokelatan; perikarp 1–2 mm tebalnya. Biji bundar atau jorong, memipih; 16–23 × 7–16 × 4–9,5 mm; dengan salut biji (arillode) berwarna putih.
Sebaran alami belimbing darah adalah hutan-hutan primer dan sekunder di Kalimantan,termasuk pula di hutan-hutan tepi sungai. Tumbuhan ini ditemukan pada ketinggian 0–800 m dpl., di atas tanah-tanah laterit atau tanah pasir. Tercatat berbunga pada bulan-bulan Mei, Juni, Agustus, Oktober, dan November; buahnya didapati di sepanjang tahun.
Belimbing darah dimakan sebagai buah segar. Salut bijinya berasa asam hingga manis; sedangkan kulit bijinya berasa asam (kecut). Buah belimbing darah mengandung protein, karbohidrat, serat, mineral, dan vitamin C. Buah ini juga berpotensi sebagai bahan obat.
Jarak tintir

Jatropha multifida atau dikenal dengan nama Jarak tintir, Tanaman Yodium, daun betadin, daun pinisilin, Jarak Dokter atau Jarak Cina adalah spesies tumbuhan dari keluarga Euphorbiaceae. Tumbuhan ini asli dari Meksiko dan Kepulauan Karibia. Tumbuhan ini tanam sebagai obat luka atau tanaman hias, tetapi seperti anggota genus Jatropha lainnya, tumbuhan ini juga mengandung racun.
Getah tumbuhan ini dipakai sebagai obat luka. Tumbuhan ini cukup beracun dan konsumsi tumbuhan ini menyebabkan gangguan pencernaan. Tumbuhan ini di Indonesia dikenal dengan nama Jarak tintir, Tanaman Betadin, dan Tanaman Yodium. Di Bali, Tumbuhan ini dikenal dengan nama jarak dokter. Dalam bahasa Inggris, tumbuhan ini dikenal dengan nama Coralbush.
Media tentang Jatropha multifida di Wikimedia Commons
Beringin

Beringin (Ficus benjamina dan beberapa jenis (genus) Ficus lain dari suku ara-araan atau Moraceae), yang disebut juga waringin atau (agak keliru) ara (ki ara, ki berarti “pohon”), dikenal sebagai tumbuhan pekarangan dan tumbuhan hias pot. Pemulia telah mengembangkan beringin berdaun loreng (variegata) yang populer sebagai tanaman hias ruangan. Beringin juga sering digunakan sebagai objek bonsai.
Beringin adalah tumbuhan asli dari Asia dan Australia. Varietas beringin yang baru saja dideskripsikan, Ficus benjamina var. Bracteata ditemukan di hutan karang yang terangkat di daerah Taiwan selatan. Beberapa spesies beringin juga telah dinaturalisasi di Hindia Barat serta di negara bagian Florida dan Arizona di Amerika Serikat. Buah beringin relatif kecil, dan biasanya disukai oleh beberapa burung, seperti walik raja, merpati buah wompoo (Ptilinopus magnificus), merpati buah bintik merah muda (Ptilinopus perlatus), Ptilinopus ornatus, merpati buah berperut oranye (Ptilinopus iozonus), merpati kekaisaran torres (Ducula spilorrhoa, dan merpati kaisar ekor ungu (Ducula rufigaste).
Beringin sangat akrab dengan budaya asli Indonesia. Tumbuhan berbentuk pohon besar ini sering kali dianggap suci dan melindungi penduduk setempat. Sesaji sering diberikan di bawah pohon beringin yang telah tua dan berukuran besar karena dianggap sebagai tempat kekuatan magis berkumpul. Beberapa orang menganggap tempat di sekitar pohon beringin adalah tempat yang “angker” dan perlu dijauhi.
Pohon bodhi sering dipertukarkan dengan beringin, meskipun keduanya adalah jenis yang berbeda.
Pohon beringin tidak hanya memiliki daya tarik visual yang menawan, tetapi juga memberikan banyak manfaat penting bagi lingkungan dan manusia. Berikut adalah beberapa manfaat utama pohon beringin: Manfaat Ekologis
Manfaat Sosial dan Budaya
Manfaat Ekonomi
Manfaat Kesehatan
Meskipun penelitian ilmiah mengenai pohon beringin masih terbatas, beberapa bagian dari pohon ini telah lama digunakan dalam pengobatan tradisional untuk berbagai masalah kesehatan:
Dalam kehidupan sehari-hari, beringin sering dijadikan bonsai oleh masyarakat Indonesia. Sedangkan beringin yang sering dijadikan bonsai antara lain:
Ikue Ōtani

Ikue Ōtani (大谷 育江code: ja is deprecated , Ōtani Ikue) (lahir 18 Agustus 1965) adalah pengisi suara dan narator asal Jepang. Ia terkenal mengisi suara anime untuk seri Pokémon (sebagai Pikachu), One Piece (sebagai Tony Tony Chopper), Naruto (sebagai Konohamaru Sarutobi), Detective Conan (sebagai Mitsuhiko Tsuburaya), Uchi no Sanshimai (sebagai Fu), dan Konjiki no Gash Bell (sebagai Gash). Dia saat ini bergabung dengan agensi Mausu Promotion. Dia sering mengisi suara untuk karakter laki-laki dan perempuan, juga terkadang banyak karakter dalam satu produksi. Dia lahir di Tokyo, tetapi besar Niigata Prefecture.
Daftar pustaka L. Ron Hubbard

Berikut adalah daftar tulisan yang pernah dibuat oleh L. Ron Hubbard (1911–1986), pendiri aliran Scientology.
Kisah petualangan
Fantasy Stories
Serial Hell Job
Cerita Misteri/Seram
Cerita Ole Doc Methuselah
Cerita Fiksi Ilmiah
Western Stories
Malbi

