davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Scheiu de Jos, Dâmbovița

Scheiu de Jos este un sat în comuna Ludești din județul Dâmbovița, Muntenia, România.
Este situat la 35 km de Târgoviște și 28 km de Găești , într-o zonă deluroasă din podișul Getic.
Hrisovul de la 5 august 1451 dat de la Targoviste de domnul Tarii Romanesti, Vladislav al II-a (1446-1456) atesta asezarea satului Scheiu pe cursul superior al Potocului(paraul Potop).
Domnitorul Mihai Viteazul la 20 septembrie 1597 aminteste 'mosia Scheii de la Potoc din matca Glimbocului pana la obarsia Ostrii.IN 1810 satul Scheiu avea 49 de case-174 oameni,in 1835 erau 71 de locuinte-413 locuitori,in 1912 erau 1466 locuitori.
Pana in 1968 Scheiu era comuna formata din cele doua sate Scheiu de jos si Scheiu de sus,dupa aceea acestea au facut parte din comuna Ludesti.
Livia Ante

Livia Ante (n. 8 februarie 1955, Ploiești, România) este o pictoriță și scenografă română care trăiește și lucrează în Europa Occidentală.
Livia Ante a studiat la Liceul de Artă „Nicolae Tonitza” din București, apoi a absolvit Școala Superioară de Arte Aplicate Duperre și Școala Națională de Arte Aplicate la Paris. S-a stabilit în 1976 la Stockholm și a obținut cetățenia suedeză. A revenit la Paris în 1983.
A realizat decoruri pentru Televiziunea Suedeză și Opera Regală din Stockholm, pentru Casa de Cultură din Nanterre și pentru primăria Parisului.
Ștergar

Ștergarul este un produs de artizanat care servește ca podoabă în gospodăriile țărănești din România și din alte țări est-europene. Este de asemenea si un obiect casnic care poate fi folosit pentru ștersul feței, a mâinilor, a veselei etc.
De obicei este confecționat din țesătură de bumbac, dar poate fi și din alt material textil. Are deseori broderii și franjuri. În portul popular femeiesc din România, ștergarele pot face parte din costum. Ștergarele sunt confecționate la războiul de țesut și prezintă modele geografice, florale, animale și tropomorfice. Ștergarele au un important rol ritual în botezuri, nunți sau înmormântări.
Ștergarele pot avea diferite forme, motive și culori, depinzând de regiunea unde sunt fabricate. Roșu este culoarea predominantă.
Pentru nunta ei, miresele slave au brodat prosoape cu propriile mâini încă din copilărie pentru a-și completa zestrea. A avut prosoape la nastere, la nunta, la toate sarbatorile, a impodobit casa pana la moarte.
Toamna simfonic

Toamna simfonic este un album aparținând artistului Tudor Gheorghe, lansat în anul 2006, distribuit de Cat Music. Albumul este un rezultat al colaborării dintre Tudor Gheorghe și Orchestra și corul formate din membri ai Teatrului Liric si ai Filarmonicii din Craiova. Orchestrator și dirijor este Marius Hristescu. Acest album face parte din ciclul "Anotimpurile poeziei romanesti",
Încălzire

În fizică, încălzirea este procesul termodinamic de ridicare a temperaturii. În vorbirea curentă, prin încălzire se înțelege asigurarea unui nivel termic confortabil în clădiri, locuințe, spații de producție, spații comerciale, mijloace de transport etc. Legată strâns de activitatea de încălzire este asigurarea apei calde de consum (= apă caldă menajeră, apă caldă sanitară), ambele utilități fiind din punct de vedere tehnic realizate de utilaje asemănătoare.
Încălzirea poate fi locală sau centrală. În cazul încălzirii locale, fiecare încăpere are propriul său sistem de încălzire. Prin excepție, se consideră încălzire locală și încălzirea simultană a două camere de la o sobă montată în peretele despărțitor.
În Roma Antică, în secolul I î.Hr., exista deja un dispozitiv de încălzire hipocaustic dezvoltat, unde aerul interior primea căldură de la podele, care erau încălzite de gazele de ardere ale cuptorului care treceau în cavitățile subterane.
Sursele de căldură pentru încălzirea clădirilor sunt:
Combustibilii folosiți la încălzire sunt (în paranteză puterea calorifică inferioară aproximativă, diferită la fiecare sortiment):
Sistem de încălzire cu infraroșu

Un sistem de încălzire cu infraroșu este un corp cu temperatură ridicată care transferă căldură către alt obiect cu o temperatură mai joasă prin radiație termică, prin intermediul radiației electromagnetice.
În funcție de temperatura corpului emițător, lungimea de undă a vârfului de radiație infraroșie poate fi între 780 nm și 1 mm.
Pentru transferul de energie nu este nevoie de contact între cele două corpuri. Sistemele de încălzire cu infraroșu operează în vacuum precum și în atmosferă.
Panourile radiante sunt o nouă modalitate de a încălzi o încăpere fără să mai fie necesară o centrală și fără să mai consume gaze naturale. Acestea funcționează pe curent electric, încălzind încăperiile, inclusiv pereții care păstrează căldura pentru un timp, după care o emană la rândul lor.
Panoul radiant cu infraroșu încălzește direcționat, încălzind cu precădere corpurile din cameră (nu aerul dintre ele, ci obiectele în sine), la fel cum se încing și corpurile expuse direct luminii solare.
Părțile componente, inclusiv suprafața activă a unui panou radiant nu ar trebuie să depășească temperatura de 80 de grade Celsius, numai în cazuri speciale - până la 120 de grade Celsius - pentru panourile montate la înălțime mare sau în locuri neaccesibile, având în vedere riscul atingerii lor de către persoane sau în încăperi cu risc ridicat de incendiu.
Puchenii Mari

Puchenii Mari is a commune in Prahova County, Muntenia, Romania. It is composed of seven villages: Miroslăvești, Moara, Odăile, Pietroșani, Puchenii Mari, Puchenii Mici and Puchenii-Moșneni.
Most inhabitants of the commune work in the agricultural sector. The village of Odăile is also known for producing traditional Romanian fireplaces.
The commune is located in a plain in the south of the county, on the left bank of the Prahova river, in the area of its lower course. It is crossed by the DN1 national road, which connects Ploiești with Bucharest. At Puchenii Mari, the DJ139 county roads branch off, leading east to Râfov and Berceni and west to Brazi and Târgșoru Vechi.
Marble Arch tube station

Marble Arch is a London Underground station. It is located near the Marble Arch in the City of Westminster. The station is on the Central line between Lancaster Gate and Bond Street stations, and is in Travelcard Zone 1.
The station was opened on 30 July 1900 by the Central London Railway (CLR).
Like all the original stations on the CLR, Marble Arch was served by lifts to the platforms but the station was reconstructed in the early 1930s to accommodate escalators. This saw the closure of the original station building, designed by the architect Harry Bell Measures, that was situated on the corner of Quebec Street and Oxford Street, and a replacement sub-surface ticket hall opened further to the west. The new arrangements came into use on 15 August 1932. The original surface building was later demolished.
The platforms, originally lined in plain white tiles, were refitted with decorative vitreous enamel panels in 1985. The panel graphics were designed by Annabel Grey.
The station was modernised in 2010, resulting in new finishes in all areas of the station, apart from the retention of many of the decorative enamel panels at platform level.
The station is named after the Marble Arch nearby and is located at the north east side of the Marble Arch junction, at the western end of Oxford Street.
There is a siding to the west of the station allowing trains from Epping, Hainault and Woodford to terminate here. It is not commonly used but it is still retained for emergencies and when engineering works take place.
On 27 April 2018, a 90-year old man, Robert Malpas, was suddenly and without warning pushed onto the train tracks, suffering a broken pelvis and a head wound. A bystander rescued him from the tracks, and the perpetrator - who was unknown to Malpas - was later found guilty of attempted murder and jailed for life. The incident was captured on CCTV.
Model 60 stacking stool

