davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Daxue Mountains

The Daxue Range or Daxue Mountains (Chinese: 大雪山山脉, 大雪山; pinyin: Dàxuě Shān; Wade–Giles: Ta-hsüeh Shan; lit. 'Great Snow Mountains') are a great mountain range in the western part of Sichuan province in Southwest China. It is part of the Hengduan Mountains, a complicated system of mountain ranges of western Sichuan, which itself is adjacent to the eastern edge of the Tibetan Plateau.
The Daxue Mountain Range runs for several hundred kilometers in a general north-south direction, mostly within Sichuan's Garzê Tibetan Autonomous Prefecture.
The Daxue Range marks a transitional zone between the arid Tibetan Plateau and the wetter Sichuan Basin. It separates the basins of the Yalong River (to the west) and the Dadu River (to the east). Both rivers flow in the general southern direction, and are tributaries of the Yangtze.
The tallest peak of the range, the Gongga Shan (Minya Konka), measures 7,556 meters in height. It is located in the southern part of the range.
To the east and south of the Gongga Shan, the Daxue Mountains are adjacent to the smaller Daxiangling and Xiaoxiangling ranges, which, however, are usually considered by cartographers as separate ranges.
Qionglai Mountains

Qionglai Mountains (simplified Chinese: 邛崃山; traditional Chinese: 邛崍山; pinyin: Qiónglái Shān) is a mountain range in the Sichuan Province of China. It runs in the general north-south direction, and is located mostly within the Ngawa Tibetan and Qiang Autonomous Prefecture, in the north-central part of the province.
The Qionglai Range separates the basins of two major rivers of Sichuan: the Dadu River (to the west) and the Min River (to the east). Both rivers flow in the general southern direction, and are tributaries of the Yangtze.
The highest point of the Qionglai Mountains is Mount Siguniang (四姑娘山, "Four Girls' Mountain"), 6250 m in elevation; it is located in the southern part of the range. Some of the Sichuan Giant Panda Sanctuaries - in particular, the Wolong Nature Reserve and the Mt. Siguniang Scenic Park (四姑娘山风景名胜区) are located nearby.
The characteristic ecosystem of the Qionglai Mountains and the Min Mountains (a smaller mountain range which is located to the northeast of the Qionglai, separated from it by the Min River valley) has been described by the World Wildlife Fund as the Qionglai-Minshan conifer forests.
Min Mountains

Min Mountains or Minshan (Chinese: 岷山; pinyin: Mín Shān) are a mountain range in central China. It runs in the general north-south direction through northern Sichuan (the eastern part of the Ngawa Tibetan and Qiang Autonomous Prefecture and adjacent areas of Mianyang Prefecture-level city) and southernmost borderlands of Gansu. The highest elevation is Mount Xuebaoding ("Snow Treasure Peak"), 5588 m and the second highest is Mt Little Xuebaoding ("Little Snow Treasure Peak"), 5443m.
The Min mountain range is a southern prolongation of the Kunlun Mountains that separates the basins of two major rivers of Sichuan: the Min River (to the west) and the Jialing River (to the east). Both rivers flow in the general southern direction, and are tributaries of the Yangtze.
The Min Mountains are part of a wider mountainous region:
According to the Records of the Grand Historian, the Xia dynasty managed this mountain range as early as 2000 BC.
The Lazikou Pass, a site of strategical importance during the Long March, passes through the Min Mountains and connects northwestern Sichuan with southern Gansu.
The characteristic ecosystem of the Min Mountains and the Qionglai Mountains (which are located further west, separated from the Min Mountains by the Min River valley) has been described by the World Wildlife Fund as the Qionglai-Minshan conifer forests.
Important tourism and nature conservation objects in the Min Mountains include the Jiuzhaigou Valley Nature Reserve (in Jiuzhaigou County) and the Huanglong Scenic and Historic Interest Area (in Songpan County); both are listed on the UNESCO World Heritage Sites list.
Longmen Mountains

The Longmen Mountains (simplified Chinese: 龙门山; traditional Chinese: 龍門山; pinyin: Lóngmén Shān; lit. 'Dragon's Gate Mountains'), also tautologically referred to in English-language publications as the Longmenshan Mountains, are a mountain range in Sichuan province in southwestern China.
The range runs in a roughly northeast to southwest direction, roughly from Guangyuan near the province's northeastern border, to the western part of the Chengdu Prefecture, in the central part of the province, where it approaches the southern end of the Qionglai Range. The Longmen Mountains form the northwestern rim of the Sichuan basin.
The uplift of the Longmen Mountains is a result of vertical slippage on the Longmenshan Fault. The Longmen Mountains represent the eastern rim of the immense Tibetan Plateau.
Some maps use the name "Longmen Mountains" only for the northeastern section of the range, while the taller southwestern section is labeled Chaping Mountains (Chinese: 茶坪山; pinyin: Chápíng shān).
The range's highest point is Mt. Jiudeng or Jiudengshan (Chinese: 九顶山; pinyin: jiǔdǐng shān; lit. 'Nine-Peak Mountain'), at 4,984 m (16,352 ft) above sea level.
Hill fox

The hill fox (Vulpes vulpes montana), also known as the hill red fox, or the Himalayan red fox, is a subspecies of the red fox that is native to parts of the Himalayan Mountain Range and Karakoram Mountain Range. It has two noticeable populations: one being in northeastern India, far southern Nepal, and far northern Bangladesh. The other is in portions of far northwestern India, and northeastern Pakistan. Populations may be present in way far southwestern China, and in other areas of the Himalayas. Its natural range is made up of rocky terrain, low grasslands, and tundra within a temperate climate. The hill fox is differentiated from the nominate subspecies by having a smaller sized body, smaller skull, teeth, and by having rough or coarse hair. Its feet hair are mixed with softer, woolly hair. It is occasionally known to build dens near human-urbanized areas. Additionally, researchers found these foxes in Shigar valley, Karakorum Range, Pakistan and studied their living habits and their locations of dens. Their studies showed that in their resting state 83.33% of the foxes have a den in a grass/bare habitat.” Many Vulpes Vulpes Montanas are high altitude animals and they have many mechanism adaptations due to their environment. Studies have shown that “many high-altitude animals reduced O2 demand by suppressing total metabolism to compensate for a reduced cellular O2 supply as a response to hypoxia.” There are many studies that take account of their genetic information to understand their evolution and adaptation in high-altitude habitats. One study used, “blood samples obtained from a wild female red fox captured from Lhasa in Tibet, China. Qinghai--Tibet Plateau is the highest plateau in the world with an average elevation above 3500 m.” In this study they analyzed the sequences of their genes and found a gene that corresponds to their ability to adapt in their environments.
Baihe Nature Reserve