Malbi adalah hidangan semacam semur yang berasal dari Palembang yang menyerupai semur daging sapi. Makanan ini berwarna gelap seperti rendang dan bercita rasa manis dan gurih.
Ciri utama dari malbi selain warnanya adalah kuahnya yang banyak dan kental juga penggunaan rempah. Bahan utama pembuatan masakan ini adalah daging sapi dan bumbu seperti asam jawa, bawang merah, bawang putih, batang serai, daun salam, jahe, lengkuas, cengkih, merica, mesoyi atau kayu manis, pala dan kecap manis.
Malbi dimasak dengan cara perlahan hingga bumbu meresap ke dalam daging dan kuahnya mengental. Malbi dapat dimasak menggunakan santan atau tanpa santan dengan menggunakan air saja. Ada pula variasi resep malbi yang menambahkan kepala sangrai atau kerisik.
Malbi dipercaya merupakan hidangan hasil akulturasi budaya Arab, India dan Melayu. Malbi sudah ada sejak zaman Kesultanan Palembang. Makanan ini disajikan kepada Sultan Mahmud Badaruddin I dan para pejabat kesultanan setelah shalat Jumat bersama. Malbi akan dimakan bersama dengan kelompok elit dari suku Arab dan suku India. Pembuatan gulai ini diserahkan kepada orang Arab dan India dikarenakan kesamaan agama, selera dan rempah-rempah yang digunakan dan biasanya hanya disajikan saat ada acara besar. Kini malbi merupakan makanan yang biasa dihidangkan pada saat perayaan Idul Fitri maupun pernikahan.
Malbi biasanya dihidangkan bersama nasi minyak, kerupuk, sambal nanas dan juga acar. Gulai malbi juga dihidangkan bersama nasi putih atau ketupat sayur.
Gouel filmoù Douarnenez

Gouel ar Filmoù a zo ur festival hag a ziskouez filmoù e-pad ur sizun e fin miz Eost, hag a vez aozet e Douarnenez (Penn-ar-Bed) abaoe 1978.
Krouet e oa bet ar Festival e 1978, e Ti an Dud Yaouank (MJC) e Douarnenez, gant tud yaouank izili eus an MJC, hag o doa c’hoant da stourm evit ar pobloù minorelaet hag o yezhoù, hag evit ar brezhoneg, en ur zizkouez filmoù. Anvet e oa da gregin « Gouel filmoù ar minorelezhiou broadel / Festival du cinéma des Minorités nationales ».
Aozet eo ar Festival bremañ gant ar gevredigezh « Festival de cinéma de Douarnenez », gant sikour ar gevredigezh Daoulagad Breizh evit filmoù eus Breizh.
E 2025, d’ar 16 betek ar 23 a viz Eost, ar festival a vo diwar-benn Pobloù-Amazonia.
Taol Kurun

Taol Kurun a zo ur festival aozet bep bloaz gant ur gevredigezh savet a-ratozh. Lies eo an oberezhioù (kontadennoù, dañs, kenstrivadeg haiku...)
Kudennoù a save gant skol Diwan Kemperle e 1995. Evit ma ne varvfe ket e tibabas Kuzul skoazell hag AEP skol Diwan Kemperle sevel un abadenn evit diskouez nerzh Diwan ha tud Breizh evit difenn o skol e brezhoneg, neuze e-lec'h ober ur vanifestadeg, o deus graet ur gala « Un ti evit diwan » gant Denez Prigent, Dan Ar Braz, EV...
Er bloavezh 2009 ez eus bet ar 15vet festival.
E-pad 15 devezh e miz Genver e vez aozet abadennoù a bep seurt tro-war-dro Kemperle. Kinniget e vez sinema, kafe filo, kontadennoù (1000 a dud), dañs (2 fest-noz, 1 fest-deiz, stalioù dañs evit 240 bugel), abadennoù a bep seurt, kenlabour gant skol sonerezh, ur genstrivadeg barzhonegoù (haiku), oferenn e brezhoneg, rock... Tremen a ra e-pad 4 devezh da heul (Lun ebet) gant meur a dra kinniget da 16 kumun ar vro (16 000 annezad).
Evit ma zafe en-dro ar festival ez eus ezhomm 60 den a youl-vat, ha dek a-hed ar bloaz. N'eus den gopret ebet er gevredigezh. Tout an arc'hant a vez dastumet a vez evit Diwan Breizh.
Diskouez eo bev ar yezh ha sevenadur Breizh e bro Kemperle, bodañ tud ar vro evit dañsal, c'hoarzhin, met ivez evit prederiañ, pep bloaz e vez dibabet un tem liammet ouzh kudennoù ar vro : ar re yaouank, ar maouezed, an endro, pays gallo, pays berton, le bazar de la solidarité, rire aux larmes ...
Gouel broadel Breizh

Betek-henn n'eus ket eus un devezh ofisiel evit bezañ Gouel broadel Breizh. Evit kalz tud emañ d'an 19 a viz Mae, devezh Sant Erwan. Evit lod all emañ d'ar 1añ a viz Eost, an devezh a oa bet choazet gant Alan Varvek. Evit lod all c'hoazh emañ e miz Even evit lidañ Emgann Ballon. A-benn ar fin ez eus ivez Bretoned a lid ar gouel broadel brezhon e fin miz Gouhere evit lidañ war ar memes tro Emgann Sant-Albin-an-Hiliber
Gouel al Levrioù e Breizh

Gouel al Levrioù e Breizh zo ur fest e Karaez a c'hoarvez bep bloaz e-pad daou zevezh, d'ar Sadorn ha d'ar Sul diwezhañ eus miz Here, diwar-benn al levrioù, an embann hag ar skrivañ e Breizh. Miliadoù a dud a zeu d'ar gouel-se bep bloaz.
Krouet eo bet e 1990 gant Skol-Uhel ar Vro ha Kevredigezh Embannerien Breizh.
Meur a briz lennegel a vez roet en deizioù-se.
Gouel Sant Padrig

