davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
越南政治

越南政治是指越南社会主义共和国的政治体制，越南实行越南共产党领导下的社会主义制度。
1992年4月15日越南第八届国会十一次会议上通过的现行宪法对越南政治制度的性质和内容作了详细的规定，其中心内容是：越南是社会主义国家，越南共产党（1951年至1976年称为越南劳动党）是领导国家和社会的力量，国家一切权力属于人民，实行人民代表制度。在越南，公开批评政府的人士可能会被定罪监禁。越南当局也关押着许多政治犯，大多罪名为“颠覆国家政权罪”。
越南共产党是越南唯一的執政黨，直接掌控越南行政、立法、司法各个部门的机构，並由越共黨员担任各部门的政務職位。各級地方政府也皆由越共黨员組成。
越南共产党中央委员会总书记是越南的最高领导人，位居“四大支柱”之首，另外三柱分别是国家主席、政府总理、及国会主席。国家主席是越南的国家元首。政府总理是政府的一把手，领导副总理和越南政府其他成员。国家主席和政府总理行使行政权。越南国会是《宪法》规定的最高权力机关，有修宪、立法、批准政府预算、监督政府成员等权力。现任越共中央总书记兼中央军委书记是蘇林、国家主席是梁強、政府总理是范明正、国会主席是陳青敏。越南最高人民法院是越南最高的司法机关。越南最高人民检察院是越南最高的检察机关。
《越南社会主义共和国宪法》规定，国家主席是国家元首，担任国防与安全委员会主席，并在名义上统帅越南人民军。《宪法》规定，越南国会设有国防与安全委员会，负责审查和监督国防安全政策的执行；国家机关设有国防与安全委员会协助越南国家主席统帅武装力量。但由于越南共产党是越南唯一的政党、是“国家和社会的领导力量”，实行“党指挥枪”，越南共产党中央军事委员会才是最高军事指挥机关，越共中央总书记兼任中央军事党委书记指挥全军。
2018年，時任越南共产党中央委员会总书记阮富仲兼任越南社会主义共和国主席，执掌越共政权；“四大支柱”的领导体制暂时中断，形成类似中国、朝鲜、老挝的三位一体的模式。2021年，阮富仲卸任国家主席，继续以越共中央总书记的身份领导越南至2024年7月去世。
2024年8月3日，越共中央選舉國家主席蘇林兼任越共中央總書記；「三位一體」模式短暫重現越南政壇。2024年10月21日，越南第十五屆國會投票選舉梁強為國家主席，蘇林卸任國家主席，其任期只有五個月，是越南史上任期最短的國家主席。蘇林專任越共中央總書記和中央軍委書記，恢復「越南四柱」集體領導體制，再次放棄中華人民共和國最高領導人的「三位一體」集權統治模式。
越南國會是越南的国家最高权力机关，也是全国唯一的立法机构，任期5年，通常每年举行两次例会。国会代表以普选制投票产生，常务委员会是国会的最高常设机关，任期与国会相同。目前国会代表有500人，其中43人不是越共党员。现任国会主席是陳青敏。
各级人民议会（Hội đồng Nhân dân）是地方权力机关，由地方人民普选产生，向地方人民负责。省、中央直辖市和同级的人民议会任期4年，其他各级人民议会的任期2年。
中央政府是越南国家最高行政机关，向国会负责，在国会闭会期间向国会常务委员会负责。省（直辖市）、市、县、乡、村各级地方行政机关称为人民委员会（Ủy ban Nhân dân／委班人民）。目前，政府总理是范明正，副总理共5人，分别是：阮和平、陳紅河、胡德福、裴青山和黎成龙。
越南共产党是越南唯一合法政党，是“国家和社会的领导力量”， 现有党员约360万人，基层组织5.6万多个。中央政治局是越南共产党的最高核心，本届政治局委员于2021年1月选出，共18人。中央书记处（Ban Bí thư／班秘書）是越共中央处理日常工作的机构，成员9人。越共中央委员会（Ban Chấp hành Trung ương Đảng／班執行中央黨）由200人组成，由越南共产党全国代表大会选举产生，每年召开会议两次。越共中央总书记是蘇林。
越南共产党领导的官僚体制内部存在着非常普遍的家族联系，例如：前越共中央组织部部长苏辉若的女儿苏灵香是一家国有建筑公司的负责人（年仅24岁）。前总理阮晋勇的儿子阮青毅是建设部部长；女儿阮清凤（Nguyen Thanh Phuong）则执掌着投资基金公司“越南资本管理”(Viet Capital Asset Management)和证券公司“越南资本证券”(Viet Capital Securities)。越共前总书记农德孟的儿子是越共中央委员。这些人在越南被称为“王孙公子”(con ông cháu cha／昆翁孫𤕔)，即当权者的子女。这类似于中国共产党的太子党。
欧洲共同体

欧洲共同体（英語：European Community；單數）是歐洲聯盟官方已不再使用的組織名稱，使用於1993年至2009年。
1993年11月1日生效的《馬斯垂克條約》，亦即成立歐盟的條約，將「欧洲经济共同体」改名為「欧洲共同体」，並將包含著歐洲共同體的「欧洲各共同体」（英語：European Communities；複數）作為「歐盟三支柱之第一支柱」。
2009年12月生效的《里斯本條約》廢止了「欧洲共同体」（原欧洲经济共同体），其地位和職權由歐盟承接。《里斯本條約》也取消了「歐盟三支柱」體系，將原本各支柱的事務以及歐盟因《里斯本條約》取得的新事務權限更加緊密整合成10個主要任務領域。
共同體支柱撤銷時涵蓋了以下範圍：
歐洲聯盟的建立源於《馬斯特里赫特條約》。該條約1992年2月7日訂立，1993年11月1日生效，以《單一歐州法案》（Single European Act）及《歐洲聯盟神聖宣言》（Solemn Declaration on European Union）為基礎。歐盟取代歐洲各大共同體後，撤銷了歐盟三支柱之一的歐洲經濟共同體，並把它易名為「歐洲共同體」。歐盟成立後，雅克·德洛爾從原歐洲經濟共同體短暫過渡為首任歐洲委員會主席，其後雅克·桑特於1994年繼任。只有歐洲各大共同體、歐洲經濟共同體、歐洲煤鋼共同體及歐洲原子能共同體擁有法人資格。
歐盟三支柱中，只有第一支柱──歐洲共同體奉行超國家主義的原則，跨國運作。歐盟的支柱體系造就歐洲加強領域合作，毋須依靠各國領袖賦予超國家機構大量權力。支柱體系把歐盟劃分如下：歐洲經濟共同體原有的權限納入共同體支柱，司法與內政（Justice and Home Affairs，簡稱JHA）引入為新支柱，而歐洲政治合作成為第二支柱（共同外交與安全政策）。
歐洲經濟共同體的機構轉為歐盟的機構，但支柱間的機構各有不同職能。委員會、議會及法院主要從第二、三支柱分拆出來，而議會專責會議事務。這可見於機構的名稱，理事會正式為「歐洲聯盟理事會」，而議會正式為「歐洲共同體委員會」。因此，這些新領域建基於政府間一致的協議，而非多數表決制（政府間主義），以及奉行超國家民主制度的獨立機構。
然而，《馬斯特里赫特條約》訂立以後，議會獲得更大職能。條約引入了共同決議程序（codecision procedure），賦予議會在共同體事務上和理事會同等的立法權。超國家機構擁有更大權力，而理事會以有效多數表決制（Qualified Majority Voting）運作，共同體支柱因此形同聯邦制那樣的決策方式。
《阿姆斯特丹條約》將原由司法與內政支柱負責的個人自由流動（如簽證、非法移民、庇護）事務，轉移至歐洲共同體（司法與內政因而更名為刑事方面的警察和司法合作；Police and Judicial Co-operation in Criminal Matters，簡稱PJCC）。另外，《阿姆斯特丹條約》及《尼斯條約》把共同決議程序擴展至幾乎所有政策領域，比如議會在共同體內享有和理事會同等的權力。
創設歐洲煤鋼共同體（歐洲各大共同體的三大共同體之一）的《巴黎條約》，生效期限為50年，及至2002年失效（由於是首個條約，絕無僅有地訂立了期限），但各方沒設法延長其授權。反觀《尼斯條約》，某些內容則過渡到《羅馬條約》，其作用得以延續到共同體的職權範圍內，成為歐洲經濟共同體的一部分。
《里斯本條約》生效後，支柱體系不復存在，歐洲共同體支柱的法人地位轉移至新籌組的歐盟。《歐洲憲法》曾提及有關建議，但在2005年不獲承認。
打生樁

打生樁，或稱活人奠基，是東亞及東南亞民間在建築前的習俗，屬人祭的一種。日本稱之為人柱，緬甸稱為苗賽（မြို့စတေး），印尼称为tumbal proyek，是指在建築工程動工前，把若干人（通常是兒童）活埋在工地內，其目的是祈祷工程順利。
古人認為動土會破壞一處的風水，且會觸怒該處的冤魂，以致在建造期間時生意外，因此便出現了「打生樁」，把活人生葬在工地上用作鎮邪，以減少意外的出現。考古發現，中國河南鄭州東趙二里頭文化的古城遺址，當中有三座堆疊起來的古城，中間一層的地基被發現有用作奠基的嬰兒遺骸。
此外，相傳古時在建橋前，先要活捉一對童男童女，把男童活埋在橋頭的橋墩內，而女童則生葬在橋尾的橋墩中，當橋建成後，他們就會成為該橋的守護神。
朝鮮半島高麗時代忠惠王在位期間，首都開城曾有傳聞指忠惠王欲取民間小兒數十名埋在新宮殿的地基之下，一時間開城人心惶惶，抱兒逃竄，治安混亂。
緬甸古代興建大型建築物時，會以生人活埋在地基之下，作為守護神，這種風俗緬人稱為「苗賽」（မြို့စတေး。／Myosade）。
隨著時代的進步，建築界也改用活雞，或以雞血灑在建築地盤四角取代來進行儀式。
日本建於16世紀的丸岡城主城中央支柱據說埋了一名叫阿靜的獨眼貧女，城池附近立有慰靈碑。
臺北大湖公園在清治時期為建設土堤，據說曾活埋一名老乞丐作為人祭，並建立老公祠慰靈。
香港一些二戰前的建築，也流傳著「打生樁」的傳說，在1930到1940年代，家長會以「打生樁」一詞來恫嚇不聽話的兒童。2006年初於香港何文田公主道一個水務署水管工程地盤，發現大量兒童骸骨，有傳是昔日的「生樁」；然而近年亦有查證，何文田一帶原本是已封閉的華人墳場以及回教墳場，該處發現的兒童骸骨只是墳場關閉以後未完全清理的骨殖而己。
類似的習俗還有塞豆窿。塞豆窿是一種非常殘忍的儀式，傳說古時在洪水為患的地方，防洪的堤壩經常氾濫，便會把一些小孩放進堤壩內的排水口（豆窿）內，他們相信以這個方法便能退洪。現今粵語「塞豆窿」一詞借指小朋友，正是出於此典故。
在燒製青銅器或瓷器亦有類似的傳說：
卡地亞

48°52′11″N 2°19′20″E﻿ / ﻿48.86975°N 2.32222°E﻿ / 48.86975; 2.32222
卡地亞（法语：Société Cartier，法语：[kaʁtje]）是法國的奢華珠寶、钟表製造商，于1847年由路易-弗朗西斯·卡地亚（Louis-François Cartier）在巴黎Rue Montorgueil 31号创办。卡地亚公司1964年前为家族企业，現時為瑞士历峰集团下属公司，总部位于法国巴黎。
卡地亚被视为世界上最负盛名的珠宝和钟表制造商之一。 2018年，卡地亚被《福布斯》评为世界第59位最具价值品牌。 卡地亚拥有为各国皇室提供珠宝、钟表的悠久历史，於19世紀開始聞名於世。
卡地亞1847年由路易-弗朗索瓦·卡地亚（Louis-François Cartier，1819～1904）接掌其師Adolphe Picard位於巴黎蒙特吉爾街31号的珠寶工坊時創立。1874年，其子亞法·卡地亞（Alfred Cartier）繼承其管理權，其後由亞法·卡地亞的兒子路易·卡地亞（Louis Cartier）、皮爾·卡地亞（Pierre Cartier）以及積斯·卡地亞（Jacques Cartier）將其發展成世界著名品牌。
1899年，卡地亞遷至巴黎和平街（Rue de la Paix）13號，由路易·卡地亞管理，他亦在此段期間創作出一些經典設計。1902年卡地亞在英國倫敦成立分公司，由積斯·卡地亞負責管理，並在其後遷往New Bond Street至今。1904年，卡地亚曾為飛機師亞伯托·桑托斯·杜蒙设计生产出公司历史上第一款腕錶：卡地亞山度士腕錶 （Cartier Santos）。
1909年，皮爾·卡地亞在美國紐約成立分公司，1917年遷往位於第五大道（Fifth Avenue）653號的現址。卡地亞在1904年被時任國王愛德華七世委任為英國皇家珠寶供應商，其後亦獲得世界多國皇室，包括西班牙、葡萄牙、俄羅斯、暹羅、希臘、塞爾維亞、比利時、羅馬尼亞、埃及、阿爾巴尼亞，奧爾良公爵（Duc d'Orléans）及摩納哥大公爵（Prince souverain de Monaco）委任為珠寶供應商。
1964年，卡地亞3名兄弟的子女決定出售卡地亞的業務。
1972年，以Joseph Kanoui為首的投資者收購巴黎卡地亞，並在1974年及1976年分別收購倫敦及紐約的業務。1979年重新合併成為Cartier Monde，管理世界各地的業務。
1984年，卡地亞總裁阿兰·多米尼克·佩林（Alain Dominique Perrin）在雕塑藝術家塞萨·巴达奇尼（César Baldaccini）的建議下，開創了卡地亞當代藝術基金會（Fondation Cartier pour l'art Contemporain），并保持與世界各地藝術家、專業領域的對話。
1994年，卡地亞當代藝術基金會搬迁了这由让·努维尔（Jean Nouvel）设计的建筑中，位於巴黎拉斯拜伊大道261號，2014年5月，該基金會舉辦Mémoires Vives展覽慶祝其成立30週年。
卡地亞腕錶，以其款式华丽多样，经久耐用保值，受人们青睐。卡地亞腕錶的校时纽，镶有一粒蓝宝石，是其特征。
卡地亞珠宝首饰世界多國皇室青睐。有黄金、白金镶钻石、宝石的项链、手镯、胸针、耳环、戒指等。
2018年12月，世界自然基金会（WWF）发布官方报告，包含对瑞士15个主要钟表及珠宝生产商的环保评级。 其中卡地亚（作为瑞士历峰集团的子公司）排名第2，并连同其它3个生产商（包括江诗丹顿、积家）所获得的评级为一般（"Upper Midfield"），意味着作为珠宝、钟表生产商卡地亚采取了一定的措施以消除其生产活动对环境及气候变化所造成的影响。
在钟表及珠宝制造行业，主要的环保隐患有二：1）生产活动的不透明；2）对珍贵原材料的大量开采，主要包括金矿。而后者是造成众多环境问题的重要因素之一，比如水土污染、土壤退化、森林破坏等。 据估计，钟表及珠宝行业每年消耗超过2000吨的黄金，占全球黄金产量的50%以上，而大多数情况下，钟表制造公司不能或不愿意说明其原材料的来源以及原材料供应商是否采用环保的开采方式。 根据卡地亚的官方文件，卡地亚公司坚持以环保的方式经营企业并努力将对环境的负面影响降到最低。
乔治·艾蒂安·卡地亚纪念碑

乔治·艾蒂安·卡地亚纪念碑（Sir George-Étienne Cartier Monument）是加拿大魁北克省蒙特利尔一座纪念碑，位于皇家山公园，纪念乔治·艾蒂安·卡地亚爵士，由雕塑家乔治·威廉·希尔（1862－1934）雕刻。
纪念碑开工于1913年，于1919年9月6日落成。高30.78米（101.0英尺），宽8.75米（28.7英尺），其顶部是长着翅膀的自由女神。
在纪念碑前方或东侧，乔治·艾蒂安·卡地亚像下方还有四个人物，分别代表1867年加入联邦的四个省份。
在纪念碑北侧，一名女子左手持剑，右边的小女孩正在看书，而左边的小男孩伸出手乞讨。这场景代表加拿大立法。
在南侧，场景与北侧相似，一名女子坐在中间，一个小男孩拿着球，而一个小女孩正在读书。这代表了卡地亚在教育方面的重要贡献。
45°30′51″N 73°35′07″W﻿ / ﻿45.514226°N 73.585262°W﻿ / 45.514226; -73.585262
Template:蒙特利尔地标
奧克蘭

奥克兰（英語：Auckland；毛利語：Tāmaki Makaurau 或 Ākarana），老華僑譯作屋崙 ，是新西兰的一個都會區，為紐西蘭人囗最多的城市，也是北岛最大的城市。人口约150万，聚居了全国约32％的人口，也是世界上波利尼西亚人最多的城市。奥克蘭被称为“帆之都”，同时也是新西兰工业和商业中心。
新西兰的首都早先設在奧克蘭，後來於1865年遷至北岛南端的惠灵顿 。現今的奧克蘭仍然為新西兰最發達的地區之一，同时也是南太平洋的枢纽，旅客出入境的主要地點。在2014年的世界最佳居住城市評選中，奧克蘭高居全球第三位。在2021年的世界最佳居住城市評選中，奧克蘭排名全球榜首。奧克蘭因其在商業，藝術和教育方面的重要性而被GaWC歸類為Beta+世界城市。
奥克兰这个地区早在1350年就有毛利人从南太平洋岛群移民过来，在欧洲探险家到来之前，大约有两万名毛利人在此地生活。纳提瓦图瓦（Ngati Whatua）和太奴伊（Tainui）曾经是世代生活在那片区域的两个主要部落。因为这火山的土地非常肥沃，竞争对手很多，他们就必须要建造“帕”（pā ，就是防卫性的山塞村在火山峰顶）。那些遗留在火山上的土木工程遗迹至今仍清晰可见，比如伊甸山（Mount Eden）以及一树山（One Tree Hill）上的那些。在那段欧洲人的移民时期，由于战争和后来的大批欧洲移民，奥克兰中部区域的毛利人急速减少，但也没有足够证据来证明是欧洲移民的到来使得毛利人口剧减。
在1769年的时候，英国船长詹姆斯·庫克经过奥卡兰这个地区，但是他却没有进入到懷特瑪塔港（Waitemata Harbour）和豪拉基灣（Hauraki Gulf）。直到1820年时，山缪·马斯丹才发现今日的奥克兰市中心。
到1840年2月6日的时候，威廉·霍布森（William Hobson）上尉被英国政府派到新西兰跟当地的毛利原住民签《怀唐伊条约》后，这块地就用六英镑被买下来，霍布森他就选择奥克兰做为首都。城市名以之后担任印度总督的乔治·伊登，第一代奥克兰伯爵命名。1841年，奥克兰正式成为新西兰的首都。然而，虽然自1840年就认为惠灵顿十分靠近南岛（即南北岛的中心）是作为行政首都的最好选择，但正式迁都时已经是1865年了。1865年之后，虽然奥克兰失去了首都的地位，但仍然是设立于北岛的奥克兰省（1853-1876）的重要城市。
現在有五條鐵路，分別是 Britomart去往Swanson, Britomart通往Papakura,Britomart通往Manukau,Newmarket通往Onehunga, 以及通往首都惠靈頓市的北島鐵路，此外有東岸,南區,西區,北岸等地公共汽車線路
海拔高的地點是惠靈頓山（Mount Wellington），海拔196米，年均降雨量約1200毫米。
2023年1月27日，奧克蘭遭暴雨襲擊，單日有249毫米的降雨量，創下奧克蘭市單日降雨量最高紀錄。
奧克蘭與以下城市為姐妹城市。
2025年奥克兰网球公开赛

2025年ASB经典赛（2025 ASB Classic），即男子第47届/女子第38届奥克兰网球公开赛，是2025年WTA巡回赛和2025年ATP巡回赛的一部分。女子赛事于2024年12月30日–2025年1月5日率先进行，男子赛事紧接在隔週的2025年1月6–11日。赛事级别分别为WTA250巡回赛、ATP250巡回赛，比赛场地位于奥克兰ASB网球中心的室外硬地球场。
男子單打冠軍加埃爾·蒙菲爾斯以38歲又131天的年紀勇奪生涯第13座ATP巡迴賽冠軍，成為1990年以來最年長，也是公開賽年代第三年長的男單冠軍。男子雙打冠軍尼克拉·梅克蒂奇和邁克爾·維納斯因對手賽前退賽，不戰而勝；梅克蒂奇也成功衛冕本站雙打冠軍。
女子單打冠军克拉拉·陶森，这是她职业生涯第三个，也是自2021年以来的首个WTA巡回赛冠军。产后复出的大满贯得主大坂直美自2022年迈阿密站（英语：2022 Miami Open – Women's singles#Section_3）以来首次进入巡回赛四强及决赛，可惜在决赛首盘勝出後因腹部伤勢退赛。蒋欣玗和吳芳嫺获得女子双打冠军，这分別是兩人职业生涯的第四个與第二个巡回赛双打冠军。
亚历杭德罗·塔维洛是男单卫冕冠军，但第二輪敗給尼谢什·巴萨瓦雷迪。卫斯理·库尔霍夫和尼克拉·梅克蒂奇是男双卫冕冠军，库尔霍夫已于2024年退役，梅克蒂奇选择和邁克爾·維納斯搭档。
科科·高夫是女单卫冕冠军，但她选择去同期举行的联合杯。安娜·达妮莉娜和维多利亚·赫伦奇科娃是女双卫冕冠军，但今年赫伦奇科娃没有参赛，达妮莉娜选择去同期举行的布里斯班站。
外卡：
特殊豁免：
资格赛：
退赛：
外卡：
退赛：
外卡：
排名保护：
资格赛：
退赛：
外卡：
退赛：
奧克蘭市

奧克蘭市（英語：Auckland City）是紐西蘭北島大奧克蘭大都市地区當中的一個主要城市，位于奧克蘭地峡上。它周遭的城市還有北岸市、懷塔卡瑞市和曼努考市。上一任奥克兰市長是约翰·班克斯。
1989年新西兰中央政府对地区行政区划进行重大改革，奧克蘭市与附近8个小的行政区合并成奧克蘭大區。新的市区比过去人口增加了一倍，其边界是今天的市区边界。 2010年11月1日新西兰中央政府依據相關的法律，合並臨近的7個城市與8個議會成立超級奧克蘭市（繼續沿用奧克蘭市的稱號）。新一屆當選的市長 Len Brown 和市議會議員宣誓就任。
奧克蘭市位于一个地峡上。它连接豪拉基湾上的懷特瑪塔港与新西兰北岸地区，以及塔斯曼海上的曼努考港湾与南部的曼努考市。
以下列表的顺序按地理位置相对于市中心顺时针方向。
以下为奥克兰市与其他各国家及地区友好城市的内容：
肖恩·斯特里克兰

肖恩·斯特里克兰（英語：Sean Strickland，1991年2月27日—），美国职业综合格斗选手，现为UFC终极格斗冠军赛中量级选手及前冠军。他自2008年起成为职业选手，是KOTC前中量级冠军。
2023年ASB经典赛

2023年ASB经典赛（2023 ASB Classic，赛事冠名赞助商为ASB银行），即2023年度的奥克兰公开赛，是2023年ATP巡回赛和WTA巡回赛的网球巡回赛之一，ATP赛事为第36届，WTA赛事为第45届，比赛地点位于新西兰首都奥克兰ASB网球中心的硬地球场进行。WTA赛事率先于1月2-8日举行，ATP在一周后的1月9-14日举行。这是奥克兰公开赛在2020年后重新回归，由于2019冠状病毒病疫情，奥克兰公开赛在2021年和2022年连续两年取消举办。
该赛事的单打卫冕冠军分别为皮埃尔-于格·埃贝尔和塞雷娜·威廉姆斯，但塞雷娜·威廉姆斯在2022年中宣布退役，皮埃尔-于格·埃贝尔在首轮被淘汰。女双卫冕冠军阿西娅·穆罕默德和泰勒·汤森组合参加了同一周举办的2023年阿德莱德国际赛1。男双卫冕冠军麦克拉克伦·勉和卢克·班布里奇（英语：Luke Bambridge）没有报名参加，班布里奇在去年宣布退出职业网球，而麦克拉克伦·勉则参加了同一周举办的2023年阿德莱德国际赛2。
*每一对组合
资格赛决胜轮奖金也是首轮参赛奖金。 * 每队
消息来源：WTA& ATP
ATP：
WTA：
WTA：
ATP：
ATP：
WTA：
Benoy

Benoy is an international firm of architects, master planners, interior architects, landscape architects and graphic designers working from design studios in the United Kingdom, Singapore, Hong Kong, Shanghai, Beijing, and Montréal. The company is primarily known for its global retail architecture. Notable projects include the Westfield London building in the UK, Elements shopping mall in Hong Kong, and ION mall in Singapore.
Building on their strong retail heritage, Benoy works across multiple sectors and geographies, blending art and science, creativity and commerciality, with a full range of design services backed by data, insights and analysis. They combine creative flair with high-tech capabilities, plus a deep understanding of global trends, local cultures and client needs.
Operating in Europe, the Middle East, Asia and the Americas, Benoy shapes places and experiences that go beyond the expected, transforming the world we live in for today and tomorrow. The company CEO is Tom Cartledge. Notable projects include Iconsiam in Bangkok, London's first Westfield Shopping Centre and the Elements mall in Hong Kong.
Alvin Tan (artist)

Alvin Tan (born 1974) is a Singaporean artist, designer and creative director. He is one of the founding partners of contemporary art and design collective PHUNK, and the co-founder of eyewear label Mystic Vintage.
Tan graduated in 1994 with a Diploma in Visual Communications (Graphic Design) from LASALLE College of the Arts. In 2015, he earned a Masters in Fine Art from Goldsmiths, University of London / LASALLE College of the Arts.
As a solo artist, Tan has collaborated with brands such as Cartier, Johnnie Walker and Onitsuka Tiger. In 2008, he was selected to be part of the Design Jury for the inaugural Cannes Lions Award.
In 2015, Tan was invited to create a sculpture piece for the sixth edition of ArtStage Singapore. The sculpture, titled Fragments of the Heart, has since become part of Cartier Singapore’s collection, where it remains on permanent exhibition at the flagship boutique.
Tan met the founding members of PHUNK while they were studying at LASALLE College of the Arts. Upon their graduation in 1994, they decided to form the art and design collective together. They have since presented and collaborated with brands and organisations around the world, such as Nike, MTV, HBO and The Rolling Stones. In 2007, they were conferred the Designer of the Year Award at the President’s Design Award in Singapore.
In 2008, Tan formed eyewear label Mystic Vintage with Jason Tong and San Yin Mei. After building a collection of original vintage frames from iconic brands, they debuted their own frame, Lullaby, in 2010.
The label has since expanded their collection, which includes Thunderdodge, a pair of sunglasses commissioned by M-Lounge to celebrate the F1 festivities; and Spinal Gaze, a collaboration with artist SBTG.
In addition to his work with PHUNK and Mystic Vintage, Tan runs an ongoing art project titled Fragments Of, which is concerned with creating sculptural art and jewellery through the process of 3D printing.
Tan considers his practice to be a journey towards understanding abstract visuals and imagination, and how they relate to emotions through the mediums of static and moving visuals, objects, and experiences. He has spoken about the influence and inspiration he draws from kaleidoscopic art, in particular, the geometrical shapes and patterns that form through movement.
In 2018, Tan was invited to curate 10 pieces of art for Cartier’s flagship boutique with design firm Laank. He was subsequently commissioned to create a new art object, Fragments of Time, for the brand.
Cortina Watch

Cortina Watch is a Singapore-based luxury watch retailer founded in 1972. It is a subsidiary of Cortina Holdings Pte Ltd, a publicly traded company listed on the Singapore Exchange (SGX: C41 ). The company specialises in the distribution and retail of high-end timepieces and offers a range of watch brands, including Rolex, Patek Philippe, Cartier, Chopard, Franck Muller, H. Moser & Cie, Parmigiani, Tudor and more.
Cortina Watch was established in 1972 by Anthony Lim Keen Ban (林廷万). It started as a single-store family business, with its first outlet located in Colombo Court. The company's Chinese name, "高登," was adopted from the name of the department store at Colombo Court, while the English version was derived from the popular car model of the time, the Ford Cortina.
In 1982, Cortina Watch expanded its presence beyond Singapore by opening its first boutique in Malaysia. Over the years, the company has expanded its operations and now operates in Singapore, Malaysia, Thailand, Indonesia, Hong Kong, Taiwan, and Australia, with both multi-brand and mono-brand boutiques.
In 2002, Cortina Holdings, the parent company of Cortina Watch, went public by listing on the Singapore Exchange (SGX).
In 2021, Cortina Holdings acquired privately held Sincere Fine Watches, further expanding its network to over 40 boutiques. Sincere Watch operates under the Sincere brand in Singapore and Malaysia, as well as under the Pendulum brand in Thailand. This acquisition allowed Cortina Group to diversify its offerings, with Cortina Watch focusing on international luxury brands and Sincere Watch primarily offering boutique watch options. The group also obtained exclusive distribution rights for Franck Muller in 13 countries across the Asia-Pacific region and manages the distribution of other watch brands under its subsidiary, Pacific Time Pte Ltd, including H. Moser & Cie, Moritz Grossmann, and Singer Reimagined.
As of 2021, Jeremy Lim serves as CEO of Cortina Watch.
In the year 2022, Cortina Watch celebrated its 50th anniversary with several events, including exhibitions in collaboration with watch brands like Patek Philippe, Blancpain, Cartier, Chopard, Corum, Franck Muller, H. Moser & Cie, and Tag Heuer. These events showcased a total of 16 limited edition models created exclusively for the anniversary celebrations.
City Square Mall

City Square Mall (Chinese: 城市广场; pinyin: Chéng Shì Guǎng Chǎng) is Singapore's first eco-mall to be integrated with a 49,000 sq ft (4,600 m) urban park named City Green, located within the planning area of Kallang. The mall sits on the site of Singapore's historic New World Amusement Park and is directly connected to Farrer Park MRT station. City Green is designed to provide a learning experience about ecology and the natural environment.
City Square Mall is the first mall in Singapore awarded the Green Mark Platinum Award by the Building and Construction Authority (BCA).
Seletar Mall

The Seletar Mall (Chinese: 利达广场) is a suburban shopping mall located in Fernvale, Singapore, next to Fernvale LRT station. Construction of the mall started in late 2012 and it officially opened on 28 November 2014.
In August 2012, SPH and United Engineers Limited were awarded a 99-year lease of the triangular plot of land beside Fernvale LRT station and announced that a new shopping mall would be built. Jointly developed by SPH and United Engineers Limited, construction of the mall started in late 2012 and was completed by late July 2014.
In October 2013, SPH announced that it has secured 3 anchor tenants, NTUC FairPrice Finest, NTUC Foodfare and Shaw Theatres. Shaw Theatres which occupies 17,000 sq-ft of level 4 (now closed), NTUC Foodfare occupies 12,000 sq-ft of level 3 (now Haidilao Hotpot) and NTUC FairPrice Finest occupies 23,000 sq-ft of basement 2.
In January 2024, Allgreen Properties Limited bought the mall for S$550 million from Cuscaden Peak Investments (previously SPH) and United Engineers.
The mall comprises 4 levels and 2 basements. About 30% of the mall is occupied by F&B outlets, with outlets like The Coffee Bean & Tea Leaf (closed and replaced by Gochi-So Shokudo), Starbucks Coffee and other eateries. It also features the first Oki-Machi outlet in Singapore (since closed and taken over by Potato Corner). The mall is also an eco-friendly development with energy efficient mechanical and electrical systems and environmentally-sustainable design features, it was awarded the BCA Green Mark Gold award
Located just next to Fernvale LRT station, visitors can access the mall via the west loop of the Sengkang LRT line. The mall is also served by bus services 50, 102, 163, 163A, 550, 592, 671 and 728. Drivers can reach the mall through nearby expressways such as Tampines Expressway (TPE) and Central Expressway (CTE).
Sytingsrein

Sytingsrein, også kalt aktarein eller alrein, (nordsamisk: geahččoboazu) er rein som er eid av fastboende og merket med deres reinmerke, og som blir passet sammen med reindriftssamenes egne reinflokker. Systemet med sytingsrein var mest vanlig i Nordland og Troms, men det fantes i hele området i Norge der det ble drevet reindrift.
Tidligere var sytingsrein eid av både samer og ikke-samer. De fastboende tok ut slakt av egen rein og betalte med sytingslønn, som kunne være penger, småvarer eller tjenester som reindriftssamene trengte. På den måten hadde både de fastboende og reindriftssamene nytte av sytingsreinen.
Fra 1897 begrenset nye reindriftslover retten til å eie sytingsrein, utenom i Finnmark. Reindriftsloven av 1897 forbød ikke-samer å eie sytingsrein, men samiske gårdeiere kunne likevel søke om unntak fra forbudet. I mange år ble imidlertid ikke forbudet overholdt. Etter Reindriftsloven av 1933 fikk bare reindriftssamer lov til å eie tamrein, og fastboende samer fikk dermed ikke lov til å ha sytingsrein hos reindriftssamene. Men også etter at denne loven ble innført, tok det tid før forbudet ble overholdt. Reindriftsloven av 1978 opphevet i praksis ordningen med sytingsrein (også i Finnmark), i og med at tillatelsen til å ha sytingsrein ble begrenset til kun nære slektninger - til og med foreldrenes søsken. Denne endringen ble begrunnet med at reintallet måtte reduseres av hensyn til beitegrunnlaget. Begrensningen ble imidlertid kritisert for å være et brudd på samisk kultur og tradisjon.
Kerttu Vuolab

Kerttu Maarit Kirsti Vuolab (født 1. mai 1951 i Vuovdaguoika i Tanadalen i Utsjok kommune i Finland) er en samisk forfatter. Kerttu Vuolab skriver på nordsamisk, særlig for barn og ungdom. Hun illustrerer sine egne bøker. Hun bor fremdeles i hjembygda, og ved siden av å være forfatter og illustratør oversetter hun bøker til nordsamisk. Hun har også skrevet tekster til melodier av Mari Boine.
Hennes bok Bárbmoáirras (Paradisets stjärna, en sägesroman) skildrer samisk mytologi i en veksling mellom et mytisk og et realistisk plan, og var den samiske kandidaten til Nordisk råds litteraturpris i 2011. Debutboken Golbma skihpáračča, som også er oversatt til enaresamisk og skoltesamisk, skildrer hovedpersonens følelse av at en avdød søster fremdeles er nærværende.
Hennes oversettelser omfatter Antoine de Saint-Exupérys Den lille prinsen og Selma Lagerlöfs Nils Holgerssons forunderlige reise gjennom Sverige. For Boine har hun skrevet fire sangtekster: «Eadnán bákti» (Gula gula, 1989), «Skádja» (Goaskinviellja, 1993 og Eallin, 1996); «Ipmiliin hálešteapmi» og «Čuovgga Áirras - Sterna Paradisea» (Čuovgga Áirras, 2009).
Hun ble tildelt Finlands hvite roses orden i 2006. Hun var fylkeskunster i Lappland 1994–98.
I tillegg til det skjønnlitterære forfatterskapet nevnt her, har hun også skrevet fagtekster for skole og offentlighet.
Vuokko Hirvonen

Vuokko Hirvonen (født 1955) er professor i samisk skoleforskning og litteraturvitenskap ved Samisk høgskole. Hun er finsk statsborger og bor i den finske grensebygden Utsjok.
Hirvonen disputerte for doktorgraden i filosofi på Uleåborg universitet 6. februar 1999. Hennes doktoravhandling Sámeeatnama jienat. Sápmelaš nissona bálggis girječállin "Samelandets stemmer. Samiske kvinnes vei til forfatterskapet" behandlet samisk litteratur.
Hun har ledet vurderingsarbeidet av samisk studieplan i Reform 97.
Hummus

Hummus er en matrett (en puré) fra Levanten (Midtøsten) der det populært spises sammen med pitabrød, ofte med garnityr som olivenolje, paprikapulver, bladpersille, eller pinjekjerner.
Hummus er laget av kokte og mosede kikerter blandet med tahini (malte sesamfrø), olivenolje, sitronsaft og hvitløk.
Lill Sverresdatter Larsen

Lill Sissel Sverresdatter Larsen (født 1979) er en norsk sykepleier og helseforsker. Hun ble i 2019 valgt til forbundsleder av Norsk Sykepleierforbund for perioden 2019 til 2023. Larsen ble i november 2023 gjenvalgt som forbundsleder for perioden 2023 til 2027.
I 2022 ble hun valgt til president for Sykepleiernes Samarbeid i Norden (SSN).
Hun var ferdig utdannet sykepleier ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet (UiT) i 2002.
I 2017 fullførte hun sin doktorgrad i helsevitenskap ved UiT.
Tidligere har hun også arbeidet som førsteamanuensis ved UiT.
Lulesamisk

Lulesamisk (Julevsámegiella) er et samisk språk.
I 1990 ble det anslått at totalt 2 000 lulesamer (1 500 i Sverige og 500 i Norge) snakket språket. I 2009 var tallet «under 1 000» og i 2015 «omkring 650».
Det snakkes langs Luleälven i Sverige, spesielt rundt Jokkmokk og Gällivare i Norrbottens län, og i Nordland i Norge, i Hamarøy og Sørfold. Lulesamisk skriftspråk ble utarbeidet og beskrevet i Nils Eric Spiiks Lulesamisk grammatik fra 1977, senere vedtatt av lulesamisk språknemnd i 1983 og gjelder både for Norge og Sverige. Rettskrivingsmodellen er etter Knut Bergsland og Israel Ruong fra 1948.
Lulesamisk grammatikk ble nedskrevet tidlig på 1800-tallet av prosten Lars Levi Læstadius. Drag skole i Tysfjord har undervist i språket siden 1985 og Knut Hamsun videregående skole i Hamarøy har siden 2008 hatt et treårig undervisningstilbud i språket som blir gjennomført på Drag.
I 2016 hadde 27 grunnskoleelever i Norge lulesamisk som førstespråk, mens 78 hadde det som andrespråk. I skoleåret 2012/2013 hadde totalt 12 elever videregående opplæring i lulesamisk.
Det er verdt å merke seg at de sørlige dialektene i det nordsamiske språkområdet, og da særlig den markasamiske dialekten, bærer sterkt preg av at den ligger på grensen til det lulesamiske språkområdet.
Tradisjonelt rekner en med 8 eller 9 kasus i lulesamisk: nominativ, genitiv, akkusativ, illativ, inessiv, elativ, komitativ, essiv og eventuelt abessiv. Jussi Ylikoski rekner med 8 produktive kasus, men skriver at språket også har rester av partitiv, prolativ og abessiv. Bruce Morén-Duolljá mener derimot at lulesamisk har minst 14 kasus, deriblant nominativ, vokativ, attributiv-genitiv, ablativ, akkusativ, lokativ, allativ, prolativ og partitiv.
Susanna Angéus-Kuoljok (1939–2009) var den første som tok doktorgrad i lulesamisk. Hennes avhandling Nominalavledningar på ahka i lulesamiskan kom i 1997.
Alfabetisk liste over gjester i Først & sist

En alfabetisk oversikt over gjester i det norske talkshowet Først & sist (1998―2007). Programmet gikk over 17 sesonger på NRK.
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
[12.4] = Sesong 12, episode 4
The Twist

The Twist er en bru, et kunstgalleri og en skulptur i en og samme bygning som ligger ved Kistefos-Museets skulpturpark.
Den er tenkt som en bjelke som er vridd 90 grader nær midten for å skape en skulpturell form når den vrir seg med et spenn på 60 meter over Randselva.
The Twist er designet av det danske Arkitektfirmaet Bjarke Ingels Group (BIG) og ble innviet i 2019 av dronning Sonja.
Både Bloomberg og The Daily Telegraph har kåret The Twist til en av de vakreste og mest spennende bygningene som åpnes i 2019.
Kistefos trengte et nytt museumsbygg som oppfylte kravene til stedets ambisjoner om å kunne vise frem internasjonal kunst av høy klasse. I tillegg hadde de et behov for en bru nummer to i parken, ettersom parken hadde ekspandert nedover på begge sider av elven. Ideen om å slå sammen disse to behovene i ett og samme bygg kom fra arkitektene i BIG. En bru som spenner 60 meter over en elv og en bygning i ett gir en kompleks konstruksjon.
Den 1000m2 store brua/bygningen går over Randselva, som på dette stedet er grensen mellom Jevnaker og Ringerike kommuner.
Brua binder sammen stien i landskapet i skulpturparken, og begge sider av bygget fungerer som hovedinngang.
Den har en dobbeltbuende geometri består av rette 40 cm brede aluminiumspaneler i en viftebevegelse. Fra sørsiden av elven går man inn via en dramatisk toetasjes dør, og inne har man klar siktlinje gjennom hele bygningen til inngangen i nord. I nordenden gir en glassvegg i full høyde panoramautsikt til Kistefos Træsliberi og elven, mens vinduene bøyes oppover fra full høyde til å danne en 25 cm bred stripe med takvindu.
The Twist har tre gallerier, Closed Gallery, Twist Gallery og Panorama Gallery.
Closed Gallery har høy takhøyde og ingen vinduer som slipper dagslyset inn. Twist Gallery er, som navnet antyder, innsiden av selve twisten. I denne delen blir tak til vegger og vegger til tak når bygget vris 90 grader. I nordenden kommen man inn i Panorama Gallery som med sine store vinduer slipper dagslyset inn og gir utsikt over de omliggende områdene, elva og skulpturparken.
Den uvanlige skulpturelle formen vakte oppmerksomhet helt fra det første gang ble vist tegninger av bygget.
Vridningen midt på gir det en dramatisk virkning og det er en unik bygning som strekker seg som en skulptur over elva. Samspillet mellom bygningen, elva og skogen skifter etter tidspunkt på året, dagen og været.
Etter åpningen har The Twist blitt nominert til en rekke priser og utnevnelser:
Alf Bakke

Alf Bakke (1927–2025) var en norsk skogforsker og spesialist på insekter (entomolog).
Han studerte ved Universitetet i Oslo og tok hovedoppgave på en undersøkelse av insekter i grankongler og ble dr. philos. i 1968 på en avhandling om barkbiller. Han var ansatt som skogforsøksleder ved Norsk institutt for skogforskning (NISK) fra 1958 og som forskningssjef fra 1976 til 1996 da han gikk av med pensjon. Han var knyttet til Norges Landbrukshøgskole som professor fra 1980 til 1996.
Som entomolog arbeidet han med bekjempelse av skadeinsekter i skogen, blant annet gransnutebiller og barkbiller. Bakke har vært med å utvikle barkebillefellen på 1970-tallet, som baserer seg på bruk av et feromon (luktstoff) for å lokke til seg stor granbarkbille. Hensikten var å redusere det store billeangrepet på granskogen.
Alf Bakke har skrevet flere bøker og artikler om sitt fagområde og har som fagperson skrevet en rekke vitenskapelige publikasjoner.
... mangelfull liste ...
... mangelfull liste ...
Håvard Jørgensen

Håvard Jørgensen, også kjent under artistnavnet «Haavard» og «Lemarchand», er en norsk låtskriver, gitarist og vokalist som har bidratt i en rekke forskjellige band og prosjekter siden tidlig 1990-tall. Av band kan nevnes Satyricon, Ulver, Snøhvitt og sjangerne spenner fra black metal til pop/rock.
Jørgensen var medlem i bandet Eczema, som startet opp i 1991. Eczema vant (som første death metal-band) Oslomesterskapet i Rock i 1992, og siden skiftet navn til Satyricon). Jørgensen deltok på bandets to demoer. På den første spilte han gitar, mens han spilte bassgitar og var vokalist på den andre. The Forest Is My Throne fikk velvillig omtale, men han sluttet i bandet for å være med i Ulver.
Han var gitarist i Ulver fra 1993 til 1998, og session-gitarist i ettertid. Han har vært vokalist, gitarist og låtskriver i Snøhvitt, en alternativ pop/rock-gruppe, siden 2013.
York City FC

York City Football Club er en engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1922, ble valgt inn i The Football League i 1929 og ble degradert fra The Football League i 2004. Det ble gjensyn med The Football League i 2012, men nedrykk i både 2016 og 2017 sendte York City ned på det regional sjette nivået for første gang i klubbens historie. York City nådde semifinalen i FA-cupen i 1955, og har i nyere tid gjort seg bemerket ved å slå ut hhv. Manchester United (1995) og Everton (1996) av Ligacupen.
«The Minstermen», som er kallenavnet til York City, spiller hjemmekampene sine på York City Community Stadium, og tidligere Bootham Crescent i York. Byen York ligger i den engelske regionen Yorkshire og Humber.
Hanna Horsberg Hansen

Hanna Horsberg Hansen (født 19. januar 1957 på Kongsvinger) er en norsk kunsthistoriker, journalist og fotograf. Hun er ansatt som professor i kunsthistorie ved Kunstakademiet, UiT – Norges arktiske universitet.
Hansen er datter av Liv Horsberg Hansen og Knut Ingar Hansen. Hun flyttet fra Kongsvinger til Asker i 1964 og gikk på Holmen skole og Torstad ungdomsskole, deretter på Valler gymnas i årene 1973–1976. Hun har sin utdannelse fra Sagene lærerhøgskole (1977–1980), Statens spesiallærerhøgskole (1981–1983) og Universitetet i Tromsø. I 2004 tok hun hovedfag (cand. philol.) i kunstvitenskap med samisk samtidskunst som tema. Deretter tok hun en doktorgrad (ph.d.) ved samme institusjon med avhandlingen «Fluktlinjer: Forståelser av samisk samtidskunst» (2010).
Hansen har en bred yrkesbakgrunn både som lærer, spesialpedagog, frilansjournalist og -fotograf. Hun har stilt ut fotografier på Samisk senter for samtidskunst i Karasjok og på Tromsø museum. Siden 2006 har hun vært ansatt i vitenskapelige stillinger ved UiT. Etter at hun avsluttet sin doktorgrad, var hun i årene 2011–2013 ansatt som Postdoktorstipendiat og prosjektkoordinator for The Sami Art Research Project (SARP) – UiT. Hun var førstelektor i kunstvitenskap ved UiT, og har siden 2013 vært ansatt som førsteamanuensis ved Kunstakademiet i Tromsø.
Hennes forskningsinteresser er først og fremst knyttet til samisk kunst og hvordan denne kunsten utfordrer den tradisjonelle kunsthistorien og dens diskurser og metoder.
Silje Figenschou Thoresen

Silje Figenschou Thoresen (født 25. april 1978 i Kirkenes) er en kvensk og nordsamisk kunstner fra Kirkenes i Øst-Finnmark. Hun har bakgrunn fra folkemusikkmiljøet ved Høgskolen i Telemark avdeling Rauland, utdanning som møbeldesigner fra Kunsthøgskolen i Bergen og kunstutdanning fra Konstfack i Stockholm.
Thoresens kunst er inspirert av en design- og håndverkstradisjon der sentrale elementer er improvisasjon og bruk av materialer, ting og redskaper som man har for hånden. I arbeidet med Kløkt! (engelsk tittel: Indigenuity) 2010- 2012 dokumenterte Thoresen sammen med arkitekt Joar Nango et hundretallstalls selvlagede løsninger i hjem og hytter på Nordkalotten. Dette prosjektet ble i 2014 omtalt i det nederlandske designmagasinet Works that work.
Hun hadde separatutstilling i Trondheim kunsthall i 2014; utstillingen bar navnet Present Stability. Samme år deltok hun sammen med ti andre norske og svenske formkunstnere i utstillingen Attention: Craft! på Liljevalchs konsthall, Stockholms første museum for samtidskunst. I utstillerpresentasjonen skrev Liljevalchs konsthall om Thoresens kunst:
Under navnet Sami Girl Gang samarbeider Thoresen med den sørsamiske kunstneren Carola Grahn (f. 1982). I forbindelse med Tråante 2017 ble Sami Girl Gang invitert til å delta med en performance på Trøndelag senter for samtidskunst. Kunstkritiker Arne Skaug Olsen oppsummerte Tråante 2017 i etterkant, og skrev blant annet:
I 2017 ga Thoresen dessuten ut boka SÅNN hvor hun presenterer sine egne verk. Kunstner og professor ved UiT Markus Degerman og Elin Haugdal bidrar med tekster på henholdsvis svensk og norsk. Haugdal har blant annet forsket på sammenhengen mellom materialbruk og retorikk i samisk arkitektur.
I 2010 samarbeidet Thoresen med arkitekt Joar Nango og kunstneren Sille Storihle om hovedutstilingen på Márkomeannu-festivalen. Resultatet var en gammel garasje ombygd til en sauna. Thoresen kommenterte prosjektet slik i en NRK-reportasje: «– Improvisasjonskompetanse og evnen til å lage det man selv trenger med de tingene man har tilgjengelig har vært en faktor i dette prosjektet.» På spørsmål fra NRKs reporter om en badstue kunne betegnes som kunst, svarte Thoresen: «– Om det er kunst eller ikke, det er ikke så viktig. Det viktigste er at nå er det fyr i ovnen og snart kan vi klyve opp på benkene.»
Thoresen har bakgrunn fra møbelfaget og vant i 2006 andreprisen med stumtjeneren «Ælj» i en møbeldesignkonkurranse i regi av den norske møbelprodusenten Eskoleia.
Håkan Rydving

Lars Olof Håkan Rydving (født 1953) er svenskfødt professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Bergen.
Rydving er dr.theol. fra Universitetet i Uppsala med en avhandling om det lulesamiske religionsmøtet: The end of drum-time : religious change among the Lule Saami, 1670s-1740s (1993).
Han underviser særlig i samisk religion, og religionsvitenskapelig metode, og forsker ellers på samisk språkhistorie. Forfatterskapet omfatter blant annet Den samiska trumman (1988), Samisk religionshistorisk bibliografi (1993), Rus & rit : om droger och religioner (1996), Antisekularism : några exempel från kristendom och islam (red., 2002) Samisk kyrkohistorisk bibliografi (2007), Tracing Sami traditions : in search of the indigenous religion among the Western Sami during the 17th and 18th centuries (2010).
Finnbiff

Finnbiff eller reinskav er egentlig ikke en matrett i seg selv, men en ingrediens som består av strimla reinkjøtt. Man kan således hevde at finnbiff som rett kan lages på en rekke ulike måter, så lenge hovedingrediensen er strimla reinkjøtt som stekes. Finnbiff kan således brukes som hovedingrediens i ulike retter, for eksempel tradisjonell finnbiff, viltgryte, viltpanne og reinsdyrpaté m.m.
Trolig er finnbiff en urgammel måte å tilberede reinkjøtt på. Selve navnet gir assosiasjoner til samefolket, som kanskje også er opphavet til denne måten å kutte reinkjøtt på. Man kan tenke seg at ferskt reinkjøtt ble skåret i strimler og stekt over åpen varme og spist, kanskje til og med rått. Strimlingen av kjøttet har gjort behovet for mørning mindre, og er trolig en direkte årsak. En annen årsak til strimlig kan være hurtigere tørking og salting. Gjennom å strimle kjøttet ble det også lettere å ta i bruk mer nøyaktige porsjoner senere.
Nancy Karigithu

Nancy Karigithu ni mfanyabiashara wa Kenya na mtumishi wa umma. Yeye ni Katibu Mkuu wa sasa na Idara ya Serikali kwa Usafirishaji na Baharia katika Wizara ya Usafiri, Miundombinu, Makazi, Maendeleo ya Mijini pamoja na Kazi za Umma. Kuanzia 2004 hadi 2005, Karigithu alihudumu kama Mtaalam wa Usafiri wa Umoja wa Afrika.
Karigithu alizaliwa Kenya.
Karigithu ana shahada ya kwanza ya sheria kutoka Chuo Kikuu cha Nairobi. Pia alipata shahada ya uzamili ya sheria ya kimataifa ya baharia kutoka Taasisi ya Sheria ya Kimataifa ya Baharia ya IMO, Malta.
Malta pia amefanya kazi kama Mkurugenzi Mkuu wa Mamlaka ya Baharia ya Kenya, kwa takriban miaka tisa, na kuwa mwenyekiti wa Mamlaka ya Kimataifa ya Baharia kwa muda wa mihula mitatu. Yeye ni mwanachama wa Bodi ya Magavana wa Chuo Kikuu cha Baharia cha Ulimwengu huko Malmo, Sweden.
Karigithu pia amefanya kazi kama Mshauri wa Serikali katika Ofisi ya Mwanasheria Mkuu, pamoja na Afisa Mkuu wa Kisheria katika Mamlaka ya Bandari za Kenya ambapo alikuwa Katibu Msaidizi wa Shirika.
Mwaka 2023, Karigithu alishindwa kwa kiasi kidogo katika kugombea kuwa katibu mkuu wa Shirika la Kimataifa la Baharia, lakini alikuwa na msaada mkubwa kutoka kwa nchi za Afrika.
Kiti

Kiti (wingi: viti) ni kifaa cha samani ambacho watu hukalia.
Mara nyingi huwa kina miguu minne ili iweze kustahimili uzito bila kuyumba.
Viti vinaweza kutumika sehemu mbalimbali, kama vile nyumbani, shuleni, bungeni, kwenye maabara, ofisini, kanisani, hotelini n.k.
Aina mojawapo ya viti ni sofa. Kwenye sofa wanaweza kukaa watu zaidi ya wawili.
Aina nyingine ya viti ni vile vya chumba cha kukulia. Kwa Kiingereza vyajulikana kama 'dining chairs'.
Kiti moto

Kiti moto ni aina ya chakula maarufu nchini Tanzania kinapoitwa pia "mdudu" au "mbuzi katoliki". Sehemu kuu ya chakula hiki ni nyama ya nguruwe.
Inaaminika kuwa chanzo cha jina hili ni nia ya kutumia neno la siri kwa kuwa Waislamu hawatakiwi kula nguruwe.
Chakula hiki kinapikwa pale mtu anapotoa oda yake na hivyo kukaa kwenye kiti kwa hata zaidi ya saa moja akisubiri kwa hamu, hivyo ni kama kikao kirefu cha mahojiano kinachomtesa mtu kwa kumdai atetee kwa hoja nzito jambo fulani, k.mf. utendaji wake, ambacho pia kinaitwa kitimoto.
Baadhi ya migahawa hutenga sehemu maalum ya kula kitimoto kwa heshima ya wateja ambao ni Waislamu.
Kiti moto ni maarufu sana kwenye sehemu za starehe na pombe.
Kitimaguru

Kitimaguru (pia kiti cha magurudumu, kitimagurudumu, kwa Kiingereza: wheelchair) ni kifaa kilichotengenezwa kikiwa na kiti pamoja na magurudumu kwa madhumuni ya kumsaidia majeruhi, wagonjwa wasio na nguvu ya kutembea au watu wenye ulemavu kukalia na kujisukuma, kusukumwa na mtu mwingine au kujiendesha kwa mashine za otomatiki kwa lengo la kusogea kutoka sehemu moja kwenda nyingine.
Kiti hicho huwa kimeundwa hivi kwamba mgonjwa atapata starehe ya kuketi.
Kitimaguru kinaweza kusukumwa na mtu aliyekikalia au na mwingine anayemhudumia.
Huenda pia kikawa na vidhibiti ili anayebebwa aweze kudhibiti mwendo wa kigari kile.
Kitimaguru hupatikana pia kwa wenye ulemavu wanaoshindana katika uga wa spoti.
Ukulu mtakatifu

Ukulu mtakatifu au Ukulu wa Kitume (kwa Kiingereza: Holy See au Apostolic See) kwa maana asili ni kiti maalumu alichowekewa Papa katika Kanisa kuu la Roma, ambacho ni ishara ya mamlaka ya kiaskofu ambayo Wakatoliki wanasadiki anayo ya kufundisha, kutakasa na kuongoza Taifa la Mungu kokote duniani.
Kwa msingi huo, ukulu unamwakilisha Papa kama kiongozi wa Kanisa Katoliki lote duniani na kuhusiana na dogma ya kwamba ana karama ya kutodanganyika anapofundisha "rasmi" (kwa Kilatini "ex cathedra", yaani "kutoka ukulu") kama mkuu wa kundi la maaskofu.
Sikukuu ya ukulu huo inaadhimisha kila mwaka tarehe 22 Februari kwa jina la Ukulu wa Mtume Petro, ambaye aliambiwa na Bwana, “Wewe ndiwe Petro, na juu ya mwamba huo nitalijenga Kanisa langu” (Math 16:18) na anayeaminiwa kuwa ndiye aliyewarithisha Mapapa mamlaka yake kama mkuu wa Mitume wa Yesu.
Siku hiyo, ambayo Warumi walikuwa na desturi ya kufanya ukumbusho wa wafu wao, Wakatoliki wanaheshimu ukulu wa Mtume huyo, aliyemfia Yesu kitukufu katika kilima cha Vatikano, ambao unatakiwa kusimamia ushirika wa kimataifa wa upendo wa Kikristo.
Kadiri ya Mkusanyo wa Sheria za Kanisa la Kilatini (kanuni 361), "Ukulu mtakatifu" ni jina rasmi linalotumika kuwamaanisha Papa na miundo yote inayomsaidia kuongoza Kanisa Katoliki duniani ikiwa na makao makuu mjini Roma.
Wakati Kanisa linapobaki halina Papa (kutokana na kifo au kujiuzulu), uongozi wake unashikwa na Kundi la Makardinali ambalo pia lina wajibu na haki ya kumchagua mwandamizi wake.
Ukulu mtakatifu una hadhi ya nafsi ya kisheria katika sheria za kimataifa kutokana na umbile lake, mapokeo ya historia na mahitaji ya utume wake.
Ukulu mtakatifu unawakilisha kwa pamoja Kanisa Katoliki na nchi huru ya Mji wa Vatikani (ambayo iko chini ya mamlaka yake) katika mafungamano ya kimataifa na nchi yoyote duniani na miundo ya kimataifa kama vile Umoja wa Mataifa, ambapo unatambulika kama mojawapo kati ya watazamaji wa kudumu.
Kisheria, ukulu mtakatifu ni tofauti na Mji wa Vatikani ambayo ni nchi huru inayotawaliwa na Papa na ilianzishwa rasmi tarehe 11 Februari 1929 kwa makubaliano kati ya Ukulu mtakatifu na Ufalme wa Italia. Eneo dogo la nchi hiyo (kilometa mraba 0.44) linadaiwa na kutosha ili kuhakikisha uhuru wa miundo ya Kanisa katika kutekeleza majukumu yake, lisije likaingiliwa na serikali yoyote kama ilivyotokea mara nyingi katika historia ya Kanisa.
Katika diplomasia ya kimataifa, mabalozi wanaowakilisha nchi huru nyingine (184, mwanzoni mwa mwaka 2023) wanatumwa kwa Ukulu mtakatifu, si kwa nchi ya Vatikani, na huitwa "balozi kwa Ukulu mtakatifu".
Kuhusu kiti kama ishara ya mamlaka: Kikalio cha dhahabu
Jerry Marotta

Jerome David Marotta (born February 6, 1956) is an American drummer who resides in Woodstock, New York. He is the younger brother of Rick Marotta; Rick is also a drummer and composer.
Marotta was a member of the bands Arthur, Hurley & Gottlieb (1973–75), Orleans (1976–77 & 1982), Peter Gabriel's band (1977–86), Hall & Oates (1979–81), the Indigo Girls' touring band (1992–97), Stackridge (2011), Sevendys (2010–present), and The Tony Levin Band (1995–2017).
He has performed on albums by Stevie Nicks, Ani DiFranco, Sarah McLachlan, Marshall Crenshaw, The Dream Academy, Pino Daniele, Suzanne Vega, Carlene Carter, John Mayer, Iggy Pop, Tears for Fears, Elvis Costello, Cher, Paul McCartney, Carly Simon, Lawrence Gowan, Ron Sexsmith, Banda do Casaco and Joan Armatrading. Notable musicians he has played with on various projects include Eric Johnson, Todd Rundgren, Tony Levin, and Phil Keaggy.
In addition to his work as a studio and stage drummer, he is a singer, composer, and record producer. In 1996, he produced Ellis Paul's A Carnival of Voices. He toured with The Security Project. Marotta lives in Woodstock, where he manages Dreamland Recording Studios.
Camp crown

In Ancient Rome, a camp crown (Latin: corona castrensis, "crown of the castrum"), also known as a vallary crown, was a military award given to the first man who penetrated into an enemy camp or field during combat. It took the form of a gold crown surmounted with replicas of the stakes of a palisade (a high fence consisting of pointed stakes).
In the heraldry of a few units in modern armies, a camp crown is mounted as a crest on top of the shield of the coat of arms or emblem.
The Palisado crown, a variant used in English heraldry, is defined by palisades affixed to the outside of the rim.
Ski middelalderkirke

Ski middelalderkirke er en langkirke i Nordre Follo kommune, Nordre Follo prosti i Akershus fylke. Sentralt stedsnavnregister bestemte i 2010 at navnet «Ski middelalderkirke» (ikke «Ski kirke») skal brukes i offentlig bruk. Kirkestedet er øst i Ski sentrum ved den eldste bebyggelsen på stedet. Det er et gravfelt fra jernalderen nær kirken og stedet har spor etter gamle veier og gammel åkerdrift. Et kornmagasin sto ved kirken til 1874. Kirken ligger relativt fritt til på toppen av en morenerygg med Kirkeveien på nordsiden og gravlunden i skråningen på sørsiden. Kirken har romansk stil. Ved en stor ombygging i 1860 ble de opprinnelige åpningene i murveggene ødelagt. Portalene hadde rundbuer til 1860, og det var portal mot sør og vest i skipet, portal mot sør fra koret og ett vindu i kor og skip. I 1860 ble det satt opp nytt tårn og sakristiet ble tilføyd i 1934. Skipet er 15,5 meter langt og 10,2 meter bredt, koret er 7,6 x 6,8 meter. Koret er lavere og smalere enn skipet. Hjørnene er muret av kvader i granitt og kleber. Murene er 150 cm tykke og steinene er av gneis og granitt og 15 til 25 høye. Murene har alltid vært pusset og kalket. Takket var opprinnelig dekket spon som i 1630 ble erstattet av teglstein. Kirken har en relativt enkel form med blant annet rett avsluttet kor uten apsis. I koret er det avsats i muren 130 cm under murkronen og denne avsatsen ble trolig laget som anlegg for et tønnehvelv; ved restaureringen i 1935 ble det satt opp et tønnehvelv. Kirken hadde på 1600-1700-tallet trolig et våpenhus av utmurt bindingsverk. Våpenhuset ble revet i 1860 for å gi plass til tårnet.
Byggverket er fra ca. 1150 og er bygget i stein. Det var trolig en trekirke på stedet før steinkirken ble reist og steinkirken ble reist av bygdefolket på dugnad. Døpefonten er laget av ett stykke kleberstein og døpefonten antas å være like gammel som kirken og kan være eldre. Lensmann Brochmann donerte den store lysekronen i 1666. Under kirken er et gravkammer med syv kister hvor noen er årstall tidlig på 1700-tallet inngravert. Kråkstad kirke ble reist omtrent på samme tid som Ski middelalderkirke. Etter reformasjonen ble den anneks til Kråkestad kirke. Opprinnelig besto kirken av et skip og et kor, og den er senere utvidet. Klokkene er fra 1668 og 1871, mens døpefonten er fra den tiden kirken ble bygget. Kirken har 200 sitteplasser.
Tidligere Ås kirke (fra 1170) hadde omtrent samme form. Ved kirken er det et minnesmerke over falne fra Ski under andre verdenskrig.
For kirken fra 1988, se Ski nye kirke.
Jørundgard Middelaldersenter

Jørundgard Middelaldersenter er bygget opp som en middelaldergård. Den ble oppført til innspillingen av filmen Kransen i 1994, bygget på Sigrid Undsets roman om Kristin Lavransdatter.
Gården ligger med sine 16 hus og stavkirkekopi ikke langt fra E6 på Nord-Sel, ca. 15 km nord for Otta i Gudbrandsdalen. I samme område ligger Nord-Sel kirke, der statuen av Kristin Lavransdatter er plassert. Pilegrimsleden som ble åpnet i 1997 går forbi gården. Gården har faste dager med lafting, smiing, veving og håndverk, baking m.m. I husene er det utstilt rekvisitter fra filminnspillingen. Det er også en del husdyr på uttunet, f.eks. skotsk høylandsfe, norsk ursau, villsvin og høner.
Informasjonen/formidlingen foregår som personlig guiding på flere språk, eller ved selvguiding. Gården har aktiviteter både for barn og voksne, styltegåing, kilekasting, hopping i høyet på låven m.m. For de som ønsker et måltid med smak og miljø av middelalder tilbys flere retter. Gården tar i mot bestilling til forskjellige anledninger, turer, skoleklasser, konfirmasjon, bryllup, fødselsdagsfeiring m.m. For de som ønsker enkel overnatting, eks. i Kristins seng, er dette mulig.
I månedskiftet juni/juli foregår Kristindagene, med teateroppsetning av Kristin Lavransdatter, Kransen og konserten Balladenatt på gården. Senere på sommeren arrangeres dansefestivalen og flere konserter. Fra 2011-2019 har forestillingen "Kristin Lavransdatter på Jørundgard", med manus av Svein Gundersen, blitt oppført på stedet. Dette manuset bygger på alle tre bind av Sigrid Undsets fortelling om Kristin Lavransdatter.