davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
颐和园 (电影)

《颐和园》（英語：Summer Palace）是一部2006年中國大陆电影，由娄烨执导，郭晓冬、郝蕾、胡伶和张献民主演。影片讲述了两名青年男女跨越十几年的的感情纠纷，其中穿插着六四事件等社会背景。本片也是中国大陆首部男女主角正面全裸出镜的电影，而早期电影如《蓝宇》（2001）、《绿帽子（英语：Green Hat）》（2003）、《星星相吸惜》（2004）等有男性正面全裸的镜头。
本片于2004年9月开机，2005年5月关机，拍摄时长九个月。取景地点包括北京、重庆、武汉、柏林、北戴河、图们。《颐和园》于2006年5月18日在戛纳电影节首映。电影中的政治色彩与大量的性爱场景在中国大陆受到关注，因未经中国国家广播电影电视总局批准而擅自参加戛纳电影节，本片在中国大陆被封禁，导演与制片人受到了处罚。
1987年初，中朝边境图们。邮递员晓军去邮局拿信件，之后来到余虹父亲开的杂货铺。余虹打开信件，发现自己被北京的“北清大学”录取。余虹在一个篮球场与晓军见面，晓军与几个打篮球的人发生争执，被打得鼻青脸肿。晚上在草丛中，余虹与晓军发生了性行为。
余虹乘火车来到了北清大学，开始了大学生活。一天，余虹结识了隔壁宿舍的女生李缇，聊天中她告诉余虹她男朋友若古在柏林留学。李缇和余虹与回国后的若古见面，并与在同一大学的周伟结识。余虹逐渐与周伟走近并与其发生性关系。两人在颐和园昆明湖泛舟，在夕阳下相依。
余虹去周伟宿舍，发现他正与一个女生一起吃饭，余虹见状离开。周伟去台球厅找余虹，余想挣脱周伟的怀抱，但最后顺从。在一次欢愉后，余虹要周伟去结扎，并称那样就不疼了。周询问缘由，余说是心理学老师告诉她的，并且她和他上过床。北清大学的学生开始去天安门，余虹几人也一同跟随。李缇与周伟在宿舍进行性行为时，被学校人员发现。余虹见到了周伟的一名舍友，他告诉她教务处已经知道了周李的事情，让她不要再去见周伟。
余虹遇到了来北京探望她的晓军，两人和衣而卧，半夜晓军悄然离去。余虹发现晓军不见，急忙到操场寻找。在操场示威过程中枪声响起，学生们开始四散。余虹的舍友冬冬找到周伟，告诉她余虹不见了。周伟急忙带领冬冬寻找余虹，但未果而返。冬冬再次找到周伟，告诉他余虹已离开。若古离开北京返回柏林，余虹与晓军则返回图们。当时恰为1989年。
1991年，余虹离开图们去往深圳。1994年，周伟与李缇到达柏林。1997年，余虹与深圳好友王波到达武汉。余虹在一间卡拉OK唱歌，之后与一个中年男性去了一间餐厅。下雨天，余虹来到中年男人家中，两人拥吻缠绵。余虹接受了其单位同事吴刚的爱意，并与之发生了性关系。余虹去医院墮胎，与吴刚提出分手，并决定去重庆。周伟也打算去重庆，在柏林的一次聚会中，李缇从高楼落下自杀身亡。周伟回到重庆后，在偶然的机会下联系上了余虹，而此时余虹已为人妻。两人见面后余虹借口去买酒而离开，周伟等了一晚上后驾车离开，而余虹在路上看到了驾车途中的周伟。
导演娄烨称这部影片探讨的是爱情。他认为余红和周伟最美好的瞬间是在颐和园湖面上泛舟的场景，这是片名《颐和园》的含义。主演郝蕾认为“《颐和园》是一个少女的成人礼，也是娄烨他们整整一代人的青春记忆”。也有评论认为《頤和園》是一部愛情電影，卻也是一部政治電影，只是愛情濃烈明朗，政治隱晦迂迴，用愛情來掩護政治。
2004年9月，《颐和园》在北京开机。2005年5月影片在柏林关机，拍摄历时长九个月。剧组先后辗转北京、重庆、武汉、柏林、北戴河、图们六个城市，导演娄烨从900多本拷贝中剪出了9个小时的素材，最终制作出134分钟的“征求意见版”。
2006年5月18日，《颐和园》于法国坎城影展首映。其后陆续在加拿大、韩国、香港、新加坡、美国、日本、台湾等地上映。
《颐和园》于2008年1月28日在法国释出二区版DVD。单碟版包括原声普通话配法文字幕的影片、制作特辑纪录片、一个有关审查的特辑、娄烨的电影笔记和剧组的传记。一区版DVD于2008年3月11日在美国释出。
《颐和园》在多个国际电影节上映，最引人注目的是戛纳电影节，它是当年唯一参加角逐的亚洲电影，但未获得任何奖项。
这部电影的口碑还不错。有人赞赏了电影的野心及深度，但大多数人都认为电影太长了，有足足140分钟。德里克·埃利（Derek Elley)在《综艺》志上写道：“这部电影有一个半个小时是多余的”，《每日电讯报》的评论也说这部电影“有半个钟是没用的”，不过该片是“一部不成熟而又令人激动的新作品”。《卫报》也认为电影“太长了而且很啰嗦”，但同时也“很出色”。《纽约时报》的影评人A·O·斯科特评论道“尽管这部电影长达有2小时20分钟，但它就像流行音乐一样快速而有节奏地变化。法国《世界报》影评指出，从未在中国电影里看到如此大胆赤裸演出，但是陷在粘腻的抒情情调和忧伤的音乐衬景里，反叛力道跟着降低。
本片在美国发行时未评级。一些美国影评人说《颐和园》是这些年来性爱最露骨的电影之一。《纽约客》的大卫·邓比（David Denby）说他从来没有见过一部电影中有这么多的性爱情节。
2006年5月15日，《颐和园》送到中国国家广播电影电视总局接受审查。次日电影局转述了审片委员会的审片意见，称“画面太暗，看不清，声音也听不清楚”，从而拒绝审查。17日再度送审，同样被拒绝。但娄烨坚持以私人名义带领主演郭晓冬、郝蕾等出席电影记者会及首映礼。9月1日，娄烨因违规参赛，和该片的制片人耐安一起，被广电总局处罚5年内不得拍片。但在被禁的5年内，娄烨仍参与了两部电影的拍摄。
2001年，本片剧本获韩国釜山电影节青年导演计划的剧本奖。
金界壕

金界壕又称金长城、兀术长城、金源边堡，是金朝为防御塔塔儿和蒙古诸部在大兴安岭区域所建造的壕堑。金初界壕从七家子至上庙沟全长约1680千米，界壕主要分布在今中国内蒙古自治区境内，黑龙江省、河北省亦有分布。部分地段在蒙古国境内，约410公里。
2001年，内蒙古自治区和黑龙江省境内的遗址，以“金界壕遗址”的名称列入第五批全国重点文物保护单位。2006年，河北省承德市丰宁满族自治县的金界壕遗址列入第六批全国重点文物保护单位合并项目，归入“金界壕遗址”。
始建于金太宗天会年间，东北起今内蒙古莫力达瓦达斡尔族自治旗，向西南沿兴安岭经过索伦、突泉西，再沿阴山西延至黄河后套，全长约三千里，是规模宏大的古代军事防御工程。
其构筑别具一格，由外壕、主墙、内壕、副墙组成，主墙墙高5-6米，界壕宽30-60米，主墙每60-80米筑有马面，每5-10公里筑一边堡。现残墙一般高1.5-2.5米，壕墙和与之相辅的边堡旧址清晰可见，仍不失磅礴之势。一共有两条，分别为明昌旧城和明昌新城。但是这未能阻止蒙古族最终跨过金界壕并击败金朝。
金朝初期从天会（1123年）年间就有金初界壕即：“婆卢火所竣界壕”；大定（1161年）初期筑有“旧界”和“旧堡”，大定五年（1165年）筑有边堡；大定中期（1181年）修有边壕；明昌（1190年）至承安（1196年）年间修有边墙（长城）。由不同时期修筑的多道界壕、边堡、边壕、边墙（长城），其规模与作用不同，金长城是指明昌（1190年）至承安（1196年）年间修筑的边墙与边堡，之前修筑的边壕为金界壕。
金朝开国初期的界壕遗迹起始于内蒙古莫力达瓦旗嫩江西岸的七家子村，界壕遗迹从七家子开始走向西偏北方向，经过13千米后转向西南方向直至扎赉特旗浩饶山乡乌兰哈达村北，界壕遗迹跨过绰尔河继续西南行，经过科尔沁右翼前旗明水镇的金银沟，索岳尔济山南面东乌珠穆旗乌拉盖尔河边南牧场，界壕遗迹在东乌珠穆沁旗的夏日沟图北进入蒙古国境内，北行30千米后折向西，经行109千米后界壕遗迹又折向西南，经行266千米之后在阿巴嘎旗的巴彦敖包西北进入中国境内，继续向西南经过苏尼特左旗、苏尼特右旗（这段界壕遗迹多处被风沙掩埋），经过四子王旗白音朝克图苏木白音花西14千米处界壕遗迹继续西南行，进入达尔罕茂明安旗后南行进入武川县，最后消失在庙沟乡上庙沟（有学者实地考察到界壕遗迹直至包头的沙尔沁村）。 金初界壕所包围的地区就是金朝初期西北部的疆域。
沿金初界壕内相隔一定距离就有边长为30米至50米（个别的达到70米）不等的方形戍堡遗址。界壕内比较清晰的戍堡遗址就有63座。
大定初界壕由金初界壕乌兰哈达开始经扎赉特旗阿拉达尔吐苏木吉日根沿东线至突泉县宝石镇宝乐村北至林西县统部乡凌家营子，继续南行，由赤峰二龙库进入围场县，经丰宁县草原乡水泉沟进入多伦县十五号乡经过正蓝旗、康保县、化德县，经商都县上二亩地至白音花西14千米处与金初界壕相交（其中从凌家营子至上二亩地段就是人们通常所说的金界壕“南线B段”），长度约1301千米。大定初界壕遗迹沿线分布着38座戍堡遗址，在上二股地至水泉沟一段分布着9座边长在140米——230米见方的边堡遗址。
明昌边墙（金长城），北起前七家子村嫩江右岸，向西偏北方向经过13千米后转向西南方向，从此开始沿金初界壕修筑并将界壕作为边墙的副壕，在扎赉特旗浩饶山乡乌兰哈达村北，边墙转而沿金大定初界壕南行，至吉日根离开界壕沿大定二十一年（1181年）所筑边壕至阿勒坦浩特嘎查，然后离开边壕南行，在宝石镇宝乐村西北与大定初界壕重合，直至凌家营子再次与大定初界壕分离，经过达里诺尔北岸至上二股地，再次与大定初界壕重合，西至白音花，与金初界壕重合，终止于上庙沟。明昌边墙（金长城）全长1650千米，设有边堡149座。
长桥海

长桥海位于中国云南省红河哈尼族彝族自治州蒙自市，与大屯海相邻，正好位于北回归线上。湖面海拔1284米，面积10平方千米，长6.8千米，最大宽度3.7千米，平均宽度0.8千米，最大水深6.3米，平均水深4米，湖岸线长9.5千米，正常蓄水量4500万立方米。主要接纳大洪沟、沙拉河、黎江河的河水，径流面积261.2平方千米。多余水量排往大屯海。
经人工筑坝抬高水位后，也称长桥海水库。
长桥海原名矣波草海，明天顺三年（1459年），構木為梁，建长桥于湖泊中，長約十餘丈，始易水名为“长桥海”。
长桥海为古代蒙自盆地内大型断馅湖泊的残留体。原有水面面积20余平方公里，东起马街哨，西至龙脖子，南至马头寨，北至水宁、仁厚。
明天顺三年（1459年），蒙自知县陆刚于海中间建造一座数百丈长木桥，交通南北两岸行人过马。清嘉庆二十四年（1819年），长桥毁圮，两岸路人又望海兴叹。草坝大郭西彝族义士师明者，义聚三坝士民，上至省垣，下通蒙阳，鼎力劝捐，终鸠工重建石桥，一桥通途，万民拥戴，便有后人在桥头立《表赞师明碑》颂扬。
民国二十五年 (1936年)，开蒙垦殖局统筹草坝农田水利建设，建草坝河网、长桥海南坝。同年，因修嘉铭河，长桥海与大屯海之间原有水道被隔断。
1956年，蒙自县人民委员会修建长桥海东坝后，湖面缩小为10.24平方公里。此后多次续修，成为蓄水量420万立方米的中型水库。1969年，海上长桥被拆除。
23°26′N 103°22′E﻿ / ﻿23.433°N 103.367°E﻿ / 23.433; 103.367
安平桥

安平桥，又称五里桥和西桥，位于中国福建省泉州市，是横跨晋江市安海镇和南安市水头镇之间的海面上的一座中式古代长桥，橋上刻著「天下無橋長此橋」的对联，為中國古代第一長橋。据记载，此桥共長八百一十一丈，阔十六尺（也有说一丈四尺的）。明末名將鄭芝龍、鄭成功父子故鄉即在此橋附近，现存的安平桥，实际共长2070公尺（约合中国古代里程五里，故亦称五里桥），桥宽3至3.8公尺，为国家重点文物保护单位、国家4A级景区。
安平桥身处晋江、南安水路要冲，是宋代泉州对海外交通的重要港口。建桥以前，两边民众来往只能坐船，十分危险。南宋绍兴八年（1138年），安海财主黄护和僧人智渊带头各捐钱一万缗，由僧人祖派主持，开始在两岸间建桥。但因工程浩大，加上建到一半时黄护和祖派相继亡故，而未能完成。绍兴二十一年（1151年），郡守赵令衿来到泉州上任，主持续建，又经一年才完成。工程在当时来说可谓浩大艰巨。
五里桥是梁式石桥，建桥所用石料系从金门岛上开采，船运而来。全桥由花岗岩石板筑成，每块石板重约三吨，桥有疏水道三百六十二孔。其桥板石皆是坚实的花岗岩石。其桥墩利用长条石和方形石横纵叠砌成，分长方形、半船形、双边船形三种形式，但由于年代久远目前尚存331座。整桥状如长虹，衔接安海与水头两镇。时为古代世界上最长的梁式石桥，故有“天下无桥长此桥”的称号。明代：永乐、天顺、成化、嘉靖、万历，清代：康熙、雍正、乾隆、嘉庆等朝代有十余次重修。
1905年平汉铁路郑州黄河桥建成之前，安平桥是中国最长的桥。
1961年成为第一批全国重点文物保护单位。1962年起中华人民共和国政府曾多次拨款维修。1980年政府又拨巨款进行全面整修，于1982年1月正式动工，1985年5月竣工。这次整修不但修复了桥墩、补齐了桥板、恢复了桥栏，而且将桥之两侧沉积的泥沙各挖开30米，使之从陆上桥变回水上桥，同时在桥的南面50多米处开辟了一条新公路，禁止车辆和马匹在安平桥上通行，从而更有效地来保护安平桥。
全桥由花岗岩石构成，桥面用长8至11米、宽厚各0.5至1米的石板铺造，两侧有石栏杆。整座桥上面的东、西、中部分别置有五座“憩享”（凉亭），以供人休息，并配有菩萨像。凉亭两翼的水中筑有对称方形石塔四座，是为“防波塔”，用于减轻潮水对桥的冲击。又有圆形翠堵婆塔一座，高6米，塔身雕刻佛祖释迦牟尼相。 桥头桥尾各有门楼一座。桥头的门楼为清代同治三年（1864年）重修时建造，称为“望高楼”，上嵌有里人黄章烈所题的楷书“望高楼”、“金汤永固”等石匾额和石刻，背面的石匾额上则刻有“寰海镜清”。桥尾的牌楼为嘉庆十三年建造，石匾额上有当时南安知县盛本所写“水国安澜”，民国时牌楼被毁，二十世纪八十年代重建，但石匾额一直保存。牌楼旁边有一方残碑，原来刻有南宋绍兴末年南安县县尉陈大方所写篆书“安平桥”三字，但现在仅剩“桥”字龚显增，《亦囱脞牍》：“丁丑由安平趋漳郡，道出西桥，见篆书丰碑，几立桥上……碑题‘安平桥’篆书三字，字径二尺，配搭匀整，气象崚嶒，旁款一行，正书云‘右迪功郎南安县尉陈大方立’，刊者刘长岳大方绍兴末任南安县尉。”。
安平桥中界桥段处的憩亭叫“水心亭”，现称泗洲亭，俗名中亭。亭侧有一寺庙，祭祀释迦牟尼佛。庙的门柱上刻有一副对联：“世间有佛宗斯佛，天下无桥长此桥。”中亭有二尊护桥石将军，躯高1.6米左右，披甲执剑，形象威武，为宋代石雕。桥尾有一座亭，名为超然亭（现称“水心亭”，又名桥头亭，而原水心亭现名中亭）。超然亭的东北侧有一塔，是用当时造桥余资所建，五层六角，内空心，为楼阁式仿木结构。塔的原名为瑞光塔。明朝万历年间重修后，曾改称文明塔，现俗名西塔、白塔。
安平桥底的桥墩分三种形式。水较浅、水流缓慢的水域中采用长方形石墩，较深时就改用半船型石墩，最深处则采用双头尖的筏形墩。这样的设计，配合四座防波塔，可以减轻水流对桥的冲击力。
安平桥的桥基不像洛阳桥一般，完全采用筏形基础。有些港道水深泥烂，石头容易下陷，就先用木头为垫，然后压上石条，使得木头逐渐沉陷至港底的承重层，从而奠定桥基，称为睡木基础。在港道较深处，则先打下木桩，再将木头稀疏地架在桩上，两旁由二桩挡住，防止木头向外滚落。最后压上石条，让木头沉底，称为木桩基础。后两种方法都是当时首创。
安平桥是继泉州洛阳桥（又名万安桥）后又一次使用“筏形基础”建造的梁式石桥，但其长度远远超过了洛阳桥，并产生了泉州府地的建桥热潮。古人有“闽中桥梁甲天下”的说法。明代陈紫峰，与友人畅游安平桥时，正好遇上暴雨，于是他们就都在桥上畅谈长桥胜景，并作对联：“暴雨骤倾万斛珍珠浮水面，长虹多挂一条金带束天腰。”
当时主持建桥的赵令衿在筑成天下第一长桥之后有感而发的写下一首诗：
桥上共有十四方石碑。现存最早的石碑是明代天顺三年（1459年）的《重修安平桥记》。这以后，每次大修桥均有刻碑立文，从各碑文所描述可看出，修桥的经费大多靠民间的募捐和乐施而来。
清代乾隆年间的《重修安平西桥记》碑文曰：“一方之人乃能乐义急公，集腋成裘，此足以见是镇之风俗厚”。
“万古流芳”大石碑为清代嘉庆十三年（1808年）一月所立，这是刻有募捐人名最多的石碑。碑文开头便是：“重修安平桥捐题，姓名开列于左，晋江县事今升台湾府知府徐捐银伍佰大元……”这位乐捐500银元修桥的台湾知府叫徐汝澜，当时刚任满晋江县知县，要往台湾赴任。立在碑旁的另一块嘉庆二十一年（1816年）的石碑刻的碑文便是徐汝澜撰文的《重修安平桥记》石碑和《安海志》，此时徐汝澜已于一年前回调，成为泉州知府了。
安平桥为晋江、南安二县历来的交通要道。其间碑文也记载了二县共修长桥的史实。
由于城市的建设，加上人为的破坏，安平桥逐渐成了陆上桥。再加上周边环境的破坏，原本美丽洁净的水域也逐渐的变黑，变脏、变臭，许多在安平桥上举行的民俗活动也不得不改变地方。由于近年来中国政府的重视才渐渐得到了改善，但距离原始的安平桥风貌还需要一定的努力。现今因安海镇的拆迁活动，安平桥改建为安平桥生态公园。
长桥镇 (屏南县)

长桥镇，是中华人民共和国福建省宁德市屏南县下辖的一个乡镇级行政单位。
长桥镇下辖以下地区：
长桥村、​长新村、​新桥村、​上牛山村、​下牛山村、​半圳村、​新乡村、​高溪村、​岑洋村、​柏源村、​上墘村、​慈云村、​后墘村、​前里坪村、​官洋村、​里高溪村、​远丘村和​周佳山村。
2012年，柏源村、长桥村被评为首批“中国传统村落”。
国家历史名胜

国家历史名胜或国家历史地标（英語：National Historic Landmark，NHL）是指由美国政府因其历史重要性而予以官方认可的建筑、遗址、建筑群或物体。在美国国家史迹名录收录的超过90,000处史迹中，只有约2,500处（约3%）獲国家历史名胜收录。
国家历史名胜区（英语：National_Historic_Landmark_District）可能包括建筑物、构筑物、遗址或物体等贡献性资产，也可能包括非贡献性资产。
在1935年之前，美国国会通过零星的努力来保护具有国家重要意义的文化遗产。1935年，国会通过了《历史古迹法》，该法授权内政部长机构正式记录和组织历史遗产，并将其指定为具有“国家历史意义”，并授权国家公园管理局管理具有历史意义的联邦所有财产。 在接下来的几十年中，诸如“美国历史建筑调查”之类的调查在称为“历史遗址调查”的计划中收集了有关文化和建筑上重要属性的信息。大多数根据本条例作出的名称成了全国古迹，虽然第一个名称，由1935年12月20日，是一个国家纪念馆，在拱门国家公园（当时称为杰弗逊国家扩张纪念公园）在圣路易斯，密苏里州。1938年3月17日，萨勒姆海事国家历史遗址被指定为第一个国家历史遗址。
1960年，国家公园管理局（National Park Service）负责管理根据该立法收集的调查数据，并且国家历史地标计划开始形成更正式的形式。当国家史迹名录成立于1966年，在国家历史地标程序中包含它，并为包容和指定的规则和程序形式化。由于清单（无论是在国家登记簿上还是作为国家注册局）通常会触发当地保存法，因此1980年的立法对清单程序进行了修改，要求所有人同意该名称。
1960年10月9日，内政部长弗雷德·西顿（Fred A. Seaton）宣布将92家物业指定为国家历史名胜 。该弗洛伊德中士纪念碑在爱荷华州苏城，被正式命名于当年的6月30日，但由于种种原因，前几个国家历史名胜 的公告被推迟。
纽约市的中央公园是著名的国家历史地标。纽约市拥有116个国家历史名胜 ，比美国任何其他城市都要多。
国家历史名胜由美国内政部长指定，因为它们是：
海湖庄园

海湖庄园（西班牙語：Mar-a-Lago，音译为马阿拉歌庄园），是一座位于美国佛罗里达州棕榈滩的文物級私人莊園，目前的主人是現任美國總統唐纳德·特朗普。
海湖庄园的名稱Mar-a-Lago是西班牙語，意為「從海到湖」（相當於英語Sea-to-Lake），因為它位於沙洲上，東邊是大西洋，西邊是潟湖。它由美国女富商及名媛、通用食品继承人馬喬莉·梅里韋瑟·波斯特于1924年動工興建，至1927年完工。
波斯特1973年离世时將此庄园饋贈予美國聯邦政府，計劃为美国总统提供一个可用於接待外賓政要以及冬季避寒療養的場地。但因其維護成本過高且历任总统都拒绝使用此庄园，因此聯邦政府在1980年將莊園重新歸還予波斯特後人名下。1985年庄园被售予地產富商唐纳德·特朗普，日後他在2017年及2025年就任第45任和第47任美國總統，使得波斯特讓莊園成為總統行館的遺願以意想不到的方式實現。
海湖庄园中的海湖俱乐部（Mar-a-Lago Club），内建有126间房间，佔地约10,000平方米，海湖俱乐部为会员专属俱乐部，会员可享用会客厅、休闲健身中心（SPA），以及酒店配套设施。而唐纳德·特朗普一家人在庄园中还拥有私人宅邸和活动区域，不对外开放。
馬喬莉·梅里韋瑟·波斯特与第二任丈夫爱德华·H·胡顿（英语：Edward Francis Hutton）共同着手兴建了庄园。兴建时，波斯特聘请马里昂·西姆斯·惠氏（英语：Marion Sims Wyeth）来操刀设计庄园，约瑟夫·厄本（英语：Joseph Urban）来设计庄园建筑内外的装潢。花费700万美元（合2021年的1.04亿美元），1927年完工。
1973年9月12日马乔莉去世，将这69,000平方米的房产遗赠给美國國家公園管理局，希望美國政府能將其作为总统的“冬季白宫”或是接待外賓使用。但尼克松总统更喜欢位于比斯坎湾的“佛罗里达白宫”，而卡特总统则对此并没有什么兴趣。
之后美国联邦政府意识到维护庄园的运转要耗费巨大的人力及财力，况且年税收只有100万到300万美元不等，加上該莊園位於機場航道，故对外賓的安保工作執行困难。所以政府在1981年将庄园归还到了波斯特基金会（Post Foundation）旗下，波斯特基金会则挂牌对外销售，房产售价为2000万美元。美国名流、著名演员帝娜·梅丽尔（Dina Merrill）及波斯特的两名女儿并未维护房产而是寻求将其出售，至於想要市政府拆除庄园的希望比较渺茫。1980年，海湖庄园被标为美国国家历史名胜。
此时，富商特朗普想在棕榈滩为家人买两套寓所但未能成功，但后来他听说了海湖庄园这一处房产。据特朗普自己所言，他曾给波斯特家族出价两千五百万美元的价格想要买下庄园，但被对方回绝了。之后，特朗普出价三百万美元买下海湖庄园和海滩之间的土地，并声称要在两者之间建个房子挡住海湖庄园优美的海景，这样一说就把海湖庄园的房产价格拉了下来，最后特朗普在1985年仅以七百万美元的价格就将其购入。
特朗普購入庄园後，进行了翻修与改进，增加了一个占地约1900平方米的舞厅，还有58间卧室，33间浴室，一张8.8米长运用宝石镶贴艺术（Pietra Dura）的大理石餐桌，以及12个壁炉，和3个防空避难所，俱乐部中还有五个红土网球场和一个海滨游泳池。
在二十世纪九十年代早期，特朗普也曾遭遇财务方面的困难。特朗普在咨询了其财务助理后，决定要将海湖庄园分解成若干个小的房产，这引起了棕榈滩居民的不满。市议会拒绝了特朗普此举。此事受阻之后，特朗普转而把庄园变成了一个私人俱乐部，但和棕榈滩其他专注上流社会（Old Money）的会所不同，海湖庄园俱乐部允许犹太人和黑人，以及想要彰显身份的人成为其会员。
2017年1月20日宣誓就職總統的特朗普将海湖庄园称为自己的“南部白宫”或“冬季白宮”，并且要将其打造成一个戴维营式的休闲疗养地。他上任後多次在海湖莊園接見外國賓客，包括先後接見日本首相安倍晉三及中共中央總書記習近平等，並曾在習近平訪問海湖莊園期間下令美國海軍發射導彈摧毀敘利亞化武基地，以懲戒敘利亞總統巴沙爾·阿薩德使用化學武器屠殺平民。
2021年1月20日清晨，第59屆美國總統就職典禮開始前，已表態不會出席就職典禮的特朗普攜夫人乘坐海軍陸戰隊一號直升機離開白宮，前往華盛頓特區郊外馬里蘭州的安德魯斯空軍基地舉行簡短的離任儀式，之後再搭乘空軍一號抵達海湖莊園，結束其第一任總統任期。
2022年8月8日，美国联邦调查局持搜查令搜查海湖庄园，目的据称是寻找特朗普在离开白宫后带到庄园的机密文件。
它是佛羅里達州第二大豪宅（僅次於溫德米爾鎮的凡爾賽宮（英语：Versailles (house)）），也是美國第24大豪宅。2018年，《福布斯》估計該莊園的價值約為1.6億美元，自特朗普購買以來已升值超過10倍。
维基共享资源上的相關多媒體資源：海湖庄园
瓦爾登湖 (麻薩諸塞州)

瓦尔登湖（英語：Walden Pond，台湾常译華爾腾湖）是美国马萨诸塞州康科特的一个湖泊，也是一個锅穴，是由10000-12000年前的冰川退缩形成的。瓦爾登湖作为瓦尔登湖州立保留地（Walden Pond State Reservation）的一部分而受到保护。瓦尔登湖州立保留地是一个335英亩（136公顷）的州立公园和娱乐场所，由马萨诸塞州保护和娱乐部（英语：Department of Conservation and Recreation）負責管理。瓦尔登湖州立保留地于1962年被評為美国国家历史名胜，因为瓦爾登湖与作家亨利·戴维·梭罗有关，他曾在湖邊的小木屋里生活了两年，這段經歷成為他1854年出版的作品《瓦尔登湖》的素材。1966年的《国家历史保护法（英语：National Historic Preservation Act of 1966）》確立了美國联邦政府保护瓦爾登湖的責任。
福吉谷

福吉谷（英語：Valley Forge），美国独立战争期间的大陆军的宿营根据地，现为美国国家历史公园。位于美国宾夕法尼亚州切斯特县，斯库尔基尔河畔的菲尼克斯维尔东南方7公里，费城西北29公里处。
1742年，贵格会的实业家约翰·波茨（英语：John Potts (Pennsylvanian)）来到福吉谷，在这里建立了铸铁厂。经过几十年的经营，炼铁工厂规模有了扩充，同时又在这里建立发展了生活社区。所以它又被称为“锻造谷”。
美国独立战争爆发两年后的1777年，随着大陆军在斯塔腾岛战役、布兰迪万河战役等战役的接连失利、大陆议会所在地的费城落入英军之手，10月下旬乔治·华盛顿向下属军官征询大陆军越冬根据地的建议，早在1777年夏天，大陆军军需部长湯馬士·密夫林将军就注意到了福吉谷这个地方，并选中这个地方作为囤积大陆军的弹药储藏地。面对英军的凌厉攻势，在12月5日至8日的怀特马什战役结束之后，越来越多的军官和大陆议会的政治家们意识到有必要在福吉谷建立军营根据地以保卫费城周边地区。
12月19日乔治·华盛顿率领12000人的大陆军撤退到福吉谷以图休整。然而由于当时的联邦议会财政困窘，无法有效地提供后勤保障，既不能提前为大陆军建好兵营宿舍、也不能及时为大陆军提供御寒服装和食物，而衣衫褴褛、蓬头垢面，有些人甚至连鞋子都没有的大陆军来到这冰天雪地的地方，就面临着饥寒交迫和露宿野外的窘境。乔治·华盛顿后来对此做了一番描述：“看着那些士兵们衣不裹体，睡觉时没有毯子盖在身上，光着脚的士兵们行进在雪地上，脚上流出的鲜血染红了白雪，什么像样的东西都没有。战士们顶风冒雪，在圣诞节之前来到了宿营地，这里距离敌人仅一天的行程。然而却没有遮风御寒的房子，一切只能自己动手建造。士兵们却对此毫无怨言，在我看来是这真是难能可贵。”这是大陆军在美国独立战争期间所经历的最为艰苦的时期。
整个冬季，饥饿、严寒以及疾病几乎每天都在夺去士兵的生命，甚至大批战马也被饿死最后用于军队的充饥食物。华盛顿当时规定士兵的每天食物标准为：一到半磅的面粉或面包，一磅咸牛肉或鱼，半磅培根或咸猪肉，半品脱豌豆或豆，以及0.25品脱威士忌酒或烈酒。但是实际上，这些定量标准根本无法满足。由于缺乏储存手段、运输问题，有些不易保存的食物在送到之前就开始腐烂，再就是食物不是丢失就是被敌军截获。对供应商来说，给大陆军供货要冒很大风险，加上大陆军缺乏硬通货，有些农户或商家宁肯卖给英军赚取英镑，也不愿意卖给大陆军，而大陆军的采购还要面临着食品特别是肉类的涨价。在建造兵营小屋的最初几天中，大陆军吃的食物是将面粉与水搅拌后摊开在加热的石头上烘出来的平淡无味的面饼糊。如此的恶劣环境，大陆军不免军心浮动，士兵们对大陆议会的无所作为的愤怒情绪与日俱增。
12月23日，华盛顿写信给大陆会议主席亨利·劳伦斯（Henry Laurens）。华盛顿说，由于缺乏补给，他的军队面临着士兵们哗变的危险。华盛顿警告说：除非得到了财政补给的大力改善，否则，这支军队不可避免面临着解散的结局。华盛顿之所以把形势讲得如此严峻，是希望大陆会议尽快予以反应。
对福吉谷来说，那个冬天并不比往年更寒冷。但是由于疾病和缺乏衣服，许多士兵无法执行任务。多年后，拉法耶特回忆说：“这些不幸的士兵们什么都缺，没有大衣、帽子、衬衫或鞋子；他们的腿脚都冻僵了，几乎变成了黑色，常常必须将其截肢。”在春季到来之前的寒冬季节里，大约有2500名大陆军因严寒导致的疾病和食物匮乏而丧生。
在这段最艰难日子里，1778年1月7日，费城的妇女们在英军眼皮子底下，将10头用来食用的牛和2000件衬衫偷偷运进了营地，妇女们勇敢的行动缓解了大陆军的燃眉之急。
2月初，华盛顿夫人马莎·华盛顿和其他高级军官的太太也来到了福吉谷，在福吉谷逗留的几个月期间，她冒着感染疾病的险，看望生病的士兵们，给他们缝补衣裳，还带着军官太太们纺纱织布。据说，华盛顿怕马莎染病，不想让她去看伤员。马莎说：“如果你放弃战斗，我就停止为他们服务。”
除了高级军官的太太们，在这期间，大约250-400名其他妇女跟随士兵的丈夫或男友也来到福吉谷，其中有些妇女带着孩子或身孕在身，每个小屋只能容纳12名士兵，家眷也只好和士兵挤在一起。华盛顿曾经写道：“如此众多妇女，尤其是那些怀孕或带着孩子的妇女，都显得碍手碍脚。”然而无论是行军还是宿营，妇女们却展现出了她们的宝贵价值。她们通过给士兵洗衣服或护理伤病员，让士兵们保持着清洁和健康，这对于处于艰难时刻的大陆军士兵来说，无疑是一个难能可贵的精神支柱。
1月24日，为了解营地的大陆军状况，5人组成的大陆议会代表团抵达了营地。华盛顿和他的助手们向代表团指出，由于军队规模庞大、机动性强和复杂的组织机构，后勤补给凸显脆弱不堪，建议大陆议会对后勤供应系统做出果断改革。1778年3月，大陆议会任命了纳撒尼尔·格林为后勤部长，格林是大陆军最能干的将军之一，他不仅在战场上骁勇善战，在这次后勤服务中也出色地完成了任务。随着天气转暖，斯库尔基尔河的解冻以及道路的畅通，大陆军的补给开始得到了改善。
2月23日，来自普鲁士的职业军人弗里德里奇·威廉·冯·斯图本男爵来到福吉谷协助华盛顿训练大陆军。斯图本不会说英语，只会说德语腔很浓的法语，为了达到沟通目的，他只能向精通法语的納撒尼爾·格林或者亚历山大·汉密尔顿求助，有时甚至劳拉法耶特的“大驾”给他当翻译。
他来到福吉谷军营后，就发现了大陆军的两个问题，一是不讲卫生，到处丢垃圾，这容易引发传染病。二是我行我素，不服从命令。
严酷的环境，语言的障碍，斯图本刚开始训练大陆军其困难可想而知。然而他是一个天才教官，他向大陆军士兵讲解原因，让士兵们理解他的思路，调动士兵的积极性。在他的循序善诱的教导下。士兵们渐渐豁然开朗，个个热情高涨，训练逐渐走入正轨。在卫生方面，大陆军也开始心注意打扫营地，保持清洁。针对大陆军缺乏军事基础培训的弱点，斯图本用“以点带面”的方式，先从各军团挑出100人，加强他们在行军、布阵、射击、冲锋、拼刺刀这些军事基础技术的训练。这100人练好后，作为模范回各军团训练其他战士，他本人巡回指导。经过斯图本三个月的严格训练，大陆军面目焕然一新，由一群作风散漫、军纪不整的散兵游勇变成了一支纪律严明、战技娴熟的正规军队，大大提升了与英军的作战能力。斯图本的训练成果得到了华盛顿的大加赞赏。在福吉谷期间他又为大陆军制定了训练手册，它后来成了美国陆军守则，并一直沿用到美国南北战争。
1778年6月19日，大陆军在华盛顿的率领下奔赴新战场，福吉谷象征着美国独立战争峰回路转的里程碑。
1961年福吉谷首次被举荐为美国国家历史公园。1976年7月4日，为纪念美国建国二百周年，美国国会通过了由杰拉尔德·福特总统签署的一项法律，授权将福吉谷作为国家历史公园列入全美国第283个国家公园。公园包含历史建筑，重建营地结构，纪念馆，博物馆和娱乐设施。公园占地3,500英亩（1400公顷），每年有超过120万人次访问。游客可以看到重建的历史建筑物，复制的兵营木屋。游客设施包括一个游客中心和拥有原始文物的博物馆，简要介绍美国革命和福吉谷营地。公园还提供42公里的徒步旅行和骑自行车路线，通往园区各历史景点。
Summer Palace West Gate station

Summer Palace West Gate station (simplified Chinese: 颐和园西门站; traditional Chinese: 頤和園西門站; pinyin: Yíhéyuán Xīmén Zhàn) is a station on Xijiao line (light rail) of the Beijing Subway, it opened to the public on 30 December 2017.
The station has 2 at-grade side platforms.
Yamaha YZF-R7 (2022 bike)

The Yamaha YZF-R7 is a super sport motorcycle based on the MT-07 platform. On May 18, 2021 Yamaha announced the motorcycle, sharing a name with the 1999 YZF-R7 race homologation bike. The 2022 motorcycle is a mid capacity powered by a 54.7 kW (73 hp) liquid cooled four-stroke inline two cylinder double overhead cam 689cc engine. It features forged aluminum pistons with direct plated cylinders integrated with the crankcase.
The R7's reliable crossplane engine's 270 degree crank provides an uneven firing sequence, which is designed to deliver a more characterful note and emphasize torquey acceleration and power delivery. The engine was updated in 2021 to be Euro 5 compliant providing peak output of 73.4 hp at 8,750 rpm and 67 Nm of torque at 6,500 rpm. The Yamaha R7 reaches a top speed of 139 miles per hour.
The 2022 Yamaha R7 model first came in two color options which was Team Yamaha Blue and Performance Black. Later in 2022 Yamaha offered the Yamaha R7 in a special World GP 60th anniversary edition. This motorcycle came in a white color with red and gold accents that was paying respect to Yamaha and their racing program.In 2023 Yamaha removed the World GP 60th Anniversary edition and added the new color Intensity White.
Constantine Theater

The Constantine Theatre, located in Pawhuska, Oklahoma, is a historic venue built in the early 20th century. It has served the community through performances and film screenings, and underwent a major restoration effort in the 1980s. The theater continues to play a role in Pawhuska’s cultural life.
The Constantine Theatre opened informally in 1914 with a silent film screening of Neptune's Daughter, starring Annette Kellerman, with admission priced at 25 cents. Its official grand opening took place on December 22, 1914, featuring a live performance of The Prince of Pilsen, a popular Broadway musical. The opening included formal attendance and community participation, reflecting the theatre’s early prominence.
During this period, the Constantine Theatre attracted large audiences with vaudeville acts, live music, and public events. It also hosted Osage oil lease auctions, which brought prominent oilmen such as Frank Phillips, William G. Skelly, and Ernest W. Marland to Pawhuska. Despite events like the 1915 flood, the theatre remained active and became a notable part of the town's cultural landscape.
By 1926, the Constantine Theatre transitioned to film and was renamed the Kihekah Movie Theatre as cinema became more popular. Ownership changed several times, and many original design features were altered or removed. The theatre remained in operation as Pawhuska's last indoor movie house until it closed in 1974 due to declining attendance and financial difficulties. It then sat vacant for a decade during a broader period of economic decline in the area.
In 1984, local residents formed the Pawhuska Downtown Revitalization and Preservation Association (PDRPA) to restore the deteriorated theatre. The project aimed to return the building to its historical appearance and qualify it for the National Register of Historic Places, which was achieved in 1986.
PDRPA raised approximately $70,000 toward a $300,000 renovation goal. Restoration involved community volunteers, including high school students and assistance from external programs. Work included water removal, electrical and plumbing replacement, and refurbishment of decorative features.
The Constantine Theatre is noted for its Greek Revival architecture. Key features include a terracotta proscenium, pressed tin ceiling, and original color palettes uncovered during restoration. Handcrafted theatrical masks were added to the exterior in the 1980s. Interior finishes, such as brick red and gold accents, were chosen to reflect the building’s early 20th-century design.
The theatre’s restoration coincided with broader preservation efforts in Pawhuska and became a symbol of community revitalization. It remains a cultural venue and is managed by a volunteer board.
Local legend claims the theatre is haunted by Sappho Constantine Brown, daughter of the original owner. Reports of her ghost appearing backstage have become part of community folklore and were featured in a 1987 Tulsa World article.
Today, the Constantine Theatre hosts live performances, film screenings, and community events.
36°39′48″N 96°20′27″W﻿ / ﻿36.6633°N 96.3407°W﻿ / 36.6633; -96.3407
Hampton Bridge

42°53′46″N 70°48′59″W﻿ / ﻿42.89611°N 70.81639°W﻿ / 42.89611; -70.81639
The Hampton Bridge is a bascule bridge that spans the Hampton River near Hampton Beach, New Hampshire, United States. Constructed with steel and concrete, the bridge is officially named for Neil R. Underwood. Its predecessor was constructed of wood by Wallace D. Lovell and was referred to as the Mile-Long Wooden Bridge. For a time in the early 1900s, Hampton Bridge earned the title of longest bridge in the United States.
The completion of the old bridge took almost a year and according to the Exeter Newsletter of July 5, 1901, was a "great undertaking". Long hours of manpower went into moving materials and building it. The bridge measured 4,740 feet (1,440 m) in length and 30 feet (9.1 m) in width. It was supported by 3,865 wooden piles driven deep into the bottom of the river. Moving the materials used to build the bridge presented a great challenge. A tugboat named the H.A. Mathes towed rafts full of lumber to the bridge site from Portsmouth. "Other materials were floated downstream to the bridge from the railroad station at Hampton Falls."
The official opening of the "Mile-long Bridge" was May 14, 1901. Chester B. Jordan, the governor at the time, was among many political figures who attended the opening. As the end of the era of trolley cars rolled in, automobiles took over and the wooden bridge was not effective anymore. Lovell sold the bridge to the Eastern Massachusetts Street Railway. "By 1930, the structure began to show the strain of the years of shifting sands, ice floes and heavy traffic." New Hampshire was faced with making plans for a modernized structure to replace the wooden bridge. The current bridge opened in 1949.
Media related to Hampton Bridge at Wikimedia Commons
Kintai Bridge

The Kintai Bridge (錦帯橋, Kintai-kyō) is a historical wooden arch bridge in the city of Iwakuni in Yamaguchi Prefecture, Japan.
The pedestrian bridge was built in 1673, spanning the Nishiki River in a series of five wooden arches. The bridge is located on the foot of Mt. Yokoyama, at the top of which lies Iwakuni Castle.
Kikkou Park, which includes the bridge and castle, is a popular tourist destination in Japan, particularly during the Cherry blossom festival in the spring and the autumn color change of the Japanese maples. It was declared a National Treasure in 1922.
After Iwakuni Castle was completed in 1608 by Kikkawa Hiroie, the first lord of Iwakuni Domain, a series of wooden bridges was built. However, most of them were destroyed by floods several times before the construction of Kintai Bridge. Afterwards, Kintai Bridge was built by the third lord, Kikkawa Hiroyoshi, in 1673. The new stone piers replaced the old wooden ones. Though thought to be flood-proof, the bridge was destroyed by a flood the next year. As a result, the stone piers were redesigned for greater strength, and a special tax was created to maintain the bridge. This maintenance involved periodically rebuilding the bridge: every 20 years for three spans in the middle, every 40 years for two spans that connect to the banks.
Consequently, the footbridge remained intact for 276 years, until washed away again in a flood from typhoon Kijia in 1950. It was in a weakened state at the time, as the Japanese had stopped maintaining the bridge during World War II. In 1953, the bridge was reconstructed similar to the original.
In 1922, the bridge was declared a national treasure. Between 2001 and 2004, all five bridge girders were restored for the first time in 50 years.
The bridge is composed of five sequential wooden arch bridges on four stone piers as well as two wooden piers on the dry riverbed where the bridge begins and ends. Each of the three middle spans is 35.1 meters long, while the two end spans are 34.8 meters, for a total length of about 175 meters with a width of 5 meters.
For nearly three hundred years, the many versions of the bridge stood without the use of metal nails. This was achieved by the careful fitting of the wooden parts and by the construction of the thick girders by clamping and binding them together with metal belts. The main wooden parts of the bridge were covered by sheets of copper for additional durability.
The shape and weight of the bridge made it extremely strong at the top, but incredibly weak from underneath. To address concern that flood waters rushing along the river would destroy the bridge in its entirety, the bridge was designed so that the wooden pathway merely "floats" on top of its frame using mortise and tenon joints. This allowed rising flood waters to lift out the wooden pathway and carry it off down stream while sparing the main structure.
34°10′03″N 132°10′42″E﻿ / ﻿34.167603°N 132.178367°E﻿ / 34.167603; 132.178367
Zvërnec Island

