davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Thalía Álvarez

Thalía Álvarez Carvallo (Quito, 22 de julio de 1962-Quito, 22 de marzo de 2011) fue una antropóloga y activista feminista ecuatoriana. Fue parte de organizaciones como el Proyecto Transgénero y Corporación Humanas Ecuador, de la que fue cofundadora,​ además de ser una de las primeras mujeres abiertamente lesbianas en ser candidatas a un cargo de elección popular.​​
Tras su muerte en 2011, su pareja, la activista Janneth Peña, logró que el Instituto Ecuatoriano de Seguridad Social aceptara otorgarle los beneficios de pensión de viudez de Álvarez, lo que marcó un hito para las parejas ecuatorianas del mismo sexo al ser la primera en lograrlo.​​
En 2002 se unió la organización Proyecto Transgénero, donde apoyó el proceso de creación de la Casa Trans. Dentro de esta organización fue además profesora de activismo transfeminista.​
Dentro del activismo feminista, en 2005 fundó junto a otras mujeres la Corporación Humanas Ecuador. También trabajó en varios proyectos con el Centro Ecuatoriano para la Promoción y Acción de la Mujer sobre salud sexual y reproductiva y fue parte de Ecuador Adolescente hasta 2007.​
Para las elecciones a la Asamblea Constituyente de Ecuador de 2007, fue candidata a asambleísta por la alianza entre los movimientos Alfaro Vive ¡Carajo! y Pachakutik, como representante de las poblaciones lésbicas,​ lo que la convirtió en una de las primeras personas abiertamente LGBT en postularse a un cargo de elección popular en el país.​ Durante el trabajo de la Asamblea Constituyente, fue una de las personas LGBT que actuaron como asesoras en la elaboración del texto constitucional, junto a activistas como Elizabeth Vásquez y Sandra Álvarez.​ Específicamente, Thalía Álvarez fue asesora de la asambleísta María Augusta Calle en la mesa de Derechos de las y los Trabajadores.​
Falleció el 22 de marzo de 2011, en Quito; debido a un cáncer de páncreas.​ Su pareja sentimental, la activista Janneth Peña, a quien Álvarez había conocido en 2005 y con quien registró una unión de hecho en 2010, tuvo dificultades para realizar los trámites para poder cremarla debido a los prejuicios por ser una pareja lésbica, entre ellos durante el retiro de su cadáver de la morgue y la firma de autorizaciones familiares en la funeraria.​
En agosto de 2011, Peña solicitó al Instituto Ecuatoriano de Seguridad Social (IESS) la pensión de montepío y cesantía que le correspondía por tener una unión de hecho con Álvarez.​ Luego de un proceso de meses en que recibió varias negativas,​ el 14 de diciembre del mismo año, se anunció que Peña recibiría estos beneficios, lo que constituyó la primera vez en la historia del país que una pareja del mismo sexo recibía este reconocimiento.​ Producto del caso, el IEES anunció que a partir de ese momento, otras parejas del mismo sexo podrían acogerse al mismo beneficio.​
Eva Gancedo

Eva Fernández-Gancedo Huercanos (Madrid, 9 de diciembre de 1958), más conocida como Eva Gancedo, es una compositora española especializada en bandas sonoras de cine, ganadora de un premio Goya a la mejor música original y una Medalla del Círculo de escritores Cinematográficos a la mejor música.
Estudió en el Real Conservatorio Superior de Música de Madrid, después consiguió una beca Fullbright en el Berklee College of Music de Boston, donde obtuvo el Premio Fin de Carrera magna cum laude. Posteriormente estudió el método Kodaly en la Universidad de Esztergom, becada por el gobierno de Hungría.​
Comenzó como miembro del grupo Las Lunares con las que actuó como telonera de Manzanita, Niña Pastori o Manolo Tena.​ En una actuación conoció el director de cine Ricardo Franco, quien la convenció para hacer la banda sonora de su película La buena estrella (1997), con la que fue la primera mujer​ en ganar el Goya a la mejor música original​ y la Medalla del Círculo de Escritores Cinematográficos a la mejor música.​ En 2000 volvió a obtener una Medalla a la mejor música para La reina Isabel en persona.​ Posteriormente ha trabajado para bandas sonoras de series de televisión como 7 vidas​ o Un lugar en el mundo.​
Su principal actividad, sin embargo, se encuentra en la docencia. Ha sido profesora de armonía, composición y orquestación en la Escuela Municipal de Música de Alcobendas, profesora de la facultad de formación de magisterio de la Universidad Autónoma de Madrid y profesora de pedagogía y educación auditiva en el Centro Superior “Katarina Gurska” .​
Sahil Salathia

Sahil Salathia is an Indian actor.
Sahil hails from a Dogra family in Jammu city. He studied at Punjab University, Chandigarh and worked as a software engineer.
Sahil represented India at Mr. Asia 2012 in Hong Kong and was a finalist (Top 5) amongst 32 Asian and Euro-Asian countries. Sahil has been the face for many popular brands and has also done brand campaigns for almost fifty leading brands in India, some of the brands are; Idea Cellular, Tata Indicom, Kingfisher, Big Bazaar and Mercedes Benz, etc. He has also appeared in all the leading magazines such as Maxim, GQ and Hello to name a few, as well as on the cover of India Today and Men's Health India. He has done around 20 commercials in India and abroad. His latest television commercials include Tata Tetley Green Tea, Lava Mobile Phones, Tata Indica, Samsung laptops, Loop mobiles and is continuing.
He made his acting debut, as the male lead in Ashutosh Gowariker's Everest, where he gets to play an extremely layered character of a celebrated mountaineer called Arjun Sabharwal. He was particularly excited to be represented by the great combo of ace director Ashutosh Gowariker and A. R. Rahman, the Oscar-winning music director who has done the background score for Everest.
Sahil was recently awarded the Best Fresh Face by the Lion Gold Awards for his extremely appreciated portrayal of Arjun on screen. A sought-after face in the Indian entertainment circuit, he made his Bollywood film debut on the big screen with Ashutosh Gowarikar's Panipat.
Apart from acting and modeling, Sahil is also involved in social causes. In the year 2014, he arranged for a fun filled day for the underprivileged kids from a NGO, Smile Foundation during Christmas.
He also flagged off the "Chal Kar Pahal" walkathon to support gender equality, women empowerment in Bhopal, Lucknow and Chandigarh
Colosseum (band)

Colosseum var et britisk rockeband som ble etablert i 1968. Bandet var kjent for å blande progressiv rock, jazz og blues. De hadde stor innflytelse på de første progressive rockebandene i England.
Bandet ble dannet i 1968 av trommeslager Jon Hiseman, tenorsaksofonisten Dick Heckstall-Smith og bassisten Tony Reeves. Alle tre hadde tidligere spilt i John Mayalls Bluesbreakers. I tillegg ble også Dave Greenslade, orgel og Jim Roche, gitar med i bandet. Roche ble etter kort tid erstattet av James Litherland på gitar og vokal. De debuterte live på en konsert i Newcastle. Konserten ble tatt opp av DJ John Peel for radioprogrammet Top Gear og dette bidro til at de ble kjent. De fikk kontrakt hos Fontana Records og slapp sitt første album 1969, Those who are about to die salute you. Det samme året ga de ut sitt andre album, Valentine Suite.
På det neste europeiske albumet, Daughter of Time, var det en del nye medlemmer i bandet. Litherland og Reeves sluttet og ble erstattet av gitarist Dave «Clem» Clempson, bassist Mark Clarke og sanger Chris Farlowe. I løpet av 1971 gjorde Colosseum en rekke live-opptredener og en av disse resulterte i et livealbum samme år.
Gruppen Colosseum II som eksisterte fra 1975 til 1977 hadde helt andre musikere, bortsett fra Hiseman, og må ikke forveksles med Colosseum.
I 1994 trommet Hiseman medlemmene fra Daughter of Time sammen til en gjenforeningskonsert i Köln, som også ble plate. Nye konserter og studioopptak fulgte. Dick Heckstall-Smith ble erstattet med kona til Jon Hiseman, Barbara Thompson.
Pokémon Colosseum

Pokémon Colosseum er det første rollespillet i Pokémon-serien til Nintendo GameCube. Poenget er å «snage» Pokémon fra andre trenere. Det går bare an å snage Pokémon fra Johto- og Hoenn-regionene, men ikke Kanto. Selve spillet er satt i Orre-regionen. Oppfølgeren til Pokémon Colosseum er Pokémon XD: Gale of Darkness.
Handlingen er lagt til Orre-regionen, et øde område av spillet. Spilleren får kontroll over en karakter kalt West, og møter snart en annen figur, Rui som skal følge med på reisen. Team Snagem, en kriminell organisasjon er antagonist i spillet. Wes må forsøke å infiltrere og ødelegge skjulestedet til Team Snagem. Etter hvert som spillet utvikler seg, blir Wes også mål for en kraftig organisasjon kjent som Team Cipher. Deres neste stopp er Agate Village, en skog-kledd landsby i fjellet. Rui introduserer Wes for bestefaren Eagun, og får vite om Relic Stone - en spesiell helligdom beskyttet av Celebi - som er under angrep.
Ingvild Bjerkeland

Ingvild Bjerkeland (født 14.januar 1981 i Haugesund) er en norsk forfatter og skribent. Hun har doktorgrad i filmvitenskap fra NTNU i Trondheim, hvor hun i 2018 disputerte med en avhandling om The New Regional Cinema/s of Norway.
Ingvild Bjerkeland har blant annet studert ved Forfatterstudiet i Bø i Telemark (2001–2002). Hun før-debuterte i antologien Pust ut – pust inn i 1999 med novellen «Pust inn – pust ut». I 2002 bidro hun med en kortprosa tekst i Cappelens debutantantologi Signaler.
I 2005 kom ungdomsromanen Oscar Blue går under på Cappelen forlag. Boka fikk en rekke gode kritikker. I 2006 bidro hun med en novelle «Mannen med arrene» til Cappelens antologi for ungdom, Det er bare å lukke øya. I 2013 kom billedboken Pøbler i pels og pysjamas, illustrert av Jens Kristensen, på Cappelen Damm. Den ble oversatt til dansk og utgitt på Turbine forlag under tittelen Rakkerpak i pels og pyjamas. I 2015 kom billedboken Monsterbølger, illustrert av Åshild Irgens, på Cappelen Damm.
I 2023 kom romanen Udyr på Cappelen Damm, for barn fra ti år og opp. Udyr er en dystopi om to søsken på flukt. Ukjente udyr har angrepet og samfunnet har kollapset. Udyr vant ARKs barnebokpris 2023, var superfinalist til Bokslukerprisen 2023/24, ble nominert til Barnas bokpris og til nominert til Nordisk Råds barne- og ungdomslitteraturpris 2024. Udyr er oversatt til 6 språk, og gis ut i USA våren 2025 på forlaget Levine Querido.
I august 2024 kom romanen Pappa og andre terrorister på Cappelen Damm, for barn fra ti år og opp.
Bjerkeland har tidligere jobbet ved Høgskolen i Lillehammer/ Innlandet i flere år, hvor hun blant annet forsket på barnefilm og norsk filmpolitikk. Hun har jobbet som rådgiver ved det regionale filmfondet Filminvest og vært daglig leder for det regionale filmsenteret Filmkraft Rogaland. Hun er frilans filmskribent og anmelder og har blant annet skrevet for Montages, Scandinavian Journal of Cinema, Kulturpolitisk tidsskrift, Z filmmagasin og Periskop.
3. https://ntnuopen.ntnu.no/ntnu-xmlui/handle/11250/2491716
Pan (1995)

Pan er en dansk-norsk-tysk dramafilm fra 1995, regissert av danske Henning Carlsen. Han skrev også manuset. Det er basert på Knut Hamsuns roman med samme tittel fra 1894, som også inkluderer novellen Glahns død. Et papir fra 1861, som Hamsun hadde skrevet og publisert tidligere, men som senere ble lagt til romanen.
Det er den fjerde filmversjonen av romanen. Andre versjoner ble utgitt i 1922, 1937 og 1962.
I 1966 hadde Carlsen regissert en kritikerrost versjon av Hamsuns roman Sult. Tredve år senere vendte han tilbake til Hamsun for å lage en film av Pan, ei bok han kalte «et stort dikt».
Carlsen sa at han hadde besluttet å inkludere det «glemte materialet» fra Glahns død for å finne en ny «vinkel» i filmatiseringen av boka. Delen med Glahns død ble filmet i Thailand (til erstatning for India, slik det var i romanen. Filmversjonen fra 1922 la dette til Algerie).
Filmen hadde amerikansk premiere på Museum of Modern Art i New York City som en del av MOMAs retrospektiv av filmer basert på Hamsuns verk i 1995.
Anneke von der Lippe vant under den norske internasjonale filmfestivalen i 1995 Amandaprisen som beste kvinnelige skuespiller for sine prestasjoner i Pan og i Over stork og stein. Hun vant også den danske Bodilprisen for beste kvinnelige birolle i Pan.
WarnerMedia

WarnerMedia var et amerikansk mediekonsern med virksomhet innen Internett, forlag, film, telekommunikasjon og kringkasting. Det hadde hovedkontor i New York i USA. Det ble stiftet 10. januar 1990 gjennom sammenslåingen av Time Inc. og Warner Communications. I 1996 fusjonerte selskapet med Turner Broadcasting System og i 2000 med America Online.
Allied Forces Northern Europe

Allied Forces Northern Europe (AFNORTH), også kjent som NATOs nordkommando, var NATOs militære kommando for Nord-Europa og en del av Allied Command Europe fra 1951 til 1994. I tilfelle krig ville AFNORTH ha kommando over alle allierte styrker i Nord-Europa (Norge og Danmark), samt Tyskland nord for Elben/Hamburg og tilstøtende sjøområder.
Fra 1951 til 1954 lå hovedkvarteret for NATOs nordkommando i Oslo, og fra 1954 til 1994 på Kolsås leir i Bærum. HQ AFNORTH på Kolsås ble stengt 30. juni 1994, og erstattet av Allied Forces Northwestern Europe (AFNORTHWEST) på RAF High Wycombe i Storbritannia, mens Allied Forces Central Europe (AFCENT) i Brunssum i Nederland ble omdøpt til Allied Forces Northern Europe. AFNORTHWEST ble oppløst 3. mars 2000. I 2004 ble AFNORTH omdøpt til Joint Force Command Brunssum.
De viktigste underkommandoene til Allied Forces Northern Europe var Allied Forces North Norway, Allied Forces South Norway og Allied Forces Baltic Approaches (Karup).
Allied Forces Northern Europe ble ledet av en stab på seks personer, hvor Storbritannia, Vest-Tyskland, USA, Danmark og Norge var representert.
Øverstkommanderende for AFNORTH var alltid en britisk general eller admiral, betegnet som CINCNORTH (Commander in Chief, Allied Forces Northern Europe).
Stabssjefen var ofte en tysk viseadmiral.
Air Force Commander Northern Europe var direkte underlagt CINCNORTH og var alltid en generalløytnant fra US Air Force. I tilfelle krig ville han ha kommando over alle luftstyrker i AFNORTHs område.
Ledelsen i AFNORTH bestod i tillegg av en landmilitær stedfortreder (Land Deputy), en sjømilitær stedfortreder (Sea Deputy eller Naval Deputy), og en luftmilitær stedfortreder (Air Deputy). Disse var ofte norske eller danske generalmajorer eller kontreadmiraler.
Nord-Europa

Nord-Europa betetegner den nordlige delen av den europeiske verdensdel, med uklar avgrensing. Normalt begrenset til de britiske øyer, Norden og Baltikum samt det nordvestlige Russland og i noen sammenhenger det nordlige Tyskland. FNs statistikkavdeling regner ikke Tyskland og det nordlige Russland som del av Nord-Europa. EU inkluderer Norden og de baltiske statene i Nord-Europa, mens de britiske øyer blir regnet som Vest-Europa.
Toprikket steinedderkopp

Toprikket steinedderkopp, Titanoeca nivalis er en edderkopp som tilhører gruppen (familien) prikkete steinedderkopper i delgruppen Entelegynae.
Toprikket steinedderkopp er en middels stor edderkopp, kroppslengden er mellom 4-6 mm. Den er mørkt farget, forkroppen (prosoma) er litt hårete, skinnende og vanligvis lysere enn bakkroppen (opisthosoma). Bakkroppen og beina er dekket med korte hår.
Den lever på bakken, under steiner og dødt trevirke. Her lager den sine fangstnett.
Hunnen legger eggene i en rund gulaktig kokong, som ligger gjemt mellom/under steiner og lignende. Hun vokter over både kokongen og avkommet.
Toprikket steinedderkopp finnes i Holarktis, den er registrert både i Sverige og Norge. Den er sjelden i Norge, og er funnet bare i Finnmark.
Kam

Kam er et hårredskap med tenner, tinder eller tagger, som dras gjennom håret for å rense, løsner opp og rette ut håret. Kammer er blant de eldste redskapene som har blitt funnet av arkeologer, som kan vise til eksempler med vakker og raffinert utforming datert 5000 år tilbake i Persia.
Kammer er blant de vanligste gjenstandene arkeologene finner i skandinaviske graver fra jernalderen.
Afro pick, eller afro-kam, er betegnelse på kammer beregnet for spesielt krøllete, og ofte tykt hår, gjerne kalt afro. En vanlig kam vil ikke ha ønsket effekt i slikt hår, og kan sette seg fast. Tennene på en afro kam er grovere, lengre og gjerne bevegelige. Kammen er ikke egnet for å gre ut håret, men for å forme håret, ofte ved å løfte krøllene ut fra hodet.
I perioder, spesielt på 1970-tallet, ble afro kam av noen brukt stående i håret for pynt, symbol og for lett tilgjengelighet.
Liu Baiyu

Liu Baiyu (kinesisk: 刘白羽 / 劉白羽, pinyin: Liú Báiyǔ, Wade-Giles: Liu Pai-yu eller Liu Pai-yü, født 2. september 1916 i Beijing i Kina; død 24. august 2005 samme sted) var en kinesisk forfatter og kulturpolitiker. I løpet av drøye 60 års forfattervirke publiserte han over femti verker. Han tilhører sammen med Yang Shuo, Qin Mu og Wei Wei de mest betydelige essayister fra sin samtid.
Yu Lihua

Yu Lihua (kinesisk: 於梨華, pinyin: Yú Líhuá; født 28. november 1931 i Shanghai i Kina, død 1. mai 2020 i Washington D.C. i USA) var en kinesisk-amerikansk forfatter.
Yu Lihua gikk på universitet i Taiwan. Hun studerte historie på National Taiwan University. Så dro hun til USA for å fortsette studiene for å kvalifisere som journalist. Hun begynte så å undervise i kinesisk i Department of Comparative University ved State University of New York.
Hennes verker er blitt publisert både på engelsk og på mandarin.
Yu døde 1. mai 2020, i Washington, av covid-19.
Hunhar forfattet minst 45 romaner og annen fiksjon, og noe av det er kommet i mange opplag.
Thin Lizzy

Thin Lizzy er et hardrock-/heavy metal-band som ble grunnlagt i Dublin av bassisten og sangeren Phil Lynott, (døpt Philip Parris Lynott), på slutten av 1960-tallet.
Den første smaken på suksess fikk bandet i 1973, da singelen med den gamle irske folkesangen «Whiskey in the Jar» ble utgitt. Fighting (1975) ble bandets første suksessalbum, men det var med albumet Jailbreak (1976) at det skikkelige gjennombruddet kom, mye takket være singelen «The Boys Are Back in Town».
På slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet hadde Thin Lizzy en solid tilhengerskare, men de slet med å komme seg skikkelig inn på det kommersielle markedet. Etter at bandet ble oppløst på midten av 1980-tallet, begynte Lynott for seg selv, men døde i 1986 av organsvikt etter årevis med alkohol- og narkotikamisbruk.
Bandet fant sammen igjen uten ham i 1999 og dro på en Europaturné i tillegg til at de har gitt ut to konsertalbum.
I dag blir Thin Lizzy husket som et av de første hardrockbandene som benyttet seg av «doble gitarharmonier» – en teknikk som senere er blitt raffinert av bl.a. Judas Priest og Iron Maiden.
Nåværende medlemmer
Tidligere medlemmer
Turnerende medlemmer
Uten Phil Lynott
Snowy Shaw

Snowy Shaw (egentlig Tommie Snowy Mike Christer Shaw født Tommie Mike Christer Helgesson den 25. juli 1968 i Göteborg) er en svensk heavy metal musiker. Hovedinstrumentet hans er trommer, men han spiller også gitar, bassgitar og synger.
Han har spilt i flere kjente heavy metal-band. Blant annet King Diamond, Dream Evil , Mercyful Fate, IllWill, Notre Dame og Memento Mori. Snowy Shaw er kanskje mest kjent for å ha spilt trommer med King Diamond på albumet The Eye og med Mercyful Fate på albumet Time. Snowy Shaw hoppet i 2010 inn for ICS Vortex på bassgitar og sang i det norske symfoniske black metalbandet Dimmu Borgir, men har nå sluttet i bandet. Shaw medvirker kun på bandets album Abrahadabra og singelen «Gateways» som ble utgitt i september 2010.
I oktober 2006 var han vokalist for symfonisk metal-bandet Therion.
Notre Dame var et svenskt skrekkrock/metallband som var aktive mellom 1997 og 2004. Medlemmene var Snowy Shaw (sang, gitar og bassgitar), Vampirella (sang), Jean-Pierre de Sade (gitar og bassgitar) og Mannequin de Sade (trommer). De to sistnevnte ble sagt å være etterkommere av den franske forfatteren Marquis de Sade. Disse hadde alltid masker på sig under konserter samt på platecovere og lignende. Både for å skape mystikk rundt dem, men også for at Snowy Shaw skulle kunne bytte ut musikerne bak maskene uten at noen merket det.
Livealbum
One Cold Winter’s Night

One Cold Winter's Night er det andre konsertalbumet til det amerikanske progressiv/power metal-bandet Kamelot.
Albumet ble utgitt 14. november 2006, og er det første til bandet med keyboardist Oliver Palotai. Konserten ble innspilt på Rockefeller Music Hall i Oslo 11. februar 2006, og er også utgitt på DVD.
OVO Hydro

OVO Hydro (tidligere The SSE Hydro) er en innendørs flerbruksarena i Glasgow i Skottland i Storbritannia. Arenaen er den største av sitt slag i Skottland. Den ble opprinnelig kalt The Hydro etter hovedsponsoren Scottish Hydro Electric. Den ble senere omdøpt til SSE Hydro, og hadde dette navnet frem til 2021, da arenaen skiftet til sitt nåværende navn.
Arenaen ble offisielt åpnet 30. september 2013 med en konsert med Rod Stewart. Arenaen huser konserter med store internasjonale artister, internasjonale underholdnings- og idrettsarrangementer. OVO Hydro har en makskapasitet på 14 300 publikummere og har over 1 million besøkende hvert år.
Planene for The Hydro startet i 2001 i forbindelse med utviklingen og oppgraderingen av Queens Dock i Glasgow. I mai 2003 var planene for en underholdningsarena klare, med plass til 12 300 sittende og 2000 ståplasser.
De London-baserte arkitektene Foster + Partners ble valgt som arkitekter, mens det Glasgow-baserte selskapet Elphinsone fikk jobben med å utvikle tomten.
Arenaen design ble offentliggjort i oktober 2005, og utbyggeren SECC fikk byggetillatelse i 2006.
Byggearbeidene startet februar 2011. I november samme år startet arbeidene med taket, og taket ble fullført i april 2013. Veggplatene ble montert fra mai 2013, og hele bygget stod ferdig samme høst.
Rundt klokken 15.20 søndag 8. juni 2013 ble det meldt om flammer fra det dom-formede taket. Rundt 40 brannfolk fra Scottish Fire and Rescue Service rykket ut og fikk slukket brannen. Brannen ble utløst av gnister fra sveisearbeider på taket. Ti dager senere kunne utbyggeren melde at byggearbeidene ikke ville bli forsinket av brannen. Arenaen åpnet som planlagt i september samme år.
Romersk arkitektur

Romersk arkitektur menes som oftest arkitekturen i Romerriket inntil ca. 500 e.Kr.
Antikkens romere tilpasset den ytre greske arkitekturen for deres egen hensikt og den ble såpass forskjellig fra greske bygninger at det var som å skape en ny arkitektonisk stil. De to periodene er å betrakte som en felles klassisk arkitektur. Mange av de aspektene som romerne ble påvirket av gresk arkitektur kan bli sett bruken av triclinium (flertall triclinia, en formell spisestue) i romerske villaer som et sted å spise og oppholde seg. Tilsvarende sto romerne i arv til sine etruskiske naboer som skaffet dem en kilde til kunnskap om framtidige arkitektoniske løsninger, fra konstruksjonen av rundbuer til hydraulikk og vannanlegg.
Sosiale elementer som rikdom og høy befolkningstetthet i byene tvang antikkens romere til å finne opp nye arkitektoniske løsninger. Bruken av hvelvinger og rundbuer sammen med nye bygningsmaterialer bidro til oppnå hittil ukjent suksess i konstruksjoner av imponerende bygningstrukturer for offentlig bruk. Eksempler er blant annet Romas akvedukter, Diocletianus’ bad, Caracallas bad, basilikaer, og kanskje de to mest berømte av alle romerske bygninger, Colosseum og Pantheon. Disse ble reprodusert i mindre størrelse i de fleste byer av en viss størrelse i Romerriket. En del bevarte er fortsatt nesten fullstendige, som bymurene i Lugo i Hispania Tarraconensis (nordlige Spania).
Søyle

Søyle (fra tysk Säule) er et bygningselement som tjener til å overføre vekt fra en overliggende struktur mot bakken eller en underliggende struktur. Søyleskaftet kan være rundt, kvadratisk eller med polygonalt tverrsnitt, og kan ha ulike avfasninger eller forsiringer. Søylen kan ha en basis som skiller seg fra skaftet, og et kapitél (søylehode) øverst. Søyler har gjennom tidene vært laget i ulike materialer; tre, murstein, stein, jern og betong.
Fra det gamle Egypt kjenner vi steinsøyler fra så tidlig som 2600 f.Kr., da arkitekten Imhotep lagde steinsøyler utforma som plantestengler – som en viderutvikling av eldre søyler i tre.
I det gamle Persia førte mangelen på stein til at en bygde søyler i murstein. For å kunne bære overliggende strukturer måtte disse ha et stort tverrsnitt i forhold til høyden, og vi kjenner søyler med diameter opp mot tre meter herfra. Se Persepolis.
I antikkens Hellas utvikla søylene seg mot stadig slankere former.
Søyler har også vært brukt som frittstående monumenter på åpne plasser, eksempelvis Vendômesøylen i Paris.
Kolossalorden er en arkitektonisk orden med søyler eller pilastre som strekker seg over to eller flere etasjer, ofte i hele fasadens høyde. Søyler i vanlig etasjehøyde kan flankere vindus- eller døråpninger i hver etasje mellom kolossalsøyler eller -pilastre. Kolossalordenen kan gjøre bruk av alle de klassiske søyleordener; dorisk, jonisk, korintisk osv. Systemet kom i bruk i renessansen, og et tidlig eksempel er kirken Sant'Andrea i Mantova av Alberti, påbegynt i 1472. Michelangelo brukte kolossalsøyler i fasadene på Capitol i Roma, oppført fra 1564 til 1568. Kolossalordenen ble særlig utbredt i manierismen og barokken og ble tatt opp igjen i historismen.
(en) Columns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vidar Magnussen

Vidar Magnussen (født 1977) er en norsk skuespiller, komiker og manusforfatter fra Bergen.
Han er utdannet ved The Webber Douglas Academy of Dramatic Arts i London (2000–2004).
Hans første norske teaterrolle var som Jørgen Tesman i Ibsens Hedda Gabler (Riksteatret 2006). Siden har han blant annet hatt roller i Panikk i kulissene (2008), Farlige Forbindelser (2008), Les Misérables (2008), Rett i lommen (2009), Mascarade (2010), Jungelboken (2010) og La Cage aux Folles (2011) på Den Nationale Scene, og Tida og Rommet (2011), Jungelboka (2012), Felix' Fantastiske Orkester (2012), Norge-Brasil (2012) og Hamlet (2014) på Det Norske Teatret.
Magnussen mottok Heddaprisen 2014 i klassen for beste mannlige skuespiller for sin rolle som seremonimesteren i Shockheaded Peter. I 2010 vant han Komiprisen i klassen for årets gjennombrudd for sin opptreden i forestillingen Mascarade på Den Nationale Scene, og han fikk den bergenske Pernillestatuetten 2010 for sin medvirkning i Jungelboken samme sted. Han har hatt flere TV-roller, blant annet i komedie-kortfilmen Plassmangel (2003), og humorserien Halvseint (2007). I 2013 deltok han i underholdningsprogrammet Underholdningsavdelingen og situasjonskomedien Side om side på NRK. I desember 2016 startet NRKs julekalender Snøfall, hvor Magnussen spiller rollen som Ole Winter, julenissens sekretær. Magnussen står bak og spiller hovedrollen i TV-serien Magnus, som hadde premiere på NRK1 i januar 2019. i 2023 stilte han som modell i Portrettmesterskapet.
2023: Spillet
2023: 71° nord – Norges tøffeste kjendis
2023: Kompani Lauritzen
Rock and Roll Hall of Fame

Rock and Roll Hall of Fame er et æresgalleri og museum i Cleveland, Ohio, dedikert til de mest berømte og innflytelsesrike bidragsyterne innen rock and roll.
Musikere og grupper er nå kvalifisert til medlemskap 25 år etter utgivelsen av sin første plate.
Rock and Roll Hall of Fame Foundation ble grunnlagt i 1983. Innvielsen fant sted 7. juni 1993 med Pete Townshend og Chuck Berry som æresgjester. Museet ble åpnet 2. september 1995 i bygningen som er designet av arkitekten I.M. Pei, og etter en del diskusjon rundt beliggenheten, endte de med å plassere den ved Eriesjøen i Cleveland, nær Great Lakes Science Center og Cleveland Browns Stadium.
Det endte med at Cleveland ble museets hjemby, noe som skyldtes lobbyvirksomhet fra byen med tilknytting til DJ-en Alan Freed, som for en tid bodde i byen, ofte kreditert som opphavsmann til begrepet «rock and roll». En rekke meningsmålinger og underskrift kampanjer ble avholdt som alle støttet Cleveland, og det avgjorde saken.
Museet dekker hele historien om rock og roll, uavhengig av innvalgte personene og gruppene i Hall of Fame. De har en uavhengig utstilling i museet.
Selv om museet ligger i Cleveland, holdes den årlige opptaksseremonien i New York, noe som har skapt kontroverser.
Hvert år siden 1986 har et lite antall personer blitt innlemmet i æresgalleriet i en årlig innsettelsesseremoni i New York. Den første gruppen med medlemmer, innlemmet 23. januar, inkluderte Chuck Berry, James Brown, Ray Charles, Fats Domino, The Everly Brothers, Buddy Holly, Jerry Lee Lewis og Elvis Presley.
Nåværende praksis er at kunstnere kan kvalifiseres 25 år etter utgivelsen av sitt første album. De nominerte må ha udiskutabel innflytelse og betydning i rock and roll-historien. Det er fire kategorier: Utøvende artister, ikke-utøvende artister, tidlig innflytelse og (siden 2000) bakgrunns musikere.
Per 2021 er det 26 artister som har blitt innlemmet to eller flere ganger. Eric Clapton er den eneste som har blitt innlemmet tre ganger: som soloartist, med Cream og med The Yardbirds.
Guardians of the Galaxy (film)

Guardians of the Galaxy er en amerikansk sci-fi og eventyractionfilm fra 2014. Filmen er regissert av James Gunn, som også har skrevet manus sammen med Chris McCoy og Nicole Perlman basert på tegneserien med samme navn. Chris Pratt, Zoe Saldana, Dave Bautista, Bradley Cooper og Vin Diesel spiller hovedrollene.
Den ble etterfulgt av Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017).
Handlingen finner sted i verdensrommet. Den menneskelige piloten Peter Quill slår seg uventet sammen med leiemorderen Gamora, krigeren Drax, den snakkende, sarkastiske vaskebjørnen Rocket og det supersterke, bevegelige treet Groot for å hindre den verdifulle steinen «the Orb» fra å falle i gale hender, hvor den kan ødelegge hele galaksen.
MetLife Building

MetLife Building, opprinnelig kalt Pan Am Building etter den første eieren Pan American World Airways, er en skyskraper i New York.
MetLife er med 246 meter New Yorks 14. høyeste bygning. Bygningen sto ferdig i 1963, og er fremdeles et av verdens største kontorbygg, målt etter gulvflate; 260 000 m². Den massive fasaden (som av arkitektene var ment å skulle ligne formen på en flyvinge), samt det at den sperrer utsikten langs Park Avenue, har gjort MetLife til den kanskje mest forhatte bygningen i New York blant byens innbyggere. På tross av det er den populær blant leietakere, bl.a. på grunn av nærheten til Grand Central Terminal.
Etter at Pan Am gikk konkurs i 1991, ble bygningen overtatt av den nåværende eieren, Metropolitan Life Insurance Company.
Willis-bygningen

Willis-bygningen er en skyskraper i det sentrale London. Bygningen har navn etter sin eneste leietaker, forsikringsfirmaet Willis Group Holdings. Willis Building er plassert i the City, like i nærheten av 30 St Mary Axe og Lloyds-bygningen, også dette særpregete bygg. Arkitektene var Foster + Partners. Stilen på bygningen er blitt kalt både modernistisk og organisk.
I mai 2001 meldte British Land at selskapet hadde kjøpt eiendommen 51 Lime Street, og at det forelå planer om utvikling av nye kontorlokaler. Etter konsultasjoner med Corporation of London sendte British Land i mars 2002 inn søknad om byggetillatelse for en bygning på 49 600 kvadratmeter på adressen 51 Lime Street. Greater London Authority var positive til planene. I juli 2002 fikk British Land innvilget sin søknad, men ønsket nå å oppføre en mindre bygning enn opprinnelig tenkt. Willis ba derfor arkitektene Foster + Partners om å utforme en mindre bygning. Dette arbeidet tok om lag 14 måneder. Endelig tillatelse ble gitt i oktober 2004. Byggearbeidene startet i 2005, i september 2006 sto den ytre konstruksjonen ferdig. På grunn av en underleverandørs konkurs ble arbeidet noe forsinket, men i mai 2008 sto bygningen ferdig. Omtrent samtidig solgte British Land bygningen til St Martins Property Corporation.
Da Willis Building sto ferdig, var det den fjerde høyeste bygningen i the City, etter Tower 42, 30 St Mary Axe og CityPoint. Den eksisterende kjelleren ble brukt til auditorium og treningsrom, i tillegg til parkeringsplasser. Bygningen er konstruert for å redusere vannforbruket med 30 prosent, slik at vannforbruket er mindre enn 20 liter pr. fulltidsansatt. Dette oppnås blant annet ved oppsamling av regnvann. Fasadene er energieffektive, med dobbeltvinduer i sør og nord, og trelags ventilerte fasader i øst og vest, inkludert motoriserte persienner.
Willis Building har vunnet flere priser:
List of indoor arenas in Norway

The following is a list of indoor arenas in Norway with a capacity of at least 1,000 spectators, most of the arenas in this list are for multi use proposes and are used for popular sports such as individual sports like karate, judo, boxing as well as team sports like ice hockey, curling and handball. Parts of the arenas also host many concerts and world tours. Indoor stadiums with a capacity of 1,000 or higher are included.
Mount Colosseum National Park

Mount Colosseum is a national park in Central Queensland, Australia, 370 kilometres (230 mi) northwest of Brisbane and about 6 kilometres (4 mi) south of the town of Miriam Vale.
Mount Colosseum is a volcanic dome and is the dominant feature on the skyline of the area. The dome rises to an elevation of 470 metres (1,542 ft) and is sparsely covered in hoop pines, while the dry rainforest below contains ironbarks and bloodwoods.
The park is undeveloped and has no facilities available for visitors. No camping is allowed in the park and no walking tracks exist within the park. It is strongly suggested that visitors visit in cooler months.
Gary Moore discography

This is the discography of the Northern Irish blues, heavy metal and hard rock guitarist and singer-songwriter Gary Moore.
Notes
Notes
Moore played in Thin Lizzy (1973–74, 1977–79) for several periods and worked with Phil Lynott subsequently in his solo career.
Colosseum II is a band that succeeded Colosseum and featured Don Airey, Neil Murray/John Mole, Mike Starrs, Jon Hiseman and Moore.
Moore participated in the recording of Greg Lake's two solo albums, Greg Lake (1981) and Manoeuvres (1983). He also played live in Greg Lake's line-up. Some notable performances of his touring stint with Lake, were the live covers of King Crimson songs "21st Century Schizoid Man", "In the Court of the Crimson King", as well as "Parisienne Walkways". One concert on this tour was recorded for the King Biscuit Flower Hour, and released on CD in 1995 as King Biscuit Flower Hour Presents Greg Lake in Concert.
Moore's 1983 album Dirty Fingers (which also featured ex-Ted Nugent vocalist Charlie Huhn, former Rainbow/Wild Horses and later Dio bassist Jimmy Bain, and ex-Black Oak Arkansas/Pat Travers and later Ozzy Osbourne/Whitesnake/Ted Nugent drummer Tommy Aldridge) had a song called "Nuclear Attack", which he also performed on the Greg Lake album.
2025 Billie Jean King Cup

The 2025 Billie Jean King Cup will be the 62nd edition of the Billie Jean King Cup, a tournament between national teams in women's tennis.
Date: TBD Venue: Shenzhen, China Surface: TBD
8 nations will take part in the Finals. The qualification is as follows:
Date: 10-13 April 2025 Venues: Pat Rafter Arena, Brisbane, Australia (hard, outdoors) RT Torax Arena, Ostrava, Czechia (hard, indoors) Ariake Colosseum, Tokyo, Japan (hard, indoors) Sportcampus Zuiderpark, The Hague, Netherlands (clay, indoors) Radomskie Centrum Sportu, Radom, Poland (clay, indoors) Peugeot Arena, Bratislava, Slovakia (hard, indoors)
Format: Round-robin - 6 groups of 3 teams
These eighteen teams will be:
The six winning teams from the qualifying round will play at the Finals and losing teams will play at the 2025 play-offs.
#: Nations Ranking as of 3 December 2024.
G = Group, T = Ties, M = Matches
Date: November 2025
Twenty-one teams will play for seven spots in the 2026 qualifying round, in the round-robin format (7 groups of 3 teams).
These twenty-one teams are:
Seven winners will advance to the 2026 qualifying round while losers will contest in their respective regional Group I event in 2026.
G = Group, T = Ties, M = Matches
Date: 8–12 April 2025 Venue: Mouratoglou Tennis Center, Guadalajara, Mexico (Hard)
Date: June 2025 Venue: Club Lawn Tennis de la Exposición, Lima, Peru
Date: TBD Venue: TBD
Date: 8-12 April 2025 Venue: MSLTA School of Tennis, Pune, India (Hard)
Date: TBD Venue: TBD
Date: TBD Venue: TBD
Date: 8 – 12 April 2025 Venue: SEB Arena, Vilnius, Lithuania (Hard)
Date: 7–12 April 2025 Venue: Herodotou Tennis Academy, Larnaca, Cyprus
Date: June 2025 Venue: Chișinău Arena Tennis Club, Chișinău, Moldova
Date: TBD Venue: TBD
Date: TBD Venue: TBD
Club de Fútbol Monterrey Premier

Los Rayados de Monterrey Premier fue un equipo filial, sin derecho a ascenso, del Club de Fútbol Monterrey de la Primera División de México. Participaba en el Grupo 1 de la Serie A de la Segunda División de México. Jugaba sus partidos de local en El Barrial.
El 25 de mayo de 2015 se anunció que los 18 equipos de Primera División tendrían un equipo filial en la Liga Premier de la Segunda División, para que los jugadores que superen los 20 años de edad y ya no puedan participar en la categoría Sub-20 se mantengan activos.​ Así, Monterrey fundó la filial de Segunda División llamándola "Rayados de Monterrey Premier".​
En 2018, el requisito reglamentario de tener un equipo en Liga Premier fue eliminado, por lo que 12 de los 18 equipos pertenecientes a la Liga MX dejaron de contar un con una escuadra en esta categoría, entre ellos el cuadro filial del Monterrey.
Copa Eusébio 2015

La Copa Eusébio del 2015 fue la VIII edición del torneo amistoso.​ Se disputó en un partido único el 2 de agosto de 2015, en la inauguración del Estadio BBVA Bancomer de la ciudad de Guadalupe, Nuevo León. Esta edición se enfrentó el S. L. Benfica y el C.F. Monterrey, con victoria de los rayados por 3 a 0.
Major Arena Soccer League

La Major Arena Soccer League (MASL) es una liga Fútbol Rápido Profesional o como se le conoce en Sudamérica Showbol, la MASL está establecida en América del Norte y fue formada por la fusión de la MISL (Liga del Atlántico) y la PASL (Liga del Pacífico). La MASL está integrada por clubes de Estados Unidos, México y Canadá cuyos países también son miembros afiliados a la World Minifootball Federation (WMF), el órgano rector de este deporte.
La liga se originó como la Professional Arena Soccer League, el 18 de mayo de 2008, después de ramificar con carácter profesionalizar el circuito de la Premier Arena Soccer League (PASL-Premier), la liga de Futbol Rápido de aficionados más grande de los Estados Unidos en la que también participaban clubes mexicanos. La liga profesional fue originalmente apodada "PASL-Pro" para distinguirla de PASL-Premier (Amateur).​
En 2011, se anunció que esta liga profesional oficialmente pasaba a denominarse simplemente PASL, mientras que a la liga de aficionados (aún vigente todavía) y se le sigue conociendo como la PASL-Premier.​ El primer partido de liga se jugó el 25 de octubre de 2008, frente a una multitud de 3.239 personas en el Stockton Arena, con los California Cougars derrotando 10-5 al Colorado Lightning.​
El 17 de marzo de 2014, un día después de la final de la Major Indoor Soccer League 2013-2014 (Liga de la Costa Atlántica), el presidente de la United Soccer Leagues Tim Holt anunció que "un número considerable" de equipos que no regresarían a MISL para el año siguiente.​ En abril de 2014 se anunció oficialmente que seis equipos (Baltimore Blast, Milwaukee Wave, Missouri Comets, Rochester Lancers, St. Louis Ambush, y Syracuse Silver Knights) se unirían a la PASL para la temporada 2014-2015.​
La liga anunció un cambio en su nombre de la Professional Arena Soccer League a la Major Arena Soccer League (MASL) el 18 de mayo de 2014. Esto representaría una fusión de la MISL y la PASL. MASL iniciando con 23 equipos para la temporada 2014-15.​
El balón oficial del juego es realizado por la marca Mitre
* No incluye 28 juegos en los que no se informó de asistencia. La temporada regular PASL 2008-09 consistió de 86 juegos totales.
** No incluye 8 juegos en los que no se informó de asistencia. La temporada regular PASL 2009-10 consistió de 95 juegos totales.
*** No incluye 10 juegos en los que no se informó de asistencia. La temporada regular PASL 2010-11 consistió de 94 juegos totales.
Janelly Farías

Janelly Farías Rodríguez (12 de febrero de 1990) es una futbolista mexicana nacida en Estados Unidos. Ha sido miembro de la selección mexicana. Juega actualmente para las Bravas de Juárez.
El 28 de junio de 2019, Farías anunció su adhesión a la Liga MX Femenil con el Club Deportivo Guadalajara y un año después pasó al acérrimo rival el Club América.​ Jugo también para el Pachuca Femenil y actualmente juega para el Fútbol Club Juárez femenil.
Farías representó a México en la Copa Mundial Femenina de Fútbol Sub-20 de 2006. Hizo su debut al equipo mayor el 1.º de abril de 2007.
Farías es abiertamente lesbiana.​ Mantiene una relación con la jugadora de Club de Fútbol Monterrey Femenil, Rebeca Bernal la Capi.
XHUAN-FM

Fusión, cuyo indicativo es XHUAN-FM, es una emisora de radio de jazz y de noticias localizada en Tijuana, Baja California que transmite en la frecuencia de 102.5 MHz con 50 kW de potencia.​ El área de cobertura de Fusión engloba a Tijuana, Rosarito, parte de Tecate, B. C., así como San Diego y el sur de Los Ángeles, California.​
Fusión inició sus actividades como Estéreo Frontera, La voz del noroeste​ con el permiso del Instituto Mexicano de la Radio. Estéreo Frontera entraría en funcionamiento el 1 de mayo de 1986 sin embargo, las transmisiones de prueba de se realizaron a partir del 30 de mayo de 1986 con los partidos de fútbol del Mundial México 86 y hasta el 1 de agosto cuenta con una programación estable con horarios y locutores de turno. Estéreo Frontera se inaugura oficialmente por el Presidente Miguel de la Madrid hasta el 27 de enero de 1987.​
Estéreo Frontera transmite principalmente contenido musical, produce también Noticieros del Noroeste, que buscaba la atención de hispano-parlantes en la región fronteriza de EE. UU. con México, así como programas educativos como Tercera llamada y Una Voz, un Cuento, donde se adaptaban obras literarias y se narraban cuentos mexicanos, respectivamente.​ Su programación, inicialmente, era de 6 de la mañana hasta las 2 de la mañana del día siguiente;​ las transmisiones se cerraban con jazz, tango y blues.​
En 1990, Estéreo Frontera cambia de nombre a La Mexicana, así como su perfil programático, con la finalidad de convertirla en una estación comercial y alcanzar la autosuficiencia económica.​ La Mexicana se dedica a difundir música mexicana, sobre todo de género ranchero, transmitiéndola por 14 horas, alternada con cortes comerciales, seguida de programación con contenido que incluía programas que iniciaron el Estéreo Frontera, como el noticiero local Enlace, y de nueva creación. En 1992, La Mexicana se convierte en Radio Frontera para retomar "los objetivos de la radiodifusión de Estado".​
Radio Frontera comienza a transmitir las 24 horas del día con una programación centrada en música ranchera, rock en español, y artistas locales. Posteriormente, se intenta abarcar a un público más joven al introducir rock. Sin embargo, a partir de 1995 se retoma el enfoque para competir con otras radiodifusoras. Uno de los cambios fue la desaparición del noticiero local Enlace, cediendo el espacio noticioso a Antena Radio. Es hasta el 2002 que retoman el formato de radio pública.
El actual Formato radiofónico de la emisora, inició en 2006. Cambiando su nombre a Fusión, y su eslogan a "el horizonte musical de Tijuana". Pasaría por otro cambio en abril de 2020, cambiando nuevamente su lema a "Jazz Sin Fronteras".
Estadio Torero

El Estadio Torero (en inglés: Torero Stadium) es un estadio multiusos construido en 1961, con capacidad para 6000 personas, propiedad de la Universidad de San Diego y ubicado en la ciudad estadounidense de San Diego, al sur del estado de California.
Es el campo del San Diego Wave Fútbol Club de la National Women's Soccer League, de los equipos de fútbol americano y fútbol de la universidad, y del San Diego Loyal SC de la USL Championship.​​​
En 2001 se llevó a cabo dos fases de renovación para albergar al San Diego Spirit y se gastaron más de $ 3.5 millones. Se ampliaron las áreas de asientos, se instaló un sistema iluminación mejorado para eventos nocturnos, la pavimentación de la pasarela peatonal (que se curva alrededor de las tres cuartas partes del estadio), la instalación de un nuevo sistema de sonido y un tablero de video y marcador.
San Diego Spirit jugó de 2001 a 2003 y la selección femenina de fútbol de los Estados Unidos también ha jugado amistosos aquí.​
Desde 2002 el lugar ha sido sede del torneo de lacrosse universitario The First 4.
Ha sido sede de partidos de exhibición de la Major League Soccer y la Primera División de México, albergando a Los Angeles Galaxy, Club Deportivo Chivas USA, el canadiense Toronto Football Club y el mexicano Club Tijuana.
Fue sede del torneo de fútbol de la copa universitaria femenina de 2012.​
Los New England Patriots lo usaron como su centro de práctica durante la semana previa a su partido con Los Angeles Chargers, el 7 de diciembre de 2014.​
El estadio fue también el campo del equipo de rugby San Diego Breakers y de la San Diego Legion, de la Major League Rugby.
Las gradas sur cuentan con aproximadamente 1100 asientos con respaldo y con instalaciones de cabina de prensa. Las gradas este y norte tienen asientos en las gradas: la norte tiene capacidad para unos 3000 fanáticos y las gradas detrás del extremo este tienen capacidad para aproximadamente 1900. La superficie de juego es césped y sus dimensiones son 107 × 65 metros, conforme a las regulaciones de la NCAA.
En 2020 se planeó renovar el estadio antes de recibir al San Diego Loyal SC, para expandir el lugar a los 8000 asientos, pero no se realizó.​
Hasta que se inaugure el nuevo estadio Snapdragon en septiembre de 2022, de la Universidad Estatal de San Diego, el estadio seguirá siendo alquilado y luego solo albergará a los equipos de la universidad.
Estadio Toyota (Texas)

El Estadio Toyota es un estadio ubicado en Frisco, Texas. Es la casa del equipo de la MLS (Major League Soccer) FC Dallas de los Estados Unidos y fue una de las principales sedes de la InterLiga. Se llamó «Pizza Hut Park» hasta que el contrato con la franquicia de restaurantes expiró y no fue renovado.​
En este estadio solo se ha vivido una final y fue la de Tigres UANL enfrentando a los Rayados del Monterrey del torneo extinto InterLiga 2006 que acabó ganando Tigres UANL
William Paredes

William Alberto Paredes Barbudo (nació el 9 de septiembre de 1985 en Mérida, Yucatán), es un exfutbolista mexicano, que jugaba de lateral o volante por izquierda.
Fue inscrito con Rayados A para disputar la Temporada 2005-2006. Debutó en la Primera División A el 4 de marzo del 2006, en la Jornada 11 del Clausura 2006, enfrentando a Alacranes de Durango en el Estadio Francisco Zarco; el resultado final fue 1-1.
Se integró a Rayados de Monterrey de cara al Clausura 2007. El 3 de enero del 2007, debutó con el primer equipo en el torneo InterLiga 2007, disputando el Clásico Regiomontano en Robertson Stadium en la ciudad texana de Houston; Monterrey perdió 0-2 con Tigres. En la Primera División de México, apareció por primera ocasión el 20 de enero, enfrentando a Club Santos Laguna en el Estadio Tecnológico, en juego de la Jornada 1 del Clausura 2007; Rayados ganó 1-0. ​ ​
El 24 de febrero del 2008, en el Clausura 2008, marcó el primero de los cuatro goles que realizó en su carrera, fue en la Jornada 7 ante los Rojinegros del Atlas; el partido concluyó 1-1. ​
En septiembre del 2008, fue convocado por Sven-Göran Eriksson, entrenador de la Selección mexicana, para jugar ante Chile en Los Ángeles, California. ​
Narcocultura en México

La Narcocultura en México es una subcultura que ha crecido como resultado de la fuerte presencia de los diversos cárteles de la droga en todo México. De la misma manera que otras subculturas alrededor del mundo que están relacionadas con el crimen y el consumo de drogas (por ejemplo, Los neds escoceses ​ ​ y los hooligans europeos, ​ ​ ​ o los gangstas callejeros estadounidenses, los cholos y los motociclistas fuera de la ley ), ​ la narcocultura mexicana ha desarrollado su propia forma de vestir, música, literatura, cine, creencias y prácticas religiosas y lenguaje (jerga) que la ha ayudado a convertirse en parte de la cultura dominante en algunas áreas del país, principalmente entre los jóvenes de clase baja y sin educación. La narcocultura es dinámica en el sentido de que existen diversas diferencias regionales dentro de México y entre quienes participan en ella.