davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Fotballbane

En fotballbane er en bane hvor det spilles fotball. Banen skal være rektangulær, 45–90 meter bred og 90–120 meter lang. For internasjonale kamper må bredden være mellom 64 og 75 m, og lengden må være mellom 100 og 110 m. Underlaget skal være gress, eller FIFA-godkjent kunstgress. FIFAs regler sier at en full bane (for to lag på elleve spillere) skal være 68 × 105 m.
Et fotballmål står i hver ende av en fotballbane og er 244 cm høyt og 732 cm bredt. Målet med fotball er å få ballen i motstanderens mål, da har hele ballen krysset mållinjen. Et fotballmål består av en horisontal stang plassert på to vertikale og har gjerne et nett for å fange ballen.
Mållinjen er den linjen som strekker seg parallelt med målet i fotball. Den er lokalisert på de korte sidene av banen. Den må være mellom 45 og 90 meter lang i vanlige kamper, og mellom 64 og 75 meter i internasjonale kamper.
Sekstenmeteren er et felt som strekker seg 16,5 meter rett ut fra mållinjen i fotball og er 40,3 meter bred. Det er innenfor dette området målvakten har lov til å ta ballen med hendene. Hvis det skjer en forseelse av det forsvarende lag innenfor dette feltet som ville resultert i direkte frispark, blir det dømt straffespark til motstanderen. Hvis det angripende lag gjør en forseelse, blir det bare dømt frispark.
I sekstenmeteren finner man også straffemerket som er punktet straffespark tas fra. Dette punktet ligger 11,15 meter rett ut fra midten av målet.
Tommie Smith

Tommie Smith (født 6. juni 1944) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver. Han vant 200 meter under OL 1968 i Mexico by, og satte samtidig ny verdensrekord med tiden 19,83.
Sammen med bronsevinneren på 200 meter, John Carlos, viste han Black Power-hilsenen under sommer-OL i 1968, under seiersseremonien. Løperne ble kastet ut av laget og utvist fra OL-landsbyen, men i ettertid er Carlos' og Smiths markering regnet blant en av de viktigste milepælene innen den amerikanske borgerrettsbevegelsen.
Swansea City AFC

Swansea City Association Football Club er en walisisk fotballklubb som spiller i Championship i England. Klubben ble stiftet i 1912, og ble valgt inn i The Football League i 1920. «The Swans», som er kallenavnet til Swansea City, spiller hjemmekampene sine på Liberty Stadium i Swansea. Byen Swansea ligger i det sørlige Wales, omtrent sju mil vest for den walisiske hovedstaden Cardiff. Swansea og erkerivalene Cardiff City FC er de eneste walisiske klubbene som har spilt fotball på det øverste nivået i England. Swansea spilte sin første sesong på øverste nivå sesongen 1981-82 etter tre opprykk på fire sesonger. Klubben endte på sjetteplass, men rykket ned igjen sesongen etter.
Swansea City kom på tredjeplass i The Championship sesongen 2010/11, og nådde kvalifiseringsfinalen der de møtte Nottingham Forest. Den første kampen endte 0-0, selv om de måtte spille med ti mann etter en utvisning for Swansea Citys Neil Taylor i det første minuttet av første omgang. Returkampen hjemme på Liberty Stadium vant de 3-1, og dermed ble Swansea City klare for spill i den øverste divisjonen i det engelske ligasystemet.
I sesongen 2012/13 vant Swansea Ligacupen i England med Michael Laudrup som trener. Ett år senere, i februar 2014 ble Laudrup sparket som trener og Garry Monk tok over som midlertidig hovedtrener. Monk ble ansatt permanent som manager i mai 2014.
Området rundt Swansea har tradisjonelt vært et område hvor rugby har vært populært, og til tross for tidligere forsøk på å starte en fotballklubb under navnet Swansea Villa, var det ingen etablerte fotballklubber i området før stiftelsen av Swansea Town AFC, som fant sted sommeren 1912. Som for mange andre klubber i Sør-Wales, ble Swansea City AFC en del av Southern Leagues andre-divisjon det påfølgende året. J.W. Thorpe ble klubbens første styreleder. Et område eid av Swansea Gaslight Co., kalt Vetch Field (norsk bokmål: Vikkesletta; norsk navn ikke offisielt) på grunn av vegetasjonen som vokste der, ble leid ut til klubben og brukt som hjemmebane.
Klubbens første profesjonelle kamp var 1–1-oppgjøret mot Cardiff City 7. september 1912 på Vetch Field. I løpet av sin første sesong av Welsh Cup vant Swansea City cupen, som første lag fra Sør-Wales.
Oppdatert 24. september 2024.
Wigan Athletic FC

Wigan Athletic Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i League One. Klubben ble stiftet i 1932, og ble valgt inn i The Football League i 1978. «The Latics», som er kallenavnet til Wigan Athletic, spiller hjemmekampene sine på DW Stadium i Wigan. Byen Wigan ligger i Nordvest-England, omtrent midtveis mellom Liverpool og Manchester.
Klubben ble stiftet etter at klubben Wigan Borough gikk konkurs. Wigan Athletic ble dermed det femte forsøket på å få i gang en fotballklubb i byen. Klubben spilte sine hjemmekamper på Springfield Park til 1999/2000-sesongen, da JJB Stadium ble bygget. Springfield Park brukes nå til blant annet reservelagskamper.
Oppdatert 29. september 2024.
Graeme Le Saux