Gouel Padrig, pe Gouel Sant Padrig a lider d’ar 17 a viz Meurzh evel ur gouel kristen e koun Sant Padrig (386-493), a vije bet avieler Iwerzhon. Un devezh dilabour eo ar 17 a viz Meurzh, abalamour da se, e Republik Iwerzhon, en enez Montserrat, hag e proviñs an Douar-Nevez ha Labrador e Kanada.
Lidet e vez Gouel Sant Padrig gant Iwerzhoniz e Republik Iwerzhon hag e Hanternoz Iwerzhon hag er bed a-bezh gant an dud o zeu o hendadoù eus Iwerzhon (Stadoù Unanet Amerika, Kanada, Breizh-Veur…). Bremañ e vez kalz tud n’int ket Iwerzhoniz o lidañ ar gouel-se ivez (e Breizh evel e broioù all). E Dulenn hag e kalz kêrioù eus Iwerzhon e vez dibunadegoù bras ha laouen er straedoù hag a bep seurt abadennoù all diouzh an noz (sonerezh…). Devezh ar vro eo evit Iwerzhoniz hag un digarez da lidañ sevenadur ar vro, ha da fichañ an dilhad gant arouezioù evel ar melchon pe al liv gwer, liv broadel Iwerzhon.
Kroget e voe da lidañ Gouel Sant Padrig war an ton bras en Iwerzhon en XIX kantved, d’ar mare ma oa un adsav broadel eno. Met pell diouzh Iwerzhon an hini e voe aozet an dibunadeg kentañ peogwir e c’hoarvezas e Montréal, e Kebek, e 1824, gant divroidi eus Iwerzhon. Bremañ e vez dibunadegoù bras-kenañ bep bloaz e Dulenn, e New York, Boston ha kêrioù all eus ar Stadoù Unanet, e Belfast, hag abaoe ur pennadig ivez e Londrez. Gant aozerien Gouel Etrekeltiek an Oriant e vez aozet abaoe un nebeud bloavezhioù ur pezh abadenn sonerezh e Pariz, enni sonerien eus Breizh hag ar broioù keltiek all
Ouzhpenn bezañ ur gouel broadel en Iwerzhon ez eo gouel Sant Padrig ivez ur gouel kristen e vez lidet gant ar Gatoliked. Gant feizidi Iliz Iwerzhon, Anglikaned anezho, e vez lidet ivez, met heulierien ilizoù protestant all Hanternoz Iwerzhon ne reont ket peurvuiañ, abalamour m’eo stag ar gouel-se evito ouzh ar vroadelouriezh iwerzhonat. Degouezhout a ra Gouel Sant Padrig da vare ar C’horaiz, met en Iwerzhon eo boas an dud a ra vijil d’ar c’houlz-se d’ober un ehan e-pad un devezh evit gellout kemer perzh er gouel.
Inosanted santel

Gouel an Inosanted santel zo ur gouel kristen, d'an 28 a viz Kerzu er broioù katolik, da gounan ar pezh a c'hoarvezas da heul ganedigezh Jezuz war zouar Bethlehem e Palestina : lazhadeg an holl vugale dindan daou vloaz, kontet en Aviel Mazhev ha lesanvet lazhadeg an Dianteged Wenvidik.
An holl vugale dindan daou vloaz a voe aberzhet e korn-bro Bethlehem en abeg da ziougan donedigezh ar Mesiaz gant ar Vajed, ar C'hrist. E degouezh Moizez ivez, pa oa babig c'hoazh e voe stourmet ouzh ar C'hrist, "Moizez Nevez", hervez al liderezh katolik, adal e yaouankiz gant nerzhioù kontrol da Zoue ha d'e bobl.
Cilymaenllwyd

Cilymaenllwyd zo ur barrez hag ur gumuniezh e Sir Gaerfyrddin, e mervent Kembre, war harzoù Sir Benfro. Enni emañ kêriadennoù Efail-wen ha Login.
E 2011 e oa poblet gant 742 a dud, ha 396 anezho (55%) a oa kembraegerien.
Gwechall e oa e kombod Derllys. Da sant Cledwyn eo gouestlet an iliz-parrez. Kontañ a reer e oa Cledwyn unan eus mibien Brychan, roue Brycheiniog a oa tad da 40 a vugale.
E korn-bro Cilymaenllwyd e tarzhas ar re gentañ eus Emsavadegoù Rebeca, e 1839.
Okeanos

Okeanos (Ὠκεανός / Ôkeanós e henc'hresianeg, latinekaet en Oceanus) zo un Titan, un elfenn orin deuet war wel a-raok krouidigezh ar bed. Mab eo da Ouranos, an Oabl, ha Gaia, an Douar.
Dimezet eo d'e c'hoar Tethys, hag ur ribitailh merc'hed en deus bet diwarni, a vez graet an Okeanidezed anezhe, pe merc'hed "Okeanos". Mibien en deus ivez, ha doueed-stêrioù int. Lavaret e vez en deus betek 6000 a vugale.
Hervez meur a skrid
Bez' ez eo an dour gwelet evel un doue. Gronnañ a ra an Douar evel ur stêr veur ma vez krouet pep tra ennañ, ma teu pep tra di da vervel. Tad eo d'an tri mil stêr a ro dour d'an dud ha d'an douar.
Kement tra a zo pe iskis pe vurzhudus a zo lakaet tost d'ar « stêr Okeanos » (ὠκεανός ποταμός / ôkeanós potamós e henc'hresianeg), an Etiopianed, Kimmerianed, Pigmeed, Geryon, ar Gorgoned, liorzh an Hesperidezed. En Okeanos eo e sav an Heol hag ar stered, hag ennañ eo ez eont da guzh.
Nag Okeanos na Tethys ned eont da-heul an Ditaned arall da goulz Brezel an Ditaned. Sioul e renont en o rouantelezh. E-kerzh ar brezel-se zoken e teu Rea da fiziout he merc'h Hera en Okeanos ha Tethys. Ha pa savo bec'h etre an daou bried eo Hera an hini a zeuio d'o habaskaat.
Okeanos an hini a c'houlenn ar gib aour digant e vab-kaer Helios, hag en prest da Herakles. Evel-se eo e c'hallas an haroz merdeiñ betek liorzh an Hesperidezed ha dont en-dro gant ejened Geryon.
Er mojennoù diwezhatoc'h, pa voe diazezet rouantelezh Zeus e Menez Olympos, gant e vreudeur Poseidon hag Haides, goude diskaret an Ditaned, eo Poseidon hag e wreg Amfitrite a renas war ar mor.
Evel Ouranos ha Gaia eo unan eus elfennoù ar bed (kosmos) evel stêr veur o c'hoari an dro d'an Douar hag o verkañ an harzoù anezhañ.
N'eo ket bet diskouezet abred en oberennoù arzel, ha pa voe graet e oa evel ur c'hozhiad e varv glas, o terc'hel korn un tarv, da aroueziañ puilhded nerzhus ha strujus an Dour.
Ben Barbaud