The Model 60 stacking stool is a wooden stool designed by Finnish designer Alvar Aalto in 1933. Manufactured by Artek, the stool is one of Aalto's most famous furniture designs.
In the early 1930s Aalto undertook a series of experiments in the bending of wood, which ultimately culminated with his development of a bent wooden chair leg that could be manufactured en masse and did not require joinery. Aalto used the chair leg, named the "L leg" in his 1933 design for the model 60 stool, which was intended for use in the Vyborg Library. Aalto notoriously tested the durability of his design by repeatedly throwing a prototype of the stool against the ground.
The design was first presented to the public in November 1933 at a Finnish design exhibition titled Wood Only at Fortnum & Mason in London. The stool has been in continuous production since its initial release in 1933.
A 1933 model of the stool was added to the permanent collection of MoMA in 1958.
In 2017 streetwear brand Supreme released a limited edition version of the stool featuring a checkerboard pattern and red logo on the seat.
Step stool

Step stools are halfway between a ladder and a stool, being used, as a support platform, for reaching targets that are at heights between approximately 2 and 3 metres (6.6 and 9.8 ft). The most common modern type is made with two separate ladders connected to each other at the upper end, where there is a platform with an area big enough to stand with both feet on it, having the rest of steps the same area, but not in all models, for some step stools have classical ladder steps. This folding design arrangement eliminates the need for a fixed support on a wall, as in the case of a standard ladder. They are widely used in the kitchen, to the point that in some places they are called "kitchen ladder".
From the small wooden stool, the Step stool grew to allow grabbing objects from higher places. The need led to the addition of a couple of steps, first of wood and then of light metal. The multi-step ones are also equipped with safety railings for the taller models. They are usually foldable so that they can be easily stored and transported.
To meet the needs of construction professionals, step stools have been redesigned for very specific uses such as scaffold ladders and giraffe ladders.
Step stools have a wide range of uses, being an important aid for working at home. The ones with a wide platform, they are very practical for wall painters, who can even walk on the platform without having to go up&down every time they need to change their work area a few inches. They are used, for example, to change light bulbs and fluorescent lights in rooms with high ceilings, to pick fruit in horticulture and other activities. They are also used by photographers when they need a higher overall viewing point. Some models can be used as a sitting stool.
They are suitable only for use on floors with a flat surface and are not usable on those with irregular surfaces. They can be used as a ladder, but they have the advantage of being more comfortable to be able to stand on its wider platform. For small heights they are safer than a normal ladder. However, they have the disadvantage of being less stable than a "normal ladder resting on the wall" so care should be taken when using a high step stool (or folding ladder) instead of a normal ladder placed against the wall, because with an imbalance it could tip over, someone holding it would be advisable.
Traditional Ghanaian stool

The traditional Ghanaian stool (or asesedwa in the Asante Twi language) is a carved wooden stool common in sub-Saharan West Africa, and especially common in Ghana. Among the Akan it is used as a household object, it is used in rites of passage, and is considered sacred.
The stool is used as a symbol of chieftaincy (particularly male) in special and private occasions, and is seen as a symbol of royalty, custom and tradition. Queen mothers may be seen in public sitting on the traditional stool as a seat of authority, communicating messages about the nature of leadership. The asesedwa is believed to have religious importance. It is carved into different sizes, shape and design to communicate a specific message of authority. It is important in the Akan tradition because it highlights the sense of community, social and political life, tradition and serving as a symbol of unity and solidarity, believed to bind the souls of their kinsmen together in both the physical and metaphysical worlds. The stool has a great influence on when a leader assumes office and hence a popular term "enstoolment" is used. In Akan, the stool of a leader is so integrally connected to his personality that the expression "a stool has fallen" defines his death. The Golden Stool of the Ashantis is a traditional stool called Sika Dwa which is believed to have a metaphysical origin. The Mampongs have the traditional silver stool.
The conventional stool (asesedwa) is made from the sese wood that gives it the whitish appearance. Other trees such as Bodaa can be used to carve the traditional stool.
The traditional stool has a rectangular base with concentric rings of spider in the middle, a central support that communicates the message with figural representations as a symbolism of the stool and a carved seat on the central support where the person of authority sits on.
Saint-Étienne Modèle 1907

Ar Saint-Étienne Modèle 1907 zo ur vindrailherez produet er Manufacture d'Armes de Saint-Étienne etre 1909 ha 1917. Implijet eo bet gant an arme c'hall e-pad ar Brezel-bed Kentañ dreist-holl.
Er bloavezhioù 1900 e oa an embregerezh prevez Hotchkiss e penn ar jeu evit diorren an armoù aotomatek e Bro-C'hall. Pa fellas d'an arme c'hall kaout ur vindrailherez standart e voe divizet lakaat sevel unan e atalieroù-Stad Puteaux. Kement-mañ a oa graet evit chom mestr war produiñ an armoù. Ganet e voe ar vindrailherez Puteaux e 1905, met diskouez a reas bezañ siek abalamour da gudennoù tommadur e-pad an tenn. Ar MAS, a oa ul labouradeg-Stad, a ginnigas e 1907 ur vindrailherez Puteaux gwellaet, a voe choazet gant an arme c'hall er memes bloaz evel mindrailherez standart. Kregiñ a reas he froduiñ e 1909 hepken.
E-keñver an arm savet e Puteaux, ar vindrailherez Saint-Étienne 1907 a oa cheñchet aozadur he c'hanol ha tres he rizennoù. Kemmet e oa bet ar sistem amprest-gazoù, ha gellet a rae bezañ cheñchet he c'hanol aesoc'h pa oa re domm. Evit chom hep paeañ gwirioù da Hotchkiss, hag a implije en e vindrailherezioù ur piston amprest-gazoù kaset war-zu ar gulasenn, gwikefre ar Modèle 1907 a voe pourveziet gant ur sistem piston kaset war-zu beg ar c'hanol. Luziet e oa, ha kalz muioc'h a bezhioù a oa ezhomm evit sevel anezhi neuze. Gwinterell he c'hulasenn a oa dindan he c'hanol, ha tommañ a rae betek re. Kambret e oa ar Modèle 1907 evit ar memes kartouchennoù 8 mm hag ar fuzuilhoù standart Lebel. He lusk-tennañ teorikel a oa war-dro 600 tenn/mn. Ar vindrailherez hec'h-unan a oa 24 kg he fouez hag he zrebez 32,7 kg.
E deroù ar Brezel-bed Kentañ e chomas ar mindrailherezioù gall war an eil pe trede linenn. Gant penn-kentañ ar brezel en trañcheoù e tiskouezas ar Modèle 1907 un nebeud sioù : re vresk e oa he gwikefre evit an emgannoù er frigas, ha lousaat a rae buan. Ne oa ket aes da zivontañ ha da gempenn, ha re bonner e oa evit bezañ diblaset buan. Daoust d'un nebeud cheñchamantoù degaset e 1916 (Modèle T, evit Transformé) evit klask renkañ ar c'hudennoù tommañ ha gwellaat ar c'houch, divizet e voe implijout ar mindrailherezioù Hotchkiss 1914 en he flas. Paouez a reas produiñ ar Modèle 1907 e 1917.
Goude ar brezel e voe kaset skouerennoù eus ar Modèle 1907 en trevadennoù gall. Lod all a voe implijet betek deroù an Eil Brezel-bed gant an arme c'hall, en a-dreñv pe e savadurioù difenn dreist-holl.
Savage Model 1907