Graeme Pierre Le Saux (født 17. oktober 1968 på Jersey) er en tidligere engelsk fotballspiller. Han har fransk familiebakgrunn, slik etternavnet tyder på. Han spilte venstreback fra 1989 til 2005 for Chelsea, Blackburn Rovers og Southampton, og for Englands landslag, Han pensjonerte seg fra fotballen, men kom tilbake i 2012 ved å signere med Wembley FC for å kunne spille i klubbens deltagelse i FA-cupen.
Le Saux ble oppdaget av daværende Chelsea-manager John Hollins, i 1987. To år senere fikk han sin debut for London-klubben. I sin siste kamp for Chelsea i 1993, kastet han drakten sin i sinne foran manageren. Like etter ble han solgt til Blackburn Rovers.
Det ble andreplass i ligaen i hans første hele sesong i klubben. Året etter storspilte Le Saux, sammen med resten av laget, og innsatsen ble kronet med seriegull.
Sesongen etter var ikke en god sesong for Le Saux. I en Mesterligakamp mot Spartak Moskva, kom han i håndgemeng med en av sine medspillere, David Batty. Kaptein Tim Sherwood måtte skille kamphanene. Deretter kom nok en nedtur, Le Saux mistet resten av sesongen grunnet ankelbrudd. Det førte også til at han mistet EM på hjemmebane den påfølgende sommeren.
Ett år senere, sommeren 1997, ble han den dyreste forsvarsspilleren i engelsk fotball da han returnerte til Chelsea for £5. millioner. Her vant han FA-cupen, Ligacupen og Cupvinnercupen, selv om han var uaktuell med skade i 2 av dem.
Seks sesonger ble det i Chelsea før han reiste nærmere sitt hjemsted, Jersey, og havnet i Southampton FC i en byttehandel som førte Wayne Bridge andre veien. Da Southampton etter 2 sesonger rykket ned fra øverste nivå, valgte Le Saux å legge opp, 36 år gammel.
Le Saux spilte 36 landskamper for England og scoret ett mål. Målet, et langskudd mot Brasil, har blitt kåret til det 18. fineste målet til England.
New York City FC

New York City Football Club er en amerikansk profesjonell fotballklubb basert i New York City som konkurrerer i Major League Soccer (MLS). NYCFC begynte å spille i 2015, som et ekspansjonslag i ligaen. Klubben er den første MLS-franchisen som er basert i byen, og den andre franchisen i New York-hovedstadsområdet etter New York Red Bulls, basert i Harrison, New Jersey.
Laget eies av FC Football Group (80%) og Yankee Global Enterprises (20%).
Laget spiller for tiden på Yankee Stadium Før det offisielle laget ble annonsert, ble planer presentert av MLS for å bygge et fotballstadion i Flushing Meadows-Corona Park i Queens. Men på grunn av motstand mot å bygge et stadion på parkland, så vel som innvendinger fra New York Mets, som spiller i nærheten, mistet nettstedet favoriseringen da det nye laget ble annonsert. Laget kom opp med et alternativt forslag om å bygge stadion i Bronx ved siden av Yankee Stadium for å bli ferdigstilt i 2018. Den 21. april 2014 bekreftet klubben at de ville spille sine første sesonghjemsspill på Yankee Stadium, og at planene for et fremtidig stadion var i gang.
MLS hadde en interesse i å sette et andre lag i New York-området allerede i 2006, da MetroStars eksklusive territoriale rettigheter vendte tilbake til ligaen som en betingelse for klubbens salg til Red Bull GmbH. I det følgende året hadde ligaen holdt samtaler med flere grupper, inkludert New York Mets eier Fred Wilpon og hans familie, om å eie den andre New York-klubben. Wilpons interessen for MLS ble etter hvert sviktet etter familiens tap i Madoff-investeringskandalen, men ligaen fortsatte å lete etter investorer.
I 2010 annonserte MLS-kommisjonær Don Garber offisielt at ligaen har til hensikt å gjøre sin 20. franchise til et andre lag i New York-området. På den tiden håpet ligaen håpet å få det nye laget til å starte operasjoner innen 2013. Garber holdt også diskusjoner med eierne av den omstartede New York Cosmos, men de slo seg på ligaens ekspansjonsavgift og enhetsstruktur og bestemte seg for ikke å søke om inntrengning, i stedet for å bli med i den andre tierne i Nord-American Soccer League. Garber hadde tidligere dyrket interesse for å kjøpe investeringer fra en stor europeisk fotballklubb for å være eiere av en fremtidig franchise, og i desember 2008 annonserte han et bud på et Miami-ekspansjonshold ledet av FC Barcelona som skulle begynne lek i 2010 hvis det ble akseptert, selv om budet til slutt falt gjennom (Garber diskuterte også kort Barcelona som investerer i en franchise i New York før han flyttet fokuset til Miami.
Carl Frølich Hanssen

Carl Frølich Hanssen (1883–1960) var en norsk offiser og idrettsleder. Under den tyske okkupasjonen av Norge var han leder for NS Arbeidstjeneste.
Carl Frølich Hanssen vokste opp i Antwerpen og Kristiania og tok examen artium i 1901, Krigsskolen 1904 og Den gymnastiske Centralskole 1909-1911. I 1907 gjennomgikk han den militære høyskole.
Frølich Hansen spilte fotball (senterforward) for Mercantile og fikk i 1910 én landskamp for Norge, som tapte 0–4 mot Sverige. Han var president i Norges Fotballforbund 1907–1908 og 1911–1912, turninspektør i Norges Turn- og Idrætsforbund 1911–1916 og sekretær i Norges Riksforbund for Idrett og Norges olympiske komité 1912–1914. Han var også formann i Tilsynsrådet for Statens gymnastikkskole og formann i Oslo Militære Samfund og Bergens Militærforening.
Fra 1917 var han direktør i flere skipsverft i USA eid av Christoffer Hannevig, deriblant Pennsylvania New Jersey Shipbuilding Company og senere The Pusey and Jones Company. Fra 1919 til 1923 deltok han i forhandlingene Norge hadde med USA om vederlag for den tonnasjen som amerikanerne hadde rekvirert under 1. verdenskrig. Dette førte til at han i 1923 ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Ordenen ble tilbakekalt etter krigen.
Han tjenestegjorde som offiser i feltartilleriet til 1915 og fra 1923. Han ble major i 1932, oberstløytnant året etter og ble i 1936 utnevnt til oberst og sjef for Feltartilleriregiment nr. 1. Den 9. april 1940 var han syk og ble sykemeldt dagen etter. Kommandoen over regimentet ble overlatt til sjefen for Askimdetasjementet, major Refsum. Frølich Hansen deltok likevel i felttoget i Østfold og gikk med sine styrker over grensen til Sverige. Samme sommer returnerte han til Norge sammen med andre internerte norske offiserer.
Frølich Hansen meldte seg inn i Nasjonal Samling 22. oktober 1940. Fra april 1941 var han leder for NS Arbeidstjeneste og ble utnevnt til general av Quisling-regimet. Han var også leder for Norges Kvinnelige Arbeidstjeneste under den tyske okkupasjonen.
Frølich Hansen ble arrestert etter frigjøringen i 1945 og ble dømt til sju års fengsel og tap av borgerlige rettigheter. Dommen ble stadfestet av Norges Høyesterett i 1949. Han ble også fradømt stillingen som oberst i Hæren.
RB Leipzig

