Vlad Moldovan

Vlad Moldovan (n. 9 noiembrie 1981, Baia Mare) este un poet și eseist român, fiul poetului optzecist Ioan Moldovan și fratele poetului și traducătorului Rareș Moldovan. Este membru al Uniunii Scriitorilor din România, filiala Cluj, și redactor al revistei Steaua din Cluj. Locuiește în Florești, lângă Cluj.
A absolvit Facultatea de Filosofie a Universității „Babeș-Bolyai” din Cluj-Napoca. A urmat studii masterale și doctorale (cu o teză despre hermeneutica lui Friedrich Schleiermacher) la aceeași universitate, devenind ulterior și cercetător postdoctoral.
A fost membru activ al site-ului clubliterar.com, numărându-se ulterior printre invitații recurenți ai festivalul de poezie organizat de o parte dintre autorii clubliterar.com, Discuția secretă, și figurând în antologiile respectivului festival. S-a numărat printre membrii fondatorii ai platformei Mafia Sonetelor, alături de Mihnea Bâlici, Ioan Coroamă, Andrei Doboș și Florentin Popa.
A mai publicat poeme și articole în revistele literare Familia, Vatra, Apostrof, Poesis, Discobolul, Echinox etc.
Printre premiile sale se numără premiul Filialei Cluj a Uniunii Scriitorilor (2008), premiul Filialei Arad a aceleiași organizații (2008), premiul Congresului Național de Poezie Botoșani (2009), premiul Concursului Național de Poezie ProVERS (2009).
„...Vlad Moldovan se dovedește încă o dată un foarte inteligent constructor/deconstructor al discursului poetic, cu mărci de originalitate deja evocate, cu specificele interferențe și contaminări stilistice, între expresia studiat stângace și regională, și mulțimea de cuvinte savante, plasate insolit în context.” (Ion Pop)
„Aparent, Vlad Moldovan practică un freestyle discursiv demn de cei mai experimentați MC’s, amestecînd cu dexteritate cam toate registrele și tonalitățile limbajului. De fapt, el mixează dorințe, obsesii, pulsiuni, cu acuitatea și sălbăticia ireductibilă ale unui masaj direct pe creier. Dispars e un volum-reper al tinerei generații, căci nimeni nu s-a aruncat cu mai multă libertate pe panta „monstruosului”, părînd că nu face decît să se plimbe, zen, pe suprafețe.” (Alex Goldiș)
„Dacă se poate vorbi de un val de poeți de după ceea ce s-a numit „generația 2000”, nu poate fi trecut cu vederea Vlad Moldovan (n. 1981), pe care Dan Sociu îl consideră chiar „cel mai bun”. Fără a nega autenticismul, textele sale sunt din alt „film” decât cele ale multora dintre poeții influenți de acum un deceniu și ceva, par să recicleze „postmodernismul” sofisticat al generației lui Cărtărescu. Astfel, el se încadrează în buna tradiție „livrescă” a poeților clujeni din jurul revistei Echinox (din care fac parte și tatăl său, optzecistul Ioan Moldovan, precum și fratele său, Rareș Moldovan, care a debutat mai devreme, în 2000), alături de Ștefan Manasia și de mai tânărul Andrei Doboș. Față de aceștia, Vlad Moldovan se diferențiază însă printr-o reală polifonie, printr-un spectru de registre pe care puțini le pot mânui cu atâta versatilitate. Mai simplu spus: puțin alți poeți (Gabriel H. Decuble poate) pot jongla bine cu mijloacele mai „vetuste” și cele „hiperactuale”. Ar putea face și „slam” (...), dar și „poezie filosofică”, preferând însă o abordare „hibridă” (sincronizându-se astfel și cu așa-numita tendință „hybrid poetry” din poezia americană).” (Yigru Zeltil)
Este prezent și în antologiile: La Neagra (editura Mirador, 2007), Literatura tînără (2007), Nasturi în lanul de porumb (editura BrumaR, 2008), Lunga noapte a liricii românești tinere, Institutul Cultural Român, Berlin (2009), Discuția secretă. dacă nu o viață liniștită, atunci măcar o viață lentă (editura Universității de Vest, 2016), hotel cosmos: poezie românească SF (frACTalia, 2019), Steaua 75. Antologie de texte (editura Școala Ardeleană, 2025).