Ar Savage Model 1907 zo ur bistolenn damaotomatek bihan produet gant an embregerezh Savage eus 1907 betek 1928. Soñjet e oa bet evit an arme stadunanat da gentañ, met servijout a reas en arme c'hall e-pad ar Brezel-bed Kentañ dreist-holl, ha gwerzhet e voe kalz a skouerennoù anezhe war ar marc'had sivil.
E 1905 ec'h embannas an U.S. Army e c'hoant da gaout un arm-dorn standart nevez kambret e .45 ACP. Evit respont d'o galv e kinnigas an embregerezh Savage ur bistolenn ijinet gant ar major Elbert H. Searle, dezhi ur c'harger 8 kartouchenn e endalc'h hag ur blatinenn un-ober. Mont a rae en-dro gant ur sistem argil berr daleet hag ur c'hanol hag a droe eus 5° evit morailhañ ar gulasenn. En eil plas en em gavas pistolenn Savage en amprouennoù, a-dreñv d'ar Colt M1911, ha ne voe ket choazet evit an arme neuze. Ar 195 skouerenn e .45 ACP amprouet en arme a voe kaset da Savage en-dro ha gwerzhet. Pezhioù-dastumadeg priziet int hiziv-an-deiz.
Pa oa ijinourien 'zo e Savage o labourat war ar bistolenn evit an arme adalek 1905, lod all a labouras war ur stumm heñvel, met kambret e .32 ACP, ur c'halibr poblek d'ar poent-se, hag uheloc'h e endalc'h (10 tenn e-lec'h 8). Un arm skañv ha bihan e oa, ha lakaet e voe en gwerzh adalek 1908. Diwar-neuze ha betek ar Brezel bras e voe ar bistolenn werzhetañ er Stadoù-Unanet, evel arm d'en em zifenn, a-drugarez da arguzennoù ha luganoù hag a roe ton d'he skañvder, d'he ment vihan ha d'he endalc'h, evel "Ma c'hall mamm-gozh dougen anezhi e c'hallez ivez", "Kas a ra an aon da netra" pe an hini implijetañ anezhe, (en)"Ten shots quick" ("Dek tenn prim"). Ur stumm e .380 ACP a voe gwerzhet adalek 1913.
E deroù ar Brezel-bed Kentañ e klaskas an arme c'hall kavout armoù-dorn buan, abalamour e oa re nebeut evit pourveziañ an holl soudarded. Urzhiañ a reas neuze 27.000 pistolenn Model 1907 e .32 ACP digant Savage, dezhe kemmoù bihan evel un anell e penn an dornell evit stagañ ul lêrenn, pe ur c'houch difiñv. Arme ar Portugal a brenas 1.200 skouerenn eus ar stumm-mañ ivez.
Ur stumm disheñvel, ar Model 1915, a voe gwerzhet adalek 1915, dezhañ kemmoù bihan e-keñver ar sistem surentez. Ne reas ket berzh, ha paouezet e voe e broduiñ e 1917 p'en em gavas Savage Arms e banktorr a-raok bezañ adframmet dindan an anv Savage Arms Corporation. E memes bloaz e voe kinniget ur stumm all eus an arm, ar Model 1917, dezhañ kemmoù all evel ur merker-kargañ. Paouez a reas produiñ ar Model 1907 e 1920, hag hini ar Model 1917 e 1928. War-dro 235.000 skouerenn eus an eil ha 43.000 eus eben a voe produet en holl.
Un arm un-ober eo ar Model 1907 hag e stummoù deveret. Ne vez ket lakaet he skoer da vont en-dro dre hanterouriezh ur c'hi bennak, hag an nevezenti a-bouez degaset gant ar Model 1907 e-keñver an armoù-dorn all d'ar poent-se, reoù Colt ha Browning en o zouez, a oa endalc'h ha c'harger aozet e div golonenn. N'eus biñs ebet enni ivez, ha gellet a raer divontañ anezhi hep ostilh ebet. Kudennoù surentez ha gwander e galibr a verzas an arm da vezañ implijet muioc'h gant armeoù er bed.
Friedrich Iañ von Baden (1826-1907)

Friedrich Iañ von Baden (Karlsruhe 1826-1907) a oa rejant Dugelezh-veur Baden‎ etre 1852 ha 1856, ha dug-meur adalek 1856.
Friedrich a zimezas e 1856 d'ar briñsez prusian Luise von Preußen. Honnezh a oa merc'h da Briñsed Prusia, hag ar re-se a zeuas da vout rouaned Prusia hag impalaerien Alamagn, Wilhelm Iañ hag Augusta von Sachsen-Eisenach.
Tri bugel o doe Friedrich ha Luise :
Art Rock (festival)

Art Rock a zo ur festival sonerezh a vez aozet bep bloaz e Sant-Brieg da zibenn-sizhun ar Pantekost gant ar gevredigezh Wild Rose. Krouet eo bet e 1983. Tri devezh e pad ar festival ma kinniger sonadegoù, abadennoù (c'hoariva, dañs, sirk) hag ivez diskouezadegoù arz a vremañ ha staliadurioù video. Ul lodenn eus an abadennoù kinniget a zo digoust.
Lee Van Cleef

Clarence Leroy Van Cleef, Jr., ganet d'an 9 a viz Genver 1925 hag aet da Anaon d'ar 16 a viz Kerzu 1989, a oa un aktour stadunanat. Brudet e oa evit e rolloù er filmoù Western Spaghetti evel For A Few Dollars More pe The Good, the Bad and the Ugly. Gant un dremm drouk, daoulagad lemm, nac'het en devoa lakaat adsevel e fri evit c'hoari rolloù tud hegarat pa oa kroget da vezañ aktour evel er film High Noon. Dre-se e oa bet stanket gant rolloù bihan torfedourien vut. E-pad un degad a vloavezhioù e oa kendalc'het evel-se ha deuet da vezañ un aktour skouer eus an dud vil munut. Ne teue ket a-benn da lakaat war-raok e zonezon evel aktour. Goude bezañ bet gloazet don en ur gwallzarvoud karr-tan, Van Cleef a oa kroget da vezañ dic'hoanaget gant e hent micherel. Nebeut amzer war-lerc'h e voe roet dezhañ ur roll gwir gant Sergio Leone er film For a Few Dollars More. Ar film-se en doa graet berzh bras er box-office, dreist-holl en Europa.
Marvet eo gant un taol-kalon. Klañv e oa abaoe ar bloavezhioù 1970 met kendalc'het en devoa da labourat betek penn. Un eil abeg d'e varv a voe ivez : krign-bev ar gouzoug.
Blue Picardy Spaniel

The Blue Picardy Spaniel (or Épagneul Bleu de Picardie) is a breed of Spaniel originating in France, from the area around the mouth of the River Somme, around the start of the 20th century. It is descended from Picardy Spaniels and English Setters, and is described as a quiet breed that requires much exercise due to its stamina. It is especially good with children. Similar to the Picardy Spaniel, it has a distinctive coloured coat. Recognised by only a handful of kennel associations, the breed is predominantly known in France and Canada.
A Blue Picardy Spaniel on average is around 22–24 inches (56–61 cm) high at the withers and weighs 43–45 pounds (20–20 kg). Its coat is speckled grey black forming a bluish shade, with some black patches. The coat is flat or a little wavy with feathering on the ears, legs, underside and tail. It has strong muscled legs.
It has a long broad muzzle, with thick ears covered in silky hair that usually end around the tip of the muzzle. Its chest is of medium size that descends down to the same level as the elbows. Both the forequarters and the hindquarters are well muscled. Its tail typically does not extend beyond the hock and is normally straight.
The breed has many similarities with the Picardy Spaniel due to the two breeds' recent history. The Blue Spaniel is described as being softer, as well as the obvious difference in coat color. The Picardy has a brown coat, whereas the Blue Picardy has a black and grey coat, which was brought into the breed by the introduction of English Setter blood. Similar in the modern era due to the close similarities of the two different breed standards.
The Blue Picardy is considered to be a quiet breed, but it requires a great deal of exercise, as it has a high level of stamina. It loves to play and is a responsive and obedient breed which thrives on human companionship. It is especially good with children.
At the turn of the 20th century the area around the mouth of the River Somme was considered a paradise for hunters interested in wildfowl. Because of quarantine restrictions in the United Kingdom, British shooters would board their dogs in the Picardy area, near the mouth of the Somme. This caused the infusion of English Setter blood into the local Spaniel population and developed the Blue Picardy Spaniel.
While the first black, blue-grey Spaniel was recorded in 1875, it was not until 1904 when the Picardy Spaniel was first shown. This Spaniel was officially classified as a French Spaniel, and was shown at the Paris Canine Exposition. When the Picard Spaniel and Blue Picardy Spaniel Club was formed in 1907, the two different breeds of Picardy Spaniel were categorised.
In France, the Blue Picardy was recognised as a separate breed in 1938. The first person to import the Blue Picardy Spaniel into Canada was Ronald Meunier of Saint-Julien, Quebec, around 1987, and the breed was then recognised by the Canadian Kennel Club effective 1 June 1995.
Phalène