RasenBallsport Leipzig e.V, eller bedre kjent som RB Leipzig, er en tysk fotballklubb fra Leipzig i den tyske delstaten Sachsen. Laget spiller sine hjemmekamper på Red Bull Arena, tidligere kjent som Zentralstadion. Klubben ble grunnlagt på initiativ fra energidrikk-produsenten Red Bull, som kjøpte lisensen til 5.-divisjonsklubben SSV Markranstädt, med en intensjonen om å gjøre laget til en toppklubb i Bundesliga innen ti år. RB Leipzig kom på 2.-plass i 3. liga sesongen 2013-2014 og rykket opp til 2. Bundesliga. Første sesong i 2. Bundesliga endte med en 5.-plass.
RB Leipzig ble grunnlagt i 2009 og var den fjerde klubben som ble grunnlagt og sponset av Red Bull etter Red Bull Salzburg, New York Red Bulls og Red Bull Brasil. I motsetning til de andre klubbene som ble sponset av Red Bull godtok ikke det tyske fotballforbundet at firmanavnet skulle bli inkorporert i klubbnavnet. For å imøtekomme disse reguleringene endret klubben navnet til RasenBallsport Leipzig, som betyr "Plenballsport Leipzig". Gjennom bruken av initialene "RB" og viktige trekk fra firmalogoen ble bedriftens identitet bevart i klubbens logo.
I 2010 skiftet klubben hjemmebane til Zentralstadion som ble omdøpt til Red Bull Arena. Da klubben ble grunnlagt ble det spådd at Red Bull ville investere 100 millioner euro i klubben i løpet av de neste 10 årene. Dietrich Mateschitz, eieren av Red Bull, har åpent snakket om muligheten for at klubben kan vinne et tysk mesterskap i fremtiden. Det forrige laget fra Leipzig som vant et tysk mesterskap var VfB Leipzig i 1913.
I 2014 ble RB Leipzig det første laget siden oppstarten av ligaen som rykket opp etter bare én sesong i 3. liga.
Oppdatert 3. oktober 2024.
New York Red Bulls

New York Red Bulls er et amerikansk fotballag som spiller i Major League Soccer (MLS). Klubben spiller på Redbull Arena i Harrison, New Jersey. De har vært med i ligaen siden den ble startet i 1996. Fra 1996 til 1997 var de kjent som New York/New Jersey MetroStars, etter det het de bare MetroStars. 9. mars 2006 ble klubben kjøpt opp av Red Bull, og endret navn til det nåværende. Red Bull endret også draktene og logoen, og overtakelsen har blitt sammenlignet med den som skjedde med Red Bull Salzburg.
Laget har hatt både kjente spillere og trenere, blant annet Lothar Matthäus, Tim Howard, Adolfo Valencia og Youri Djorkaeff, og på trenersiden, Carlos Alberto Parreira og Bora Milutinović.
Fra 2011 fikk laget sin første norske spiller, Jan Gunnar Solli.
Leicester City FC

Leicester City Football Club er en engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1884, og ble valgt inn i The Football League i 1894. «The Foxes», som er kallenavnet til Leicester, spiller hjemmekampene sine på King Power Stadium i Leicester. Byen Leicester ligger i den engelske regionen Øst-Midlands, omtrent sju mil øst for Birmingham.
Klubben ble stiftet som «Leicester Fosse» fordi de spilte på en bane som lå i Fosse Road. Før klubben flyttet til Filbert Street i 1891 hadde de benyttet fem forskjellige baner. Leicester City rykket for første gang opp til den øverste divisjonen i 1908. På grunn av finansielle problemer måtte klubben omorganiseres og Leicester Fosse ble til Leicester City Football Club. Siden den gang har Leicester gått opp og ned mellom de to øverste divisjonene, selv om de på slutten 90-tallet hadde rekke plasseringer blant de 10 beste i toppserien. Den 2. mai 2016 ble historisk for Leicester da det ble klart at de vant Premier League 2015–16 etter at Tottenham spilte uavgjort borte mot Chelsea på Stamford Bridge. Det gjorde at Tottenham ikke kunne ta igjen Leicester med to serierunder igjen å spille. Det ble av eksperter verden over beskrevet som det største underet som har skjedd i moderne fotballhistorie. Før sesongen begynte var de 5000 mot 1.
Siden klubben ble stiftet i 1884 har Leicester hatt 16 engelske landslagsspillere. Til sammen har disse spilt 118 kamper, og scoret 12 mål for England. I 107 av kampene har spilleren fra Leicester vært med fra start, men det engelske landslaget har ennå ikke hatt en kaptein som representerte Leicester på klubbnivå.
Oppdatert 30. august 2024
List of English football transfers summer 2023

The 2023 English football summer transfer window ran from 14 June to 1 September 2023. Players without a club could be signed at any time, clubs could sign players on loan dependent on their league's regulations, and clubs could sign a goalkeeper on an emergency loan if they had no registered senior goalkeeper available. This list includes transfers featuring at least one club from either the Premier League or the EFL that were completed after the end of the winter 2022–23 transfer window on 31 January 2023 and before the end of the 2023 summer window.
All players and clubs without a flag are English. While Cardiff City, Swansea City, Newport County and Wrexham are affiliated with the Football Association of Wales and thus take the Welsh flag, they play in the Championship and League Two respectively, and so their transfers are included here.
Generic
Specific
Canadian Junior Football League