Baihe Nature Reserve is located in northern Sichuan province in central China. It is home to some endangered species, including the golden snub-nosed monkey and the giant panda. The reserve, founded in 1963, covers an area of 163 sq. kilometers. It is near the Jiuzhaigou Valley and the scenic Huanglong Scenic and Historic Interest Area.
34°14′N 104°07′E﻿ / ﻿34.233°N 104.117°E﻿ / 34.233; 104.117
Dafengding Nature Reserve

The Dafengding Nature Reserve (Chinese: 大风顶; pinyin: dàfēng dǐng) is located in Meigu County, Liangshan Yi Autonomous Prefecture, and in the Mabian Yi Autonomous County in Leshan prefecture-level city, both in Sichuan Province in the People's Republic of China.
The southernmost population of pandas live in this area. Beside the giant panda, fauna in the reserve include:
Mount Siguniang

Mount Siguniang (Chinese: 四姑娘山; pinyin: Sìgūniang Shān; lit. 'Mountain of the Four Maidens'), or Mount Skubla (Tibetan: རི་བོ་སྐུ་བླ་, Wylie: ri bo sku bla, lit. 'Mountain of the tutelary deity') is the highest mountain of Qionglai Mountains in Western China. It is located in the bordering area of Siguniangshan Town, Xiaojin County and Wenchuan County in Ngawa Tibetan and Qiang Autonomous Prefecture, Sichuan Province.
Mount Siguniang is renowned for its beauty. Mount Siguniang National Park was identified as a UNESCO Heritage Site as part of Sichuan Giant Panda Sanctuaries in 2006. The park comprises Mount Siguniang and the surrounding three valleys, namely Changping Valley (长坪沟), Haizi Valley (海子沟) and Shuangqiao Valley (双桥沟), covering an area of 2,000sq km.
Mount Siguniang encompasses four peaks (with 峰 meaning 'peak'): Daguniang Feng 大姑娘峰 (Big Peak or 1st peak), Erguniang Feng 二姑娘峰 (2nd peak), Sanguniang Feng 三姑娘峰 (3rd peak), and Yaomei Feng.
The highest peak is Yāomèi Fēng (幺妹峰; 'peak of the youngest sister'), also known as the "Queen of Sichuan's peaks" (蜀山皇后), standing at 6,250 m (20,510 ft). It is also the second highest mountain in Sichuan Province and the easternmost 6,000 m (20,000 ft) or higher peak on Earth. The first ascent was in 1981 by a Japanese team via the east ridge. Very few people attempt to climb this and very few of those succeed. The first ascent of the southwest ridge was made in 2008 by Chad Kellogg and Dylan Johnson.
The other three lower peaks are regular mountaineering destinations through all seasons. Mount Siguniang DaFeng (四姑娘山大峰 or 大姑娘山; 'peak of the oldest sister', 5,025 m or 16,486 ft) is normally considered as a pure trekking peak while ErFeng (四姑娘山二峰 or 二姑娘山; 'peak of the second sister', 5,276 m or 17,310 ft) and SanFeng (四姑娘山三峰 or 三姑娘山; 'peak of the third sister', 5,355 m or 17,569 ft) are more challenging, requiring basic climbing techniques.
Henry Day (British Army officer)

Colonel M W H (Henry) Day, MA, CEng, MICE, Royal Engineers was a British Army Officer (retired 9 April 1997) who made the first British ascent (second ever ascent) of Annapurna I. In addition to the first British ascent of Annapurna, he was an active member of the Army Mountaineering Association (AMA) and a member of the Alpine Club (UK) contributing to the Alpine Journal. He was an active climber in the Alps and took part in the first winter ascent of the Grands Charmoz with Rob Collister. He was member of the AMA Tirich Mir (1969) expedition, summiting the peak; the AMA Himachal Pradesh (1973) expedition; the 1976 British and Nepalese Army Expedition to Everest. He led a Royal Engineers expedition to Trisul II (1978) and in 1981 a British Army expedition to the Da Xue Shan mountains in Sichuan province, China attempting to climb Jiaz (6,540 m). In 1987 Henry Day led the climbers attempting to climb the virgin east face of Xixabangma (8,027 m), in China, organised by the Scientific Exploration Society with a view to conducting scientific research en route. In 2008 he organised a climbing expedition to the Georgian Causasus.
Sichuan Blue Whales

The Sichuan Jinqiang Blue Whales (sometimes spelled Whale) (四川金强蓝鲸), also known as Sichuan Jinqiang or Sichuan Jinrong Industry, are a professional basketball team based in Wenjiang District, Chengdu, Sichuan, China, which plays in the North Division of the Chinese Basketball Association. The Jinqiang Group is the club's corporate sponsor while its mascot is a blue whale.
In 2016, the team won the CBA Finals in their first appearance in the championship series, defeating the Liaoning Flying Leopards 4–1 in the best of seven series. They became the fifth different club to claim the title in the league's 21 seasons of existence, and the fastest expansion squad to ever do so, winning the title in just their third campaign in the CBA.
The team spent the first four years of its existence a member of the higher-tier Chinese National Basketball League, until getting "promoted" ahead of the 2013–14 CBA season, after winning the NBL championship in 2013.
Affectionately referred to by many local fans as the Sichuan Army (川军), the club received international media attention during the 2014–15 CBA season, after signing former NBA All-Star Metta World Peace. Embracing his move to China, the man born as Ron Artest soon gave himself a new name, The Panda's Friend.
The team missed the CBA Playoffs for a second straight year, however, finishing 18th of 20 clubs with a record of 8–30, and despite telling reporters he "had indeed found a bit of inner peace in Sichuan", World Peace headed to Italy after the campaign ended. His departure left the Blue Whales to adopt a different offensive approach for the 2015–16 CBA season.
During the ensuing campaign, Sichuan would reach surprising success by finishing in third place in the regular season standings with a record of 30–8, and earning the third seed in the playoffs. The Blue Whales tied the Xinjiang Flying Tigers for the second-best record in the regular season, and matched up with them in the semi-final round of the playoffs. The team advanced to the 2016 CBA Finals against the Liaoning Flying Leopards after sweeping the Guangsha Lions and the Xinjiang Flying Tigers in the first two rounds of the postseason.
During the Finals, the Blue Whales lost their first game against the top-seeded Flying Leopards, before winning four straight contests to claim their first-ever CBA championship. The series was notable for a very controversial situation, however, as a brawl between a group of Sichuan fans and several Liaoning players erupted at a hotel lobby in Chengdu after Game Three. Footage of the incident went viral on numerous Chinese and international websites, and the league received scathing criticism from the country's media. The Blue Whales were fined by the CBA for not providing adequate security, while the Flying Leopards that were involved in the fight were to be disciplined at the start of the following season. Hamed Haddadi would also be the first Asian to not be born in a Chinese providence to be named the CBA Finals MVP in 2016.
Current Chinese players
Current International players
Former International players
Hailuogou