The Phalène (French pronunciation: [falɛn], "moth-eared") is a toy dog breed, the drop eared variety of the Papillon ("butterfly-eared") dog. Both varieties can occur in the same litter.
The Phalène is an intelligent dog. They learn new tricks easily. They are sociable with the family but reserved around new people. They need to be socialized to get along well with other pets or they can be distrustful and exhibit aggressive tendencies toward other dogs and people. Phalènes are playful and affectionate. They are lap dogs and companion dogs. They have enough energy to keep up with active families, but can also be calm enough to live in an apartment. Due to their rather high energy level, they demand regular exercise routine, as other companion breeds. Papillons are known as good watchdogs and they will alert their owner to changes in their environment. They can be noisy like many other toy dogs. The Papillon can withstand heat but is more sensitive to cold temperatures because of their single-coated fur, and should not be left outside unattended in cold weather.
The Phalène is the earliest form of the Papillon; the appearance of the erect-eared variety was not documented until the 16th century. Belgium, France, Spain, and Italy have all been credited with the creation or development of Butterfly Dogs. The Papillon gained popularity after the turn of the nineteenth century. By the middle of the 20th century, the Papillon's popularity had far outstripped that of the Phalène, which sank low enough into obscurity to become endangered. The breed had fanciers and did not slip into extinction. At some point the variety was named phalène, or ‘night moth’.
The 21st century has seen a revival of interest in the Phalène, with its fanciers pointing out that in countries where it is judged together with the Papillon, judges must be familiar enough with the breed standard to appreciate the qualities of a well-bred Phalène, and not confuse its dropped ears with those of a semi-erect eared Papillon, which would suggest a conformation fault.
The Phalène is considered a variant of the Papillon in the AKC, where they are registered as Papillons and shown and judged in the same classes. The breed standard is the same with the exception of the dropped ear, which does not sit as low on the head as that of other spaniel types. In nations where clubs follow the guidelines of the FCI, the Phalène is considered a separate breed.
1907

1907 (MCMVII) was a common year starting on Tuesday of the Gregorian calendar and a common year starting on Monday of the Julian calendar, the 1907th year of the Common Era (CE) and Anno Domini (AD) designations, the 907th year of the 2nd millennium, the 7th year of the 20th century, and the 8th year of the 1900s decade. As of the start of 1907, the Gregorian calendar was 13 days ahead of the Julian calendar, which remained in localized use until 1923.
කණිෂ්ක කරඬුව

කණිෂ්ක කරඬුව හෙවත් කණිෂ්ක ධාතු කරඬුව යනුවෙන් හැඳින්වෙන්නේ රන් ආලේපිත තඹවලින් නිර්මාණය කරන ලද බෞද්ධ ධාතු කරඬුවකි. මෙය ක්‍රි.ව. 127ට එනම්, කුෂාණ අධිරාජ කණිෂ්කගේ පළමු රාජ්‍ය වර්ෂයට අයත් යැයි කාලනිර්ණය කොට ඇත. වර්තමානයේ මෙය පාකිස්ථානයේ පෙෂාවර් ඓතිහාසික නගරයේ පෙෂාවර් කෞතුකාගාරයේ ප්‍රදර්ශනයට තබා ඇත.
මෙය අනාවරණය කරගැනුණේ 1908-1909 අතර කාලයේ අනුස්මරණීය කණිෂ්ක ස්තූපයේ (7වන සියවසේ චීන බැතිමතුන්ට අනුව මෙය ඉන්දියාවේ පැවති උසින් වැඩිම ස්තූපය විය) ධාතු ගර්භයේ සිදුකළ පුරාවිද්‍යා කැනීම් කටයුතු වලිනි. මෙම ස්තූපය පෙෂාවර් අසල ෂා-ජි-ධේරී නම් ප්‍රදේශයේ පිහිටා තිබිණි. මෙහි තිබී බුදුන් වහන්සේගේ ධාතූන් කොටස් තුනක් හමු විය. මෙම කැනීම්වලින් පසුව බ්‍රිතාන්‍ය රජය විසින් එම ධාතූන් බුරුමය වෙත ප්‍රදානය කරන ලදී. එම ධාතූන් තවමත් බුරුමයේ දැකගත හැක.
වර්තමානයේ මෙම කරඬුව පෙෂාවර් කෞතුකාගාරයේ ප්‍රදර්ශනයට තබා ඇත. එහි අනුරුවක් බ්‍රිතාන්‍ය කෞතුකාගාරයේ ද තබා ඇත. මෙම කරඬුව කැපකොට ඇත්තේ ඛරෝෂ්ඨි බසිනි. එහි ඇති අභිලේඛනය පහත පරිදි වේ:
මුලින් විශ්වාස කෙරුණේ මෙහි පාඨය එය නිර්මාණය කළ තැනැත්තා විසින් සටහන් කරන්නට ඇති බවයි. එම තැනැත්තා ඒජිසිලස් නම් ග්‍රීක කලාකරුවකු බවත් ඔහු විසින් කණිෂ්කගේ ස්තූප නිර්මාණය අධීක්ෂණය කළ බවත්, එමගින් බෞද්ධ උපලබ්ධියක් සහිත ග්‍රීකයන් පසුකාලීන විසූ බවටත් ඍජු සාධක ලබාදෙතැයි පැවසිණි: "කණිෂ්කගේ මහාසේනා ආරාමයේ විහාර ඉදිකිරීම් අධ්‍යක්ෂක සේවක (දාස) ඒජිසලාඕස්" ("දාස අගිසල නව-කර්මි අන*කණිස්කස විහාර මහාසේනාස සංඝාරාමේ") ලෙස එය පැහැදිළි කෙරිණි. කෙසේනමුත් මෑතකාලීනව කරඬුවේ සිදුකළ පිරිසිදු කිරීම්වල දී පෙනීගොස් ඇත්තේ එම කියැවීම් නිරවද්‍ය නොවන බවයි. ඒ වෙනුවට එම නාම අග්නිසාලා ලෙස කියැවිය යුතු බව සනාථ විය. එහි අර්ථය විහාරයේ දානශාලාව යන්නයි.
කරඬුවේ පියනෙහි පද්මාසනයක් මත වැඩ හිඳින බුදුන්ට බ්‍රහ්ම සහ ඉන්ද්‍ර දෙවිවරුන් වන්දනාමාන කරන අයුරු නිරූපිත ය.
පියනේ දාරය පියාඹන පාත්තයින් හෝ හංස රූ වලින් විසිතුරු කොට ඇත. එමගින් ආත්මය හැර දැමීම සහ සංසාරයෙන් මිදීම සංකේතවත් කෙරේ. ඇතැම් හංසයින්ගේ හොටවල්වල විජයග්‍රහණය සංකේතව්ත කෙරෙන මල් දම් කැටයම් කොට ඇත.
කරඬුවේ බ‍ඳෙහි කණිෂ්ක යැයි සිතිය හැකි කුෂාණ රජකුගේ රුවක් සහ ඔහුට දෙපසින් ඉරානියානු හිරු දෙවියන් සහ සඳ දෙවියන්ගේ රූ දැකගත හැක. පැතිවල හිඳගත් බුද්ධ රූප දෙකක් සහ ඒවාට වන්දනාමාන කරන රාජකීය රූ දැකගත හැක. මෙම රාජකීය රූ බොහෝවිට බෝධිසත්ත්ව රූ විය හැක.
මෙම දර්ශනය වටා දර්ශීය හෙලනිස්තික ශෛලියෙන් යුත් දේවතා රූ ආධාර කරගත් මාලා දාමයක් දැකගත හැක.
බ්‍රිතාන්‍ය රජය විසින් කරඬුව තුළ වූ ධාතූන් ඒවායේ ආරක්ෂාව පිණිස බුරුමය වෙත ප්‍රදානය කරන ලදී. වර්තමානයේ මෙම ධාතූන් වහ්නසේලා මණ්ඩලේ නුවර තැන්පත් කොට ඇත. මෙම අස්ථි කොටස් ත්‍රිත්වය ගෞතම බුදුන් වහන්සේගේ සැබෑ ධාතූන් යැයි විශ්වාස කෙරේ.
නැදුන්ගමුව රාජා