The Canadian Junior Football League (CJFL) is a national Canadian football league consisting of 19 teams playing in five provinces across Canada. The teams compete annually for the Canadian Bowl. Many CJFL players move on to professional football careers in the Canadian Football League (CFL) and elsewhere.
Formed May 8, 1974, the CJFL's formal mission statement is: "The Canadian Junior Football League provides the opportunity for young men aged 17 to 22 to participate in highly competitive post-high school football that is unique in Canada. The goal of the league is to foster community involvement and yield a positive environment by teaching discipline, perseverance and cooperation. The benefits of the league are strong camaraderie, national competition and life-long friends."
A handful of standout players are typically signed directly to CFL rosters each season, while U Sports permits up to two years of play in leagues such as the CJFL before a player begins to lose eligibility.
The 9-team Quebec Junior Football League was formerly part of the CJFL, but eventually withdrew and now operates independently. Meanwhile, The Ontario Football Conference (OFC) consists of two divisions: Varsity Division (ages 11 to 19) and Junior Division (ages 17 to 22). While the Junior Division remains affiliated to the CJFL and its teams compete for the Canadian Bowl, the Varsity Division is operated solely by the OFC.
The CJFL has 19 teams as of 2024, including 7 in the B.C. conference, 6 in the Prairie conference, and 6 in the Ontario conference.
The Sault College Cougars are expected to debut as an expansion team in the Ontario Conference in the 2025 CJFL season. The team will be based in Sault Ste. Marie, Ontario, and operated by Sault College. A proposed expansion franchise for Lethbridge, Alberta, in the Prairie Conference was rejected by the league in 2023.
The Saskatoon Hilltops have won the most national championships since 1974 with 18, followed by the Regina Rams with 11, and the Ottawa Sooners with 4. The national championship is known as the Canadian Bowl. Prior to 1989, league champions were awarded the Armadale Cup. The Leader Post Trophy was awarded under the auspices of the Canadian Amateur Football Association from 1925 through 1973.
Embajada de Chile en Argentina

La Embajada de Chile en Argentina es en este país la máxima y principal representación diplomática; su sede se encuentra en la calle Tagle n.º2762, Buenos Aires y su embajador actual es José Antonio Viera-Gallo.​
En 1811 el Primer Congreso Nacional de Chile designó al primer representante oficial del país en Buenos Aires, Francisco Antonio Pinto, quien fue posteriormente presidente de Chile. Al año siguiente, 1812, el patriota chileno Manuel de Salas, diputado impulsor de los primeros avances hacia la abolición de la esclavitud en Chile, la ley de libertad de vientres (1811), fue nombrado agente diplomático en Argentina, siendo además Secretario de Relaciones Exteriores de la Junta Provisional de Gobierno.​ Durante el siglo XIX importantes personalidades culturales y políticas chilenas ocuparon la representación en Buenos Aires como encargados de negocios y ministros plenipotenciarios, como el intelectual José Victorino Lastarria (1864), el poeta Guillermo Blest-Gana (1866, 1870, 1871), el historiador Diego Barros Arana (1876) y el futuro presidente José Manuel Balmaceda (1879).​
En marzo de 1975 la dictadura de Pinochet decidió que el organismo secreto encargado de la represión, inteligencia, tortura y eliminación de opositores políticos, la Dirección de Inteligencia Nacional, DINA, tuviera su propio agregado en la embajada, el coronel Víctor Barría Barría, quien "colaboraba estrechamente con la inteligencia argentina, en particular con la Secretaría de Informaciones del Estado (SIDE)",​ evaluando a las personas que migraban entre ambos países desde el punto de vista político, de manera que Barría actuaba como representante oficial, mientras el agente Enrique Arancibia Clavel actuaba como jefe clandestino de operaciones, estableciendo una coordinación represiva que llevó a la posterior Operación Cóndor conjunta con los servicios de inteligencia de los países del Cono Sur.​
Durante la guerra de las Malvinas, la Embajada de Chile gestionada por la dictadura de Pinochet, informó al agregado naval británico de la zarpada de los submarinos argentinos desde la Base Naval Mar del Plata.​
El objetivo principal de la Embajada de Chile en Argentina es favorecer y fortalecer las relaciones bilaterales entre Chile y Argentina. Argentina y Chile comparten la segunda frontera más extensa del planeta y en consecuencia lazos históricos que vinculas ambos países. Por lo tanto, la Embajada de Chile en Argentina, persigue fortalecer los vínculos diplomáticos entre ambos países así como trabajar para mejorar la integración nacional y subnacional, objetivos que comparten como consecuencia de sus convergencias geográficas, culturales e históricas comunes.​
Argentina y Chile llevan a cabo y fortalecen sus actividades bilaterales a través de los siguientes acuerdos y tratados bilaterales firmados por ambos países:​
Además de la embajada en Buenos Aires, Chile posee consulados en otras ciudades, éstas son:
Donald Campbell

Donald Campbell Mclean (Valparaíso, 1919 - Berlín, 12 de septiembre de 1944) fue un jugador chileno de rugby que se desempeñó como centro.
Donald jugó para los Cóndores y es considerado uno de los mejores jugadores de la historia que dio su país. Su hermano menor Ian Campbell, también fue un jugador destacado y desde 2012 ambos son miembros del Salón de la Fama de la World Rugby.​
Su padre fue Colin Campbell un futbolista nacido en Perú de ascendencia escocesa que jugó para Chile.
Donald empezó a jugar rugby en su colegio, el St. Peters School de Valparaíso donde además se destacó en fútbol y críquet pero prefirió el deporte jugado por caballeros.
En 1941 fue reclutado por las fuerzas Armadas británicas, ingresando a la Royal Air Force ese año y el 12 de septiembre de 1944 fue derribado en tierras alemanas durante una operación, tenía 24 años.
Curiosamente sufrió el mismo destino que su compatriota el príncipe Alexander Obolensky, otra joven promesa del rugby de la época, falleciendo ambos a la misma edad y en la Segunda Guerra Mundial.
Debutó en 1937 en la primera de su club el; Prince of Wales Country Club con el que jugó hasta su reclutamiento en Europa.
En 2012, durante la ceremonia de introducción al Salón de la Fama de la WR, su hermano en un discurso emocional dijo sobre él:
Donald debutó en el equipo nacional frente a Argentina en Buenos Aires el 12 de agosto de 1938, fue derrota chilena 33-3. Continuó siendo convocado hasta su reclutamiento.
Henrik von Appen