Hailuogou (Chinese: 海螺沟; pinyin: Hǎiluógōu; lit. 'Sea conch ravine'; Tibetan: དུང་དཀར་ལུང་པ, Wylie: dung dkar lung pa, THL: Dungkar Lungpa) is a glacier located in Luding County, Garzê Tibetan Autonomous Prefecture, Sichuan, China. It is a feature of Hailuogou Glacier Forest Park. The glacier is next to Moxi and over 319 km (198 mi) southwest of Chengdu. It is a 5A-level (AAAAA) tourist attraction in China. It is famous for its low-altitude modern glaciers, large ice waterfalls and alpine hot springs. The glacier originates from Mount Gongga.
In February 2017, the park was listed under the 5A-level tourist attractions list.
On September 5, 2022, a magnitude-6.8 earthquake struck Luding County, killing three park employees. An additional 219 visitors were trapped in the park for more than 50 hours before being rescued.
The glacier covers a 31 km (12 sq mi) area of Conch Gully and is characterized as a modern glacier, having formed 16 million years ago. At its most extreme, the glacier reaches a low altitude of 2,850 m (9,350 ft) above sea level and reaches a high of 6,750 m (22,150 ft), and is also about 14.7 km (9.1 mi) long. It also features the world's tallest icefall at 1,100 m (3,600 ft).
The park features several hot springs and "red rocks" which are rocks covered in red orange algae.
Glacial period

A glacial period (alternatively glacial or glaciation) is an interval of time (thousands of years) within an ice age that is marked by colder temperatures and glacier advances. Interglacials, on the other hand, are periods of warmer climate between glacial periods. The Last Glacial Period ended about 15,000 years ago. The Holocene is the current interglacial. A time with no glaciers on Earth is considered a greenhouse climate state.
Within the Quaternary, which started about 2.6 million years before present, there have been a number of glacials and interglacials. At least eight glacial cycles have occurred in the last 740,000 years alone.
The Penultimate Glacial Period (PGP) is the glacial period that occurred before the Last Glacial Period. It began about 194,000 years ago and ended 135,000 years ago, with the beginning of the Eemian interglacial.
The last glacial period was the most recent glacial period within the Quaternary glaciation at the end of the Pleistocene, and began about 110,000 years ago and ended about 11,700 years ago. The glaciations that occurred during the glacial period covered many areas of the Northern Hemisphere and have different names, depending on their geographic distributions: Wisconsin (in North America), Devensian (in Great Britain), Midlandian (in Ireland), Würm (in the Alps), Weichsel (in northern Central Europe), Dali (in East China), Beiye (in North China), Taibai (in Shaanxi) Luoji Shan (in southwest Sichuan), Zagunao (in northwest Sichuan), Tianchi (in the Tian Shan) Jomolungma (in the Himalayas), and Llanquihue (in Chile). The glacial advance reached the Last Glacial Maximum about 26,500 BP. In Europe, the ice sheet reached Northern Germany. Over the last 650,000 years, there have been on average seven cycles of glacial advance and retreat.
Since orbital variations are predictable, computer models that relate orbital variations to climate can predict future climate possibilities. Work by Berger and Loutre suggests that the current warm climate may last another 50,000 years. The amount of heat trapping (greenhouse) gases being emitted into the Earth's oceans and its atmosphere may delay the next glacial period by an additional 50,000 years.
Скарбъроу (Англия)

Скарбъроу (на английски: Scarborough) е град в Североизточна Англия, графство Северен Йоркшър. Разположен е на брега на Северно море и е известен морски курорт. Населението на града е около 49 000 души.
Скарбъроу е основан около 966 от викингите на мястото на съществувало през 4 век римско укрепление. Малко по-късно е опожарен от съперническа група викинги. Градът е възстановен от норманите, като крал Хенри II изгражда каменна крепост и през 1155 и 1163 издава харти на общината. През 1253 е основан ежегоден панаир, просъществувал до 18 век. Той продължавал шест седмици от средата на август до края на септември и привличал търговци от различни краища на Европа.
По време на Английската гражданска война в средата на 17 век Скарбъроу на няколко пъти е превземан от двете страни и към края на войната по-голямата част от града е в развалини. След 1660 той се възражда като курорт, привличащ много туристи със своите минерални извори. По-късно Скарбъроу става и първият английски морски курорт. Построяването на железопътна линия до града през 1845 още повече увеличава броя на туристите.
Бланкенберге

Бланкенберге (на нидерландски: Blankenberge) е град в Северозападна Белгия, окръг Брюге на провинция Западна Фландрия. Населението му е около 19 879 души (2014).
Както и други крайбрежни градове в Белгия, Блакенберге е известен като морски курорт.
Дюни (курорт)

„Дюни“ е българско курортно селище на Черно море. Разположен е на първокласния път от Созопол към Приморско и Царево сред борова гора. Отстои на 5 км южно от Созопол и на 10 км северно от резервата Ропотамо.
Според Националния статистически институт, към 2020 година комплексът разполага с 3190 легла в 4 места за настаняване, броят на нощувките е 114 хиляди, а на пренощувалите – 20 хиляди души.
Той е сред най-новите черноморски курорти, построен през 1987 г. от австрийска фирма.
Разполага с голям и добър плаж, който се разстила на юг, по протежение на главния път за Царево и блатото Алепу. Комплексът обединява няколко архитектурни стила, които взаимно се допълват и като цяло пресъздават средиземноморската и типично българска атмосфера. Луксозен и скъп, особено за индивидуалните туристи.
Панталей Димитров

Панталей Димитров Панталеев е български политик. Кмет на Ловеч.
Паталей Димитров е роден на 27 октомври 1932 г. в Луковит. Средно образование завършва в родния си град, а висше – във Висшия институт за физическа култура, София. Работи в апарата на ДКМС и Български съюз за физкултура и спорт (БСФС), Луковит (1954 – 1962).
От 1962 г. се установява в Ловеч. Председател на Окръжен съвет на БСФС (1962 – 1972), 1979 – 1997), на Окръжния комитет за младежта и спорта (1972 – 1974). Има принос за изграждане, реконструкция и модернизация на материалната базата за физкултура, спорт, туризъм, автомобилизъм и младежки дейности в Ловешки окръг. През 1966 г. окръгът е на първо място в национален мащаб по изграждане на спортна база. Съвместно с Българската национална телевизия през 1967 г. поставя началото на спортния детски празник „Пламъчета сини“. През 1974 г. в Ловеч е изградена най-добрата в България материална база на Съюза на българските автомобилисти.
Кмет на Ловеч (1974 – 1979). С принос е за изработване и реализиране на цялостна инфраструктурна програма, градоустройствен план на Ловеч и създаване на Архитектурно-исторически резерват „Вароша“. Завършени са жилищните комплекси „Здравец“ и „Червен бряг“. Оформени са централна пешеходна зона, входно-изходните магистрали, околовръстното шосе. Модернизират се авто и жп гара, читалищната и театрална сграда. Възстановена е дейността на оперетния състав и са открити митрополитски дом, клуб на дейците на културата, младежки дом, ресторанти, детски градини и филиали на индустриални предприятия.
Драган Нешов

Драган Т. Нешов или Нешев е български агроном и представител на пиротската емиграция в България.
Роден през втората половина на 19 век в Пирот, в тогавашната Османска империя, който Берлинският договор отстъпва на Княжество Сърбия през 1878 г. Събитията принуждават жители на областта да се преселят в новосъздадената българска държава. Сред тях е и Нешов. Завършва агрономия, като придобива докторска степен.
През 1903 г. в Кюстендил излиза негов труд, озаглавен „Отгледване на тютюна“. Назначен е за инспектор в лозарството. През 1903 г. участва в създаването на кюстендилското дружество „Пчела“, ставайки негов подпредседател. В началото на 20 век районът около младата столица търпи редица градоустройствени промени, селищата се свързват по-добре с нови шосета, оформят се курортни зони, а Панчарево става привлекателно място за софийската интелигенция. Подобно на редица генерали своя модерна вила там изгражда и Нешов в съседство на крайградската къща на Елисей Петков, друг пиротски преселник в София.
Dragan Nechoff, agronomе, professeur à L'Ecole d'agriculture е сред подписалите се под Адрес-плебисцит софийски жители от Пирот, с който през 1919 г. призовават САЩ и правителствата на държавите от Антантата да не връщат Пиротско под властта на сръбската държава.
Франгенско плато

Франгенското плато е плато в Североизточна България, Източната Дунавска равнина, области Добрич (най-северната и североизточната му част) и Варна (останалата част).
Франгенското плато се издига в източната част на Източната Дунавска равнина, като на юг и изток се спуска стръмно към Черно море и Варненската низина. На североизток и север склоновете му се спускат плавно към долината на Батова река, която го отделя от Добруджанското плато. Тези склонове са прорязани от дълбоките долини на десните притоци на Батова река, която извира от най-западната част на платото. Южните и особено източните му стръмни склонове са терасирани от активни свлачища.
Платото е с размери около 10-12 км (север-юг) на около 30 км (запад-изток), площ около 370 km/-2 . Максималната му височина според векторна топографска карта на България е кота Трънето - 377.8 м, която се намира в западната му част, между селата Баново и Просечен, където надморската височина надминава 370 м.
Платото е изградено от сарматски черупчести варовици и пясъчници. По склоновете му има множество карстови извори.
Климатът е умерено-континентален, с влияние на Черно море, със сравнително мека зима и горещо лято. Покрито е редки храстови гори от дъб и габър, съпроводени с пасища, а по билните му заравнености и от обработваеми земи. По южните и източните му склонове, където са разположени вилни и курортни зони се отглеждат лозови насаждения.
На платото и по неговите склонове са разположени тринадесет населени места – единадесет в Област Варна (в т.ч. три града) и два в Област Добрич:
По източния склон на платото, от север на юг, от село Кранево до Варна, на протежение от 18,6 км преминава участък от Републикански път I-9 от Държавната пътна мрежа ГКПП „Дуранкулак“ – Варна – Бургас – ГКПП „Малко Търново“.
През източната му част, от север на юг, от село Оброчище до Варна, на протежение от 25,6 км преминава участък от Републикански път III-902 от Държавната пътна мрежа.
По източния склон на платото, на стръмния бряг обърнат към Черно море са разположени едни от най-красивите български черноморски курорти – „Златни пясъци“, „Чайка“, „Св. св. Константин и Елена“, „Евксиноград“ и др. В тази част на платото се намира и уникалният скален манастир „Аладжа манастир“.
Петко Еврев

Петко Илиев Еврев е български архитект.
Петко Еврев е роден на 1 април 1939 г. в Ловеч. Завършва Пълно средно смесено училище „Христо Кърпачев“ (Ловеч) с отличен успех (1957) и специалност архитектура в Инженерно-строителния институт (1962). Специализира туристическо планиране на планински и морски курорти в Италия, Швейцария и Франция (1972).
Архитект в Проектантската организация, Ловеч (1962 – 1967). Научен сътрудник, старши научен сътрудник. Главен консултант (1968), ръководител на секция (1972), ръководител на колектив за „Методика за разработване на националната комплексно-устройствена схема на Република България“ (2002) в Националния център по териториално развитие, София.
Заместник-министър в Министерството на териториалното развитие и строителство (1992 – 1994), заместник-министър в Министерството на регионалното развитие и благоустройството (1997 – 1998).
Доктор по градоустройство и архитектура (1980), доцент, преподавател в Софийския университет „Св. Климент Охридски“ и Лесотехническия университет. Участник в работна група по благоустройството към Икономическата комисия за Европа и разработването на националния сценарий „Перспективи за развитие на мрежата от населени места в България“ при ООН.
Автор на над 80 научни разработки в областта на архитектурата, градоустройството, териториалното устройство и регионалното развитие; на монографии за планинските курорти и териториалното устройство и планиране на отдиха и туризма; учебник и исторически изследвания. По негови проекти са реализирани териториално-устройствените и градоустройствените планове в Ловеч, Тетевен, Рибарица, Априлци, Самоков, Боровец и др.
Провъзгласен за Почетен граждани на Ловеч от 26 април 2018 г. „за дейността му свързана с утвърждаване престижа на гр. Ловеч пред национални и международни институции и по повод предстоящата му 80-годишнина“.
Умира на 12 декември 2020 г. в София.
Родство: баща Илия Еврев – български лекар, общественик, брат Тодор Еврев – български лекар, професор.
Rudolf er rød på nesen

«Rudolf er rød på nesen» (også «Reinsdyret Rudolf», på engelsk: «Rudolph the Red-Nosed Reindeer») er en amerikansk julefortelling og -sang om det niende av julenissens reinsdyr, opprinnelig introdusert av Robert L. May i 1939. Historien ble etterhvert til en sang, et teaterstykke og et TVdrama.
Sangen bygger på de forestillingene om Julenissen og hans opprinnelig åtte reinsdyr som ble introdusert i diktet A Visit from St. Nicholas i 1823.
Historien ble opprinnelig skrevet av May som ansatt på varehuset Montgomery Ward, som en utdelingsgave til varehusets gjester i julesesongen. Hovedpersonen Rudolf blir mobbet av de andre reinsdyrene for sin røde mule, men da den lysende mulen viser seg å være nyttig i tåkenavigering, blir Rudolf dagens redningsmann og helt.
May arbeidet på varehuset Montgomery Ward som pleide å dele ut små eventyrbøker rundt julen. Hans sjef ville at en skulle skape et eget eventyr for å minske kostnadene og engasjerte May til å skrive den. Robert L. May gikk ut fra sin egen følelse av utenforskap og skrev en stygg andunge-historie om et mobbet reinsdyr. Han funderte på om han skulle kalle reinsdyret Rollo eller Reginald, før han til slutt bestemte seg for navnet Rudolf. Hans fireårige datter elsket historien, men sjefen var skeptisk til den røde nesen, at den kunde assosieres til fylleri och derfor være ulempelig i et juleeventyr for barn. Fortellingen fikk imidlertid en varm mottakelse, men ettersom May hadde skrevet historien i oppdrag for varehuset så fikk han til å begynne med ingen royalties for fortellingen, men lyktes i å få det i 1947.
Mays svoger, låtskriveren Johnny Marks skrev en sang om Rudolf, som ble spilt inn av Gene Autry i 1949. Innspillingen solgte 2 millioner eksemplarer det første året. Sangen avviker fra bokens historie ved at Rudolf i sangen vokser opp hos nissen – på Nordpolen, mens Rudolf i bokversjonen ble funnet av nissen.
Sangen er oversatt til norsk av Egil Hagen og Arne Bendiksen, og er kjent fra en rekke juleplater og julesangbøker.
Bendiksen selv spilte inn «Rudolf er rød på nesen» med Egil Monn-Iversens orkester på singlen Triola TN-122 og EP-platen Vintereventyr (Triola TNEP-1005).
Ig Nobelprisen

Ig Nobelprisen er en parodi på nobelprisen, og utdeles hvert år i oktober – rundt den samme tiden som de ekte nobelprisene offentliggjøres. Dette for ti, vitenskapelige bragder, som «først får folk til å le, deretter til å tenke». Prisen blir organisert av det vitenskapelige, humoristiske tidsskriftet Annals of Improbable Research, og utdeles av en gruppe som inkluderer ekte nobelprisvinnere ved en seremoni på Harvard universitetets Sanders teater.
De første Ig Nobelprisene ble utdelt i 1991, da for oppdagelser som «verken kan, eller bør, gjentas». Det deles hvert år ut priser i ti kategorier, både paralleller til de ekte nobelprisene fysikk, kjemi, psykologi/medisin, litteratur og fred, men også folkehelse, ingeniørkunst, biologi og tverrfaglig forskning.
Navnet er et ordspill på det engelske ordet «ignoble» (for uedel), og Alfred Nobels etternavn. Navnet uttales offisielt «ig no-BELL» (IPA:) ɪg nəʊ bɛl.
Prisen omtales noen ganger som en «alternativ nobelpris».
Rune Gjeldnes

Rune Gjeldnes (født 20. mai 1971 i Surnadal) er en norsk eventyrer og polfarer.
Sammen med Torry Larsen krysset han i 2000 polhavet fra Severnaja Zemlja i Russland via Nordpolen og til Cape Discovery i Canada.
Han ble den første som har krysset begge polene uten assistanse, og står også registrert med verdens lengste skitur på 4804 km etter at han krysset Antarktis alene i 2005/2006.
Gjeldnes er utdannet marinejeger ved MJK i Ramsund.
Mack Island (Svalbard)

Mack Island (Norwegian: Mackøya) is a small island in Hinlopen Strait. It is part of the Rønnbeck Islands in the Svalbard archipelago. It lies east of Cape Weyprecht on Spitsbergen.
The island is a low basalt cliff and its highest point is 22 meters (72 ft) above sea level. The closest neighboring islands are Torkildsen Island about 300 meters (980 ft) to the east and Isaksen Island about 700 meters (2,300 ft) to the north. The wildlife consists largely of polar bears.
The island was discovered in 1867 by the Swedish-Norwegian polar explorer Nils Fredrik Rønnbeck. The Rønnbeck Islands are named after Norwegian seal hunters, and this one is named after the Norwegian sealing captain Fridrich "Fritz" Christian Mack (1836–1876), who also made several important discoveries in the Arctic.
Arctic reindeer

The Arctic reindeer (Rangifer tarandus eogroenlandicus), properly known as the East Greenland caribou, was a subspecies of the reindeer (or the caribou in North America) that once lived in eastern Greenland. It has been extinct since 1900.
Archaeologists have found bones of small caribou the size of Peary caribou, Rangifer arcticus pearyi, throughout Greenland in the Illinoian-Wisconsin interglacial and through the LGM and early Holocene (Meldgaard 1986). Degerbøl (1957) described the East Greenland caribou (reindeer), R. t. eogroenlandicus, a small caribou that became extinct about 1900, from a relict enclave in north-eastern Greenland (see Figure 2 in Harding, 2022). However, Anderson (1946) thought that the small caribou that were occasionally found in northwest Greenland (and by implication, throughout Greenland in prehistoric times) were Peary caribou. Bennike (1988), comparing bones and noting that Peary caribou have been documented crossing Nares Strait to Greenland, doubted that pearyi and eogroenlandicus were subspecifically distinct. That Peary caribou shared certain mtDNA haplotypes and morphological similarities with it (Kvie et al. 2016) casts further doubt on the validity of R. t. eogroenlandicus. Inuit Qaujimajatuqangit (traditional or community knowledge) records that Peary caribou do, occasionally, cross to Greenland.
The (West) Greenland caribou or reindeer (R. groenlandicus after a recent revision ) is larger and darker and not referable to either R. a. pearyi or R. t. eogroenlandicus.
Caribou on most of the High Arctic islands are Peary caribou, R. arcticus pearyi. (see Reindeer).
Reindeer on the island group of Svalbard have recently been classified as a full species, R. platyrhinchus. See Reindeer.
Many other caribou (North America) and reindeer (Eurasia) live in Arctic regions, that is, north of the Arctic Circle at 66° North (or in tundra, under a botanical definition of Arctic). See Reindeer.
Norgesmesterskapet på ski

Norgesmesterskapet på ski, forkortet NM på ski, er et årlig arrangement som kårer Norges beste skiløpere i forskjellige disipliner i vinteridrettene langrenn, hopp og kombinert. Mesterskapet er også omtalt som norgesmesterskapet i nordiske grener. Norgesmesterskapet på ski er i senere tid delt i flere arrangementer tilpasset verdenscup og internasjonale mesterskap. NM på ski ble første gang arrangert, da som Hovedlandsrennet, i 1909, året etter at Norges Skiforbund ble stiftet. I 1938 ble tittelen endret til norgesmesterskapet da arrangementet gikk i Mo i Rana.
Langrenn: 30 km langrenn var med allerede i det første NM i 1909. 17/18 km langrenn kom på programmet i 1933, og 50 km i 1946. 4x10 km stafett for kretslag ble innført i 1940. Denne øvelsen ble byttet ut med 3x10 km stafett for klubblag i 1954.
Kvinner kom med i 1954, da 10 km for kvinner ble NM-øvelse. Senere kom også 5 km i 1963, stafett i 1965 og 20 km i 1977. Siden da har det vært like mange NM-øvelser for kvinner og menn innenfor langrenn hvert år.
Innføringen av skøyting i 1980-årene medførte at alle NM-øvelser fra og med 1987 ble arrangert som enten fristil eller klassisk. I 1992 ble også jaktstart innført. I 2003 ble jaktstarten byttet ut med skiatlon (fellesstart med skibytte.) Sprint kom programmet i 2000, og lagsprint (også kalt sprintstafett eller teamsprint) i 2004.
Kombinert (for menn) har også vært NM-øvelse helt siden 1909. Siden 2000 har man testet ut noen nye konkurranseformer i NM, som f.eks. sprint, fellesstart og strafferundeløp. NM i kombinert for kvinner ble innført først i 2016.
Hopp: Spesielt hopprenn ble NM-øvelse i 1933. Siden 1965 har det vært arrangert NM i hhv. normalbakke og stor bakke. Hopp for kvinner ble NM-øvelse i 2003.
Reistadløpet

Reistadløpet, tidligere Ole Reistads minneløp, er et årlig langløp i langrenn som går fra Setermoen til Bardufoss i Troms. Løpet går over to distanser, 34 og 50 km, og 50 km-løpet har vært en del av Ski Classics siden 2017. Fram til og med 2016 var løpet 30 km, og fra 2017 ble løypa lagt om til 34 og 50 km. I 2023 ble rennet forkortet fra 50 til 40 km.
Løpet ble første gang arrangert i 1958, og arrangører var Bardufoss og Omegn Idrettsforening, Bardu Idrettslag, Idrettslaget Kampen og Bardufoss flystasjon. Løpet ble etablert til minne om Ole Reistad som ledet det norske laget som vant demonstrasjonsgrenen militært patruljeløp under vinter-OL 1928. Til 1968 startet løpet vekselvis på Setermoen og på Bardufoss. Til og med 1977 var det innlagt militære disipliner, der bom i skyting og feil i avstandsbedømmelse gav tilleggsminutter. Som i andre turrenn var det tidligere krav om å bære ryggsekk: 5 kg for menn og 3 kg for kvinner.
Birger Ruud

Birger Johannes Ruud (født 23. august 1911 i Kongsberg, død 13. juni 1998 samme sted) var en norsk skihopper og alpinist. Han ble flere ganger olympisk mester og verdensmester.
Birger Ruud ble regnet som verdens beste skihopper i årene før andre verdenskrig. I 1931, 1935 og 1937 ble han verdensmester i hopp, og han tok OL-gull i denne øvelsen i 1932 og 1936. Under VM i alpint 1935 i Mürren tok han bronse i kombinasjonen. I tillegg vant han utfor i 1936, men utfor inngikk bare i den alpine kombinasjonen og her ble Ruud nummer fire sammenlagt. I 1937 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.
25. februar 1943 ble Ruud sammen med sin bror Sigmund arrestert for å deltatt i et ulovlig skirenn – et skirenn som ble arrangert som svar på den tyske okkupasjonsmaktens nazifisering av idretten. Ruud satt i tyskernes fangeleir på Grini ved Oslo i ett år. Etter krigen deltok han, 36 år gammel, i OL i 1948, og tok sølvmedalje i det spesielle hopprennet. Ruud var norsk flaggbærer i vinter-OL 1948 i St. Moritz.
Ved åpningen av OL 1994 på Lillehammer skulle Birger Ruud vært norsk flaggheiser, men før åpningsseremonien fikk han hjerteproblemer og ble kjørt til sykehuset. Der måtte Ruud følge åpningsseremonien fra sykesenga.
Birger Ruud ble kanskje mer populær på eldre dager – som aktiv måtte han dele berømmelsen med brødrene Sigmund og Asbjørn, og til en viss grad hele hoppmiljøet i Kongsberg IF. Birger Ruud mottok Egebergs Ærespris 80 år gammel etter at reglene for tildelingen var gjort om slik at to ulike vinteridretter ble godkjent. I Ruuds aktive tid krevdes det en sommer- og en vinteridrett.
Da Birger Ruud døde i 1998 besluttet regjeringen å tildele ham begravelse på statens bekostning. Han var den første idrettsutøver som ble denne store ære til del.
I Kongsberg er det reist en bronsestatue av Birger Ruud laget av billedhoggeren Per Ung. Ruud har også en vei oppkalt etter seg.
Jizerská padesátka

Jizerská padesátka (tysk: Isergebirgslauf) er et tsjekkisk turløp som arrangeres i Jizera-fjellene hvert år i begynnelsen av januar. Rennet går over 50 km i klassisk stil og har start og mål på Bedřichov ved Liberec.
Løpet ble første gang gjennomført i 1968 med 56 deltakere. Rennet var opprinnelig tenkt som testløp for deltakere i en høyfjellsekspedisjon. I 1970 startet 194 skiløpere i rennet. Noen av dem omkom fire måneder senere i et jordras i Nevado Huascarán i Peru. Siden ble løpet arrangert som Memorial Expedition Peru 70. I 1977 startet 7863 skiløpere.
Jizerská padesátka er en del av Worldloppet-serien og Ski Classics.
Skistav

En skistav er håndholdt utstyr som brukes sammen med ski til både langrenn og alpint.
Skiløperen har to staver som bidrar til fremdrift og gir støtte ved renning unnabakke. Skistaven har en trinse nederst som skal hindre eller begrense staven i å trenge ned i snøen. Helt nederst er en spiss som gir feste i snøen. Øverst har staven et håndtak og en håndreim som skal gi et godt grep, på nyere staver er denne justerbar.
Opprinnelig benyttet man kun en lang stav laget av tre, for å holde balansen, svinge og bremse, når man gikk på ski. Samer og kvener brukte to staver og dette ble etter hvert også brukt av andre i Norge. Man gikk over til å lage skistaven av bambus, spesielt egnet var en hard type bambus fra Tonkin. I 1933 kom en stålstav og aluminium staven kom i 1959, men bambusstaven holdt seg til langt ut på 1960-tallet.
Nå brukes syntetiske materialer som glassfiber eller karbonfiber eller lettmetall som aluminium. Trinsene var en tvinnet kvist-ring festet med lær men ble senere laget i andre moderne materialer og fås nå i en rekke størrelser og fasonger.
I langrenn brukes forskjellige staver i klassisk stil og fristil, staver i klassisk stil er kortere enn i fristil.
Til rulleski brukes mer robuste staver med en kraftig pigg i hardmettall, ofte har de også litt dempeeffekt.
Tidligere ble langrennsstaver også brukt til alpint, men nå er alpinstavene mer spesialisert. Lengden er kortere og håndtaket er kraftigere. De kan også være bøyde slik som stavene som benyttes til utfor er, disse er designet for å bøye seg rundt skiløperens kropp mens man sitter i hocke. I slalåm brukes rette staver på grunn av reduserte hastigheter og økt bruk av stavene. Slalåmstaver vil ofte komme med en beskyttelse festet til håndtaket. I storslalom benyttes både rette og bøyde staver.
Freestyle-staver er vanligvis enda kortere enn vanlige alpinstaver.
Til randonnée og skiturer utenfor løyper trenger man en solid stav med lang pigg, stor trinse og justerbar lengde.
I paraalpint benytter man spesialtilpassede staver som kalles outriggers, disse har små ski på enden, som gir ekstra stabilitet og kontroll på snøen. Outriggers hjelper utøverne med å balansere og styre monoski, spesielt i svinger og på ujevnt terreng.
Brav Norway

Brav Norway, tidligere Swix, er en norsk produsent av skismøring, skistaver, skibekledning og annet skitilbehør med hovedkontor i Oslo. Produkter fra Brav selges over hele verden hos forhandlere av skiutstyr, og de brukes av utøvere i ulike skidisipliner.
Navnet Swix kom fra en intern navnekonkurranse og var en forkortelse for "ski wax". Swax var allerede tatt og man endte opp med Swix.
Swix ble utover 2010-tallet assosiert med den omstridte produksjonen av skismøring inneholdende kreftfremkallende fluor.
Liste over ordførere i Trysil

Liste over ordførere i Trysil kommune i Innlandet begynner i 1837, etter at Trysil formannskapsdistrikt (kommune) ble opprettet ved at formannskapslovene ble innført i 1837.
Den lengstsittende er Arvid Nyberg som var ordfører i Trysil i 28 år, fra 1972 til 1999. Ole Martin Norderhaug satt 16 år, det vil si fire perioder. Halvor Lunde satt i 15 år, det vil si fem av datidens perioder på tre år.
Trysil kommune har for det meste bestått som én enhetlig kommune siden 1837, uten deling eller sammenslåinger. Det var en grensejustering i nordvest i 1880 ved at grenda Nordre Osen ble overført til Åmot. Videre ble to grender i nord overført til den nyopprettede Engerdal kommune i 1911, og grensen mellom Elverum og Trysil på vestsiden av Osensjøen ble justert i 1943 og 1964.
Kommunen besto av to sogn, hovedsognet og Osen, og i tråd med vanlig praksis for sognekommuner var det lenge faste kvoter for antall representanter i formannskap og kommunestyre fra hvert sogn, og separate valg til disse plassene. Partilister ble introdusert ved valget i 1907. Ved valgene i 1907 og 1910 ble det stilt to lister. Den første gangen stilte Arbeiderne og det demokratiske venstre mot Venstre. Ved neste valg hadde de samme listene og kandidatene fått nye navn: Arbeiderdemokratene og Frisinnede Venstre. Trysil arbeiderparti stilte liste for første gang i 1913, og hadde fra 1920 flertall og ordføreren fram til 2015, med unntak av to perioder i mellomkrigstida.
De to brødrene Jo Jonsen Lunde og Erik Johnsen Kveen var begge ordførere. En annen ordførerslekt begynte med Ole Nyhuus d.e. som var far til Ola Nyhuus d.y., morfar til Halvor Lunde og oldefar til Harald Lunde.
To av ordførerne har også vært stortingsrepresentanter: Ola Nyhuus d.y. i 1865–1867 og 1868–1870 og Harald Løbak i sju perioder 1945–1973. Løbak var også landbruksminister i Einar Gerhardsens tredje regjering 1956–1960. Sogneprest Albert Balchen ble stortingsrepresentant etter at han hadde flyttet fra Trysil. De følgende fire var vararepresentanter til Stortinget: Kristian Ingmar Moe, Martin Nyhuus, August Aastad og Arvid Nyberg.
Flere av ordførerne har også hatt andre tillitsverv i bygda, blant annet knyttet til Trysil Privatbank og Trysil Sparebank.
I de tilfellene fra 1879 til 1905 hvor partitilknytning er angitt i parentes gjelder det personer som hadde en kjent partitilknytning, men som ikke var valgt på partiliste ved kommunevalget.
Madshus

Madshus er en ski- og skiutstyrsprodusent som holder til på Biri i Gjøvik kommune. De produserer langrennski, turski, skisko og annet ski-tilbehør.
De første Madshus-skiene ble laget av Martin Madshus i 1906 på en låve i Vardal ved Gjøvik. Produksjonen ble flyttet til Lillehammer i 1936 og videre til dagens beliggenhet på Biri i 1972. Fabrikken ble kjøpt av amerikanske K2 Sports Inc i 1988, men skiene produseres fortsatt på Biri.
Det var tidligere mange skiprodusenter i Norge, men kun Madshus, Åsnes og Rønning Treski, eksisterer i dag.
Trener

En trener er en person som veileder og tilrettelegger for andre personer i fysisk aktivitet, eller trening. Betegnelsen treningsleder nyttes også for personer med tilsvarende oppgave. Den noe videre betegnelsen instruktør nyttes også for å beskrive personer med lignende oppgaver.
Trenergjerningen kan være en hobby, og i Norge er det lang tradisjon for at trenergjerningen skal være basert på frivillig, idealistisk innsats. Med profesjonaliseringen av idrett endret treneroppgavene karakter og er i større grad blitt et bredt yrke. Trenere finnes i de fleste deler av sport; barneidrett, trimgrupper, amatøridrett og profesjonell idrett, både innen individuell sport og innen lagidretter. Svært ofte har en trener selv bakgrunn som aktiv utøver, og søker deretter en trenerkarriere innen samme idrett. Denne realkompetansen kan være avgjørende for å utføre trenergjerningen på et
I Norge kan idrettstrenere ha ulik utdannelse eller opplæring:
Mange profesjonelle trenere har i tillegg pedagogisk utdannelse.
Fotballtrener, basketballtrener, langrennstrener og turntrener er eksempler på hvordan en treners sportsområde beskrives.Klubbtrener, kretslagstrener, eliteserietrener, landslagstrener er eksempler på hvordan en treners nivå beskrives.
Proffboksing

Proffboksing er en form for boksing hvor regelverket skiller seg fra amatørboksing.
Reglene for lisensiering og medisinsk oppfølging innenfor idretten profesjonell boksing, varierer fra land til land. Europa har en langt strengere lisensieringsordning og oppfølging av utøverne enn resten av verden.
For å oppnå lisens, må profesjonelle boksere i de fleste europeiske landene gjennomgå grundige medisinske tester før kamp. Disse består av en generell fysisk gjennomgang og blodprøver for HIV, hepatitt A, hepatitt B og hepatitt C. Magnetresonanstomografi (hjernescanning) er påbudt minst én gang i året og eventuelt flere ganger ved flere kamper de siste 12 månedene.
Ingen annen idrett har legeundersøkelser før, under og etter kamp på lik linje med profesjonell boksing. Det er pålagt med lege ved alle stevner, både for amatør og proffboksing. Lege kan til enhver tid stoppe kamp på bakgrunn av sin medisinske kompetanse og ekspertise. I boksing er det altså én lege pr. to utøvere i ringen. Det ingen annen idrett med større legedekning enn boksing.
Det er andre regler og utstyr enn amatørboksing, og hodebeskyttelse og trøye er ikke tillatt. Hanskene er tynnere, og har ikke den hvite streken som amatørboksing har for poengregning.
Kampene varer i tre minutter pr. runde, og det er ett minutt pause imellom hver runde. Kampene går fra fire til tolv runder. Det er tre dommere, to utenfor og en kampleder i ringen, som gir beste bokser ti poeng per runde. Godkjente slag er mot siden, foran hode, og over beltestedet, foruten rygg. Slaget må være knyttet, og alle andre slag på kroppen er ikke lov inklusiv nedoverslag. I kamp må minst tre av fem dommere registrere slaget for at det skal være godkjent.
Profesjonell boksing har vært forbudt i Norge ved lov om forbud mot profesjonell boksing. Stortinget opphevet det 33 år gamle forbudet mot proffboksing i Norge den 16. desember 2014.
Sverige hadde forbud fra 1969 til 2007. Cuba forbød proffboksing i 2022 og er sammen med Nord-Korea de eneste landene som har et forbud.
Per 2011 har ingen nordmenn innehatt en VM-tittel, bare forbundstitler i ett eller flere av forbundene WBA, WBC, IBF og WBO.
Søfteland

Søfteland eller Syfteland er et tettsted i Bjørnafjorden kommune i Vestland. Tettstedet har navn etter garden Søfteland. Tettstedet hadde 2 189 innbyggere per 1. januar 2023.
Søfteland ligger nord for Osøyro som er sør på Bergenshalvøya og er den nærmeste kretsen til kommunegrensen mot Bergen. Europavei 39 går gjennom tettstedet. På Søfteland ligger blant annet Søfteland barneskule som tidligere var kombinert barne- og ungdomsskole. En bratt sidevei fører gjennom Langedalen, over åsen mot vest til FV 161 som blant annet går forbi Lyse kloster og videre over Fanafjellet til Stend.
Søfteland huser kjente norske idrettsutøvere, flest innen kappgang, og har også en tidligere vegdirektør. I tillegg har artisten Aurora Aksnes hatt sin skolegang på Søfteland ungdomsskole.