Benjamin Barbaud, muioc'h anavezet evel Ben Barbaud, zo un embreger breizhat ganet e Naoned d'an 19 a viz Kerzu 1981. Krouet en deus ar Furyfest hag an Hellfest.
E Klison emañ e familh o chom, e dad kelenner ar skolioù, e vamm mezegez hag e dri breur ha c'hoar. Graet en deus ur Breved Teknikour Uhel er gwin ha traoù kreñv.
Krouiñ a ra ar Hardcore Furyfest e 2002, ur festival sonerezh "direizh". Paouezat a ra e 2005 abalamour da pennluskerien alaman dizonest.
Krouiñ a ra an Hellfest gant Yoann Le Nevé e 2006 e Klison. Dont a ra da vezañ e 2014 an trede festival e Frañs dre niver a festivalourien.
Cocktail Diatonique

Bet krouet e 1991 gant Yann-Fañch Perroches, Cocktail Diatonique a oa ur strollad a bevar soner akordeoñs eus Breizh. Berzh bras o deus bet er bloavezhioù 90 (sonet o deus asambles gant Richard Galliano, mar plij !) ("Nuits de Nacre" - Tulle, France-Inter, Kleg, Festival Etrekeltieg an Oriant, h.a.) Siwazh, goude 1993, eo bet chomet ar strollad o "kousket" e-pad tost 15 vloaz. Savet a-nevez er bloavezh 2008 ("Nuits de Nacre" - Tulle, "Roue Waroch" - Ploeskob) : Y.F. Perroches, Ronan Robert ha Fanch Loric.
Wire

Ur strollad sonerezh punk, rock ha sonerezh arnod a Vro-Saoz eo Wire. Savet eo bet e 1976 gant Graham Lewis (gitar boud, kan), Bruce Gilbert (gitar), Colin Newman (gitar, kan) ha Robert Gotobed (taboulinoù).
Alies e vez lavaret ez eo Wire ur strollad post-punk (pe punk arzel). Kroget eo gant ur bladenn punk da vat (Pink Flag, 1977) a-raok cheñch penn d'ar vazh ha sevel tonioù luzietoc'h ha diazezet war implij ar pianoioù tredan (Chairs Missing e 1978 ha 154 e 1979). Setu perak ez eo gwelet evel ul levezon gant ur bern strolladoù all, en o zouez The Urinals, The Minutemen, R.E.M. (adenrollet ganto ar ganaouenn "Strange" war o fladenn Document) hag ivez, tostoc'h ouzhomp re all evel Bloc Party, Futureheads pe c'hoazh Franz Ferdinand.
E 1979 ez eus bet dizemglev er strollad, ha setu perak ez eo ken liesseurt (ha diaes da selaou a-wechoù) ar bladenn Document & Eyewitness.
Goude-se eo chomet ar strollad a-sav e-pad pemp bloaz (1980-1985). Pep ezel en deus savet sonerezh diouzh e du, pe kenlabouret gant tud all dindan an anvioù Dome, Cupol, Duet Emmo. Colin Newman en deus embannet meur a bladenn e-unan. E 1985 eo bet bodet ar strollad en-dro, hag ar wech-mañ en deus splujet er sonerezh elektronek. E 1990 e lavare Gotobed, an tabouliner, e oa deuet da vezañ «an elfenn a re».
Kendalc'het o deus an tri all da labourat heptañ dindan an anv "Wir", hag ur bladenn a zo bet embannet ganto (The First Letter, 1991). N'eo ket bet degemeret mat-tre, met anat eo o doa lañs pa geñverier anezhe ouzh ar peurrest eus strolladoù ar mare-se. E 1999 eo bet savet ar strollad en-dro.
Er penn-kentañ o deus kinniget seniñ o c'hanaouennoù kozh en-dro (abadenn er Royal Festival Hall). Da c'houde o deus graet un droiad er Stadoù-Unanet hag un nebeud abadennoù er Rouantelezh-Unanet. Er memes koulz e profit ar strollad da nevesaat e zoare sonerezh : gitar ha taboulinoù a ya buan-tre evel ma c'haller klevout war an daou EP (Read and Burn 1 ha 2) hag ar bladenn LP (Send) embannet e 2003.
Ul levezon bras evit ar sonerien britpop eo bet Wire : ar ganaouenn "Connection", savet gant Elastica a zo diazezet war ar memes notennoù hag ar memes lusk ha "Three Girl Rhumba", bet savet gant Wire e 1977. A-benn ar fin ez eo heñvel a-walc'h Wire ouzh The Velvet Underground : n'o deus ket gwerzhet ur bern pladennoù, met levezonet o deus ur bern strolladoù all.
Les Feuilles mortes