Henrik von Appen Piedrabuena (Santiago, 15 de diciembre de 1994) es un esquiador alpino chileno.​​
Estudia ingeniería comercial en la Universidad de Chile durante un semestre al año. Pasa la mayor parte de su tiempo en el valle de Aosta (Italia).​
Fue cuatro veces sudamericano. En 2017 el periódico La Tercera lo nombró «Héroe del Deporte»; también ha ganado el «Cóndor de Oro» del Círculo de Periodistas Deportivos.​
Ha participado en tres campeonatos mundiales. Su mejor resultado lo obtuvo en 2017 en Suiza, donde finalizó en el 18.º lugar en la prueba de descenso.​ En 2016 había debutado en la Copa del mundo de esquí alpino.​
Compitió por Chile en los Juegos Olímpicos de Invierno de 2014 en Sochi (Rusia).​​ Participó en los eventos de combinado (donde finalizó en el 32.º lugar),​ descenso (donde terminó 41.º),​ eslalon gigante (donde no pudo finalizar la primera ronda)​ y súper gigante (donde quedó en el 32.º puesto).​
Volvió a representar a su país en los Juegos Olímpicos de Invierno de 2018 en Pyeongchang (Corea del Sur), en los eventos de descenso y súper gigante.​​ Allí fue el abanderado de la delegación chilena en la ceremonia de apertura.​ Semanas antes, había sufrido un accidente en Italia que le provocó un corte que le afectó músculos, tendones y ligamentos, poniendo en duda su participación en los Juegos Olímpicos de invierno.​
En el evento de descenso alcanzó el puesto 34.º, con un tiempo de 1:44.02;​ mientras que en el evento de súper gigante alcanzó el 30.º lugar, con un tiempo de 1:27.57.​ En la prueba combinada no logró finalizar para cuidar su muñeca derecha.​
Diego Calvo de Encalada

Diego Calvo de Encalada y de Orozco, I marqués de Villa-Palma de Encalada (Sevilla, 1673 - cercanías de la Isla Gorgona, 1735), fue caballero de la Orden de Santiago, Comisario General de la Caballería del Reino de Chile, Alcalde de Santiago, etc.
Calvo de Encalada fue un noble y funcionario de gobierno español que alcanzó notoriedad en Chile durante la La Colonia debido a sus actividades comerciales y sociales que lo llevaron a construir una fuerte red de alianzas en el gobierno y la clase alta chilena, lo que sentaría las bases para que varios miembros de su descendencia ostentaran diversos cargos políticos. Su perfil de vida se enmarca dentro del llamado grupo de la aristocracia castellano-vasca, familias llegadas a Chile durante el siglo XVIII que desarrollan gran poderío económico.​​
Nació en Sevilla el 30 de agosto de 1673, hijo de Diego Calvo de Encalada (natural de Villalba del Alcor, 1616, Caballero de la Orden de Calatrava y alcalde la Santa Hermandad) y de Lorenza de Orozco y Cisneros, ambos casados en Sevilla el 2 de septiembre de 1666. Calvo de Encalada y Orozco casó en Santiago el 21 de abril de 1700 con Catalina Chacón y Carvajal.​ Tras servir a la corona en Perú, se establece en Chile, trabajando primero en Concepción. Su muerte fue trágica, tras el naufragio de la embarcación en que navegaba rumbo a España, hecho ocurrido frente a las costas de la actual Colombia, cerca a la Isla Gorgona.
Alcalde de Santiago en 1706. El 13 de mayo de 1726 el caballero de Santiago don Francisco Antonio de Unzaga Amézaga y Aperribay firmó su informe para que Diego Calvo de la Encalada obtuviera el derecho a recibir el hábito de la Orden de Santiago.​ Al año siguiente, en 1727, fue nombrado Maestre General del Reino de Chile, también fue corregidor en distintas ocasiones: de Colchagua (Chile, 1717) y Huamalíes y Conchucos (Perú, 1732). En 1731 solicita al Rey ser Gobernador de Valdivia.​
Compró en 1713 la estancia Cocalán de manos de su suegro Juan Chacón y Cajal. Heredó de su tío abuelo Jerónimo Flórez de León el fundo Codao, que llevaba consigo una encomienda de indios, una de las últimas de Chile, que fue disuelta por Ambrosio O'Higgins en 1789. Los indios libres formaron el pueblo de Navidad en 1794.​
Vanessa Schulz

Vanessa Schulz es una documentalista realizadora, directora, productora, escritora y activista política sudafricana.​
Schulz nació el 7 de agosto de 1969 en Johannesburgo, Sudáfrica, de padres inmigrantes alemanes.​ Su padre desertó de la República Democrática Alemana (RDA).
En 1995, emigró a Estados Unidos, donde consiguió su primer trabajo en televisión como empleada de producción. Trabajó como asistente de producción durante dos años en Wolves at our Door, que ganó dos premios Emmy y por cuenta propia como camarógrafa y productora para NBC, National Geographic y Fox Television.​
En 1998, para seguir su interés en el cine relacionado con la conservación y los derechos de los animales, creó 21st Paradigm, una compañía de documentales independiente sin fines de lucro.​ Su primera producción fue la película independiente Sabi Sabi: Adventure for the Soul.
En 2000, comenzó a ofrecer voluntariamente sus habilidades cinematográficas al movimiento por el bienestar de los animales, incluida una colaboración con el Animal Legal Defense Fund en un proyecto que examina la captura de nutrias en Misuri. Esto llevó directamente a Cull of the Wild: The Truth behind Trapping. Luego realizó Cost of Freedom,​ que obtuvo varios premios en festivales de cine, incluido un premio Remy de oro en el 37 ° Festival Internacional de Cine Worldfest de Houston y un premio especial del jurado en el Festival de Cine de Vida Silvestre de Jackson Hole de 2003 en Wyoming “para una cineasta con el coraje de abordar un tema difícil y controvertido".​​
Se mudó a los Estados Unidos en 2007 para dedicarse a tiempo completo con Paradigma 21. Produjo y dirigió Permaculture: A Quiet Revolution, un documental sobre la VIII Convergencia Internacional de Permacultura en Brasil. En 2009, después de ver el video “Hero Dog” ] en YouTube,​ viajó a Chile y creó un largometraje documental Lost Dogs, sobre perros callejeros en una cultura global e industrializada.​​​
Telmatobufo venustus