Zvërnec Island is an island within the Narta Lagoon in southern Albania.
The island is nearly all covered with tall pine trees and is just east of a much smaller island. It is 430m in length and has a maximum width of 300m. Zvërnec Island is connected to the mainland by a 270m long wooden bridge.
The island is a tourist attraction because it contains the well preserved 13th-14th century Byzantine Zvërnec Monastery. Near the island lies the village that bears the same name. The island has an area about 9 hectares.
40°31′N 19°24′E﻿ / ﻿40.517°N 19.400°E﻿ / 40.517; 19.400
Beijing Radio and Television Station

Beijing Radio and Television Station (BRTV), formerly Beijing Media Network (BMN), is a government-owned television network in China. It broadcasts from Beijing. The channel is available only in Chinese. Broadcasts in Beijing are on AM, FM, cable FM, digital radio, digital TV and online.
Beijing Media Network was founded on 16 May 1979. It covers China, Asia and North America. China Central Television was called Beijing Television from 1958 to 1978.
BTV started satellite broadcasts on 1 January 1998, during the drive caused by regional television stations to begin nationwide broadcasting and in line with the government's plan to increase the number of television viewers, percentually, from 85% to 90% by 2000.
In October 2022, BRTV took a minority ownership stake in Kuaishou.
Radio Beijing Corporation (RBC; Chinese: 北京人民广播电台; pinyin: Běijīng Rénmín Guǎngbō Diàntái, literally Beijing People's Broadcasting Station), was a family of municipal radio stations that also include news, music, and sports in Beijing.
On 1 June 2020, Radio Beijing Corporation, together with Beijing Television and Beiguang Media, merged into Beijing Media Network.
As of 2021, all of these radio channels are also available via Internet.
Valborgsnatten

Valborgsnatten eller Valborgnatten (tysk Walpurgisnacht, engelsk Walpurgis Night) er en tradisjonell fest knyttet til den katolske feiringen av Sankt Valborg (Walpurgis, Walburga, 710–779) om kvelden valborgsmesseaften eller valborgmesse (latin festum Valburgis virginis) 30. april eller natt til valborgsdag 1. mai.
Den kristne minnedagen har falt sammen med en stor nord- og sentraleuropisk vårfest med hedenske røtter, og tradisjonene har blitt blandet sammen i den folkelige markeringen. Valborgsmesseaften, kvelden før natten, har blitt feiret på ulikt vis i blant annet Sverige, Finland, Estland, Tsjekkia og Tyskland. Ifølge folketroen ble det holdt heksesabbat denne natten, og bålbrenning skulle beskytte mot onde makter. Flere steder pyntet man også hus med nyutsprunget løv til 1. mai som en feiring av fruktbarhet og markens grøde.
Valborgsdag inntreffer seks måneder etter allehelgensdag (1. november).
Mens betegnelsene Valborgmesse og Valborgsmässa har blitt brukt i Danmark og Sverige, har markeringen hatt liten betydning i Norge. Tradisjonen med beskyttende bål har i Norge isteden blitt forbundet med feiringen av sankthans midt på sommeren. Skikker på Sørvestlandet kan likevel knyttes til den kontinentale vårfesten 1. mai.
Navnet skriver seg fra den angelsaksiske helgenen Sankt Valborg (Walpurga, ca. 710–779). Hun var abbedisse i klosteret i Heidenheim i Schwaben i Tyskland. Den katolske helgenfeiringen av henne ble imidlertid knyttet til allerede etablerte, hedenske vår- og fruktbarhetsriter fra eldre tid.
Valborgsmesseaften blir fremdeles feiret blant annet i Sverige, Finland og Tromsø. Tradisjonene varierer, men i Sverige tennes et bål som kalles majbrasa eller valborgsmässobål, og det er ofte fyrverkeri. Ved Lunds universitet er det også spesielle arrangementer denne sista april. I Helsingfors blir statuen av Havis Amanda påsatt en studentlue denne kvelden. I Åbo synger studentkoret Brahe Djäknar, sammen med Florakören, inn våren på Vårdberget klokken 18 finsk tid. Dette sendes direkte på nasjonal finsk TV (Yle 5). Mennesker samles da i Vårdbergsparken for å følge programmet, tar på seg studentluene sammen, og skåler med musserende vin. I Finland er det ingen fyrverkeri på Valborgsmesseaften.
Sigurd

Sigurd er et mannsnavn med opprinnelse i det norrøne navnet Sigurðr som betyr «seier» og «vokter».
Sigvarðr og Sigurðr er kjent brukt i syv runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent, men ikke blant de mest brukte på den tiden. Sigurd var et svært vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 580 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Navnet var fortsatt svært vanlig på rundt år 1500<, men ble så mindre brukt til det igjen ble populært i perioden ca. 1885–1915, da spesielt i Telemark og Agder. Sigurður var det tredje vanligste navnet på Island på midten av 1800-tallet, og har vært populært på hele 1900-tallet.
I Danmark var Sigurd mest populært på begynnelsen av 1900-tallet og igjen fra 1985, spesielt på Fyn og i Vestjylland. I Sverige var navnet mest populært i 1910- og 1920-årene.
Sigurd er i dag et vanlig navn i befolkningen i Norge. Navnet Sigurður er mye brukt på Island.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Sigurd og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Henrik

Henrik er den nedertyske og skandinaviske varianten av det middelhøytyske navnet Haimirich, som betyr «hjemmets hersker» og som finnes på de fleste europeiske språk i ulike varianter. Henrik er opprinnelig en nedertysk variant av navnet, og er et svært vanlig navn i Skandinavia. Varianter av navnet slik som fransk Henri, tysk Heinrich, engelsk Henry, italiensk Enrico og spansk Enrique er også svært vanlige i andre land.
Henrik er en opprinnelig nedertysk form av det gammelhøytyske mannsnavnet Heinrich eller det middelhøytyske mannsnavnet Haimirich. Navnet betyr «hjemmets hersker», der haimi svarer til norrønt heimr, «hjem», og rich til gotisk reiks, «høvding» eller «hersker». En eldre skrivemåte brukt i Skandinavia og Slesvig-Holsten er Hinrich.
Navnet har gitt opphav til de svenske etternavnene Henriksson, Henrikson, Henricsson, Henricson og Henriczon, og de danske og norske etternavnene Henriksen og Hendriksen.
Henrik er kjent brukt i Danmark fra 1100-tallet. Navnet ble vanlig i Norge og Sverige omkring 1200.
Henrik var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 180 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Henrik var et populært navn på norske guttebarn på siste halvdel av 1800-tallet og har igjen blitt populært fra ca. 1990 og utover. Formen Hendrich var vanlig på 1700-tallet.
I Danmark var navnet mest brukt i 1960- og 1970-årene, spesielt i Sjælland og København.
I Sverige var navnet vanlig på 1800-tallet og igjen på slutten av 1900-tallet.
I Tyskland var formen Heinirich et svært populært navn på guttebarn født på begynnelsen av 1900-tallet.
Henrik og relaterte former av navnet har navnedag i flere land, oftest 19. januar, 13. juli eller 15. juli:
Henrik er i dag et svært vanlig i Danmark. Andre utbredte former av navnet er franske Henri og spanske Enrique. Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Henrik og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Henrik Jæger

Henrik Bernhard Jæger (1854–1895) var en norsk kritiker og litteraturhistoriker.
Til Henrik Ibsens 60-årige fødselsdag utgav Jæger et festskrift, som er den første større Ibsen-monografi. I 1892 begynte han utgivelsen av sitt betydeligste arbeide: Illustreret norsk literaturhistorie (3 bd, etter forfatterens død avsluttet av Otto Anderssen). Det voluminøse verk vidner om Jægers flid og allsidige kjennskap til den norsk-danske bokverden, men fremstillingen er for mange enkeltheters vedkommende ujevn og uoversiktlig; mest verdifull er skildringene av Holberg, Wergeland og Welhaven. Av Jægers øvrige skrifter kan nevnes En gammel kjærlighedshistorie, en halvt novellistisk fremstilling av P. A. Heibergs og fru Gyllembourgs livsskjebner; Bergen og bergenserne; Kristiania og kristianienserne samt Mixed pickles, en samling litterære føljetonger.
1880–83 var Jæger artistisk konsulent ved Christiania teater, 1888-89 sceneinstruktør ved Bergens teater; i forbindelse hermed kan nevnes at han forfattet et par mindre skuespill, Løse fugle og Arvegods. Han var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.
Metonymi

Metonymi (av gr. meta, «etter» og onoma, «navn») er i retorikken en trope der en bruker et ord som i betydning står nær det ordet som ville beskrive forholdet eksakt, f.eks. når vi ber om «en kaffe» istedenfor «en kopp kaffe». Metonymi er svært utbredt i språket og preger særlig dagligtalen. Metonymi kan for eksempel være når det konkrete står for det abstrakte («vinne gull» er en konkretisering), en person kan stå for et kollektiv («Hitler invaderte Polen»), forfatter i stedet for verk («lese Ibsen») eller emballasje/beholder kan stå for innholdet («plukke et spann bær»). Metonymi er en uklart avgrenset kategori i klassisk stilistikk.
Metonymi skiller seg fra metafor ved at den opererer med nærhet, eller en fast sammenheng mellom to ulike innhold av et uttrykk, mens en metafor baserer seg på en form for likhet, assoiasjon eller fri sammenligning. Metonymi forutsetter som regel en reell forbindelse. Metonymien overfører ikke egenskaper fra ett område til et annet, slik metaforen gjør. I stedet overfører den assosiasjoner, og gir et vink i retning av det som eksakt menes.
Noen vanlige typer:
Eksempler på metonymier er:
Metonymier kan også brukes som en pars pro toto (del av det hele). Et eksempel på dette var da samene satte opp en lavvo foran det norske Stortinget midt på 1970-tallet. Lavvoen ble da et symbol på hele samekulturen fordi den var en del av den.
Henry Notaker

Henry Torbjørn Notaker (født 1941) er en norsk journalist, litteraturviter, programleder og forfatter. I NRK arbeidet han i mange år med samfunns-, utenriks- og kulturspørsmål. Fra 1976 til 1979 var han korrespondent for NRK i Paris. Han har også vært journalist i Aftenposten og redaksjonssekretær i Vår Kirke. Siden 1980-tallet har han utgitt mange bøker om matkultur og om kokeboklitteratur.
Tidlig på 1980-tallet var han med på å lede skolefjernsynsprogrammer i spansk språk. Senere har han gjort seg kjent for å ha skapt kulturprogrammer på fjernsyn blant annet seriene Kulinariske henrykkelser, Historiske henrykkelser, Gastronomi og Miks.
Forfatterskapet omfatter lærebøker i samfunnsfag, historie og religion, kulturhistoriske bøker om blant annet mathistorie og sakprosa om politiske forhold utenlands. Han har også vært gjesteforeleser i mathistorie ved flere europeiske universiteter, og har hovedfag i nordisk litteratur fra Universitetet i Oslo fra 1968.
Gjennom sitt journalistiske virke har Notaker hatt samtaler med blant andre Vigdís Finnbogadóttir, ayatollah Khomeini, Meryl Streep og Kari Bremnes.
Under Vinter-OL på Lillehammer i 1994 var Notaker medansvarlig for NRKs dekning av de kulturelle arrangementene i forbindelse med lekene. Sammen med Kjell Kristian Rike og Jon Herwig Carlsen kommenterte han lekenes åpnings- og avslutningsseremonier.
Han er faren til historikeren Hallvard Notaker.
Festiviteten i Skien

Festiviteten i Skien i Telemark er en bygning som ble oppført for å være byens nye kulturhus, etter den store bybrannen i 1886. Bygget er oppført i nyrenessansestil inspirert av den franske Beaux-Arts, og ble tegnet av arkitekten Paul Due.
Festiviteten er en av tre monumentale bygninger som markerer øvre del av Skiens hovedgate, Henrik Ibsens gate, de to andre er Skien kirke og Skiens Sparebank. Den ligger ved den trekantede Ibsenparken, med hovedfasade mot parken og Hesselbergs gate og fasade også mot Henrik Ibsens gate.
Bygningen består av tre deler, hvor midtpartiet er smalere enn den fremre og bakre delen. Fasaden på den bakre delen har en langt enklere utforming enn fasaden som vender ut mot Hesselbergs gate.
Den smale fronten mot parken med markert sokkel og midtparti med tempelfront gir bygningen dens preg, og denne fasaden er den som gir Festiviteten preg av beaux arts, stilen som har navn etter skolen med samme navn (skolen for de skjønne kunster). Fasaden har en kraftig balkong, relieffer og klassiske pilastre. Det brukne taket (mansardtak) har bekroning i støpejern inspirert av fransk renessanse på Frans Is tid, tidlig på 1500-tallet. Fasaden er hvit, som var vanlig i beaux arts i USA på slutten av 1800-tallet – Chicago ble presentert som The White City til verdensutstillingen i 1893.
Festiviteten ble bygget som kulturhus og for andre arrangementer, og inneholdt teatersal, dampbad og folkebad fra starten. Bygningen har sine nærmeste paralleller i samtidige opera- og teaterbygninger i beaux arts i Europa og USA, som Frankfurter Alte Oper fra 1880. Bygningen sto ferdig i 1891, og ble innviet på Henrik Ibsens fødselsdag den 20. mars. Ibsen var invitert til åpningen, men var forhindret fra å komme.
Under andre verdenskrig var huset rekvirert som lokaler for den norske Hirden. Etter krigen ble Festiviteten stadig mindre egnet som kulturhus for Skien, og i 1973 overtok Ibsenhuset denne rollen. I mellomtiden holdt blant annet Frimurerlosjen i Skien til i huset. Selskapsklubben Skien Klubselskab hadde sitt faste tilholdssted i Festiviteten helt siden byggets første år, og gjennom mange tiår ble det også holdt danseskole for byens barn i Festiviteten.
I 1986 flyttet Teater Ibsen inn i Festiviteten. Det pågikk på begynnelsen av 2000-tallet en diskusjon om oppussing og ombygging av bygningen, og Teater Ibsen flyttet i 2010 til midlertidige lokaler på Klosterøya rett utenfor Skien sentrum. (besøkt 2012-07-18).
I 2012 stod Festiviteten tom, med unntak av et lite lokale på gateplan som er utleid til næringsformål. Bygget ble i juni 2013 solgt til private investorer som ville åpne utested i deler av bygningen. Resten skulle settes tilbake til sin opprinnelige stand.
Festiviteten er per 2018 eid av rapgruppen Karpe. Bygningen benyttes per 2022 dels som utleielokaler, med to festsaler og to møterom, og dels drives det pub og diskotek i byggets underetasje. Hva Karpe skal bruke bygget til i det videre, det vites ikke.
(en) Festiviteten i Skien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den internasjonale Ibsenprisen

Den internasjonale Ibsenprisen er en pris opprettet av Den norske staten, for å hedre enkeltpersoner, organisasjoner eller institusjoner som har tilført verdensdramatikken eller teatret nye kunstneriske dimensjoner. Vinneren kunngjøres på Ibsens fødselsdag 20. mars.
Prisen er på 2,5 millioner kroner og ble for første gang delt ut i 2008.
Norske Dramatikeres Forbund foreslo å legge å legge prisutdelingen til Skien, noe som i samarbeid med Skien kommune fikk gjennomslag.
Tildelingen skjedde de første årene årlig ved et arrangement på Nationaltheatret, og primært, dersom det lot seg gjøre, i forbindelse med Ibsenfestivalen, som teateret arrangerer annet hvert år. Juryledens leder var de første årene Liv Ullmann, fra 2011 Per Boye Hansen.
Peter Handke mottok prisen 21. september 2014 på Nationaltheatret under Ibsenfestivalen. Vinneren deltar så på Den internasjonale Ibsenkonferansen i Skien. Nominasjonen av Handke vakte debatt på grunn av hans bøker og uttalelser omkring Vestens angrep på Jugoslavia.
1828

1828 (MDCCCXXVIII) was a leap year starting on Tuesday of the Gregorian calendar and a leap year starting on Sunday of the Julian calendar, the 1828th year of the Common Era (CE) and Anno Domini (AD) designations, the 828th year of the 2nd millennium, the 28th year of the 19th century, and the 9th year of the 1820s decade. As of the start of 1828, the Gregorian calendar was 12 days ahead of the Julian calendar, which remained in localized use until 1923.
Mhlangana

Mhlangana (died 1828) (also known as Umhlangana ka Senzangakhona) was a Zulu prince - the son of Senzangakhona, a brother of Shaka, and half-brother of Dingane and Mpande. He assisted Dingane and Shaka's induna (advisor) Mbopha in Shaka's assassination at Dukuza in 1828, and was himself assassinated by Dingane shortly afterwards.
Christiania Norwegian Theatre

The Christiania Norwegian Theatre (Norwegian: Kristiania norske Theater) was founded in 1852 under the name Norwegian Dramatic School. The initiative came from lieutenant engineer Johannes Benedictus Klingenberg (1817–1882) after he had been disappointed by the un-Norwegian repertoire selection and had visited the Norwegian Theatre in Bergen. In 1854, the drama school was made into a performing arts theater.
Henrik Ibsen, then associated with the Norwegian Theatre in Bergen, where he was stage director, was called in to become the first artistic director of the Christiania Norwegian Theater. Ibsen took over the responsibility for the new theater operations from autumn 1857, serving as theater director until it went bankrupt, in the summer of 1862. The Christian Norwegian Theatre and the Christiania Theatre were officially merged on 15 July 1863.
Racism in Norway

Racism in Norway often targets immigrants, especially those of non-white and non-Western origin, including but not limited to Black people, Sámi people, Kven people, Romani people, Muslim people, and Asians. Jews in Norway occasionally experience antisemitism. Historically, as citizens of Denmark–Norway, both Norwegians and Danes have participated in the Danish slave trade and overseas colonialism. Despite Norway's reputation for tolerance, Norwegian anti-racist activists believe that Norway has a "collective amnesia" regarding their country's history of racism and colonialism. Norwegianization policies were historically pursued by the Norwegian government to encourage the assimilation of ethnic minorities including the Sámi, Kvens, Forest Finns, and Norwegian Finns.
During the early 1900s, as late as the 1930s, Romani people in Norway were subjected to sterilization.
The Indigenous Sámi people of Northern Norway have inhabited the region of Sápmi for many centuries. Beginning in the 15th and 16th centuries, Norwegian farmers began to colonize Sámi land. The Norwegian government would later encourage the colonization of Sámi land and the assimilation of Sámi people through policies known as "Norwegianization".
For many years, Sámi skeletons were kept in the collections of the Anatomical Institute at the University of Oslo, including the skeletons of Mons Somby and Aslak Hætta. The skeletons were repatriated in 1997. The Sámi attempt to have their ancestors' remains repatriated is the subject of the 1999 documentary Give Us Our Skeletons.
During the German occupation of Norway, some Norwegians collaborated with the German Nazis, most notably the Norwegian military officer and Minister President Vidkun Quisling.
Several neo-Nazi, white supremacist, and far right organizations operate in Norway, including the Boot Boys and Vigrid.
Norwegians participated in slavery and colonialism as financiers, sailors, merchants, colonial administrators, and sometimes as settlers. Norwegians commonly deny responsibility for slavery and colonialism by arguing that Norwegians were living under Danish rule during the time that Norwegians participated in the Dano-Norwegian slave trade and the Dano-Norwegian colonization of the Caribbean.
In 2013, a commission established by Caribbean countries announced its intent to sue Norway for slavery reparations due to Norwegian participation in slavery on the islands of St Thomas, St John and St Croix in the Danish West Indies.
Liste over medaljevinnere under Sommer-OL 2020

Liste over medaljevinnere under Sommer-OL 2020 inneholder alle utøvere som tok medalje under Sommer-OL 2020 som ble holdt i Tokyo, Japan fra 23. juli til 8. august 2021.
* Utøvere som bare deltok i innledende forsøksheat.
AR Områderekord · CR Mesterskapsrekord · CUR Mesterskapsrekord (U23) · DNF Ikke fullført · DNS Ikke møtt til start · DQ Diskvalifisert · EL Årsbeste i Europa · MR Banerekord · NR Nasjonal rekord · OR Olympisk rekord · PB Personlig rekord · SB Sesongbestenotering for utøveren · WL Årsbeste i verden · WJR Juniorverdensrekord · WR Verdensrekord · MWR Verdensrekord veteraner · DLR Diamond League-rekord
* Utøvere som bare deltok i innledende forsøksheat.
AR Områderekord · CR Mesterskapsrekord · CUR Mesterskapsrekord (U23) · DNF Ikke fullført · DNS Ikke møtt til start · DQ Diskvalifisert · EL Årsbeste i Europa · MR Banerekord · NR Nasjonal rekord · OR Olympisk rekord · PB Personlig rekord · SB Sesongbestenotering for utøveren · WL Årsbeste i verden · WJR Juniorverdensrekord · WR Verdensrekord · MWR Verdensrekord veteraner · DLR Diamond League-rekord
* Utøvere som bare deltok i innledende forsøksheat.
AR Områderekord · CR Mesterskapsrekord · CUR Mesterskapsrekord (U23) · DNF Ikke fullført · DNS Ikke møtt til start · DQ Diskvalifisert · EL Årsbeste i Europa · MR Banerekord · NR Nasjonal rekord · OR Olympisk rekord · PB Personlig rekord · SB Sesongbestenotering for utøveren · WL Årsbeste i verden · WJR Juniorverdensrekord · WR Verdensrekord · MWR Verdensrekord veteraner · DLR Diamond League-rekord
Svømmere som bare deltok i forsøksheat og mottok medaljer.
Svømmere som bare deltok i forsøksheat og mottok medaljer.
Svømmere som bare deltok i forsøksheatene og mottok medaljer.
Angra do Heroísmo

Angra do Heroísmo (norsk meningsoversettelse: heltemotets bukt) er en portugisisk by på øya Terceira, som er en del av Azorene. Byen har ca. 35 000 innbyggere.
Tilnavnet do Heroísmo ble tildelt byen i 1829 av dronning Maria II, etter byens standhaftige kamp mot Marias motstander Miguel av Portugal. Dronning Maria søkte selv tilflukt her fra 1830 til 1833.
Angra do Heroísmo er Azorenes eldste by, og fikk bystatus i 1534. Samtidig ble byen av pave Paul III opprettet som bispesete i Angra bispedømme. Byggingen av katedralen begynte i 1570. Den ble sterkt skadet under et jordskjelv i 1980, og i 1982 falt begge tårnene ned. Etter en restaurering ble kirken innviet på ny i 1985.
Festningene San Sebastião og San João Baptista er unike eksemplarer av militærarkitektur.
Byen har eget universitet med to fakulteter. Angra var en viktig mellomstasjon for den transatlantiske handel og for handelen mot Øst-Asia. Bykjernen ble i 1983 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. UNESCO la vekt på at byen er «an outstanding example of a creation linked to the maritime world, within the framework of the great explorations» og «directly and tangibly associated with an event of a universal historic significance: the maritime exploration which permitted exchanges between the great civilizations of the Earth».
Okinawarenna

Okinawarenna (沖縄トラフ, Okinawa Torafu) er en dyp forsenkning i Østkinahavet. Er en aktiv kontinentrand. Her blir Filippinerplaten som er en havbunnsplate aktivt presset inn under den eurasiske kontinentalplate og synker langs subduksjonssonen.
Østkinahavet er relativt grunt med dybder på mindre enn 200 meter unntatt i Okinawarenna. Den kinesiske kontinentallsokkelen heller slakt mot kanten av Okinawarenna hvor den stuper rett ned til 2716 meter på det dypeste.
Okinawarenna kompliserer beskrivelsen av Østkinahavet. Forskjellige stater tolker det i hver sin retning.
Ronne Antarctic Research Expedition

Ronne Antarctic Research Expedition (RARE) var en ekspedisjon til Antarktis i 1947-48 som utforsket området rundt Den antarktiske halvøy. Norsk-amerikaneren Finn Rønne ledet RARE, den siste privatfinansierte amerikanske forskningsekspedisjonen. Ekspedisjonen hadde base på Stonington Island og utforsket og kartla den siste ukjente kyststrekning på jorda og fastslo at Weddellhavet ikke var forbundet med Rosshavet. Ekspedisjonen tilbakela 5 800 kilometer på ski og hundesleder – mer enn noen andre i historien. Det ble også foretatt rekognoseringsturer og omfattende fotografering fra fly.
Rønnes hustru Edith deltok som historiker og nyhetskorresponent for North American Newspaper Alliance. Hun og sjefspilotens hustru Jennie Darlington var de første kvinnene som overvintret i Antarktis.
Liste over Ford-modeller

Dette er en liste over kjøretøymodeller produsert av Ford Motor Company under merket Ford. For andre kjøretøy produsert av Ford Motor Company se Liste over Mercury-modeller, liste over Lincoln-modeller og Edsel.
Ford *000-serie
Ford **00-serie
Ford **10-serie
Ford TW-serie
Ford **30-serie
Ford **40-serie
I 1986 forsøkte Ford Agriculture å finne en måte å komme seg ut av traktor-virksomheten på. Året etter kjøpte de Versatile, som laget artikulerte firehjulsdrevne traktorer. I 1988 solgte de 80 % av virksomheten til Fiat som i 1991 kjøpte de resterende 20 %. Dermed var det slutt på Ford-traktorer. Fiat produserte sine europeiske traktorer under det nyervervede navnet Ford-New Holland. I 2001 ble Ford-navnet droppet.
Ford produserte militære kjøretøy for USA og Canada i løpet av første og andre verdenskrig:
Forskningsstasjoner i Antarktis

En rekke land opererer forskningsstasjoner i Antarktis, både helårsbemannede og sommerbemannede.
Tilsammen 30 land, som alle har signert Antarktistraktaten, driver forskningsstasjoner på helårsbasis eller sommerbasis på det antarktiske kontinent eller på øyer sør for 60° sørlig bredde. Stasjonene har en samlet kapasitet på omtrent 4 000 personer om sommeren og 1 000 personer som kan overvintre. I tillegg til de faste stasjonene, finnes hver sommer noen titalls mindre stasjoner som benyttes til feltarbeid (feltstasjoner).
For å få status som konsultativ part under Antarktistraktaten, og dermed voteringsrettigheter i samarbeidet, kreves det at landet driver omfattende forskning i Antarktis.
*Konsultative parter under Antarktistraktaten.
Nederland er eneste konsultative part under Antarktistraktaten uten forskningsstasjon i Antarktis, men landet har et samarbeid med British Antarctic Survey.