නැදුන්ගමුව රාජා යනු ශ්‍රි ලංකාවෙහි මහනුවර පැවැත්වෙන ඇසල මංගල්‍යයෝත්සවයෙහිදී ප්‍රධාන කරඬුව වර්තමානයෙහිදී වැඩමවාගෙන යන්නාවූ සහ 1953 වසරෙහිදී පමණ මයිසූරයෙහි උපන් ඉන්දියානු දළ ඇතෙකි. රාජා යනු, ඔහුගේ ඥාතියෙකුගේ නිදන්ගත ව්‍යාධියක් සුව කිරීම වෙනුවෙන් ප්‍රතිගුණ සැලකීමක් ලෙසින් , පිළියන්දල නීලම්මහර පන්සලෙහි වාසීව සිටි දේශීය වෙදැදුරු ස්වාමීන්වහන්සේට මයිසූර් මහරාජා විසින් ත්‍යාග කොට පූජා කෙරුණු ඇත් පැටවුන් දෙදෙනාගෙන් එක් පැටවෙකු වන අතර, අනෙකා වන්නේ දැනට මියැදී ඇති ගංගාරාමයෙහි නවම් රාජා වෙයි. 1978 වසරෙහිදී, එකල පසිඳු ආයුර්වේද වෙදැදුරෙකු වූ නැදුන්ගමුව ප්‍රදේශයෙහි ධර්මවිජය වෙද රාළහාමි (වර්තමාන හිමිකරු හර්ෂ ධර්මවිජය මහතාගේ පියා) විසින්, දෙවන හිමිකරු (හොරණ ප්‍රදේශයෙහි පුද්ගලයෙකු) වෙතින් ඇතා මිලදී ගන්නා ලද අතර එතැන් පටන් ජීවත්වූ ගමවූ නැදුන්ගමුව අනුව යමින් ඌ නම් කෙරිණි.2022/3/7 දින නැදුන්ගමුව රාජා මියගියේය.තවද මිය යන විට 12 වතාවක් කරඬුව වඩමවා ඇති මෙම හස්තිරාජයා වසර 17ක් පුරාවට මහනුවර ඇසල පෙරහැරටසම්බන්ධ වී ඇත.
සතර මහා දේවාල

ශ්‍රී ලංකාවේ මහනුවර නගරයේ පිහිටා ඇති පුරාණ දේවාල හතර සතර මහා දේවාල ලෙස පොදුවේ හඳුන්වනු ලබයි. මේවා නාථ, විෂ්ණු , කතරගම, පත්තිනි යන දෙවියන් හතර වෙනුවෙන් ඉදිකර ඇත. ඉන් කතරගම දේවාලය හැර ඉතිරි ඒවා සෙංකඩගල රාජකීය පරිශ්‍රය තුල පිහිටා ඇත. ශ්‍රි දළඳා මාළිගාවේ සතර මංගල්‍යයේදි මෙම සිව් මහා දේවාල වැදගත් වේ.විශේෂයෙන් 1753 වර්ෂයෙන් පසු කීර්ති ශ්‍රි රාජසිංහ රජු දවස සිට වර්තමානය දක්වා සෙංකඩගල පෙරහැර මංගල්‍යයදී දළඳා පෙරහැර පෙරටුකොටගෙන මෙම දේවාල හතර පෙරහැරේ යයි.
මේවා සිංහල දේවාගමේ දේවාල වේ.
සෙංකඩගල රාජකීය පරිශ්‍රය තුල ඇති පැරණිතම ස්මාරකය වන්නේ නාථ දේවාලයයි.ද්‍රවිඩ ලක්ෂණ පෙන්නුම් කරන මෙය තුන්වන වික්‍රමබාහු රජු විසින් කරවා ඇත.ඇසල පෙරහැරේ දළඳා පෙරහැරට පසුපසින්ම ගමන් කරන පෙරහැර වේ.නාථ දේවාල කැපවි ඇත්තේමතු බුදුවන නාථ දේවියන් වෙනුවෙනි.
පෙරහැරේ දෙවනුවට ගමන් කරනුයේ මෙම දේවාලයේ පෙරහැරයි.විෂ්ණු දෙවියන් වෙනුවෙන් මෙම දේවාලය කරවි ඇත.රජවරු අභිෂේකයෙන් පසු නලල් පටය බඳිනු ලැබීමේ චාරිත්‍රය ඉටුකරනු ලැබුවේ මෙම දේවාලයේය.මෙම දේවාලය දෙවුන්දර පිහිටයි.
දළඳා මාළිගාව අවට ඇති පැරණි ගොඩනැගිලි අතරින් එකකි.පති භක්තිය රැකි උතුම් කාන්තාවක් ලෙස සලකන ඇය සත්වාරයක් උපත ලද බව.ජලයෙන්,මලෙන්,නයි කඳුලෙන් ,කඳුරු පොත්තෙන් ,පිනිබිනදුවෙන්,අඹෙන්,ඉපදි බව සැලකේ.ඇසළ පෙරහැරේ අවසානයට ගමන් කරන පෙරහැරයි. අතීතයේ පටන් දළඳා කරඬුව ගෙනයාමට ඇත් රාජයෙක් විය.එම තත්වය සුවිශේෂි ඇතෙකුට හිමිවේ.මේ දක්වා කාලය තුල ඇතුන් 14ක් පමණ දළඳා කරඬුව රැගෙන යාමට සමත්ව ඇත.
14 වන සියවසේදී පමණ ඇරම්භවු බව සැලකේ.මෙම දේවාලය කතරගම දෙවියන්ට ප්‍රසිද්ධව ඇත.
NNS Karaduwa (P102)

NNS Karaduwa (P102) is a Nigerian made 40 meter Seaward defense boat made by the Nigerian Navy in collaboration with Dorman Long Engineering which carried out most of the fabrication while instrumentation was carried out by Blueflag Inc.
The Karaduwa SDB II fulfilled the Nigerian government's long aspiration of building, equipping and maintaining its own naval fleet without relying on external assistance.
The 30mm main gun is remotely operated. The P102 is used in the volatile Niger Delta region to combat piracy and to show the flag.
A new 50 meter Seaward defense boat III is being built in 2017–2018 under construction. It will be an enlarged version of the SDB II with more powerful weapons systems.
The NNS Karaduwa (P-102) is a 40 meters naval vessel categorized as a 'Seaward Defense Boat' (SDB) a term used to describe a boat capable of operating from the littoral coastal waters down towards the deeper seas. In summary, it is a mid-shore patrol boat something short of a deep ocean-going ship but more capable than a coastal patrol boat.
It is about 38.9m long and can do 39 knots (45 mph; 72 km/h) with ease, a necessity when chasing marauding sea criminals.
Its armament panoply also reflects its role – fitted with a 30mm remotely operated gun, two 12.5mm multi-purpose heavy machine guns and a 40 mm grenade launcher for taking out hostile speed boats.
It is currently deployed in the volatile Niger-Delta region enforcing the federal government maritime security mandate and showing the flag.
Type: Seaward Defense Boat
Builder: Naval Dockyard Limited
Date of Commissioning: 15 December 2016
Motto: Searching for Peace
NNS Oji (P275)

NNS Oji (P-275) is the third and latest iteration of the Seaward Defence Boat class of vessels built for the Nigerian Navy by its engineers at the Naval Dockyard, Victoria Island, Lagos.
The vessel was commissioned by the Nigerian president Muhammadu Buhari who said that "our country is faced with a serious decline in our revenue and the security challenges we are facing" and that the personnel should make good use of the platforms as well as maintain professionalism.
NNS Oji is one of a line of indigenous littoral vessels with the first of the SDB class, NNS Andoni (P-100), delivered on 7 June 2012, and 40 metres SDB 2 NNS Karaduwa (P-102) delivered on 15 December 2016.
For patrol duties it is armed with a 30 mm remotely operated naval gun, three 12.7 mm machine guns, and an optional 40 mm grenade launcher.
It is fitted with a Simrad radar control station, and an RHIB to launch naval boarding parties is carried at the rear of the vessel.
Galadima of Katsina

The Galadima of Katsina is a chieftaincy title in the emirates of Katsina State, northern Nigeria.
In pre-19th century Katsina, the Galadima was part of the rukuni (senior council) of the Sarki ('ruler'). This council, alongside the Sarki, administered the entire Kingdom. The office was given to the Sarki's eunuch. He was a senior administrator and supervised the territories south of the Karaduwa River, including the vassal states of Maska, Kogo, and Birnin Gwari.
Primer gobierno de Mariano Rajoy

El primer gobierno de Mariano Rajoy fue el Gobierno de España entre diciembre de 2011 y noviembre de 2016. Mariano Rajoy Brey fue investido presidente del Gobierno por el Congreso de los Diputados después de que el Partido Popular (PP) ganara por mayoría absoluta las elecciones generales de 2011 que dieron comienzo a la X legislatura de España.
El Gobierno cesó el 21 de diciembre de 2015 por la celebración de elecciones generales. Continuó en funciones durante toda la xi legislatura debido a que ningún candidato consiguió ser investido presidente del Gobierno durante la misma. El 26 de junio de 2016 se celebraron elecciones generales para la xii legislatura. El Gobierno continuó en funciones hasta el 4 de noviembre de 2016, día en que tomó posesión el Segundo Gobierno Rajoy.
Las elecciones generales para la x legislatura de España se celebraron el 20 de noviembre de 2011. El Partido Popular (PP) obtuvo mayoría absoluta en el Congreso de los Diputados. El Congreso le otorgó su confianza a Mariano Rajoy como presidente del Gobierno en el debate de investidura del 20 de diciembre. Al día siguiente Rajoy juró ante el rey Juan Carlos I. Los ministros juraron su cargo el 22 de diciembre.​​
Durante la x legislatura se produjeron las siguientes remodelaciones en el Gobierno de Rajoy:
El 21 de diciembre de 2015, día posterior a las elecciones generales de 2015, los miembros del Gobierno quedaron cesados.​​ El primer Gobierno de Rajoy fue el primer Gobierno que tuvo que hacer frente a las dimisiones de varios ministros mientras el Gobierno se encontraba en funciones, es decir, que ya había sido cesado de sus funciones y solo podía dedicarse al despacho ordinario de los asuntos públicos. La Constitución no permite que un Gobierno en funciones nombre nuevos ministros. Así, los ministerios que quedaron vacantes fueron asumidos por otros ministros, pero permaneciendo oficialmente vacante el puesto hasta la formación de un nuevo Gobierno. Las remodelaciones del primer Gobierno de Rajoy durante la xi y xii legislatura fueron las siguientes:
El Gobierno se mantuvo en funciones hasta el 4 de noviembre de 2016, día de la toma de posesión de los ministros del segundo Gobierno de Rajoy.
Enrique Rajoy

Enrique Rajoy Leloup (Santiago de Compostela, La Coruña; 27 de marzo de 1882- Santiago de Compostela, 23 de marzo de 1966) fue un jurista y profesor universitario español, promotor y redactor del Estatuto Gallego de 1936.
Nació en Santiago de Compostela, pero estaba vinculado a Pontevedra por su familia paterna. Siendo muy joven, sirvió como oficial del Ayuntamiento de Conxo y posteriormente como secretario. Se licenció en Derecho por la Universidad de Santiago de Compostela en 1910 y se incorporó al colegio de abogados. Fue concejal de Santiago de Compostela, siendo elegido en 1931, en el seno de la coalición monárquica, y profesor de Derecho Civil en la Universidad de Santiago de Compostela. Republicano y galleguista. Formó parte de la Comisión redactora del Proyecto de Estatuto de Autonomía de Galicia de 1936, durante la II República española, junto con Alexandre Bóveda. El 19 de abril de 1932 había propuesto al Consistorio santiagués que tomara la iniciativa para conferir estatus legal a la constitución como autonomía de Galicia, que se había demorado, pues en Cataluña y en Vascongadas ya se habían iniciado. Rajoy manifestó:
Iniciado el procedimiento, el Consistorio constituyó una comisión de organización, de la cual Rajoy fue secretario. Dicha comisión convocó una asamblea preparadora para el 3 de julio de 1932, a la cual asistieron asociaciones, partidos políticos y personalidades políticas y culturales gallegas. Rajoy fue nombrado secretario de la Mesa definitiva. La asamblea acordó conceder a la Mesa un voto de confianza para nombrar a los diez miembros de una comisión que se encargaría de elaborar un proyecto de Estatuto de Autonomía. La proposición se aprobó, siendo aclamada, y en la misma se encontraba Rajoy. Asimismo, se acordó que la Comisión Organizadora del Consistorio redactara el Reglamento de la Asamblea Regional de Ayuntamientos, que se aprobó el 1 de noviembre de 1932. En el acto en que se constituyó la Comisión Redactora del Estatuto, 3 de julio de 1932, los miembros de la misma designaron a Rajoy para que fuese su secretario.
Al triunfar en Galicia el golpe de Estado de 1936 contra la II República española, fue represaliado y privado de su Cátedra Universitaria en Santiago de Compostela. En 1952 se le permitió regresar al cargo, que había ocupado con anterioridad a 1936, de Decano del Colegio de Abogados.
Uno de sus nietos es Mariano Rajoy, presidente del gobierno español desde el 21 de diciembre de 2011 hasta el 1 de junio de 2018.
ሚያዝያ ፪

ሚያዝያ ፪፣ በኢትዮጵያ ዘመን አቆጣጠር የዓመቱ ፪፻፲፪ኛው ዕለት ሲሆን፤ የፀደይ (በልግ)ወቅት ፯ኛው ቀን ነው። ከዚህ ዕለት በኋላ እስከ ዓመቱ መጨረሻ ድረስ በዘመነ ሉቃስ ፻፶፬ ዕለታት ሲቀሩ በዘመነ ዮሐንስ፣ ዘመነ ማቴዎስ እና ዘመነ ማርቆስ ደግሞ ፻፶፫ ቀናት ይቀራሉ።
{{en} http://news.bbc.co.uk/onthisday/hi/dates/stories/april/10/newsid_4400000/4400137.stm
(እንግሊዝኛ) http://www.thepeoplehistory.com/april10th.html Archived ኦገስት 13, 2011 at the Wayback Machine
ጥቅምት ፲፫