El sapito hermoso (Telmatobufo venustus) es una especie de anfibio anuro en la familia Calyptocephalellidae. Habita en Chile.​ Es un ejemplo de taxón lázaro, pues no se encontró entre 1899 y 1999. Sus hábitats naturales son los bosques templados y los ríos. Tiene un tamaño de 60 mm, en sus protuberancias contiene un color café oscuro con puntos rojos, amarillos o anaranjados.​Está amenazada por la pérdida de su hábitat.
Liolaemus platei

Liolaemus platei es una especie de lagarto de la familia de los liolémidos. La especie es endémica de Chile.
L. platei es endémico a la ecorregión del matorral chileno, en las regiones de Atacama (provincia de Copiapó), Coquimbo, y Maule (provincia de Curicó).​
L. platei fue originalmente descrito como una nueva especie en el año 1898 por herpetólogo austriaco Franz Werner.​
El nombre específico, platei, es en honor de zoólogo alemán Ludwig Hermann Plato.​
L. platei está clasificado por el IUCN como una especie bajo preocupación menor.
L. platei es ovíparo.
Liolaemus atacamensis

Liolaemus atacamensis (lagartija de los árboles de Atacama) es una especie de lagarto de la familia Iguanidae. Es endémico de Chile, con presencia observada en la ecorregión del matorral chileno.
Se encuentra en Chile
Su nombre de especie, que consiste en atacam[a] y el sufijo latino -ensis, "que vive" fue dada en referencia al lugar de su descubrimiento, la región de Atacama, en el noreste de Copiapó.
Parque natural Karukinka

El Parque Karukinka es un parque natural privado situado en el sector chileno de la Isla Grande de Tierra del Fuego. 53°42′S 69°18′O﻿ / ﻿-53.700, -69.300
El parque promueve un nuevo modelo para la conservación de la biodiversidad, el cual es impulsado por la ONG internacional Wildlife Conservation Society (WCS) quien es propietaria y ejerce la administración de esta reserva natural.
Karukinka contiene grandes extensiones de bosques primarios de lenga y bosques mixtos lenga-coigüe de Magallanes. Alberga además, otros ecosistemas como turberas, zonas andinas, estepa patagónica, matorrales, Costa, todos representativos de la biodiversidad austral, los cuales tienen importancia local y global para la conservación.
Karukinka es el hábitat de muchas especies nativas de plantas y animales de la ecorregión subantártica, algunas de las cuales presentan problemas de conservación. Entre ellas destacan guanaco, zorro culpeo, el roedor tuco-tuco o el huillín. Aves como el cisne de cuello negro, el carpintero magallánico, el pato quetru, y numerosas aves rapaces, encuentran en Karukinka su hábitat. Especial significancia tienen los peces nativos, líquenes y musgos endémicos, cuyos hábitats han sido alterados por la actividad de los castores introducidos.
Los selknam u onas, el pueblo indígena originario de la isla Grande de Tierra del Fuego, llamaban a su tierra Karukinka. La Wildlife Conservation Society (WCS) honra su memoria conservando estos parajes en beneficio de las futuras generaciones.
WCS es una organización internacional de conservación, cuya misión es la protección de la vida silvestre y de los hábitats naturales que la sostienen.
El parque natural Karukinka cuenta con una protección de su subsuelo como lugar de interés científico para efectos mineros, según lo establece el artículo 17 del Código de Minería.​ Estas labores sólo pueden ser ejecutadas mediante un permiso escrito por el presidente de la República y firmado además por el Ministro de Minería.
La condición de lugar de interés científico para efectos mineros fue establecida mediante Decreto Supremo N°40 de 17 de julio de 2015 y publicado el 29 de julio de 2015,​ que fija el polígono de protección.
Deuterocohnia chrysantha

El chagual del jote o Deuterocohnia chrysantha es una especie de planta fanerógama de la familia Bromeliaceae. Es un endemismo de Chile.
Es una planta suculenta que crece en las laderas rocosas del litoral, presenta su límite en la provincia de Copiapó.
Deuterocohnia chrysantha fue descrito por (Philippi) Mez y publicado en Flora Brasiliensis 3(3): 507. 1894.​
Deuterocohnia; nombre genérico que fue otorgado en honor de Ferdinand Julius Cohn, botánico y bacteriólogo alemán.​
chrysantha: epíteto latíno que significa "con flores doradas".
Tillandsia landbeckii

Tillandsia landbeckii es una especie de planta epífita dentro del género Tillandsia, perteneciente a la familia de las bromeliáceas.
Se encuentra en Perú y Chile, es común en sus franjas costeras, donde forma extensos campos en arena. Se encuentra generalmente a altitudes entre 600 y 1200 m s. n. m. donde está expuesta a la influencia de la neblina costera, la camanchaca. Subsiste en zonas con menos de 2 mm de precipitaciones anuales. Alcanza 40 cm de altura.
Tillandsia landbeckii fue descrita por Rodolfo Amando Philippi y publicado en Linnaea 33: 248. 1864​
Tillandsia: nombre genérico que fue nombrado por Carlos Linneo en 1738 en honor al médico y botánico finlandés Dr. Elias Tillandz (originalmente Tillander) (1640-1693).
landbeckii: epíteto
Ochagavia litoralis

Ochagavia litoralis es una especie de planta con flores de la familia Bromeliaceae. Es endémica de Chile . Sus nombres comunes incluyen calilla y chupón.​
Esta especie tiene un tallo que puede superar los 20 centímetros de largo y produce desplazamientos que pueden formar colonias. Las hojas estrechas y puntiagudas miden de 17 a 38 centímetros de largo. Son de textura coriácea y blanquecina y escamosa en la parte inferior. La inflorescencia es esférica u ovalada y contiene hasta 35 flores. Mide hasta unos 8 centímetros de largo y ancho y nace de un tallo de hasta 12 centímetros de largo. Las flores miden unos centímetros de largo y cada una tiene tres pétalos de color rosa. Están rodeados de brácteas. Los estambres y el estilo sobresalen de la flor. El fruto es una baya de 2 a 3 centímetros de largo.​
Esta planta se limita a la zona central de Chile, donde se encuentra en las regiones costeras.​ La especie se ha visto en regiones del interior, pero no se ha recolectado allí recientemente. Se conocen poblaciones dispersas a unos 15 kilómetros tierra adentro, pero son raras y se consideran en peligro de extinción.​ La planta crece principalmente en acantilados empinados junto al mar, a veces en rodales densos.
Esta planta a veces se mantiene en cultivo como ornamental.​ Se puede ver en los jardines botánicos, donde a menudo se muestra con colecciones de suculentas.​
Citronella

Citronella es un género de plantas natural perteneciente a la familia Cardiopteridaceae. Son árboles y arbustos que crecen en climas tropicales. Comprende 30 especies descritas y de estas, solo 22 aceptadas.​
Son árboles y arbustos, las ramas de vez en cuando escandentes. Hojas coriáceas o sub-membranosa, enteras, las venas oblicuas arqueadas y anastomosis. Las inflorescencias terminales, axilares, extra-axilares o supra-axilar, paniculada. Flores perfectas o polígamas; pétalos libres, carnoso, los ápices inflexos, la nervadura central prominente desarrollada; carnosas, cáliz persistente disco; estambres libres, los filamentos carnosas. Drupas carnosas.​
Pocas especies han sido cultivadas, por ejemplo, Citronella mucronata de Chile es notable por su resistencia al frío dentro de este género y es una de las más conocidas especies y se ha introducido en Europa.​
El género fue descrito por David Don y publicado en Edinburgh New Philosophical Journal 13: 243, en 1832.​ La especie tipo es: Citronella mucronata (Ruiz & Pav.) D.Don
Ni por la razón, ni por la fuerza

Ni por la razón, ni por la fuerza es un álbum doble recopilatorio del grupo chileno Los Prisioneros lanzado en 1996.
Además de casi todos los éxitos de la banda, el álbum incluye canciones inéditas y rarezas, tales como versiones lanzadas en el extranjero, lados B y canciones desechadas o interpretadas anteriormente como Los Vinchukas, Los Pseudopillos, Gus Gusano o Los Apestosos. Es considerado por la crítica como el mejor álbum recopilatorio del grupo.
El nombre del disco es una parodia del lema patrio chileno Por la razón o la fuerza.
En la portada del disco se puede ver a Claudio Narea («José Miguel Narea»), Jorge González («Bernardo González») y Miguel Tapia («Manuel Tapia»), en una especie de collage donde sus rostros están sobrepuestos a los de los padres de la patria.
Con la razón y la fuerza

Con la razón y la fuerza fue un álbum de los músicos chilenos Patricio Manns e Inti-Illimani, grabado en Roma, Italia, y lanzado en 1982 por el sello madrileño Movieplay, actualmente Fonomusic, mientras se encontraban exiliados en Europa debido a la dictadura militar en Chile.​ Se trata de una obra poética en que se repasan la historia de América Latina y Chile, la lucha por la independencia y las conquistas contra los pueblos originarios, y parafraseando el lema oficial del Estado de Chile llama a la razón y a la fuerza para derrocar la dictadura. Patricio Manns compuso por esta época el himno del Frente Patriótico Manuel Rodríguez.
En 1992, el álbum fue reeditado por el sello chileno Alerce, la otra música bajo el nombre La araucana, sin la segunda canción «El pacto roto», y atribuyendo su autoría exclusivamente a Patricio Manns.​​
The Fist of the Condor

The Fist of the Condor (Spanish: El puño del cóndor) is a 2023 Chilean martial arts film written and directed by Ernesto Díaz Espinoza. Starring Marko Zaror, Gina Aguad, Eyal Meyer, Man Soo Yoon, José Manuel and Fernanda Urrejola.
A group of martial artists from all over the world search for a book that contains the ancient secrets of how to overcome the limits of the human body.
The actors participating in this film are:
The production was initially planned as a series but was later defined as a movie. Principal photography began in November 2020 and ended in March 2021 in Chile.
The film had its international premiere on 27 January 2023, at the International Film Festival Rotterdam. It had a limited theatrical release on 4 April 2023, in American theaters. It premiered on Hi-YAH! on 7 April 2023, followed by a Blu-ray release on May 23, 2023.
Freedom