Autumn Leaves zo ur ganaouenn saoznek, savet diwar Les Feuilles mortes, kanaouenn c'hallek savet e 1945 war un ton gant Joseph Kosma diwar ur varzhoneg gant Jacques Prévert. Kanet e voe gant Yves Montand e 1946 er film Les Portes de la nuit.
Kement a dud o deus kanet hag adkanet ar ganaouenn ma n'haller ket o menegiñ holl.
Nicki Parrott

Nicki Parrott zo ur ganerez hag ur c'hourbiolinourez aostralian. Bevañ a ra bremañ e SUA. Kanañ a ra kanaouennoù jazz en ur seniñ gant daou pe dri soner, evel pa sone gant Les Paul's Trio.
He c'hoar, Lisa Parrott, zo kanerez baritone.
Plac'h

Ur plac'h zo un den benel he jener.
Er relijionoù, meur a zoueez o deus stumm ur plac'h : Atena hag Artemis, an doueezed gwerc'h e mitologiezh ar C'hresianed. Atena a oa skeudenn ar plac'h speredek, ha brezelourez, pa oa Artemis, doueez ar chase hag ar werc'hded.
Er relijion gristen e weler, ur plac'h, ar Werc'hez Vari, o tont da vezañ mamm en ur chom gwerc'hez.
All Stirred Up!

All Stirred Up! (French: Tous toqués!) is a Canadian comedy film, directed by Manon Briand and released in 2024. The film stars Julie Le Breton as Sonia, a Canada Customs border agent who confiscates the contents of a car being driven by French chef Victor (Édouard Baer), only to subsequently need his help when her daughter Lili-Beth (Élodie Fontaine) decides to enter a cooking competition despite barely knowing how to cook.
The cast also includes Sylvain Marcel, Dominic Paquet, Normand Chouinard, Michèle Deslauriers, Oussama Fares and Douaa Kachache in supporting roles.
The film entered production in 2023, originally under the working title Le Chef et la douanière.
The preparations for its release were complicated by the revelation of prior sexual assault allegations against Baer in spring 2024, with the producers deciding to proceed with the film's release while excluding Baer from its promotion.
The film opened theatrically on September 13, 2024, in Quebec. It also screened at the 2024 Cinéfest Sudbury International Film Festival, where it was the runner-up for the Audience Choice Award.
The film received mixed reviews.
In La Presse, Manon Dumais wrote: "Manon Briand's sixth feature film (La turbulence des fluides, 2 secondes, Liverpool), Tous toqués! is an awkward hybrid between a family comedy and a romantic comedy. Full of good intentions, populated by characters bordering on caricature, and intended to be a celebration of solidarity and diversity, the story evolves at a lethargic pace that even Yvann Thibaudeau's playful editing cannot bring out of its torpor."
For the Salmon Arm Observer, Joanne Sargent stated in her Cinemaphile column: "Tous Toques is a gem of a movie about the unexpected twists that shape our experiences. It’s positive, funny and refreshing."
In Le Journal de Montreal, Maxime Demers wrote: "The intentions are good, but the result is not entirely convincing. Despite a few good moments here and there, the film does not avoid certain clichés of the genre (we are thinking in particular of the inevitable gags about the culture shock experienced by the French chef in Quebec) and suffers from a scenario that is too conventional and predictable."
Ottawa Festivals

Ottawa Festivals, is a member-based organization based in Ottawa, Ontario Canada, supporting and promoting the festival industry in the region. Established in 1996, the organization comprises 53 festivals that showcase a diverse range of cultures, arts, and entertainment to the local community.
The roots of Ottawa Festivals trace back to the summer of 1994 when four distinct festivals—Ottawa Bluesfest, CKCU Ottawa Folk Festival, Ottawa Chamber Music Festival, and Fete Caribe—emerged with a shared objective of celebrating and sharing various artistic expressions with the community. Recognizing the potential for collaboration and mutual support, these organizations came together to exchange ideas and experiences.
In response to growing public interest in these new festivals, the president of Ottawa Tourism Commission Authority (OTCA) called a meeting in the fall of 1994. The purpose was to establish a communication channel between the festivals and OTCA. During this meeting, it became evident that the festivals shared common interests and a desire to coordinate tourism information and enhance their individual events. As a result, the Ottawa Festival Network was formed, with an initial board comprising prominent figures such as Mark Monahan (Ottawa Bluesfest), Michel Gauthier (Canadian Tulip Festival), Gene Swimmer (Ottawa Folk Festival), and Christine Broughton (OTCA). This initial group laid the foundation for the network's growth and its collaborations with organizations like the Canadian Tourism Commission, City of Ottawa, and Human Resource Development Canada.
In April 1996, the Ottawa Festival Network officially became an incorporated entity, representing a diverse group of not-for-profit member festivals that celebrated various cultures, arts, and entertainment. A significant milestone came in April 2006 when the network commemorated its 10th anniversary with the "Launch of the Festival Season" event. This occasion celebrated Ottawa's festival industry, which had made a substantial contribution to the region's art, culture, and entertainment scene over the past decade. The event introduced a new official name, Ottawa Festivals d'Ottawa, along with a refreshed logo, a 10th-anniversary brochure, and an updated website. It highlighted the industry's growth, its impact on local tourism and the economy.
Before the establishment of Ottawa Festivals, the National Capital Region Festival Network was formed in 1986 as the first collaborative effort by festivals in the area. At that time, festivals were not formally recognized by the City of Ottawa as a means of economic development and tourism promotion. The group, consisting of organizers from various festivals, worked together to advocate for the recognition of festivals as more than just community recreation. With the support of the Culture Division of the City of Ottawa, they developed criteria and established a festival program that allowed festivals to apply for annual funding.
2. http://www.ottawafestivals.ca/ottawa-411/
3. http://www.ottawafestivals.ca/ottawa-411/other-things-to-do/
Celtic Colours

Celtic Colours International Festival is a Celtic music festival held annually in October on Cape Breton Island in Nova Scotia, Canada.
First held in 1997, the festival has featured musicians from the Celtic world and attracted visitors to Cape Breton Island around the time of peak autumn colour. The Festival presents dozens of concerts on the island, an extensive line-up of workshops, a visual art series of exhibitions, and a nightly Festival Club. Artists have traveled from Scotland, Ireland, Wales, England, Brittany, Spain, Denmark, Germany, Norway, Cuba, and Sweden, as well as from across the United States and Canada.
Concert venues are in cities across Cape Breton Island, including Sydney, the Fortress of Louisbourg National Historic Site, the Savoy Theater in Glace Bay, and the Strathspey Performing Arts Centre in Mabou. Other venues include fire halls, schools and community centres.
Workshops, offered in many aspects of Celtic and Gaelic culture, allow visitors and residents alike to get the hands-on experience they desire. Host communities around the island present workshops in Gaelic language and song, components of tradition, instrument instruction and traditional dance, as well as offering cultural tours, cèilidhs, and a lecture series. They also organize an extensive array of community events including meals and dances.
The Festival will also offer guided tours and hikes, markets, art exhibitions and community meals.
The Festival Club at the Gaelic College in St. Ann's opens as the evening concerts are closing, offering an opportunity for Festival artists to perform in a more informal setting, or to get a session in with friends and colleagues from near and far. Performance is by invitation only and depends upon artist availability on any given night.
Celtic Colours Website
Courtenay Taylor

Courtenay Taylor is an American actress. She is best known for her video game voice roles as Jack in the Mass Effect series, Ada Wong in the Resident Evil series, the female Sole Survivor in Fallout 4, Amanda Holliday and Empress Caiatl in Destiny and Destiny 2, and Scarlett Rhodes in Call of Duty: Black Ops 4.
Taylor has been named as one of the most prolific voice actors in the gaming industry, having been working in the genre since 2002 with American Idol. In 2010, she voiced Gloria Van Graff, Janet, Jas Wilkins, Morgan Blake, and other additional characters in Fallout: New Vegas. In 2015, she returned to the Fallout series to voice the female Sole Survivor in Fallout 4. As of 2017, she has worked on 83 separate titles in numerous franchises.
Taylor revealed in 2017 that she had suffered from a vocal cord hemorrhage after working on a game during a speech that included whispering, and was unable to work for three months afterwards.
Lillehammer Kunstmuseum

Lillehammer Kunstmuseum er et kunstmuseum på Lillehammer i Innlandet. Museet er en ideell stiftelse som ble etablert 1. april 1994 som en videreutvikling av den gamle institusjonen Lillehammer bys malerisamling. Den faste samlingen inneholder malerier og tegninger av blant andre J. C. Dahl, Hans Gude, Adolph Tidemand, Erik Werenskiold, Eilif Peterssen, Christian Krohg, Frits Thaulow, Edvard Munch, Kristen Holbø, Thorvald Erichsen og Lars Jorde.
Museets hovedbygg ble tegnet av Erling Viksjø, og ferdigstilt i 1963. Fasaden er i naturbetong, en teknikk for overflatebehandling av betong som Viksjø selv utviklet.
Mot Stortorget ble det i forkant av OL på Lillehammer i 1994, oppført et nybygg signert Snøhetta. Viksjø-bygget og Snøhetta-bygget er sammenføyd med en glassbro. Samtidig ble Viksjø-bygget rustet opp, inngangspartiet flyttet over i det nye bygget mot torget og en «kunsthage» ble utformet av Bård Breivik. Den strekker seg over to plan og flere seksjoner. Én del består av et åpent «granittrom», én del av park-lignende areal. Den siste delen skråner ned mot Kirkegaten og går under glassbroen som binder Viksjø-bygget og Snøhetta-bygget sammen. Breiviks design omfatter også en stor fontenelignede bekk utført i sort- og rød-granitt, skifer med mer.
Den 31. januar 2016 åpnet en ny fløy for publikum, med blant annet en permanent Weidemann-sal. Også dette tilbygget er tegnet av Snøhetta.
Museets samlinger består hovedsakelig av tre store gaver:
Utover dette har museet gjennom flere tiår mottatt en rekke enkeltbidrag fra ulike mennesker og institusjoner. Museet fremstår dermed som et av de sterkeste og mest betydningsfulle kunstmuseene i Norge. I juni 2024 ble det kjent at Sparebankstiftelsen DNB har anskaffet et maleri av den danske kunstneren Vilhelm Hammershøi som skal stilles ut permanent i Lillehammer Kunstmuseum.
Den eldre delen av samlingen, bildene fra Lunde og Johannessen, er hovedsakelig å finne i Viksjøs bygg.
Den 22. august 2008 ble Lillehammer kunstmuseum kåret til «Årets museum». Kåringen fant sted under Det nasjonale museumsmøtet, som i 2008 ble holdt i Stavanger. Det var første gangen prisen ble gitt til et kunstmuseum.
Som begrunnelse for tildelingen trakk juryen fram at Lillehammer Kunstmuseum viste både historiske utstillinger og samtidskunst, at utstillingene var gjennomtenkte og hadde en høy kvalitet, samt at museet tilbød undervisning tilpasset alle klassenivåer; fra barnehage og grunnskole til universitetsstudenter og et voksent publikum.
Per Inge Bjørlo

