August Sander

August Sander (født 17. november 1876 i Herdorf, død 20. april 1964 i Köln-Lindenthal) var en tysk portrett- og dokumentarfotograf. Sander er nå ansett som en av de viktigste fotografene i det 20. århundre. Med boken Menschen des 20. Jahrhunderts («Mennesker fra det 20. århundret») skapte han et epokegjørende fotoprosjektet. Han var sentral skikkelse innen kunstretningen Neue Sachlichkeit («ny saklighet»).
Sander var sønn av en gruvearbeider-snekker, og arbeidet etter avslutning av skolen jobbet gutten som håndlanger i gruveanlegget i områdene rundt der familien var bosatt. Sander kom første gang i kontakt med fotografering da han jobbet som assistent for en fotograf, som igjen jobbet for gruveselskapet. Med økonomisk hjelp fra en onkel, kunne han kjøpe fotoutstyr og sette opp et laboratorium.
Et steg videre på veien i karrieren ble militærtjenesten fra 1897 til 1899 i Trier. Der arbeidet har som assistent for en fotograf for å samle mer erfaring. På dennes anbefaling foretok han en toårig reise for å lære, blant annet til Berlin, Magdeburg, Halle (Saale), Leipzig og Dresden, der han en kort periode fikk formell kunstundervisning.
I 1901 ble Sander først ansatt, året etter medeier, og i 1904 eneeier av et fotostudio i Linz. I 1902 giftet han seg med Anna Seitenmacher, og i ekteskapet med henne fikk han fire barn. I 1910 ga han opp virksomheten i Linz og flyttet til Köln. Der bygget han et nytt studio og bodde med sin kone i Dürener-gate 201. Under første verdenskrig tjenestegjorde han i Landsturm.
På begynnelsen av 1920-tallet kom Sander i kontakt med gruppen "Kölner Progressive" og fant seg godt til rette i denne kretsen. Her arbeidet han blant annet tett med kunstnerne Franz Wilhelm Seiwert (som også formga logoen til Sanders firma) og Heinrich Hoerle, så vel som med Gerd Arntz, Gottfried Brockmann, Otto Freundlich, Raoul Hausmann, og Stanislaw Kubicki i Berlin; Hans Schmitz-Wiedenbrück, Augustin Tschinkel i Praha og Köln, og Peter Alma i Amsterdam. I tillegg var Sander i nær kontakt med malerne Jankel Adler, Otto Dix, Heinrich Pilger og Anton Räderscheidt. Mange av dem ble portrettert i August Sanders store verk Mennesker fra det 20. århundret, men også artister i andre sjangere som musikk (blant andre Paul Hindemidth, Wilhelm Furtwängler og Richard Strauss), litteratur, arkitektur (blant andre Hans Poelzig) og skuespill. Rundt 1925 utviklet han et konsept som særlig utvidet kunstnerportrettets tema, og omfattet et bredt spekter av den tids samfunns- og yrkesgrupper, inndelt i rundt 600 fotografier fordelt på sju grupper, eller porteføljer.
I 1927 foretok Sander sammen med forfatter Ludwig Mathar en rundt tre måneders tur til Sardinia, som resulterte i omkring 500 bilder. En planlagt bokutgivelse om turen ble planlagt, men mislyktes. I 1929 publiserte Sander sin første bok, Antlitz der Zeit («Vår tids ansikt»), et utvalg på 60 av portrettene i Mennesker fra det 20. århundret.
Tiden under nasjonalsosialismen førte til store begrensninger både i hans arbeid og personlige liv. Sønnen Erich, som var medlem av Tysklands sosialistiske arbeiderparti (SAP), ble arrestert i 1934, og dømt til 10 år i fengsel. Erich døde rett etter at denne fengselsperioden var over. Sanders bok Vår tids ansikt ble beslaglagt i 1936 og trykkplatene ødelagt. I 1942 flyttet han til Kuchhausen i Westerwald, der han blant annet kunne få sine viktigste negativer og bilder i sikkerhet fra bombingen. Her bodde han frem til 1963.
Studioet hans i Köln ble ødelagt i 1944 under et flyangrep. I 1946 startet Sander en omfattende fotodokumentasjon av det krigsherjede Köln.
August Sander døde den 20. april 1964 i Köln. Hans grav befinner seg ved siden av sønnen Erich Sander på Melaten-kirkegården i Köln.
August Sanders arbeid omfatter fotografier av landskap, natur, industri, arkitektur og byer, men han er hovedsakelig kjent for sin portrettkunst, eksemplifisert ved storverket Mennesker fra det 20. århundret. I fotoserien i denne boken forsøkte han å vise et tverrsnitt av samfunnet i Weimar-republikken. Boken åpner med en grunnportefølje – bondeportretter fra Westerwald – og videre er verket delt inn i syv grupper: Bønder; Arbeidere; Kvinner; Yrker, Kunstnere, Storbyen og De siste menneskene.
Fotoserien Mennesker fra det 20. århundret ble i 1929 bare publisert med 60 bilder fra begynnelsesstadiet. Allerede før første verdenskrig fikk Sander ideen et verk med porteføljer av tyskere. Konseptet med 45 porteføljer, hver enkelt med 12 bilder, ble første gang skrevet ned i 1925. Det skulle være et omfattende samfunnsbilde av den senwilhelminske perioden og Weimar-republikken. Han håpet å finne typiske kjennetegn i kroppsholdning, gester, klær, og fastholde det for all tid. Som en kilde til porteføljene han så for seg, benyttet Sander seg av eget arkiv med negativer, som han kunne ordne fritt etter motiv. Hele tiden Sander jobbet med verket sitt, be- og omarbeidet han det på ulike måter, men i sin levetid fant han aldri anledning til å realisere det fullstendig og komplett. Alfred Döblin skrev i 1929 forordet til det eneste han publiserte i sin levetid, Vår tids ansikt:
Først i 1981 fullførte Gunther Sander - yngste sønn og fotograf (1907-1987) - prosjektet til et verk med 619 bilder. Museum Folkwang i Essen kjøpte på midten av 1980-tallet en av disse seriene som Gunther Sander hadde satt sammen. I 2001 ble ytterligere en serie med 619 fotografier realisert og offentliggjort av Photographische Sammlung/Kulturstiftung der Sparkasse KölnBonn. To er i denne samlingen, og sju kom i besittelse av familien Sander. Resultatene og forståelsen realiseringen av dette prosjektet førte til, ble dokumentert og publisert i 7-binds verket August Sander. Mennesker i det 20. århundret.
Hans fotografiske verk Köln wie es war (Köln som det var), som består av 16 bildeporteføljer og 407 negativer, solgte August Sander til bymuseet i Köln i mars 1953. Med inntrykk fra ødeleggelsene under den første verdenskrig, hadde August Sander begynt å skildre byen Köln i 1919. Det arbeidet fortsatte han med til begynnelsen av andre verdenskrig. Etter krigen fotograferte av ødeleggelsene fra denne. I 1952 ble han ferdig med prosjektet. Han jobbet i plateformater på 13 × 18 cm og 18 × 24 cm. Enkelte ganger i etterkrigstiden benyttet han også et filmformat på 9 x 6 cm. Papirkopiene ble digitalisert i forberedelsene til en ny publisering av porteføjeverket i 2009. Av glassnegativene forelå det allerede digitale kopier av høy kvalitet. I 2009 ble Köln som det var. Fotografier av August Sander publisert i faksimiekvalitet.
Etter at August Sander døde i 1964, overtok sønnen Gunther Sander det etterlatte arkivet. Etter dennes død i 1987, overtok hans sønn Gerd Sander arven. I 1992 kjøpte Photographischen Sammlung/SK Stiftung Kultur der Sparkasse KölnBonn arven etter August Sander, med over 5500 papirkopier og rundt 11000 negativer. Samlingen heter i dag August Sander Archiv, og har verdens største samling av hans verk. I dag er den del av deres fotografiske samling, og institusjonen har i dag eksklusive rettigheter til bruk av bildene.
En av de syv familieeide seriene av Mennesker i det 20. århundre, kjøpte Museum of Modern Art av Julian Sander i 2014. Museet hadde allerede en ordrereserve på ca. 80 bilder av August Sander.
Utallige fotografer har blitt påvirket av August Sanders arbeid, og de mest kjente er blant andre Walker Evans, Dorothea Lange, Irving Penn, Diane Arbus, Bernd og Hilla Becher, Thomas Struth og Rineke Dijkstra.