ጥቅምት ፲፫ ቀን በኢትዮጵያ ዘመን አቆጣጠር የዓመቱ ፵፫ኛው እና የመፀው ፲፰ኛው ዕለት ነው። ከዚህ ዕለት በኋላ እስከ ዓመቱ መጨረሻ ድረስ በዘመነ ሉቃስ ፪፻፳፫ ቀናት ሲቀሩ፣ በዘመነ ዮሐንስ፤ ዘመነ ማቴዎስ እና ዘመነ ማርቆስ ደግሞ ፪፻፳፪ ቀናት ይቀራሉ።
በሁንጋሪያ በ፲፱፻፵፱ ዓ.ም ተነስቶ የነበረውን ጸረ ስታሊን ሽብር እና አዲሲቱ የሁንጋሪያ ሪፑብሊክ በ ፲፱፻፹፪ ዓ.ም በአገሪቱ ፕሬዚደንት ማትያስ ስዙሮስ የታወጀበት ዕለት ማስታወሻ የብሔራዊ ቀን ነው።
አለማየሁ ገብረ ህይወት

ዓለማየሁ ገ/ሕይወት ጎንደር ከተማ ነው የተወለደው። የቄሱንም፣ የአንደኛና ሁለተኛ ደረጃ ትምህርቱንም በተወለደባት ጎንደር ተከታትሏል። የመጀመርያ ዲግሪውን ከአዲስ አበባ ዩኒቨርሲቲ በትያትር ጥበባት አገኘ። ከአብዛኞቹ ሲወዳደር እውቀት የጠማው፣ ታታሪና ጎበዝ ተማሪ እንደነበረ አስታውሳለሁ። በተለይ በተማሪዎች እንቅስቃሴ ላይ የጥናት ወረቀት እንዲያቀርብ ተመድቦ የሠራው ሥራና አቀራረቡ እስካሁን ያስደንቀኛል። እንደተመረቀ ባህል ሚኒስቴር ነበር የተመደበው ፤- በሥነጽሑፍና ተውኔት ገምጋሚነት። ከሱ በፊት የተመረቁና ባህል ሚኒስቴር የተመደቡ ሁሉ በቢሮ ጥበት ምክንያት በአንድ ትንሽ አዳራሽ ውስጥ የተኮለኮሉ ስለነበረ፣ ደግሞም ብዙ ሥራም ስላልነበረ ጫወታውና ክርክሩ የጊዜ ማሳለፊያ ነበር። ዓለማየሁ ግን ሥራ በሌለበት ሰአት ወደ ዩኒቨርሲቲ ቤተመጻሕፍት ነበር የሚሮጠው። ጊዜውን በንባብ ነበር የሚያሳልፈው። ከዚያም ውጭ የትም ሲሄድ መጽሐፍና መጽሔት ከእጁ የሚለይ አልነበረም። የንባብ ሱስ ነበረበት። የዘወትር አንባቢ ነው ዓለማየሁ።
ከዚያም ጋር በተያያዘ የመድረክ፣ የሬዲዮና የቴሌቪዥን ተውኔት የመጻፍ ጥረቱ ገና በወጣትነቱ ነው የተጀመረው። እየበሰለ ሄዶም "መንታ መንገድ" የትርጉም ስራው በኢትዮጵያ ብሔራዊ ቴያትር ከአንድ ዓመት በላይ ታይቶለታል። ቀደም ብሎ የተረጎመው የኦስካር ዋይልድ ተውኔት "ስጦታ" በሚል ርዕስ በሃገር ፍቅር ቴያትር ለመድረክ በቅቶለታል። ፈላስፋዋ፣ የገንፎ ተራራ፣ ብረትና ሙግት፣ ወቴዎቹ፣ አምሳያ ልጅ፣ ውርክብ፣ ቃለ መጠይቅና ሌሎች ሥራዎቹም በመድረክ፣ በራዲዮና በቴሌቪዥን ቀርበውለታል። በቅርቡም የታዋቂውን አሜሪካዊ ደራሲ የአርተር ሚለርን ተውኔት “የአሻሻጩ ሞት” ብሎ ወደአማርኛ መልሶታል። ዓለማሁ፣ በሁለገብ ጠቢብነቱ አባተ መኩሪያ ባዘጋጃቸው “ያላቻ ጋብቻ” እና “ኢዲፐስ ንጉሥ” እንዲሁም በፍሥሀ በላይ “አልቃሽና ዘፋኝ”፣ በሌሎችም እንደ “የቁም እንቅልፍ”፣ “ምርመራው”፣ “ጋብቻው” ባሉ ትያትሮች ተውኗል። ዓለማየሁ የተዋናይን ዲሲፕሊን የሚያከብር በመሆኑ ለደራኪዎች ምቹ ነበር። “ፍቅር መጨረሻ” በተሰኘው የተስፋዬ ማሞ ፊልም በተዋናይነትም ተሳትፏል።
ዓለማየሁ በማህበራዊ ግንኙነትና አስተዋጽኦ የታደለ ነው። ለሰው ፍቅር፣ ወዳጅነትና መግባባት ልዩ ተሰጥኦ አለው። ገና ከዩኒቨርሲቲ እንደተመረቀ፣ እኛ እጃቸውን ለመጨበጥ ከምንፈራቸው የአገራችን ኮከቦች ከሎሬት ጸጋዬ ገብረ መድህን፣ ከሎሬት አፈወርቅ ተክሌ፣ከደራሲ አሰፋ ገብረማርያም ጋር የጠበቀ ወዳጅነትን መስርቶ ነበር። የደራስያን ማህበር ሊቀመንበር የነበረው ጋሼ ደበበ ሰይፉ ወዳጅ ከመሆን አልፎ የቅርብ የስራ አጋሩም ነበር። ዓለማየሁ ከባህል ሚኒስቴር በሁዋላ በአማራ ክልል የባህል፣ ቱሪዝምና ማስታወቂያ ቢሮ ኃላፊ ሆኖም ለበርካታ ዓመታት አገልግሏል። የሥነጥበብ እንቅስቃሴን በማስፋቱ ረገድ ከእሱ ጋር ሊወዳደር የሚችል የባህል ቢሮ ኃላፊ እስካሁን አልታየም። ሙሉዓለም የባህል ማዕከልን ለመመስረት ግንባር ቀደሙ ዓለማየሁ ነው። ከማንኛውም ክልል በተሻለ የትያትርና ሙዚቃ አቅርቦት ለህብረተሰብ እንዲቀርብ አስችሎ ነበር። አዲስ አበባ የታዩ ተውኔቶች በማእከሉ እንዲታዩም አድርጓል። ታላቅ አበርክቶው ግን እሱ በኃላፊት እስከነበረበት ጊዜ ድረስ ለዓመታት ሳይቁዋረጥ ቀበሌዎች፣ ወረዳዎችና ዞኖች በትያትር፣ በሙዚቃ፣ በሥነጽሑፍና በሥዕል እየተወዳደሩ በማጠቃለያው ይካሄድ የነበረው የክልል ሥነጥበብ ፌስቲቫል ነበር። በዚህ ሂደት ውስጥ ያለፉ ወጣቶች ታዋቂ ደራሲዎችና ተዋናይ ለመሆን በቅተዋል።
ዓለማየሁ ለሁለተኛ ዲግሪ ትምህርት አዲስ አበባ ዩኒቨርሲቲ የቁዋንቁዋና ሥነጽሑፍ ትምህርት ክፍል ገብቶ ሁሉንም ኮርሶች ካጠናቀቀ፣ የመመረቂያ ጽሑፉን በኢትዮጵያ ዲያስፖራ ሥነጽሑፍ ላይ ለመስራት ወደ አሜሪካ ያቀና ሲሆን እዚያው ለመቆየት ወሰነ። በአሜሪካ ቆይታው በአንድ ዓለማቀፍ የልማት ድርጅት ውስጥ ተቀጥሮ ከአሥራ ሦስት ዓመት በላይ ሠርቷል። ከመደበኛ ሥራው ጎን ለጎንም በጣይቱ የባህልና የትምህርት ማዕከል ንቁ ተሳታፊና የቦርድ አባል ሆኖም እየሠራ ነው። እዚያም ሆኖ "እታለም" የተሰኘ የግጥም መድበል በ1999 ዓ.ም. ያሳተመ ሲሆን በተስፋዬ ለማ የተዘጋጀው "የኢትዮጵያ ሙዚቃ ታሪክ" መጽሐፍ አርታኢም ነው። የተወሰኑ የእንግሊዝኛ ግጥሞቹም “Songs We Learn from Trees” በተሰኘና በ Carcanet Press አማካይነት እንደ አውሮፓውያን አቆጣጠር በ2020 እንግሊዝ አገር በታተመ መጽሐፍ ውስጥ ተካተዋል። አሁን ደግሞ “በፍቅር መንገድ” የተሰኘ ልብወለድ ሥራውን ለኅትመት አብቅቷል። በትያትርና ሥነጽሑፍ ዙሪያ የተለያዩ ጥናቶችን በግልና በጋራ አዘጋጅቷል። ከመስከረም 2010 ዓ.ም ጀምሮ ደግሞ በ"ታዛ" የባህልና የሥነጥበብ መጽሔት ላይ በርካታ መጣጥፎችን አቅርቧል። ከመጽሔቱ መስራቾችና ባለቤቶችም አንዱ ነው። በቅርቡም፣ አሜሪካ ያሉ አርቲስቶችን በማስተባበር 100ኛውን የኢትዮጵያ ትያትር ኢዩቤልዩ በድምቀት እንዲከበር ካደረጉት ባለሙያዎች አንዱ ነው።
የድርሰት ሥራዎች
1. ቃለ መጠይቅ
2. ውርክብ
3. ውለታ ያሠረው
4. ብረትና ሙግት
5. ወቴዎቹ
6. አባ ኮስትር
7. የአይን ማረፊያ
8. ፈላስፋዋ
9. የገንፎ ተራራ
10. ባለኮፍያው
11. ስጦታ
12. መንታ መንገድ
13. እታለም (የግጥም መድበል)
14. በፍቅር መንገድ (ረጅም ልብወለድ)
Ethiopia–Serbia relations

