Алпинизъм

Алпинизмът е вид високопланински спорт (някои го считат едновременно с това и за хоби) и се състои в катерене на планини, обикновено с цел покоряване на планински върхове. Терминът е известен като алпинизъм най-вече в Европа, докато в Америка предпочитаният термин на английски е планинско катерене (Mountaineering).
В зависимост от терена, алпинизмът може да бъде разделен условно на 3 вида – снежно, ледено и скално катерене. Различните терени изискват различни техники, но също така имат и някои общи характеристики като спортна и техническа подготовка, специално оборудване и екипировка и натрупване на много практически опит.
Съществуват два вида стилове в изкачването: алпийски и експедиционен.
Алпийският стил представлява последователно и постепенно изкачване на върха с цялото оборудване и екипировка. Експедиционният стил се отличава значително от алпийския. При него се прави предварителна подготовка на маршрута, установяване на базови междинни лагери и доставка на различни съоръжения и кислород. При него може да се наложат многократни изкачвания и слизания между различните лагери. Този стил отнема много повече време, но се оказва по-успешен при покоряването на осемхилядниците.
От съображения за безопасност и комфорт различните видове катерене изискват специално облекло и обувки. Така например обувките за скално катерене са покрити със слой от вулканизирана гума за по-добро сцепление. Те също така са дебели само няколко милиметра и прилепват плътно за крака. От друга страна, обувките за ледено катерене са високи, с дебела подметка, която предпазва от измръзване. Към тях могат да се прикрепят котки, които биват сгъваеми, полусгъваеми и цели. Те са незаменима част от екипировката, особено при катерене на отвесни заледени участъци. При катерене на скали се използват кожени ръкавици. Те предпазват кожата от загряване или нараняване. Друг необходим атрибут е каската, която предпазва от падащи предмети. При високопланински алпинизъм се използват термоизолиращи якета и панталони. Якетата обикновено са с дълъг ръкав и качулка. Плетените (най-често) шапки и ръкавици също са необходима част от облеклото. Много е важно алпинистите да носят няколко слоя облекло, препоръчват се 2 – 3 тънки пуловера, вместо един дебел. Чорапите и бельото НЕ трябва да са памучни, защото памукът задържа влагата и трудно съхне. Термобельо и чорапи от мериносова вълна са най-подходящи. Вълната топли даже и мокра и може да се носи с дни без да се вмирише.
Първите опити за изкачване на планински върхове не са били вдъхновени от спортна слава. Подбудите на първите катерачи много често са били религиозни или военно-стратегически – построяване на олтар, наблюдение на вражески войски, съседни държави или метеорологични промени. Първото документирано изкачване през новото летоброене е на император Адриан през 121 година, който изкачил връх Етна, за да наблюдава изгрева на слънцето. През 18 век все повече и повече учени започват да правят експедиции в Алпите, и по-специално около връх Монблан.
Алпинизмът в съвременния смисъл на тази дума се ражда през 1786 година с комерсиалното изкачване на връх Монблан. Алпийският клуб е създаден в Лондон през 1857 година и картите и пътеводителите, които се издават спомагат за превръщането на алпинизма в спорт. Около 1870 година алпинистите започват да търсят по-високи върхове и по-трудни маршрути. Андите в Латинска Америка стават център на внимание, след това върховете в Африка и най-накрая Хималаите.
Най-високият връх на Южна Америка, Аконкагуа (6962 m) е изкачен за първи път през 1897 от групата на Фитцджералд. Американският алпийски клуб е създаден през 1902. През 20 век алпинизмът добива истински интернационален характер, като алпинисти от почти всички страни се включват в покоряването на най-високите върхове в света. След Първата световна война започва истинският щурм на Хималаите. След 30-годишни опити, най-високият връх на планетата, Еверест (8848 m) е изкачен на 29 май 1953 година от Едмънд Хилари и Тенсинг Норгей (Edmund Hillary, Sherpa Tenzing Norgay). К2 е изкачен на следващата година.
Алпинизмът в България започва да се развива с учредяването на първите туристически дружества. Константин Саваджиев е първият българин, изкачил връх Мальовица (2731 m) през 1938. На 19 ноември 1929 г. се учредява Българският планински клуб.
След като всички върхове биват изкачени, алпинистите започват да търсят алтернативни, много по-трудни пътища към върха, отвесни скали, неизползване на кислородни апарати. Всичко това е възможно благодарение на усъвършенстваните техники и новите екипировки.
Алпинизмът в наши дни е популярен спорт по целия свят и има истински международен характер. В Европа Алпите продължават да бъдат едно от предпочитаните места за катерене. Често посещавани са и Кавказ, Пиренеите, и Татрите в Карпатите.
В Северна Америка предпочитани обекти на алпинистите са Скалистите планини и Сиера Невада, а също така някои от върховете в Аляска. В Южна Америка най-популярни са Андите, а в Азия Хималаите, Памир и Тян Шан. Интерес представляват и новозенландските и японските Алпи.
Най-известните места за алпинизъм и високопланински туризъм се намират в Рила планина. Мальовица и Мусала са най-посещаваните места. Рила предлага 272 различни маршрута и възможности за алпийско, спортно, боулдър, ледено и традиционно катерене.
Резньовете, Златните мостове, Черни връх и Комините са популярни обекти в планината Витоша, намираща се в близост до столицата София. На Витоша могат да се практикуват почти всички видове катерене – алпийско, традиционно, спортно, боулдър и ледено.
Пирин има най-малко маршрути и предлага предимно алпийско катерене.
Изключително популярен обект за скално катерене е Вратцата край Враца.
Списък на 14-те осемхилядници в света и алпинисти, покорили всичките
Райнхолд Меснер – Тенсинг Норгей – Едмънд Хилари – папа Пий XI
Крум Новаков – Кумата, Георги Стоименов, Константин Саваджиев, Георги Щерев, Енчо Петков, Георги Атанасов, Христо Проданов, Николай Петков, Кирил Досков, Иван Масларов, Боян Петров, Атанас Скатов, Дойчин Василев.