Лозенец (област Бургас)

Лозенец е село в Югоизточна България. То се намира в община Царево, област Бургас. До 1931 г. Лозенец е населена местност Ембелец (също и Емберлер или Амбелиц), част от град Василико (днес Царево), по името на едноименния нос Амбелиц (Лозенец).
Селото се намира на 6 км северозападно от общинския център Царево и на 58 км югоизточно от областния център Бургас. Близостта на Странджа планина съчетава морския с полупланинския климат и го прави още по-привлекателно място за почивка. Средните летни температури варират между 22 – 25 °C за месеците юни и септември и между 26 – 31 °C за юли и август. Измерванията показват, че морската вода в курортното село е най-чиста по българското Черноморие, а наличието на полезни микроелементи като магнезий, калций, йод, бром и др. са оценени високо от чуждестранни специалисти.
Сред птиците са най-разпространени гларуси и корморани.
Като географски дадености планината и морето играят важна роля в развитието на района. Основен поминък на населението е туризмът и риболовът. Лозенец е типично рибарско село, осигуряващо прясна риба и рибни деликатеси за местните ресторанти. Преобладават двуетажните и триетажните къщи и вили, превърнати в комфортни малки хотели или даващи квартири за почиващите.
Лозенец е най-голямото село в община Царево. То е едно от малкото села в България, на което населението нараства – с около 30% от 2011 до 2024 г. Вилни зони с плажове в покрайнините са местностите Рибарницата на северозапад и Тарфа на югоизток.
Названието на местността Тарфа (Тарха) е с гръцки произход и означава храсталак. Местността представлява плато с площ 363 декара, което югозападно от центъра си има най-голяма надморска височина 27 метра. Платото и едноименният нос Тарфа са изградени от горнокредни вулкански туфи.
Морският бряг е клифов тип, т.е. почти отвесен и е с преобладаващо север-североизточно изложение. До Рибарското пристанище брегът е висок 7 метра и в посока към къмпинг „Оазис“ нараства и достига малко над 15 метра при плажовете „Тарфа“ и „Тарфа Юг“. Откъм вътрешността местността Тарфа има за граница стария път за Царево. Откъм село Лозенец местността Тарфа има за граница безименно дере, което е заустено подземно в акваторията на Рибарското пристанище. Дерето е дълго 1500 метра и началото му е на 40 м н.в. близо до пътя за село Велика. Откъм къмпинг „Оазис“ местността е граничела преди повече от 15 години с устието на река Потурнашка, но коритото на реката е променено изкуствено, вероятно с цел построяването на повече хотели в курорта. Няма никакви реки и дерета, които да текат през самата местност Тарфа и вливайки се в морето да носят пясък и по-едри фракции, поради което и четирите плажа по брега на местността Тарфа са мидени. Малък терагенен принос дава единствено скалистият бряг на плаж „Тарфа“, където има изветрели скали, раздробени до пясък.
Курортното черноморско селище Лозенец носи това име от указ № 162 от 08.04.1931 г. То е пряк наследник на преходното селищно име, което е побългарен вариант на гръцкото нарицателно αμπέλι („лозе“). Наред с Ембелец в народната памет са засвидетелствани и изговорните успоредици Ембеля и Емберлѝ.
Заселването му се дължи на масовото принудително изселване на българите от Източна Тракия и южните склонове на планината Странджа след Балканската и Междусъюзническата война (1912 – 1913). Основното ядро на жителите му се образува от преселници от с. Велика, също Старо Велика, и отчасти, от селищата Малък Самоков и Пенека на около 30 km югоизточно от гр. Малко Търново и непосредствено южно от граничната река Резовска между България и Турция. На 20.09.1913 г. жителите на Старо Велика били принудени от турските (военни и административни) власти да напуснат селото в срок от 24 часа и да преминат новата граница между двете държави при гр. Малко Търново.
След десетгодишни лутания в региона и колебания, десетина семейства се заселват окончателно в землището на някогашното с. Поровица (опразнено вероятно още в началото на 19 век, може би във връзка с Руско-турската война от 1828 г.) Със съдействието на българските власти през пролетта на 1924 г. се създава селищен кадастър и се определят 20 парцела за къщи и дворове, които са разпределени между заселниците по жребий. Няколко години по-късно (1928 – 1929) се застрояват с държавен заем около 30 къщи, които образуват ядрото на селището Ембелец, респ. Лозенец. Пак по същото време оземляват преселниците-тракийци с по 50 дка земя на глава на семейство и се засаждат (отново) по 5 дка лозя в местността „Тарфа“.
През 1929 г. (според някои други източници по-късно) се основава първата селска кооперация за риболов, в който занаят някогашните преселници от Странджа не били особено изкусни. Но кооперацията успява да закупи първите лодки-аламани и мрежи за улов на паламуд. През 1931 г. възниква и още една кооперация, наречена „Сила“, която е имала като предмет на дейност дърводобив и производство („горене“) на дървени въглища. Така бива възродена една стара поминъчна традиция на някогашните величани. Към двете кооперативни сдружения малко по-късно се добавя и една потребителска кооперация с магазин и железаро-коларска работилница, но сведенията за нея са оскъдни и неясни. Затова се предполага, че т.н „горска кооперация“ всъщност е разширила дейността си и като занаятчийска и потребителска.
През 1929 г. жителите на Ембелец обединяват усилията си да построят училище и след много затруднения и чрез самопожертвования успяват да издигнат една учебна стая и канцелария. По за година-две като учители са наемани правоспособни лица (понякога и семейни двойки) от околни или по-далечни селища, но едва през 1950 г. са разкрити прогимназиални и гимназиални класове до 7 клас. Училището на Лозенец са посещавали и деца от околните селища. За тях е било организирано и общежитие, което през летните месеци е използвано като ваканционна база за летуване на деца, поддържана по договор с гр. Кърджали.
През 30-те години на 20 в. все по-настойчиво се е заговорило и за построяване на собствена църква. Много труд е вложен доброволно в набирането на строителен материал, но са липсвали парични средства за строежа. Краят на Втората световна война заварил лозенчани без църква. По празниците отчасти са ходели на черква в съседното село Велика или в общинския център Царево. Сегашната църква „Св. Георги“ е била построена и осветена едва през 1998 г.
Православно християнство.
В Лозенец се намира църквата „Свети Георги“, изградена изцяло с дарения. Само на 1 km северозападно от Лозенец, непосредствено преди хубавия плаж на бившия къмпинг Корал, се намира и пещерата Мечата дупка, заобиколена от 2 плажчета. Името ѝ се дава преди много години от стари рибари, уловили двойка тюлени (морски мечки) в своите мрежи.
В близост до курортното селце се намират и могат да се видят:
Официалният празник на Лозенец е 6 май. Всяка година на тази дата пристигат туристи от цялата страна.
В селото се организират множество различни културни прояви. Обикновено се провеждат на площада в центъра. Организират се различни конкурси, концерти на български и чуждестранни групи и изпълнения на български фолклорни ансамбли. В Лозенец се провежда и национален шампионат по сърф, както и ежегодна фотофиеста.
Плажовете в Лозенец са със златист, мек и ситен пясък. На територията на селото има много плажове – Централен, Корал, Оазис, Мечата дупка, Малък (Хасиенда), Бабешки и 4 плажа в местността „Тарфа“.
Централният плаж представлява дълга плажна ивица около 700 метра, с разположени по нея чадъри, шезлонги, заведения за хранене и летни барчета. Там се намират различни водни развлечения като: водни колела, джетове, „банани“ и др. Може да се посещава училището по сърф, да се язди кон или да се лови риба.
Плажът на къмпинг „Корал“ е северозападно от селото и местността „Рибарницата“. Той е с по-дълга пясъчна ивица от Централния плаж. Достъпът до него е свободен и няма чадъри, шезлонги и джетове, но има училище по сърф. Предпочитан е за къмпинг както от млади двойки, така и от по-възрастни.
Плаж „Мечата дупка“ е разположен между Централния плаж и плаж „Корал“. Намира се в малък залив – естествена лагуна с много бистра вода. Подходящ е за бебета и малки деца, релаксираща почивка и подводен риболов. Няма чадъри, шезлонги и джетове, но има заведения за храна.
Плажът на къмпинг „Оазис“ е разположен югоизточно от Лозенец и местността „Тарфа“, в посока Царево. Там може да се открият всички развлечения, предлагани на Централния плаж, плюс водолазния център, разположен на плажа.
Малкият плаж, наричан още Хасиенда, е плажна ивица, която се намира в източния край на селото. От двете страни плажът е обграден от скали. Там има чадъри, шезлонги, водни колела и джетове. На плажа се намира заведение за храна и напитки.
Бабешкият плаж е разположен между Централния и Малкия плаж. Като цяло преобладава скалист релеф, предпочитан е за нудизъм.
От остров Албатрос – най-северната част на вилната зона в местността „Тарфа“, в посока югоизток през 100 – 200 м последователно са разположени плажовете: Тарфа Рак, Тарфа Кей, Тарфа и Тарфа Юг. Това са мидени плажове с пясъчна ивица в малки заливи между скалите. Първите три са достъпни от вилната зона. Придвижване по края на каменистия морски бряг до водата е възможно само от Рибарското пристанище до Тарфа Рак и между средните два плажа „Тарфа Кей“ и „Тарфа“. Има само един начин за достигане до Тарфа Юг: от пясъка в десния край на плажа „Тарфа“, нагазване и вървене 10 метра по вода до кръста, за да се заобиколи един скален зъбер. Най-големият плаж е Тарфа, с дължина на бреговата линия 205 м. Тарфа Рак, Тарфа и Тарфа Юг са нудистки плажове.
От Лозенец има осигурен шосеен транспорт до Царево, Ахтопол, Китен, Приморско, Дюни, Каваците, Созопол, Бургас и други места по Южното Черноморие.
През лятото автобусите минават няколко пъти на ден. Тръгват от Ахтопол и Царево за различни места или в обратно. Препоръчително е да се купи билет предварително и да се информира за разписанието на автобусите в обратна посока.
Маршрутните таксита пътуват от Царево до Бургас и обратно. Минават на всеки час, а през активния сезон са на интервал от 30 минути до 1 час. Разписанието им е изложено на автогарата в селото. Закупуването на билети е добре да става предварително.
Маршрутът за връщане не винаги съвпада с този за отиване. Например, до Созопол има маршрутно такси, а в обратна посока от Созопол до Лозенец пътува само автобус. Маршрутното такси от Лозенец за Бургас минава през Созопол, но от Бургас в посока Лозенец върви по друг маршрут.