Ethiopia and Serbia maintain diplomatic relations established between Ethiopia and SFR Yugoslavia in 1962. Serbia has an embassy in Adis Abeba. Both Ethiopia and Serbia are majority Eastern Christian nations. Ethiopia is one of Serbia's strongest advocates in Africa when it comes to their position on the recognition of Kosovo.
The former state of Yugoslavia maintained diplomatic ties with Ethiopia and shared membership of the NAM bloc. Josip Broz Tito granted Haile Selassie I the title of honorary citizen of the city of Belgrade. The first vessel of the Ethiopian Navy was a gift from Yugoslavia, and as a sign of thanks Marshal Tito was given a villa in Addis Ababa which is now the Serbian Embassy.
In 2012, after travelling to Addis Ababa in order to reaffirm Ethiopia's stance on Kosovo regarding Serbia, Vuk Jeremić and Haile Mariam signed a memorandum of understanding between the two nations' ministries of foreign affairs.
In 2011, as a result of a meeting between Serbian tractor manufacturer Industrija Motora Rakovica announced it would begin exporting tractor frames and motors to Ethiopia for assembly. The first of the partially assembled tractors from Rakovica arrived in Ethiopia later that year.
Denis Onyango

Denis Masinde Onyango (born 15 May 1985) is a Ugandan professional footballer who plays as a goalkeeper for South African Premier Soccer League club Mamelodi Sundowns.
Having begun his career in his native country, Onyango went on to play in the South African Premier Soccer League with Supersport United, Mpumalanga Black Aces, and Mamelodi Sundowns. With Mamelodi Sundowns, he won the 2016 CAF Champions League and took part in the 2016 FIFA Club World Cup. He was named the 2016 African-based African Player of the year. He was also ranked as the tenth best goalkeeper in the world in the list for 2016, compiled by the International Federation of Football History & Statistics.
He represented Uganda at the 2017 and 2019 Africa Cup of Nations, and captained them until his international retirement in 2021.
Born in Kampala, Uganda, Onyango began his career with SC Villa in Kampala and later joined St. George SA in Ethiopia.
In 2006, Onyango joined South African Premier Soccer League side Supersport United.
On 8 July 2010, he was released by SuperSport United.
On 26 July, Mpumalanga Black Aces signed free agent Onyango.
In 2011, Onyango joined South African Premier Soccer League club Mamelodi Sundowns.
On 2 August 2013, he made a loan move to league rivals Bidvest Wits.
In July 2014 Mamelodi Sundowns exercised their option to extend Onyango's contract by a year.
Onyango won the PSL Goalkeeper of the Season award (best player in the South African top division) in the 2015–16 season and kept 14 clean sheets as Sundowns earned a record 71 points.
The Uganda Sports Press Associations voted Onyango as the best sports personality in the month of October 2016 in Uganda.
On 5 January 2017, he was voted the 2016 African-based African Player of the year at the CAF Awards held in Nigeria. The final tally saw him pick up 252 votes, compared to 228 votes for second place Khama Billiat.
Onyango made his international debut for Uganda on 18 June 2005 World Cup qualifying match against Cape Verde. From then Onyango became a regular for the Cranes.
Onyango helped the Cranes qualify for the 2017 Africa Cup of Nations by conceding only two goals in six matches in their qualifying group. He made his first appearance at the Africa Cup of Nations in the 31st edition that was hosted by Gabon from 14 January 2017 to 5 February 2017.
He became captain of the national team in April 2017. On 12 April 2021, Onyango announced his international retirement, after Uganda failed to qualify for the 2021 Africa Cup of Nations.
Onyango is renowned for his penalty-saving and his play in one-on-one situations. He is all round, very consistent and calm as described by Mark Anderson, a former Sundowns goalkeeper coach.
Super Sport United
Mamelodi Sundowns
Individual
Gavin Kizito

Gavin Mugweri Kizito (born 14 January 2002) is a Ugandan footballer who plays as a right back for KCCA FC and the Uganda national team.
Born in Kampala, Kizito attended St. Mary's secondary school, with whom he won the boys' football competition at the 2019 FEASSSA Games. After playing for Vipers SC and SC Villa's youth teams, Kizito made his Uganda Premier League debut for SC Villa during the 2019–20 season. He made 53 appearances over three seasons for SC Villa.
In October 2022, Kizito joined Egyptian club Al Ittihad on a three-year contract, but after making three appearances in the Egyptian Premier League during the 2022–23 season, Kizito had his contract terminated in July 2023.
Kizito returned to SC Villa on a three-year contract in September, and made 25 appearances, scoring once, as SC Villa won the 2023–24 Uganda Premier League. After an internal club dispute over an unpaid bonus in summer 2024, Kizito was made club captain after the previous captain Kenneth Semakula had his contract terminated, only to have his own contract terminated later that summer.
Kizito signed for fellow Uganda Premier League side KCCA FC in September 2024, on a two-year contract.
As a youth international, Kizito captained both the Uganda under-17 and under-20 teams, including at the 2021 U-20 Africa Cup of Nations where Uganda were beaten finalists, and has also played for Uganda under-23s. Kizito made his debut for the senior international team as a substitute in a 1–0 defeat to Malawi in March 2021.
Kizito can play as both a centre back and a right back.
Società Geografica Italiana

The Società Geografica Italiana formed as a geographic society in 1867 in Florence, Italy, and moved to Rome in 1872. As of 1924 it operated from headquarters in Villa Mattei in the Celio rione. The society began publishing a journal in 1868, and also sponsored scientific expeditions, such as one to Ethiopia in 1876, led by Orazio Antinori. In 1892 its members were among the first participants of the triennial Congresso geografico italiano [it].