Per Inge Bjørlo (født 1952) er en norsk skulptør, maler og billedkunstner. Han vokste opp i Spjelkavik utenfor Ålesund, og bor nå i Hønefoss. Han har utdannelse fra Bergen Kunsthåndverksskole (1974–1977) og Statens kunstakademi (1977–1981).
Bjørlo regnes som en av Norges fremste nålevende kunstnere. Verket «Indre Rom I» (1984) regnes som en av de første installasjonene laget i Norge og samlet er de fem verkene «Indre Rom» (1984–1990) kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.
Av sentrale utsmykningsoppdrag er serien med skulpturer i forbindelse med Oslo lufthavn, Gardermoen de mest fremtredende. Han er representert med kunstverket Slektstrea, Genbanken ved Kistefos-Museets skulpturpark.
«Per Inge Bjørlo», Galleri UKS, Oslo (1980) / «Indre Rom I» (Gummirommet), Henie-Onstad Kunstsenter, Høvikodden (1984) og Bienal de São Paulo (1985) / «Indre rom II», Norealis, Galerie DAAD, Berlin, (1986) / «Indre Rom III. Steg inn i», XLIII International Art Biennial, Venezia, Italia (1987) / «Indre Rom IV. Valet», Borealis, Louisiana Museum for Moderne Kunst, Danmark (1989) / «Indre rom V», Museet for samtidskunst, Oslo (1990), «Til bestemor, mitt opphav, den industrielle revolusjonen og den gode arven», Festspillutstillingen, Bergen Kunstforening (1991) / «Papirarbeider», Henie-Onstad Kunstsenter, Høvikodden (1992) / «Om alle pedagogar, terapeutar og pasientar var tause/ sirkelens kvadratiske begrensning», Galleri Wang, Oslo (1994) og Lillehammer Kunstmuseum (1996) / «Extended Points» – Hara Museum of Contemporary Art, Tokyo (1997) / «Bjørlo og Sandberg», Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Oslo (1997), «Heads from Balance» – Tyler Graphics Mount Cisco, New York (1998) og Kunstnerforbundet, Oslo (2000) / «Tvilens Perspektiv. Samtaler», Jugendstilsenteret, Ålesund, (2004) / «Ikkje sei meg for mykje (33-66-99)», Galleri Riis, Oslo (2007) / «Mor, framtida ligg framføre deg…», Galleri Bo Bjerggaard, København (2008) / «Forteljing frå lukt og lyd/ ikkje visst om eg vil meir?...», Kunstnernes Hus, Oslo (2008) / «Per Inge Bjørlo», Henie Onstad Kunstsenter, Høvikodden (2011) / «Per Inge Bjørlo», Bergen Kunstmuseum, Stenersen, Bergen (2012) / «Til deg, til meg, til oss, og lyden av kråkefugl…», Galleri Bo Bjerggaard, København (2012) / «Per Inge Bjørlo», Kunstmuseet i Tønder, Danmark (2013).
Thomas Fearnley

Thomas Fearnley (født i 27. desember 1802 i Frederikshald, død 16. januar 1842 i München) var en norsk maler og elev av den norske nasjonalromantikkens far, I.C. Dahl. Fearnley bidro selv i vesentlig grad til nasjonalromantikken i norsk malerkunst.
Han var sønn av kjøpmann Thomas Fearnley (1768–1834) og Maren Sophie Paus (1782–1838). Fearnleys farfar, kjøpmann Thomas Fearnley (1729–1798), utvandret fra Hull i Nord-England til Frederikshald i 1753. Morfaren Aanen Paus tilhørte embetsmannsslekten Paus i Telemark, men hadde flyttet til Fredrikstad som trelasthandler, vinhandler og skipsreder. Thomas Fearnley var far til skipsreder, hoffjegermester og mesén Thomas Nicolay Fearnley og bror av professor i astronomi Carl Frederik Fearnley.
Fearnley forlot barndomshjemmet fem år gammel og bodde deretter hos en tante i Christiania som var gift med kjøpmann G.F. Hagemann.
Fearnley var elev ved Den kongelige Tegneskole i Christiania i 1819-21. Etter å ha vunnet en premie reiste han til København og ble skrevet inn ved Kunstakademiet i 1821. Her var han elev av C.W. Eckersberg frem til han reiste til Stockholm for å studere ved Kungliga Akademien för de fria konsterna under Carl Johan Fahlcrantz. I 1828 reiste han til Dresden hvor han var Dahls elev.
Sommeren 1826 reiste I.C. Dahl gjennom Norge og i Sogn møtte han Fearnley som ble hans elev. Både Fearnley og Dahl brukte «Slindebirken» som motiv etter denne reisen. Noen år tidligere hadde Johannes Flintoe gjort samme reise og brukt samme motiv. Welhavens dikt «Det fredede Træ» handler også om Slindebjørka.
Fearnley var på flere studiereiser i Norge i 1824 og 1826, i 1832 Italia, 1835 Paris og 1836 London, 1838 gjennom Tyskland og Sveits til Norge.
I tillegg til Dahl var Fearnley påvirket av blant andre Caspar David Friedrich, John Constable, William Turner og C.W. Eckersberg. Som romantiker holdt han seg til motiv av mektige fjell og fossestryk, særlig i sine monumentale verk. «Labrofossen» fra 1837, «Grindelwaldgletsjeren» fra 1838 og «Slindebirken» fra 1839 regnes blant hans hovedverk.
Fearnley var en uvanlig talentfull maler som arbeidet lett og med en fart og friskhet som imponerte samtiden. Han var en sikker kompositør, med rik koloritt og sikker penselføring.
Nasjonalgalleriet i Christiania var nyopprettet i 1842 og det første de kjøpte inn av norsk samtidskunst var to av Fearnleys bilder; «Grindelwaldgletsjeren» og «Labrofossen» i tillegg til to landskapsmalerier av I.C. Dahl.
Fearnley giftet seg med Cecilie Catharine Andresen, datter av stortingsmannen Nicolai Andresen i 1840 og fikk et barn med henne, sønnen Thomas Nicolay. Han døde i München av tyfus og ble begravet samme sted. Graven ble flyttet til Vår Frelsers gravlund i Christiania i 1922.
Leonard Rickhard

Leonard Rickhard (1945–2024) var en norsk maler, bosatt i Arendal.
Noen motiver går igjen hans bilder: bjørkeskogen, dørgløttene, fragmentene, landmåleren, modellflybyggeren og fugleelskeren.
Han ble utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole 1966–1967, og ved Statens kunstakademi 1967–1971.
Rickhard hadde gjentatte separatutstillinger på Kunstnerforbundet fra 1974, og på Galleri Dobloug i 1979 og 1982, og ble rundt 1980 regnet som en av de ledende kunstnere i sin generasjon. Han deltok i gruppe Zink, med fellesutstillinger i 1983, 1985 og 1986.
Retrospektive utstillinger ble vist på Astrup Fearnley Museet høsten 2001 og på Sørlandets kunstmuseum høsten 2005. Hans maleri «Trett modellflybygger» (1985) ble i 2005 kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk Norge etter 1945. Han bidro også til å etablere og bygge opp institusjonen Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal, hvor han også hadde utstillinger. I 2009 var Leonard Rickhard årets festspillutstiller i Bergen kunsthall.
Rickhard ble i 2009 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 2000 mottok han den svenske Prins Eugen-medaljen, i 2002 mottok han Aust-Agder fylkes kulturpris, og i 2015 Anders Jahres kulturpris.
Storhamar

Storhamar er en stor bydel på Hamars vestkant og er blant annet kjent for breddeidrettslaget Storhamar Idrettslag som bedriver ishockey (Storhamar Hockey), fotball, (Storhamar Fotball), håndball (Storhamar Håndball) og kunstløp (Storhamar Kunstløp). Bydelen ligger i området rundt Domkirkeodden, på det som før var Storhamar gårds grunn og har en varierende bygningsmasse som spenner seg fra tradisjonelle eneboliger til blokkbebyggelse knyttet mot Hamar og Omegn Boligbyggelag.
Låven til Storhamar gård eksisterer fortsatt som en del av Hedmarksmuseet, og lange deler av steinmurene som skilte jordene før i tiden kan fortsatt sees blant boligbebyggelsen som har dekket jordbruksarealet siden. I området rundt det som på folkemunne kalles Domkirkeodden er det gjort mange arkeologiske funn som kan dateres tilbake til 500-tallet, og på private eiendommer i området ligger antageligvis ruiner etter bygninger på det gamle kaupangområdet.
Dovrebanen går igjennom Storhamar og lager et fysisk skille mellom Storhamar og Hamar vest mot det området som tradisjonelt heter Martodden ved bredden av Mjøsa. Industribedrifter har vokst opp med sidespor tilknyttet banen, selv om de fleste av disse bedriftene ikke lenger eksisterer. Blant disse bedriftene med tilknyttet sidespor kan nevnes Hamar kornsilo, rektifikasjonsanlegget til Arcus, olje og petroleumslageret til Noroil (nå Equinor) samt den nå nedlagte sementfabrikken til Norcem, som nå fungerer som en del av jernbanemuseet.
Nordøst for bydelen ligger det gjenværende tunet til Furuberget gård med bla låven og hovedbygningen og skogen Furuberget, med et omfattende nettverk av turstier samt et åpent dagbrudd for kalk. Det meste av byggesteinen er for øvrig hentet herfra under byggingen av gamle Hamar domkirke, som ble påbegynt allerede i 1152. Ved utkanten til skogen ligger for øvrig boligfeltet Snekkerstufeltet, som fungerte som medielandsby under Vinter-OL på Lillehammer i 1994. Dette arealet er i dag gjort om til borettslag. Nordøst for Storhamar ligger gården Hol, som sammen med Furuberget marker et skille mellom bebyggelsen på Hamar vest og kommunegrensen mot Ringsaker. Sørover og langs Mjøsa går bebyggelsen i ett mot sentrum av Hamar by.
I tillegg er Det norske Skogfrøverk og industribedriften K.A. Rasmussen (nordens største innen edelmetaller) lokalisert på Storhamar.
Maihaugen

Maihaugen er et museum på Lillehammer. Det åpnet på Maihaugen den 2. juli 1904 under navnet De Sandvigske Samlinger, da Anders Sandvigs private samling ble kjøpt opp av Selskapet for Lillehammer bys vel. Anders Sandvig var en tannlege som fra 1887 hadde begynt å samle gamle gjenstander fra bondekulturen, folkekunst og håndverkeres verktøy, og etter hvert, i meget stor utstrekning, bygninger, hovedsakelig fra Gudbrandsdalen. Maihaugen var pionér blant de nordiske museene fordi samlingen fort ble omfattende og detaljert. Hele gårdstun og setre ble flyttet til museet. I 2011 ble Maihaugen en avdeling i Stiftelsen Lillehammer museum.
I forordet til sin bok om det nye friluftsmuseet på Maihaugen proklamerer Anders Sandvig en stor plan for det videre arbeid. Museet skal, fullt utbygd, være en miniatyr av ei bygd i Gudbrandsdalen, med et tverrsnitt av sosiale grupper og næringsliv:
Maihaugens friluftsmuseum er den mest kjente delen av museet, men innendørs finner man faste og temporære utstillinger, bl.a. utstillingene «Langsomt ble landet vårt eget» og «Impulser».
Friluftsmuseet består hovedsakelig av tre deler: Bygda, Byen og Boligfeltet:
I 2003 ble Postmuseet innlemmet i Maihaugen, og de ulike postutstillingene består av både faste og skiftende emner. En posthistorisk utstilling er å finne i Postgården i Byen, postvognen har fått sin naturlige plass i toget ved stasjonen som også befinner seg i Byen.
Foruten Postmuseet var følgende institusjoner underlagt Stiftelsen Lillehammer museums administrasjon: