Yona Wallach

Yona Wallach sau Yona Volach, la naștere Yona Wallach Gofman (în ebraică:יונה וולך, n.10 iunie 1944 Petah Tikva - 19 septembrie 1985) a fost o poetă israeliană de limbă ebraică.
Yona Wallach s-a născut în 1944 la Petah Tikva în Palestina mandatorică și a crescut în localitatea Kfar Ono, devenită ulterior orașul Kiryat Ono, printre fondatorii căruia se numărau părinții ei, Michael Wallach și Esther Gofman, evrei originari din Basarabia. Mama ei, Esther (d.1985) s-a născut în anul 1910 la Hotin, iar Michael Wallach s-a născut în 1912 la Lipcani. Tatăl a murit ucis în anul 1948 în Războiul de independență al Israelului, în lupta de pe dealul Kula. Yona Wallach , orfană de tată de la vârsta de 4 ani, a locuit (și a murit) pe strada numită după tatăl ei. A avut o soră mai mare, Nira, născută în 1938.
Poeta a fost din copilărie o fată maturizată precoce, cu tendințe rebele și exhibiționiste. Refuza conveniențele legate de sexe, și adoptase o purtare considerată băiețoasă. Citea cu nesaț cărți de aventuri de Karl May, fuma țigări după țigări, mergea desculță și în blugi, cu cămașa desfacută la nasturi, șapcă pe cap și părul împrăștiat și neîngrijit. La sfârșitul clasei a VI-a a fost exmatriculată din liceul Tikhon Hadash (Liceul Nou) din Tel Aviv, când tocmai rămăsese gravidă și avortase, pentru prima dată. La 17 ani, în 1961 a început să studieze vreme de doi ani la Institutul de arte plastice „Avni” din Tel Aviv, instituție pe care a apreciat-o și care i-a sporit pasiunea pentru creația lirică.
Poetul și ziaristul Maxim Gilan a arătat poezii de-ale ei redactorului magazinului literar Ahshav (Acum), Gavriel Moked, și acesta le-a publicat pentru prima dată în această revistă în anul 1964.Mai apoi, în acelaș an, Gilan a publicat din versurile ei în revista de avangardă „Kiltartan". Începând din anul 1972 Wallach a frecventat cercul revistei "Siman Kria" al cărui redactor era Menahem Peri. Acesta a editat două din volumele ei de versuri, iar postum, și culegerea antologică „Inconștientul se deschide ca un evantai”. Yona Wallach s-a numărat printre fondatorii revistei „Peshita” care promova introducerea limbii cotidiene în poezie.
În anii 1960, când în societatea israeliană au crescut tendințele liberale și toleranța în domeniul sexului și a folosirii drogurilor, Wallach a afișat o îndrăzneală neobișnuită care s-a reflectat și în versurile ei, care atingeau subiecte ca inversiunile sexului și ale identității sexuale. La 21 ani ea s-a internat de bunăvoie în Spitalul psihiatric Talbiye din Ierusalim, unde a fost tratată, între altele, cu drogul psihedelic LSD, care era experimentat în psihiatrie în acea perioadă.Trăiri din acele zile au răsbătut în poezii precum „Tripul LSD”
În anii 20-30 ai vieții sale Yona Wallach a locuit la Tel Aviv, între altele, pe strada Ben Yehuda colț cu strada Gordon. În ultimii ani s-a întors la Kiryat Ono, în locuința mamei ei, pe care a îngrijit-o cu devotament. De asemenea în ultimii 4 ani a locuit cu partenerul ei de viață, muzicianul Yuval Rivlin, în clădirea cunoscută ulterior ca Hostel Ayalon. În 1981 poetei i s-a depistat un cancer de sân, de care a murit după 4 ani, la numai 41 ani. Rivlin a îngrijit-o până în ultima zi a vieții. Yona Wallach a fost înmormântată în cimitirul din orașul Holon.
Wallach a activat în cercul „Poeților din Tel Aviv” format în jurul revistelor literare „Ahshav” (Acum) și „Siman Kriá” (Semn de exclamație) și a publicat adesea în periodicele literare israeliene. A scris texte pentru o formații de muzică rock, cu care a și apărut în concerte. În anul 1982 poezii de-ale sale au fost puse pe note și înregistrate într-un album. Caracterizată de o energie nervoasă debordantă, creația ei a combinat elemente de rock and roll, psihologie jungiană și slang ebraic, elaborată fiind într-un ritm infernal și pătruns de o sexualitate obsesivă. Versurile ei sunt fluide, refuzând limitele unor structuri poetice convenționale. Considerată ca un fel de reprezentantă a revoluției feminine în poezia ebraică, ea a devenit un model stilistic pentru multe poete. Era mândră de bisexualitatea ei. Cartea ei de versuri, „Cântece de insulă,” a apărut în anul 1968. În poezia „Yonatan”, ea s-a autoreprezintat ca un băiat, Yonatan, decapitat de alți băieți setoși de sângele lui.