Freedom is the power or right to speak, act, and change as one wants without hindrance or restraint. Freedom is often associated with liberty and autonomy in the sense of "giving oneself one's own laws".
In one definition, something is "free" if it can change and is not constrained in its present state. Physicists and chemists use the word in this sense. In its origin, the English word "freedom" relates etymologically to the word "friend". Philosophy and religion sometimes associate it with free will, as an alternative to determinism or predestination.
In modern liberty nations, freedom is considered a right, especially freedom of speech, freedom of religion, and freedom of the press.
In political discourse, political freedom is often associated with liberty and autonomy, and a distinction is made between countries that are free of dictatorships. In the area of civil rights, a strong distinction is made between freedom and slavery and there is conflict between people who think all races, religions, genders, and social classes should be equally free and people who think freedom is the exclusive right of certain groups. Frequently discussed are freedom of assembly, freedom of association, freedom of choice, and freedom of speech.
Sometimes the terms "freedom" and "liberty" tend to be used interchangeably. Sometimes subtle distinctions are made between "freedom" and "liberty" John Stuart Mill, for example, differentiated liberty from freedom in that freedom is primarily, if not exclusively, the ability to do as one wills and what one has the power to do, whereas liberty concerns the absence of arbitrary restraints and takes into account the rights of all involved. As such, the exercise of liberty is subject to capability and limited by the rights of others.
Isaiah Berlin made a distinction between "positive" freedom and "negative" freedom in his seminal 1958 lecture "Two concepts of liberty". Charles Taylor elaborates that negative liberty means an ability to do what one wants, without external obstacles and positive liberty is the ability to fulfill one's purposes. Another way to describe negative liberty is freedom from limiting forces (such as freedom from fear, freedom from want, and freedom from discrimination), but descriptions of freedom and liberty generally do not invoke having liberty from anything.
Wendy Hui Kyong Chun explains these differences in terms of their relation to institutions:
Freedom from domination was considered by Phillip Pettit, Quentin Skinner and John P. McCormick as a defining aspect of freedom. While operative control is the ability to direct ones actions on a day-to-day basis, that freedom can depend on the whim of another, also known as reserve control. Phillip Petit and Jamie Susskind argue that both operative and reserve control are needed for democracy and freedom.
Pachica, Chile

Pachica is a Chilean town. It is a town in the Chilean highlands located in the commune of Huara, in the Tarapacá region.
The toponym "Pachica" is of Aymara origin. It is derived from the words paya, pä - (two, pair) and chika - (half), so it is translated as "two halves".
Pachica is a small town located in the Tarapacá ravine that dates back to the 18th century and originally was part of Peru. The town also has several tourist attractions like Infiernillo where you can find petroglyphs and a construction of Tranque Pachica that was abandoned in the 1930s whose objective was to supply water to the towns of the Quebrada de Tarapacá. The residents of Pachica are involved in agriculture, mostly the production of alfalfa and vegetables. Their houses built since the 80's are made of stone and woven cane.
The town has 1,409 people according to the 2019 census.
Home International Regatta

The Home International Regatta is a rowing regatta held every year for the countries of the British Isles - England, Ireland, Scotland, and Wales. Events are held for both men and women at junior (under 18) and senior levels, including Para-rowing events. The race has been held since 1962 and each country takes it in turns to host the event. Prior to moving to Cardiff Bay, Welsh Rowing hosted the event outside Wales on a number of occasions in both Strathclyde and Ghent.
At The News of the World sponsored regatta on the Serpentine Regatta in Hyde Park, a Home International or "Quadrangular" was held between 1962 and 1964. The sponsorship was dropped and the competition lapsed, but in 1966 however the competition was revived with a match in Monmouth in Wales. The following year the competition was expanded to include a junior men's match. Women's rowing followed in 1969 and finally a women's junior match in 1984.
In December 2019 a new format was introduced, to reduce the overall team size, improve competition for places, ensuring that the best rowers get the opportunity to represent their country, and helping to support a more aspirational performance pathway event. This requires all rowers will double up from small boats into either a coxless quad or eight. There are also additional sprint races over 500m in coxless quads and eights.
In December 2021, with the growth of the Beach Sprint format internationally and the prospect of the format being introduced to the 2028 LA Olympics it was agreed amongst the Home Nations to introduce a new event the Home International Rowing Beach Sprints (HIRBS). The first event being held by Scotland at St Andrews.
The trophies competed for are as follows (brackets designate the donating country):
The racing colours of each country are as follows:
'** Hosted by Welsh Rowing.
'# Hosted by English Rowing
The last 4 columns refer to the overall winner in each of the event categories: Senior Men (SM), Senior Women (SW), Junior Men (JM), and Junior Women (JW).
The match winners are found from calculating the total number of points won by each country in each section (e.g. Junior Women). Countries receive 4 points for 1st place, 3 points for 2nd place, 2 points for 3rd place and 1 point for 4th.
Aer Lingus Flight 164

Aer Lingus Flight 164 was a scheduled Boeing 737 passenger flight that was hijacked on 2 May 1981, en route from Dublin in Ireland to London Heathrow in England.
While on approach to Heathrow, about five minutes before the flight was due to land, a 55-year-old Australian named Laurence James Downey went into the toilet and doused himself in petrol. He then went to the cockpit and demanded that the plane continue on to Le Touquet – Côte d'Opale Airport in France, and refuel there for a flight to Tehran, Iran. Upon landing at Le Touquet, Downey further demanded the publication in the Irish press of a nine-page statement which he had the captain throw from the cockpit window.
After an eight-hour standoff (during which time Downey released 11 of his 108 hostages), French special forces stormed the plane and apprehended Downey. No shots were fired and nobody was injured. It was later found out that Downey was being sought by police in Perth, Australia, in connection with a $70,000 land fraud incident, and was also wanted in Shannon, Ireland, for alleged assault. He was sentenced in February 1983, in Saint-Omer, France, to five years' imprisonment for air piracy.
In his statement, Downey claimed to have been a Trappist monk in residence at Tre Fontane Abbey in the 1950s (this was later confirmed by monastery officials), before he was expelled from the order for punching a superior in the face. He then took a job as a tour guide in central Portugal, at a shrine devoted to Our Lady of Fátima, the reported origin of the Three Secrets of Fátima. At the time of the hijacking, the third secret was known only to the Pope and other senior figures in the Catholic Church; Downey's statement called on the Vatican to release this secret to the public.
50°30′53″N 001°37′39″E﻿ / ﻿50.51472°N 1.62750°E﻿ / 50.51472; 1.62750
Batasari, Paninggaran, Pekalongan

Batasari, (cara Indonésia: Botosari) iku désa ing Kacamatan Paninggaran, Pekalongan, Provinsi Jawa Tengah, Indonésia. Kode wilyah désa iki yaiku:33.26.02.2008 kanthi kodhe pos 51164
Désa iki wewatesan:
Dusun-dhusun sing ana ing Batasari yaiku: