Skandinavia

Skandinavia er en geografisk, historisk, kulturell og språklig region som består av Norge, Danmark og Sverige. Skandinavia er kjennetegnet av det skandinaviske dialektkontinuumet, som utgjør gjensidig forståelige nordiske språk. Skandinavia har et samlet folketall på rundt 20 millioner, hvorav det store flertallet bor i det sørlige Skandinavia. Begrepet Skandinavia ble tatt i bruk i dagens betydning av skandinavismebevegelsen, som søkte å forene skandinaver som ett folk politisk og kulturelt. Skandinavia overlapper med, og utgjør størstedelen av, den noe større regionen Norden. I dag skjer skandinavisk politisk samarbeid ofte i en nordisk kontekst.
Skandinavia omfatter Den skandinaviske halvøy, samt Jylland og øyene imellom. og tar sitt navn etter førstnevnte, som antas å være oppkalt etter landskapet Skåne.
Ordet nevnes første gang av den romerske naturvitenskapsmann Plinius den eldre (23–79 e.Kr.) i formen Scadinauia (eller Scadinavia); det tydes som en sammensetning av germansk *skadin- (skade, (klippe)skjær) og *aujō (øy eller flatt og fruktbart land ved sjø). Det gammelengelske navnet var Scedenîg. Stedsnavnet Skåne (norrønt Skáney), som er navnet på Den skandinaviske halvøys sydspiss, kommer trolig av dette *Skadinaujō. Grønvik tror at førsteleddet kan komme av Skades eller *Skadō i betydningen mannlig kultleder, slik at navnet i så fall tydes som «kultlederens fruktbare flatland ved sjøen».
Den greske geografen Ptolemaios skriver om fire øyer ved navn Skandiai i Østersjøen øst for Jylland, tre små og én stor (Fyn, Lolland/Falster, Sjælland og Skåne?) Den gotiske historieskriver Jordanes (ca. 485–552) forteller at goterne stammet fra øya Scandza, som i den nordlige del midt på sommeren hele døgnet har dagslys og omvendt ved midtvinter, da hele døgnet har natt. Det er uvisst om Skandia er en forkortelse for *Skadinaujō (Grønvik omtaler Scandia som en kortform), eller en selvstendig avledning. I det angelsaksiske Beowulf-kvadet finnes formen Scedenigge. I de eldste samiske joikene beskrives verden på nordsamisk skadesi-suolu og østsamisk skađsuâl i betydningen skades øy (Svennung, 1963), dette bekreftes også i andre gamle joiketekster om ulven som suolu gievra – den sterke på øya.
Tabellen over er oppdatert per 2019. Arealet omfatter både land- og vannområder. Befolkningstettheten i tabellen er også regnet ut fra landenes totalareal.
Skandinavia og Norden omfatter ulike land og geografiske områder. Skandinavia består av Norge, Sverige og Danmark og utgjør Norden sammen med Finland, Færøyene, Grønland, Åland og Island. Blant land utenfor Skandinavia, og kanskje spesielt i engelskspråklige land, blir Skandinavia noen ganger upresist brukt synonymt med Norden, det vil si at man i tillegg til Skandinavia også inkluderer Finland og Island. Disse landene har begge en lang historisk og kulturell tilknytning til Skandinavia. Island ble befolket av skandinaver i det første årtusen, men språket er ikke lenger gjensidig forståelig med skandinaviske språk slik de snakkes i dag. Finland har historiske bånd til Sverige, har en svenskspråklig minoritetsbefolkning og har både finsk og svensk som offisielle språk. På finske, selvstyrte Åland er 91,2 prosent av innbyggerne svenskspråklige. Etnisk og språklig har finnene en annen opprinnelse enn skandinavene. Finsk tilhører den finsk-ugriske språkgruppen sammen med samisk og estisk.