davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Pace University

Ang Pace University ay isang pribadong institusyon na itinatag noong 1906. Mayroon itong campus sa Manhattan , New York City , at dalawang kampus sa Westchester County , New York , sa Pleasantville at White Plains . Ang paaralan ay nagpapatakbo rin ng iba pang mga ari-arian, kabilang ang sentro ng katarungan ng kababaihan sa kalapit na Yonkers , pampublikong paaralan ng Pace University High School , at dalawang incubator ng negosyo.
Ang Pace University ay itinatag ng mga kapatid na sina Homer St. Clair Pace at Charles A. Pace noong 1906, sa simula bilang isang business school para sa kalalakihan at kababaihan. Pinapatakbo ito sa New York Tribune Building sa New York City, at pinalangan bilang Pace Institute , na tumatakbo sa mga pangunahing lungsod ng Estados Unidos. Noong mga 1920, tinapos ng paaralan ang iba pang mga pasilidad, na pinapanatili ang lokasyon sa Lower Manhattan. Binili nito ang unang permanenteng bahay doon noong 1951, at binuksan ang kampus ng Pleasantville noong 1963. Binuksan ni Pace ang pinakamalaking gusali nito, 1 Pace Plaza , noong 1969. Pagkalipas ng apat na taon, naging unibersidad ito. Ang White Plains campus nito ay binuksan noong 1975 sa pagsama ng Pace sa College of White Plains. Ang Briarcliff College ay binili nakasunod na dalawang taon.Noong 1994, inilipat ni Pace ang paaralan ng batas nito sa kampus ng White Plains, pinagsama ang mga programang hindi nakatapos ng pag-aaaral ng Westchester sa pagitan ng Pleasantville at Briarcliff. Noong 1997, binili ni Pace ang World Trade Institute sa One World Trade Center . Ang paaralan ay naglagay ng Briarcliff campus para mabili noong 2015.
Ika-20 dantaon

Ang ika-20 dantaon ay simula sa Enero 1, 1901 hanggang Disyembre 31, 2000. Ito ang ikasampu at huling siglo ng ika-2 milenyo. Hindi tulad ng karamihan ng mga taon ng siglo, taong bisyesto ang taong 2000 at ang sumunod na taong bisyesto na siglo sa kalendaryong Gregoryano pagkatapos ng taong 1600.
Pumaibabaw sa ika-20 dantaon ang isang kade-kadenang mga kaganapan na naggiit sa mga mahahalagang pagbabago sa kasaysayan ng mundo na nadulot sa muling pagbibigay kahulugan ng panahon na ito: ang pandemya ng Kastilang trangkaso, Unang Digmaang Pandaigdig at Ikalawang Digmaang Pandaigdig, enerhiyang nukleyar at panggagalugad sa kalawakan, nasyonalismo at dekolonisasayon, ang mga hidwaang Digmaang Malamig at pagkatapos ng Digmaang Malamig; mga organisasyong intergubernamental at homogenisasyong pangkalinangan sa pamamagitan ng pag-usad sa lumilitaw na nga teknolohiyang transportasyon at komunikasyon, pagbawas ng kahirapan at paglago ng populasyon ng mundo, kamalayan sa pagkasira ng kalikasan, pagkalipol na pang-ekolohiya; at ang pagsilang ng Rebolusyong Digital, na pinapaandar sa pamamagitan ng malawak na adopsyon ng mga MOS transistor at integrated circuit. Nakita din sa daangtaon na ito ang mga pag-unlad sa paglikha ng kuryente, komunikasyon at teknolohiyang pang-medisina na pinahintulot noong huling bahagi ng dekada 1980 ang paglikha ng Internet at henetikong pagbabago ng buhay.
Palazzo Beneventano del Bosco

Ang Palazzo Beneventano del Bosco ay isang malaking townhouse sa Siracusa sa Sicilia, Italya. Ang gusali ay nagmula sa Gitnang Kapanahunan, kung kailan ito itinayo para sa pamilyang Arezzo. Gayunpaman, ang gusaling nakikita ngayon ay mula pa noong huling bahagi ng ika-18 siglo, nang higit na itinayo sa pagitan ng 1779 at 1788 sa estilong Sicilianong Baroque kasunod ng pagbili nito ni Baron Guglielmo Beneventano.
Palarong Olimpiko sa Tag-init 1920

Ang Palarong Olimpiko sa Tag-init 1920 ang ika-pitong palarong olimpiko na ginanap, ito'y insinagawa sa Antwerp, Belhika sa parangal ng mga namatay sa Unang digmaan pandaigdig. Ito ang pinaka-unang palarong olimpiko kung saan ginamit ang watawat ng olimpiks sa pagbubukas ng olimpiko. Ito'y sinalihan ng 2,626 na manglalaro sa 154 na palaro.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Palakasan ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Distritong pambatas ng Mountain Province

Ang solong Distritong Pambatas ng Lalawigang Bulubundukin ang kinatawan ng Lalawigang Bulubundukin sa mababang kapulungan ng Pilipinas.
Mula 1907 hanggang 1917, ang mga hindi Kristiyanong lugar ng Pilipinas (kasama ang Mountain Province) ay hindi nabigyan ng representasyon sa mababang kapulungan ng Lehislatura ng Pilipinas. Ngunit, sa bisa ng Philippine Autonomy Act ng 1916 na naipasa ng Kongreso ng Estados Unidos, at ng Kautusan Blg. 2711 (Revised Administrative Code) na naaprubahan noong Marso 10, 1917, nabigyan ng karapatang marepresentahan ang Mountain Province sa mababang kapulungan. Tatlong kinatawan ang itinalaga ng Gobernador-Heneral na kakatawan sa Mountain Province, kasama ang nakakartang lungsod ng Baguio sa mababang kapulungan bilang solong at-large na distrito. Hindi kinakailangang residente ng lalawigang kanilang nirerepresentahan ang mga kinatawang itinalaga. Halimbawa, sina Pedro Aunario (taga-Maynila) at Lope K. Santos (taga-Rizal) ay ilan sa mga kinatawan ng Mountain Province.
Kahit maraming munisipalidad at munisipal na distrito ng Mountain Province ang dinugtong sa mga kalapit na lalawigan ng Ilocos Sur (noong 1920), La Union (noong 1920) at Cagayan (noong 1922 at 1928), ang mga botante ng mga lugar na ito ay patuloy na nirepresentahan ng tatlong kinatawan ng Mountain Province hanggang 1935. Taong 1935 nang nabigyan ng karapatang maghalal ng kinatawan ang Mountain Province, sa bisa ng Kautusan Blg. 4203.
Sa pamamagitan ng parehong kautusan, hinati ang lalawigan sa tatlong distritong pambatas. Ang nag-iisang sub-province na nabibilang sa higit isang distrito ay ang Bontoc: ang silangang bahagi nito ay bahagi ng unang distrito habang ang kanlurang bahagi ay bahagi ng ikatlong distrito.
Noong panahon ng Ikalawang Republika, nagpadala ng dalawang assemblymen at-large ang lalawigan sa Kapulungang Pambansa. Bilang nakakartang lungsod, ang Baguio ay may sariling kinatawan. Nang manumbalik ang Komonwelt, muling hinati ang lalawigan sa tatlong distritong pambatas noong 1945.
Sa pamamagitan ng Batas Pambansa Blg. 4695 na naaprubahan noong Hunyo 18, 1966, ginawang ganap na lalawigan ang mga sub-province ng Mountain Province: Benguet, Kalinga–Apayao, Ifugao at Mountain Province (Bontoc). Ayon sa Seksiyon 10 ng batas, ang noo'y nanunungkulang mga kinatawan ay patuloy na nirepresentahan ang kanilang mga distrito hanggang matapos ang Ikaanim na Kongreso. Nagsimulang maghalal ng kinatawan ang bagong Mountain Province noong eleksyon 1969.
Bahagi ito ng kinakatawan ng Rehiyon I sa Pansamantalang Batasang Pambansa, mula 1978 hanggang 1984. Mula 1984 hanggang 1986, nagpadala ng isang assemblyman at-large ang lalawigan sa Regular Batasang Pambansa.
Sa ilalim ng bagong Konstitusyon, napanatili ng lalawigan ang solong distrito nito noong 1987.
Notes
Notes
Notes
Notes
Notes
Jazz

Ang Jazz ay isang uri ng tugtugin o musikang naimbento sa Estados Unidos. Pinagsasama ng musikang Jazz ang Aprikano-Amerikanong musika at musikang Europeo. Nagsimula ang Jazz sa Estados Unidos noong kaagahan ng ika-20 daangtaon. Nagkaroon ito ng impluwensiyang pangtugtugin ng mga aliping Aprikano na dinala mula sa Aprika upang maghanapbuhay sa mga taniman ng katimugang Estados Unidos, katulad ng mga awiting "pagtawag at pagtugon" at mga notang bughaw, kilala sa Ingles bilang mga blue note. Mayroon din mga estilong Europeo ang musikang Jazz.
Ang Panahon ng Jazz o Kapanahunan ng Jazz (Ingles: Jazz Age) ay ang pangalan ng dekada ng 1920 batay sa katanyagan ng musikang jazz. Isang tampok ng dekada ng 1920 ang Jazz Age (na nagwakas sa Ang Dakilang Depresyon) nang maging popular ang tugtuging jazz at sayaw. Partikular itong naganap sa Estados Unidos, ngunit nangyari rin sa Britanya, Pransiya, at iba pang mga lugar. Gumanap ng malaking bahagi ang jazz sa mas malawak na mga pagbabagong pangkultura noong kapanahunang iyon, at ang impluwensiya nito sa kulturang pop ay nagpatuloy nang matagal pagkalipas nito. Pangunahing nagmula ang musikang jazz mula sa New Orleans, at ito ay isang pagsasanib ng tugtuging Aprikano at Europeo. Ang Kapanahunan ng Jazz ay madalas na tinutukoy na kasama ang penomeno na tinutukoy bilang ang Roaring Twenties (literal na "Umaatungal na Dekada ng 1920" na ang diwa ay "Dumadagundong na Dekada ng 1920").
HDTV

Ang HDTV (daglat sa Ingles: high-definition television) ay isang sistema ng telebisyon na nagbibigay ng isang resolusyon ng larawan na mas malaki sa SDTV. Ang HDTV ay ang kasalukyang pamantayang video format ng karamihan ng mga brodkast tulad ng telebisyong terestriyal, telebisyong kable, telebisyong satelayt, mga DVD at video streaming.
Maaaring ipadala ang HDTV sa iba't ibang mga format:
Ang lathalaing ito na tungkol sa Telebisyon ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
ACAZ C.2

The ACAZ C.2, Ateliers de Construction Aeronautique de Zeebruge, was a prototype Belgian biplane fighter aircraft built in the 1920s.
Built entirely of Duralumin metal, it was an advanced design at the time of its first flight in 1926, but although evaluated by the Belgian Air Force, no orders were placed. Of conventional biplane construction, the C.2, registered as O-BAFX, later OO-AFX, incorporated one unique feature - all four of its wings were identical and interchangeable. The aircraft also included space for cameras, allowing it to be used for photo-reconnaissance.
Flown early in 1926 and evaluated by the Belgian Aéronautique Militaire, the C.2 tandem two-seat fighter-reconnaissance biplane was built by the Ateliers de Construction Aéronautique de Zeebrugge (A.C.A.Z.). Of all-metal construction, the C.2 was powered by a 450 hp Hispano-Suiza 12Ha 12-cylinder liquid-cooled engine, and an interesting feature was the interchangeability of all four main wing panels. The pilot and observer/gunner were seated in tandem and armament consisted of a single fixed forward-firing synchronized 7.7-mm Vickers machine gun and two Lewis guns of similar caliber on a flexible mount. No production order for the C.2 was placed by the Aéronautique Militaire, and, on 03/09/1928, the sole prototype was employed for an attempt to fly to the Belgian Congo, this ending in a forced landing in France. The Aircraft was written off on 01/25/1933.
Data from The Complete Book of Fighters
General characteristics
Performance
Armament
Ateliers de Construction Aéronautique de Zeebruges

Ateliers de Construction Aéronautique de Zeebruges (ACAZ) also known as Zeebrugge Aeronautical Construction Company (Zacco) was a Belgian aircraft manufacturer of the 1920s, based in Zeebrugge. The company built a number of innovative prototypes, but due largely to indifference by the Belgian government, the company folded without having put a single design into mass production.
List of educational institutions in Dasmariñas

The following is a list of educational institutions in Dasmariñas, Philippines.
Source: Private Masterlist of Schools 2011-2012 Dasma City - DepEd
Dasmariñas is divided in five public school districts: Dasmariñas I to V. Formerly, Dasmariñas was divided only into two school districts, until it was reapportioned after the municipality attained cityhood. School districts apply only in elementary schools.
1920 United States census

The 1920 United States census, conducted by the Census Bureau during one month from January 5, 1920, determined the resident population of the United States to be 106,021,537, an increase of 15.0 percent over the 92,228,496 persons enumerated during the 1910 census.
The 1920 Census was determined for 1 January 1920. The actual date of the enumeration appears on the heading of each page of the census schedule, but all responses were to reflect the individual's status as of 1 January, even if the status had changed between 1 January and the day of enumeration.
Despite the constitutional requirement that House seats be reapportioned to the states respective of their population every ten years according to the census, members of Congress failed to agree on a reapportionment plan following this census, and the distribution of seats from the 1910 census remained in effect until 1933. In 1929, Congress passed the Reapportionment Act of 1929 which provided for a permanent method of reapportionment and fixed the number of representatives at 435.
This was the first census in which the United States recorded a population of more than 100 million. It was also the first census in which a state—New York—recorded a population of more than ten million.
This census also marked a significant population shift from rural to urban. According to the Census Bureau, "Beginning in 1910, the minimum population threshold to be categorized as an urban place was set at 2,500. "Urban" was defined as including all territory, persons, and housing units within an incorporated area that met the population threshold. The 1920 census marked the first time in which over 50 percent of the U.S. population was defined as "urban."
The 1920 census collected the following information:
Full documentation for the 1920 census, including census forms and enumerator instructions, is available from the Integrated Public Use Microdata Series.
The original census enumeration sheets were microfilmed by the Census Bureau in the 1940s, after which the original sheets were destroyed. The microfilmed census is available in rolls from the National Archives and Records Administration. Several organizations also host images of the microfilmed census online, and digital indices.
Microdata from the 1920 census are freely available through the Integrated Public Use Microdata Series. Aggregate data for small areas, together with electronic boundary files, can be downloaded from the National Historical Geographic Information System.
Abami b'umushumi

Ibyishi n'imigani
abami b'imishumi ni abami baturutse mu ijuru bitwa Ibimanuka. Bibera aho, ibihe birahita, ibindi birataha. Kera kabaye, bene Muntu bamaze gucura ubwenge, Ibimanuka birataha, bisubira mw'ijuru, u Rwanda bisiga biruraze [Gihanga] cya Kazi. Bene Gihanga rero ni bo bitwa Abami b'Umushumi.
Se wa Gihanga, Kazi, yari Ikimanuka, ariko yari yarashatse Nyirarukangaga rwa Nyamigezi ya Kabeja, umwami w'Abazigaba, bakaba Abasangwabutaka. Murumva rero ko Gihanga yari "ikivange" cy'abaturutse mw'ijuru n'abakuriye kw'isi. Abami b'Umushumi nabo bakazakurikirwa n'abitwa Abami b'Ibitekerezo. Ngiyo inkomoko y'Abami b'Urwanda, kandi ni nayo y'Abantu bose.
Nk’uko ubushakashatsi bwakozwe bubigaragaza, kubita abami b’umushumi bituruka ku buryo bakuturanyije (barwanye inkundura) mu kurema igihugu cy’u Rwanda bahereye ku kantu gato.
Iyo usesenguye usanga neza , usanga aba bami bariziritse umushumi cyangwa se umukanda bivuga ko byabagoye cyangwa se byabaruhije kurema u Rwanda bityo bakurizaho kwita Abami b’Umushumi.
1. Gihanga Ngomijana + Nyiragihanga Nyirarukangaga (Umugabekazi wakomokaga mu Zigaba)
2.Kanyarwanda Gahima +Nyirakanyarwanda Nyamususa (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
3. Yuhi Musindi +Nyirayuhi Nyamata (Umugabekazi wakomoka wakomokaga mu Singa)
4. Rukuge +Nyirarukuge (Umugabekazi Nyirankindi (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
5. Nyarume +Nyiranyarume +Nyirashyoza (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
6. Rumeza + Nyirarumeza Kirezi (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
7. Rubanda +Nyirarubanda Nkundwa (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
8. Ndahiro Ruyange +Nyirandahiro Cyizigira (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
9. Ndoba Samembe + Nyirandoba Monde (Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
10. Nsoro Samukondo +Nyiransoro Magondo ( Umugabekazi wakomokaga mu Singa)
Ishyamba rya Buhanga

Ukimara kwinjira muri aka gace kagizwe ahanini n’ishyamba, utungurwa n’umutuzo udasanzwe uhagaragara ndetse n’ibiti byo mubwoko butandukanye budakunze kugaragara hirya no hino mu Rwanda. Hirya y’amoko atandukanye y’ibiti hamwe n’umutuzo urangwa muri kariya gace, unahabona ibimenyetso byifashishwaga mu kwimika abami mu myaka yatambutse ukabasha kubisobanukirwa ubifashijwemo n’umukozi w’ikigo cy’igihugu cy’iterambere (RDB) uhakorera buri munsi.
I Buhanga kwa Gihanga ni agace nyaburanga kandi gakorerwamo ubukerarugendo gaherereye mu Kagari ka Bukora, Umurenge wa Nkotsi ho mu karere ka Musanze aka gace kakaba kabumbatiye ibintu byinshi byarangaga umuhango wo kwimika Abami mu Rwanda rwo hambere.
Iriba rya Nkotsi na Bikara ryafatwaga nk’Icyuhagiro cy’umwahi; aha ngo umwami yashyirwaga muri iryo riba maze akogeshwa amazi ‘azira inenge’ arigize hagamijwe kumurinda abanzi bashoboraga kumutera. mwami nyuma yo kozwa, yagombaga guhita ayobora inama yamuhuzaga n’abagaragu be bakuru, iyo nama yabaga irimo n’Abiru maze akababwira imigabo n’imigambi afite mu gihe cy’ubutetsi bwe.” Ku rundi ruhande amakuru atangwa n’abaturage baturiye ririya riba ahuriza ku kuritangarira ibintu bahuza no kuba amazi yaryo ngo adashobora gukama bakaba kandi ngo batangazwa no kuba amazi yaryo aba menshi mu gihe cy’izuba ryinshi noneho mu gihe cy’imvura nyinshi bwo akagabanuka.
Prime Minister of Rwanda

The prime minister of Rwanda is the head of government of the Republic of Rwanda. The prime minister is appointed by the president, along with other ministers in the Cabinet. A total of 11 people have served in the office. The incumbent prime minister is Édouard Ngirente, who took office on 30 August 2017.
The Prime Minister’s Office is entrusted with assisting the prime minister in the implementation of national policies.
This lists the prime ministers of Rwanda since the formation of the post in 1961 (during the Rwandan Revolution), to the present day.
Kings (musician)

Kingdon Chapple-Wilson (born 1991), known professionally as Kings, is a New Zealand rapper, record producer, singer and songwriter. He has been producing music under his self-run label Arch Angel Records since 2018, and holds the record for longest-running No. 1 single in New Zealand for his 2016 song "Don't Worry Bout' It" [sic].
Kings is of Māori and Samoan ethnicity. His grandfather was artist and educator Arnold Manaaki Wilson. He has one daughter and they live in Auckland, New Zealand. He is 6 feet tall. His music studio is at Awataha Marae, which was built by his grandfather. Kings began playing the guitar at age seven and first learned the skills of his trade from completing a foundation year course at MAINZ.
Kings started his career providing music production services for companies around the world for use in commercials, television and film. He pursued a solo career in the mid-2010s, collaborating with New Zealand electronic producers such as Dan Aux, General Lee, and Jolyon Petch.
In 2016, Kings released his debut single "Don't Worry Bout' It". The song became the biggest New Zealand single release that year and surpassed the record for longest running No. 1 on the New Zealand Singles Chart, previously held by Lorde, spending 33 consecutive weeks at the top. The music video was filmed impromptu by Kings in Fiji and then edited on the plane ride home. "Don't Worry Bout' It" was certified double platinum and won the "Highest Selling New Zealand Single" and "Radio Airplay Record of the Year" awards at the 2017 Vodafone New Zealand Music Awards.
Kings released his self-titled debut extended play (EP) in late 2016, which also included the singles "What We Supposed To Do" and "Someday". Kings was named "Breakthrough Artist of The Year" at the 2016 Vodafone New Zealand Music Awards, as well as "Best Pacific Male Artist", "Best Urban Artist", "Best Producer" at the Vodafone Pacific Music Awards. Kings was nominated for "Best Solo Artist" for the EP, at the 2017 New Zealand Music Awards.
In late 2017, Kings independently released his debut album Chapter One. The album featured the singles "We'll Never Know", "Domino" and "In the Sun". Six months later Kings released his second album Two, in early 2018, which featured the singles "You Do" and "Temporary Me". The single "Temporary Me" saw Kings make the finalist list for the 2018 APRA Silver Scroll Award. In 2021, Kings was featured on the New Zealand version of The Masked Singer as the "Monster". He was revealed in his fifth appearance.
Notes
26-и МИР – София (област)

26-и МИР – София-област (или 26. многомандатен избирателен район) е избирателен район в България, който обхваща Софийската област.
Резултати от парламентарните избори през юли 2021 г. в област Софийска, при 41,93 % избирателна активност (подредени според номера на бюлетината):
Чепинци (област София)

Чѐпинци е село в Западна България. То се намира в Район Нови Искър, Столична община, област София.
Намира се на 5 km от София, измерено от табелата за изхода на София в кв. Орландовци. Приблизителното разстояние от пл. „Сточна гара“ до Чепинци е 10 km.
Село Чепинци е създадено в края на 12 и началото на 13 век. Първият писмен документ, от който се черпи сведения за селото, е от 1446 г.
Тукашните жители са били вярващи християни, доказателство за което е съграденият от тях Чепински манастир „Свети Три Светители“, в който е имало братство от 20 монаси. При турски набег монасите избягват и се установяват в манастира Седемте престола, намиращ се в Искърското дефиле.
Баластриера „Чепинци“ – няколко водоема, обединени под общо име, които се използват за добив на инертни материали (пясък).
Селото се обслужва от 3 автобусни линии: 18, 20, 28.
Софийска планина

Софийска планина е планина в южния клон на Мургашкия дял на Западна Стара планина в Област София и Софийска област, северна ограда на Софийската котловина.
Софийска планина се простира на повече от 35 км северно от Софийската котловина, а ширината ѝ е 10 – 12 км. От запад долината на Крива река (ляв приток на Блато от басейна на Искър) я отделя от Три уши, а северната граница с Мала планина следи долината на река Дълбочица (ляв приток на Искър). Границата с Голема планина минава по долината на Батулийска река от Искър до водослива на река Елешница. Чрез седловина висока 1091 м се свързва на изток с планината Мургаш. Между град Нови Искър и село Реброво на протежение от 13,5 км се проломява от река Искър.
Билото ѝ е плоско и заравнено, разположено на 900 – 1000 м н.в., над което стърчат отделни върхове.
Най-висока точка е връх Готен (1294,3 м), разположен в най-източната ѝ част, на около 3,5 км по права линия северно от град Бухово.
Образувана е върху южното бедро на Свогенската антиклинала. Южният склон е изграден предимно триаски пясъчници и конгламерати. В ограничено количество се разкриват палеозойски кристалинни скали и гранити. Във връзка с геоложкия ѝ строеж са и почти изчерпаното железнорудно находище в района на Кремиковци. Този южен склон е повсеместно запълнен с наносни конуси.
Климатът е умерено-континентален със сравнително студена зима и прохладно лято.
Почвите са кафяви горски, канелени горски и сиви горски.
Планината е силно обезлесена, като растителността е дълбоко антропогенно променена. Запазените на отделни места гори са предимно от горун и габър. В миналото са провеждани мероприятия за залесяване с иглолистни гори.
Във вътрешността на планината, в Искърския пролом са разположени селата Владо Тричков и Луково и големите вилни зони „Луково“ и „Ромча“, а в западната ѝ част село Царичина. По южното ѝ подножие от изток на запад са разположени град Бухово, кварталите на София „Сеславци“ и „Кремиковци“, селата Локорско, Войнеговци и Подгумер, град Нови Искър и селата Кътина, Балша, Драговищица и Градец. По северното ѝ подножие са селата Церецел, Реброво, Батулия, Бакьово и Ябланица.
През планината, по долината на река Искър, от Реброво до Нови Искър, на протежение от 15 км преминава участък от второкласен Републикански път II-16 от Държавната пътна мрежа Ребърково – Своге – София. Успоредно на пътя преминава и част от трасето на жп линията София – Горна Оряховица – Варна.
По западното подножие, на протежение от 6,3 км, преминава участък от второкласен Републикански път II-81 София – Монтана – Лом.
В южното подножие на планината, близо до село Кътина се намират Кътинските земни пирамиди – земни и скални образувания. Пирамидите са туристически обект, официално са обявени за природна забележителност на 10 април 1962 г. Разположени са на площ от 12,50 хектара. В последните десетилетия броят и размерите на пирамидите намалява.
По южното подножие на планината се намират и православните манастири:
Било (планина)

Било планина е планина в Западна Стара планина, Софийска област, на север от Етрополска планина. По северното и източното ѝ подножие преминава условната граница между Западна Стара планина на юг и Западния Предбалкан на север.
Планината Било се издига в най-източната част на Западна Стара планина. На север се спуска стръмно към Ботевградската котловина, а източно от град Правец, чрез седловина висока 658 м се свързва с планинския рид Лакавица на Предбалкана. На юг чрез седловина висока 1140 м, на около 1 км южно от хижа „Рудината“ се свързва с Етрополска планина на Стара планина. На запад долината на река Бебреш я отделя от планината Мургаш (също част от Стара планина), а на изток – долината на река Малки Искър – от планинския рид Лисец, който е част от Предбалкана.
Дължината ѝ от запад на изток е 22 км, а ширината – 5 км.
Най-високата точка е връх Маняков камък (1439,2 м), разположен на около 2 км североизточно от хижа „Рудината“.
Изградена е от палеозойски кристалинни скали и триаски и юрски варовици и пясъчници.
Северните и североизточните ѝ склонове са силно разчленени от притоците на Бебреш и Малки Искър.
Почвите са кафяви горски и сиви горски.
Склоновете ѝ са обрасли предимно с букови гори, а билото е заето от пасища.
В северното подножие на планината са разположени градовете Ботевград и Правец, а по югоизточното – град Етрополе и селата Горунака и Бойковец.
В Било се намират следните хижи: В южната ѝ част на 1295 м н.в. е разположена хижа „Рудината“, която е изходен пункт към билото на Стара планина
През западната и северозападната част на Било планина, на протежение от 19 км преминава участък от автомагистрала „Хемус“, като по трасето ѝ са прокопани тунелите „Топли дол“ и „Ечемишка“.
София – ден и нощ

„София – ден и нощ“ е реалити сериал за живота в големия град, излъчен в България. Той е по лиценз на германската поредица на RTL2 „Berlin-tag und nacht“. Излъчва се по Нова Телевизия и Кино Нова. Първият епизод е на 29 септември 2015 от 22:00 часа. В България продуцент на „София – ден и нощ“ е „Hidalgo Productions". Със своите 574 излъчени епизода, „София – ден и нощ“ е най-дългият български сериал.
Сериалът в България приключва на 8 март 2019 г. с 574 епизода, оригиналната му версия в Германия продължава и до днес с над 3350 излъчени епизода.
Сериалът проследява животът на младите хора в София. В центъра му е квартирата на Боби, която е дом и на ред други колоритни и различни хора. В началото това са само приятели на Боби, впоследствие идват нови и непознати хора, а някои си тръгват. Работа, любов, приятелство, скандали, изневери, разочарования, купони- всичко това е ежедневие за съквартирантите.
Нощ на игрите в София

„Нощ на игрите в София“ (Sofia Game Night) е инициатива на Гьоте-институт България, която цели да покаже и постави на фокус различни аспекти на игрите и разработката на игри: от процеса на разработка на игри, до икономическата роля на гейминг индустрията и електронните спортове, потребителското преживяване и удоволствието от игрите.
„Нощ на игрите в София“ се провежда в рамките на един уикенд всяка есен от 2018 година насам в София. Включва различни локации, много събития, онлайн и офлайн. Участието в събитието е безплатно.
Нощ на игрите включва 30 – 40 различни събития, които протичат при различни формати
Уикипедианската обшност е част от събитието. През 2019 г. организира като част от Нощ на игрите в София Уики Диксит игри, а през 2020 г. – с редактон на тема Игри в Уикипедия на български език.
Новогодишна нощ

„Новогодишна нощ“ (на английски: New Year's Eve) е американска романтична комедия от 2011 година на режисьора Гари Маршъл. Във филма участват Хали Бери, Джесика Бийл, Джон Бон Джоуви, Абигейл Бреслин, Крис „Лудакрис“ Бриджис, Робърт де Ниро, Джош Дъмел, Зак Ефрон, Хектор Елисондо, Катрин Хайгъл, Ащън Къчър, Сет Майърс, Лиа Мишел, Сара Джесика Паркър, Мишел Пфайфър, Тил Швайгер, Хилари Суонк и София Вергара.
Филмът излиза на екран на 9 декември 2011 г. и спечели 142 милиона долара.
В България филмът е пуснат по кината на същата дата от Александра Филмс.
През 2015 г. е излъчен по Би Ти Ви с български войсоувър дублаж, направен в студио Медиа Линк. Екипът се състои от:
1001 нощ (сериал)

„1001 нощ“ (на турски: Binbir Gece) е турски сериал от 2006 г. с огромна популярност. В главните роли играят актьорите Халит Ергенч, Бергюзар Корел, Метин Чекмез, Тарду Флордун и Джейда Дювенджи. В Турция, Азербайджан, Гърция, Кувейт, Македония, България и Румъния е един от най-гледаните сериали. В България е първият излъчен турски сериал, като постига небивал рейтинг в слота си на излъчване.
Пренебрегвайки съветите на роднините си, Шехерезада се омъжва за Ахмет, син на патриархално семейство, и ражда син. Когато момченцето е на една годинка, Ахмет загива в катастрофа.
Шехеразада остава сама да се бори с живота, но нещастията ѝ не свършват дотук. Тя научава, че детето ѝ е болно от левкемия. Младата жена отдава сърцето и душата си, опитвайки се да му осигури нужното лечение.
За да бъде направена операция на малкия, Шехеразада трябва да заплати 200 000 долара, но успява да събере, едва 50 000. За останалите 150 000, първо се обръща към богатия си свекър с молба за помощ, но сълзите на майката не трогват коравото му сърце. Банките също отказват заем.
Последната ѝ надежда остава фирмата, в която работи. Единият от двамата ѝ собственици ѝ отправя предложение, което напълно ще промени живота на младата жена.
Музиката на интрото и кредитацията (финални надписи), както и фоновата са на турския композитор Карач, а на някои сцени звучи сюитата „Шехерезада“ на руския композитор Николай Римски-Корсаков.
В България сериалът е първият турски сериал излъчен в ефир. Започва на 8 декември 2008 г. по Нова телевизия и завършва на 18 юни 2009 г. На 31 май 2010 г. започва повторно излъчване. Ролите се озвучават от Татяна Захова, Ани Василева, Симеон Владов, Николай Николов и Тодор Николов.
На 29 юни 2009 г. започват повторенията по Диема Фемили.
Най-дългата нощ

„Най-дългата нощ“ е български игрален филм (драма) от 1967 година на режисьора Въло Радев, по сценарий на Веселин Бранев. Оператор е Борислав Пунчев. Музиката във филма е композирана от Симеон Пиронков.
Житен (област София)

Жѝтен е село в район „Нови Искър“ в Столична община, област София - град. Намира се в западна България.
Селото се намира в северозападната част на софийското поле в полите на Стара планина. Разстоянието от околовръстния път до него е 5 км. До центъра на София разстоянието е 15 km. На изток е разположено село Доброславци. На юг е разположен Мрамор. На север съвсем близо е с Голяновци.На запад и в самото село тече Крива река.
В средата на 20-те години на XX век, по инициатива на Янаки Моллов, в Житен е реализирана експериментална програма с държавно финансиране за създаване на модерни („образцови“) земеделски стопанства.
Селото се обслужва от 2 автобусни линии: 28, 31.
На Житен е наречена улица в квартал „Надежда III“ в София (Карта).
Кривина (област София)

Кривина е село в Западна България. То се намира в Район Панчарево на СО, област София.
Кривина се намира на изток на разстояние 14 km от центъра на столицата София и на 700 метра от източната дъга на Околовръстното шосе. На север селото граничи с няколко живописни езера, отдалечени на 600 m от жилищната зона, докато на изток е голямото езеро на Кривина, което отстои на 200 m. На юг граничи с Казичене, което е и най-близкото разположено селище. Разстоянието между двете е 2,7 km. В землището на селището има наличие на високи подпочвени води. Теренът е равнинен, климатът е умерено континентален с ярко изразени годишни сезони. Село Кривина е средно голямо. По официални данни живеят 1458 души.
Преди доста години, когато още село Кривина не е съществувало, през неговата територия са преминавали три реки – Мачкова, Мотиска и Искър. Първоначално селото се е намирало в Стара планина близо до Беледие хан в местността Водениците по поречието на река Крива. Старото селище било закътано и скрито, но турците го откриват и опожаряват. Половината от жителите му се поселват в село Градец – Софийска област и махала Беледие хан, Царичина, а останалите се преселват и основават днешното село Кривина, станало по-късно квартал на София. Според легендата по време на османското владичество жителите на селото били недоволни от присъствието на турците и една нощ избили всички до един, събрали покъщнината си и избягали защото знаели какво ги очаква. Настаняват се на днешното място, където владетел на земите бил също турчин, но с различни разбирания. Той раздал част от земите си на кривинчани за ползване срещу обработване на собствените му земи. По-късно оставил много земи на родовете, които останали и му били верни.
Селото се обслужва от две автобусни линии: 8, 14.
Кривинското основно училище навършва своя 140-годишен юбилей на 22 май 2018 г., но през 2019 г. е закрито поради намалял брой на учениците.
На Кривина е наречена улица в квартал „Христо Смирненски“ в София (Карта).
Залив Кривина на остров Тринити в Антарктика е наименуван в чест на село Кривина.
Теодор Русо

Теодор Русо (на френски: Théodore Rousseau) е френски художник – пейзажист. Основател е на „Барбизонската школа“. Събира около себе си първите художници, рисуващи на открито сред природата. Творчеството на Русо се отнася към реализма.
Теодор Русо роден е на 15 април 1812 г. в Париж. Първите уроци по живопис получава от братовчед си Филип Русо, също художник. На 15 години учи 2 години при художника Жан Шарл Ремон. Русо пътува до Оверн и Нормандия, където рисува.
През 1831 г. Русо подава заявка за участие в Парижкия салон. Неговият пейзаж „Дивата природа в Оверн“ получава признание за техника на рисуване на живо. Следващите четири салона в Париж са неуспешни за Русо и до 1849 г. той не участва в публични изложби.
През зимата на 1836 – 1837 г. Русо рисува заедно с Диас де ла Пеня в Барбизон. Природата в Барбизон му е направила голямо впечатление и художникът се връща всяка година там, а през 1848 г. се премества заедно със съпругата си за постоянно.
Около Русо в Барбизон се събират група художници – Диас де ла Пеня, Жул Дюпре, Франсоа Добини. Така се създава „Барбизонската школа“, а Теодор Русо става неин ръководител.
Теодор Русо умира на 22 декември 1867 г. в Барбизон на 55-годишна възраст от сърдечен удар.
Русо обича и изучава природата, търси внушителните форми на вековните дъбове, грейналата светлина на залеза, плъзнала се по силуетите на дърветата. Спира вниманието си на средния план в пейзажа и го акцентира. Предният план – блатиста земя, трева, селски път – служи за подчертаване значението на втория план. Там са дърветата, поляните, които заемат най-значителната част от картината.
Едни от най-хубавите пейзажи на Русо са „Блатист пейзаж“, „Залез в края на гората при Фонтенбло“, „В околностите на Гранвил“.
Русо обича детайлите, изучава дори зеленикавите лишеи по напуканата кора на дърветата. Умее да обобщава дребните неща в цялото, да ги подчинява на общата концепция.
Provinces of Bulgaria

The provinces of Bulgaria (Bulgarian: области на България, romanized: oblasti na Bǎlgariya) are the first-level administrative subdivisions of the country.
Since 1999, Bulgaria has been divided into 28 provinces (Bulgarian: области – oblasti; singular: област – oblast; also translated as "regions") which correspond approximately to the 28 districts (in Bulgarian: окръг – okrǎg, plural: окръзи – okrǎzi), that existed before 1987.
The provinces are further subdivided into 265 municipalities (singular: община – obshtina, plural: общини – obshtini).
Sofia – the capital city of Bulgaria and the largest settlement in the country – is the administrative centre of both Sofia Province and Sofia City Province (Sofia-grad). The capital is included (together with three other cities plus 34 villages) in Sofia Capital Municipality (over 90% of whose population lives in Sofia), which is the sole municipality comprising Sofia City province.
The provinces do not have official names – legally (in the President's decree on their constitution), they are not named but only described as "oblast with administrative centre [Noun]" – together with a list of the constituting municipalities. In Bulgaria they are usually called "[Adjective] Oblast"; occasionally they are referred to as "Oblast [Noun]" and rarely as "oblast with administrative centre [Noun]".
The Bulgarian term "област" (oblast) is preferably translated into English as "province", in order to avoid disambiguation and distinguish from the former unit called "окръг" (okrag, translated as "district") and the term "регион" (always translated as "region"). At any rate, "district" and "region" are sometimes still used to name these contemporary 28 units.
In 1987, the then-existing 28 districts (okrags) were transformed into 9 large units (in Bulgarian called oblasts – provinces), which survived until 1999.
The 9 large provinces are listed below, along with the pre-1987 districts (post-1999 small provinces) comprising them.
On 1 January 1999, the old districts were restored with some modifications, but the designation "oblast" ("province") was kept.
Sofia Black-D'Elia

Sofia Black-D'Elia (born December 24, 1991) is an American actress. She is known for her television roles, such as Tea Marvelli in Skins, Sage Spence in Gossip Girl, Andrea Cornish in The Night Of, and Frannie Latimer in Your Honor. From 2017 to 2018 Black-D'Elia starred as Sabrina on the Fox comedy The Mick. She also starred in the 2015 film Project Almanac and the 2016 film Viral. From 2022-2023, Black-D'Elia played the lead role in the Freeform comedy series Single Drunk Female.
Black-D'Elia was born and raised in Clifton, New Jersey, where she graduated from Clifton High School. Her mother, Elinor, works in printing. Her father, Anthony V. D'Elia, is a judge of the Superior Court of New Jersey. Her father is of Italian descent and her mother is Jewish. Black-D'Elia had a bat mitzvah ceremony. She started acting at the age of five and signed up for dancing classes at Broadway Bound.
Black-D'Elia's first significant role was the recurring character Bailey on the soap opera All My Children at age seventeen. In 2010, she joined the cast of the MTV teen drama Skins as Tea, an openly lesbian teenager. In the fall of 2012, Black-D'Elia played the role of Sage Spence in the sixth and final season of Gossip Girl. Black-Delia starred in the Michael Bay–produced time travel thriller Project Almanac, which was released in January 2015. In 2016, she appeared in the HBO miniseries The Night Of. The same year she starred as Emma in the horror film Viral.
Black-D'Elia played Sabrina Pemberton on Fox comedy television comedy series The Mick from 2017 to 2018. In 2019 she was in the role of Frannie on the Showtime legal drama television series Your Honor, which premiered in late 2020. She starred in the Freeform comedy series Single Drunk Female for two seasons.
Black-D'Elia lives in New York City. Black-D'Elia met filmmaker Henry Joost while working on the 2016 film Viral, which he co-directed. They married in October 2021.
Sandra Vergara

Sandra Vergara Medina (born September 11, 1988) is a Colombian actress, television host and model. Since 2020, she has served as a correspondent for People magazine‘s series People (The TV Show). She is also the co-host and beauty expert of Yahoo!'s digital series Hook'd (2019–present).
Sandra Vergara Medina was born on September 11, 1988, in Colombia. Her mother, Margarita Vergara de Vergara, was a homemaker, and her father, Julio Enrique Vergara Robayo, was a cattle rancher for the meat industry. She is the sister of actress Sofía Vergara and singer Veronica Vergara. Upon arriving to Los Angeles, she lived with sister Sofia for four years and worked as a wardrobe stylist and makeup artist. She worked with several celebrity clients, such as Jordana Brewster, Asia Argento, Bijou Phillips, Casey Johnson and Rumer Willis.
Vergara started her modeling at age 24, and appeared in pictorials for Maxim, Esquire and Regard. In 2009, she portrayed Beauty in the CBS police procedural drama series CSI: Miami, in the episode "Head Case". In 2010, Vergara appeared in 40 episodes of the soap opera Chico de mi Barrio as Sofia. She appeared in the horror film Fright Night (2011) as Ginger. In March 2011, Vergara was cast in the pilot of NBC's Mann's World. In 2013, she landed the role of Theresa Corazon in six episodes of the soap opera The Bold and the Beautiful.
She had guest roles on television shows such as Nip/Tuck, Eleventh Hour and CSI: Crime Scene Investigation. In 2015, she became the beauty expert and co-host of E!'s talk show revolving around plastic surgery titled Good Work, alongside RuPaul and Terry Dubrow. The show featured the hosts and guests discussing the "good work" and the "not so good work" of Hollywood celebrities regarding the quality of their plastic surgery. In 2019, she became the co-host of Yahoo!’s digital series Hook’d and a regular contributor to Yahoo! Lifestyle digital.
In August 2020, Variety announced that Vergara is serving as a Los Angeles correspondent for People magazine‘s new series People (The TV Show). The series premiered on September 14, 2020 on People's website, other People platforms, and on Meredith’s local television markets.
RuPaul's Drag Race season 3

The third season of RuPaul's Drag Race began airing on January 24, 2011, and ended its run on May 2 of the same year. Thirteen drag queens competed for the title of "America's Next Drag Superstar", a headlining spot on the Absolut Tour, a lifetime supply of Kryolan makeup, and a cash prize of $75,000.
This season had Michelle Visage replacing Merle Ginsberg at the judge's table and Billy Brasfield (better known as Billy B), Mike Ruiz, and Jeffrey Moran filling in for Santino Rice's absence during several episodes. Billy B, celebrity makeup artist and star of the HGTV mini-series Hometown Renovation, appeared as a judge in five episodes. Whereas Mike Ruiz only judged for two episodes, and Jeffrey Moran for one, Moran only appeared for promotional reasons. Due to Billy B's continued appearances, he and Rice are now considered to have been alternate judges for the same seat at the judges table, both appearing side-by-side in the reunion special to announce Yara Sofia as the season's Miss Congeniality.
Other changes made included the introduction of a wildcard contestant from the past season, Shangela; an episode with no elimination; and a contestant, Carmen Carrera, being brought back into the competition after having been eliminated a few episodes prior. A new pit crew was also introduced consisting of Jason Carter and Shawn Morales.
The theme song playing during the runway every episode was changed to "Champion" while the song playing during the credits is "Main Event", both from RuPaul's album Champion. As with the previous season, each week's episode was followed by a behind-the-scenes show, RuPaul's Drag Race: Untucked. On December 6, 2011, Amazon.com released this season on DVD via their CreateSpace program.
The winner of the third season of RuPaul's Drag Race was Raja, with Manila Luzon being the runner-up.
Ages, names, and cities stated are at time of filming.
Notes:
Legend:
Legend:
Listed in chronological order:
Based upon point/share system for Nielsen ratings. The first number represents the percentage of households within the population viewing the program (known as points). The second number (known as shares) is how many households were expected to view the program, within the population. For example, Episode 8 has a point/share of "0.3/1". This means .3% of households viewed the program from the expected 1%, showing .7% of the show's audience were watching a different program.
Before the season even started airing, blogger Perez Hilton revealed Raja as the winner to the public, causing an uproar from fans. It also led to the show's crowning format being changed, with the finale taped with several different winning outcomes. The true outcome would then be announced during the broadcast of the finale in an attempt to conceal the winner's identity and prevent any spoilers from taking place. This took place from the following season-onwards.
Electoral region (Bulgaria)

The territory of Bulgaria is divided into 31 electoral regions (Bulgarian: Избирателни райони, romanized: Izbiratelni rayoni) roughly corresponding to the 28 provinces (Bulgarian: Области, Oblasti) of Bulgaria.
Each electoral region nominates a predefined number of seats to the National Assembly of Bulgaria, according to census data for the population of each region. Since 1991, a proportional electoral system was used, with the exception of 2009 parliamentary election. For 2013 parliamentary election the previous proportional electoral system was restored.
In 2009 a mixed system with both simple majority and proportional distribution was introduced. Each one-seat region corresponds to the traditional multi-seat regions. Because of the big diversity of population between regions, this one-seat distribution came into contradiction to article 10 of the Constitution of Bulgaria, stating that elections are to be conducted with equal right to vote. An appeal of this contradiction was brought to the Constitutional Court of Bulgaria, which failed to make a decision, voting 6 to 6. The number of proportional seats for each electoral region was to be reduced by one to allow 31 simple majority seats to be added, while keeping the total number of seats to 240. This led to another controversy, as the seats for some of the regions were reduced by 1, others by 2 and some kept the same number of seats, effectively increasing the total number of seats for the region, including the simple majority seat.
Most electoral regions correspond to the 28 provinces of Bulgaria, except for the two most populous provinces, which are further subdivided. Plovdiv Province is divided into Electoral region 16, corresponding to Plovdiv municipality and Electoral region 17, covering all other municipalities. Sofia City is divided into Electoral regions 23, 24 and 25. Sofia Province which is distinct from Sofia City is represented by Electoral region 26.
The City of Sofia is divided into 24 Administrative regions. Electoral regions 23, 24 and 25 cover 8 Administrative regions each.
Sofia (Clairo song)

"Sofia" is a song by American singer Clairo. Fader Label released it as the third single from her debut studio album Immunity on July 26, 2019. The song was written by Clairo and Rostam Batmanglij, who also produced the song, and features drums from Danielle Haim. "Sofia" became a sleeper hit after going viral on the video-sharing platform TikTok, charting on the Billboard Hot 100 more than a year after its initial release.
Musically, "Sofia" is a Eurodisco, dance-rock, and soft rock song, with a pulsating electropop beat. In a Facebook post, Clairo explained that "Sofia" was inspired by her first experiences having crushes on older women whom she saw in the media. She named Sofía Vergara and Sofia Coppola as examples, and claimed that writing "Sofia" was her way of celebrating her discovery whilst "maintaining the cheesy/corny lyrics you'd normally find in songs where you profess your love". She continued by writing that the song "captures a moment in [her] life but instead of hiding it, it's expressed in an almost 'explosive' manner".
in 2021, Royal Musical Artist "Matthew Edward Hall" from a line of Legendary Chiefs & Native American Kings including the Patron Saint of America Saint Tammany released his version with a prominent new bass line and male vocal performance.
Carolyn Droke of Uproxx described the song as an "anthem for the actualization of [Clairo's] sexuality", saying that the lyrics and rhythm "encapsulate feelings of exhilaration and trepidation at the threshold of a new relationship". Harry Todd of Paste compared the production of the song to that of The Strokes and Sleigh Bells, with its "heavily processed guitars and crunchy drums". He continued to praise producer Batmanglij for "peppering [the song] with arpeggiated synths and vocoder melodies that recall Daft Punk's lovelorn slow-burns", and Clairo for "selling" the song with her vocal performance. Katherine St. Asaph of Pitchfork compared the synths in "Sofia" to that of "Dancing on My Own" by Robyn.
Credits adapted from Tidal.