davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
蛴蟆节

蠐蟆節是在四川省川北地区流傳的一種民俗活動，流行区域主要是川北岷江话方言岛的南充市嘉陵区西路方言区、西充县、南部县、蓬溪县、顺庆区等地（包括嘉陵区金寶鎮、三會鎮、龍泉鎮，順慶區共興鎮，西充县多扶镇，遂寧市蓬溪縣新星鄉等）。於每年陰曆正月十四晚間舉行，因此又稱“十四節”。主要包括“蠐蟆燈”遊行、放河燈等內容。“蠐蟆”在當地方言中是青蛙的意思。
每年陰曆正月初十左右開始，當地人便開始準備“蠐蟆節”，其中最重要的一項活動就是紮“蠐蟆燈”。一般來說家裡有多少個人就要紮多少個燈，必須人手一個。製作時傳統上是將竹子的一端用刀劃成篾條，紮成籠狀，然後外層糊上白紙或彩紙；而現在則多是將竹子沒有節的地方劃開細條，壓開後放入事先做好的圓環撐開成紡錘形，外層糊上白紙或彩紙做成“蠐蟆燈”。最後放入一節蠟燭，留一個小孔通氣，“蠐蟆燈”即告完成。由於“蠐蟆”是瘟神的象徵，做好的“蠐蟆燈”不能拿到室內，只能放在室外。另外，每年的“蠐蟆節”通常也會製作一個巨型“蠐蟆燈”（三會）或青龍（金寶）、彩龍（共興）等，供節日當晚作為主燈使用。其中共興鎮的彩龍是由當地的老人用竹子和紅綠彩紙紮成，家家都會拿出五穀雜糧放入龍中，並塞滿乾稻草。這個主燈通常要花費一個星期的時間製作。
到了正月十四當天，家家戶戶都會一起團聚，辦上幾桌酒席吃團圓飯。下午則會舉行舞龍、舞獅、踩高蹺等民俗表演活動。到了晚間7時左右，幾十個青年男子就會扛起主燈開始遊行。而其他人就拿出已經點燃的“蠐蟆燈”，一邊唱“蠐蟆公，蠐蟆婆，把你蠐蟆送下河”等節慶民謠一邊跟著吹嗩吶、扛著主燈的隊伍前行，形成一道長達幾公里的燈流。過去還會有人用點燃的木屑灑在隊伍附近造成煙火效果，現在則是以煙花爆竹代替。一般來說遊行路線都是根據傳統預先設定的，目的地通常為某處的河邊或水塘邊（三會鎮位於青家嘴村，共興鎮位於五洞橋村）。到達目的地以後，人們便開始舉行祭祀活動，例如在共興鎮就會將遊行所用的彩龍燒掉。祭祀完成後，人們便將手中的“蠐蟆燈”放入河流水塘中或是插入岸邊的土裡，以示將瘟神送走，其後會許下新年的願望。其後，鎮上的小孩還會進行特別的“搖嫩竹”活動，以此来祝福小孩们能够像嫩竹一样茁壮成长。
據三會鎮當地人稱，蠐蟆節是三會鎮最為熱鬧的節日，這一天鎮上的人數甚至比過年時的人還多。
傳說在明朝末年，張獻忠屯兵四川期間遭遇官兵圍剿，雙方死傷無數，其後瘟疫橫行，百姓苦不堪言。由於瘟疫之時恰逢開春，青蛙冬眠結束後紛紛出洞，造成人們堅信從地下爬出的青蛙是不潔之物，便將這場瘟疫稱為“蠐蟆瘟”，而“蠐蟆”也成為了當地最恐怖的瘟神。後來有一位道人雲遊至此，得知此事後點化村民，稱“因戰亂穢氣濁血玷污河水，觸怒河神，才降下‘蠐蟆’禍害人間，只有送走‘蠐蟆’才能保佑平安無事。”因此當地人開始自製“蠐蟆燈”，在正月十四夜晚揮舞火把，敲鑼打鼓將“蠐蟆燈”送到附近的河流中，讓河水將“瘟疫”帶走，以此祈求蠐蟆神保佑村民平安。
三會鎮與共興鎮官方重視該活動帶來的經濟效益。中共嘉陵區委、區政府從2011年起都會舉辦“嘉陵區蠐蟆節”，主場地就在三會鎮。在三會鎮政府門口的街道上即放有一尊高2米，長約4米的巨大青蛙。三會鎮黨委書記表示2017年的第六屆“嘉陵區蠐蟆節”共約有8萬人來到該鎮參與“蠐蟆節”活動，比2016年更多，而2016年僅在“蠐蟆節”當天就實現了100餘萬人民幣的旅遊收入。當地還打算修建“蠐蟆文化廣場”、“蠐蟆博物館”等設施，將蠐蟆節作為一個文化旅遊項目進一步打造。
而共興鎮則在送燈的主會場五洞橋村修建了一座“蠐蟆節”民俗文化廣場，改造了送“蠐蟆燈”下河的道路交通，並且還在附近建起了佔地近千畝的花卉園區。“共興蠐蟆節”也已被列為南充市非物質文化遺產。
遂寧方面，蓬溪縣文化館每年都會組織“新星蛤蟆節”對這一民俗活動進行保護與傳承。而遂寧市方面也已將“新星蠐蟆節”認定為該市的非物質文化遺產。
Juggling in ancient China

Although juggling in its western form involving props such as balls, rings, and clubs is rarely performed in modern China, at certain periods in Chinese history it was much more popular. In fact, some of the world's earliest known jugglers were Chinese warriors and entertainers who lived during the time of the Spring and Autumn period of Chinese history. References to these artists in ancient Chinese literature have preserved records of their incredible achievements. From such references, it appears that juggling was a well-regarded and highly developed form of ancient Chinese art.
Xiong Yiliao (Chinese: 熊宜僚; pinyin: Xióng Yiliáo), was a famous Chu warrior who fought under King Zhuang of Chu (ruled 613-591 BC) during the Spring and Autumn period of Chinese history. Ancient Chinese annals state that he practiced nongwan (Chinese: 弄丸; pinyin: nòngwán, "throwing multiple objects up and down without dropping"), and he is often cited as one of the world's earliest known jugglers. During a battle in about 603 BC between the states of Chu (Chinese: 楚國; pinyin: Chǔguó) and Song (Chinese: 宋国; pinyin: Sòngguó), Xiong Yiliao stepped out between the armies and juggled nine balls, captivating the Song troops. The Chu army took this opportunity to launch a surprise attack and routed the Song army. As Xu Wugui (Chinese: 徐无鬼; pinyin: Xú Wúguǐ) recounts in Chapter 24 of the Zhuangzi (Chinese: 庄子; pinyin: Zhuāngzi), “Yiliao of Shinan juggled balls, and the conflict between the two states was ended.”
Lanzi (Chinese: 蘭子; pinyin: Lánzi), another juggler from the Spring and Autumn period who is mentioned in the Chinese annals, lived during the reign of Duke Yuan of Song (Chinese: 宋元公; pinyin: Sòng Yuángōng, 531-517 BC). Roughly translated, Chapter 8 of the Liezi (Chinese: 列子; pinyin: Lièzi), an ancient collection of Daoist sayings, reads as follows:
The passage states that Lanzi juggled the jian (Chinese: 劍; pinyin: jiàn), a straight, double-edged sword which was used during the Spring and Autumn period. According to Jian Zhao in The Early Warrior and the Birth of the Xia, Lanzi was a general term for itinerant entertainers in pre-Qin and Han times.
Diabolos evolved from the ancient Chinese yo-yo, which was originally standardized in the 12th century.
Wulan Permata

Wulan Permata (gumelar di Pandeglang, 11 Nopémber 2004; umur 20 taun) nyaéta saurang panyanyi Indonésia. Wulan dipikawanoh sacara lega berkat partisipasi dina ajang kompetisi nyanyi dangdut ti Indosiar, Liga Dangdut Indonésia 2020 ngagambarkeun Propinsi Banten sarta hasil ngahontal posisi Top 4. jeung ngawalikan Indonesia dina ajang D'Academy Asia 6 Taun 2023
Wulan Permata atawa katelah Wulan Lida nyaéta saurang awéwé dilahirkeun di Pandeglang anu geus nyekuni dunya tarik sora ti umur 5 taun. Dina waktu éta Wulan kungsi nyanyi ti panggung ka panggung pikeun bayaran sarua. Wulan asalna ti kulawarga nu sederhana. Bapana digawé salaku tukang ngajual asesoris. Wulan jadi tulang tonggong kulawarga pikeun minuhan kabutuhan hasil keringatna nyanyi.
Évie Tamala

Cucu Suryaningsih leuwih dipikawanohna mah Évie Tamala (gumelar di Cigalontang, Singaparna, Kabupatén Tasikmalaya, 23 Juni 1969; umur 55 taun) nyaéta saurang panyanyi dangdut Indonésia anu geus mimiti nyanyi ti keur kelas 2 SD. Évie téh anak bungsu ti genep sadudulur.
Évie naratasan karirna ku ngagabung jeung grup Orkés Melayu (OM) Sinar Remaja taun 1980. Harita, Evie masih ngagunakeun ngaran panggung Uceu Arfina, disibukkeun ku kagiatan manggung dina acara-acara hajatan saperti raraméan jatukrami, sukuran khitanan, nepi ka raraméan poé Kamerdékaan RI. Bareng jeung Sinar Remaja Évie meunang kasempetan pikeun ngeusi acara di wewengkon Bandung, anu satuluyna matak pikaresepen saurang panyipta jeung produser lagu dangdut Muchtar B. Muchtar langsung ngajak Évie pikeun rekaman. Hanjakal, album Évie téh hasilna pikucéwaeun, malah mah kasétna gé teu sumebar.
Évie ngareuah-reuah deui dunya musik dangdut taun 1988, bareng jeung dipedalna album nu kadua ku lagu andalanna Tang Ting Tong Der karya Muchtar B. Préstasi nu paling fenomenal anu dimeunangkeun ku Évie dina taun 2007 dina tarékah panghargaan AMI Awards. Évie suksés meunangkeun tropi pikeun kategori Lagu Terbaik Dangdut Konvénsional, Artis Solo Wanita Terbaik Dangdut Konvénsional, Artis Solo/Duo/Group Terbaik Album Dangdut Konvénsional, Produser Rekaman Terbaik Penunjang Produksi, Artis Terbaik Bidang Umum, jeung Album Terbaik Bidang Umum.
Rita Sugiarto

Rita Sugiarto (gumelar di Semarang, Jawa Tengah, 19 Séptémber 1960; umur 64 taun) nyaéta tukang ngawih jeung panyipta lagu dangdut anu legendaris. Ngaranna mimiti dipikawanoh ti keur anjeunna duét sarta ngeusi sora dina pilem-pilem Rhoma Irama, kayaning "Gitar Tua" ,"Berkelana", jeung "Darah Muda". Rita Sugiarto mibanda bakat nu pohara gedéna anu ditembongkeun ti keur diuk di bangku SD kénéh. Anjeunna ngahasil jadi juara sababaraha féstival musik pop ti mimiti tingkat Kota Madya Semarang nepi ka tingkat propinsi.
Ti saprak gabung jeung Sonéta dina taun 1976 nepi ka 1981 saeutikna 20 album geus dipedal. di antarana Darah Muda, Begadang II, jeung Gitar Tua. Album pamungkas jeung Rhoma Irama judulna "Pemilu", anu dipedal dina taun 1981. Tuluy anjeunna mutuskan pikeun misahkeun diri ti Rhoma Irama anu geus ngagedékeun ngaranna.
Dina taun 1981 anjeunna nikah jeung Jacky Zimah. Bareng jeung salakina anjeunna ngadegkeun Orkes Melayu Jackta Group, ku cara medalkeun debut munggaranna nu judulna "Vol.1". Singel munggaran dina album ieu judulna "Jacky".
Lagu ieu dijieun sorangan ku Rita. Nyaritakeun ngeunaan katresna anjeunna ka salakina. Teu disangka lagu ieu laku luar biasa di pasar musik. Kasetna kajual nepi ka 2 juta keping. Ieu mangrupa rékor pangjualan album dangdut panglakuna sapanjang masa. Lagu "Jacky" ogé ngalanglang di mana-mana. Nepi ka kiwari geus puluhan album jeung ratusan lagu anu diciptakeun ku Rita Sugiarto.
Stasion Duri

Stasion Duri (DU) (Aksara Sunda Baku: ᮞ᮪ᮒᮞᮤᮇᮔ᮪ ᮓᮥᮛᮤ) mangrupa stasion karéta api kelas badag tipéu C anu pererahna di Jalan Duri Kalér, tepatna di wates antara Duri Kalér jeung Kali Anyar, Tambora, Jakarta Barat. Stasion ieu kaasup tina Daérah Operasi I Jakarta. Kaluhuran terakhir stasion ieu saméméh sakabéhna dihilangkeun nyaéta +4 m. Stasion ieu miboga jalur cabang nuju ka Tangerang.
Stasion ieu mangrupa stasion tungtungna keur KRL Commuter Line tujuan Tangerang nepi ka Duri. Stasion ieu miboga lima jalur karéta api. Jalur 1 digunakeun kalawan sepur péngkol pikeun KRL Yellow Line arah Angké jeung Jatinegara, sedangkeun jalur 2 mangrupa sepur lurus arah Tanahabang, Dépok, Nambo, jeung Bogor. Jalur 3 jeung 4 mangrupa eureunna pikeun KRL Railink Basoetta arah Sudirman Baru jeung Soekarno-Hatta sareng Jalur 5 mangrupa jalur tungtungna pikeun KRL Brown Line arah Tangerang.
Stasion ieu pererahna di permukiman penduduk anu padat. Di sabudeureun stasion aya loba pondok liar sareng padagang jalan anu ngajual barang jualanana. Saprak diusir dina Méi 2013, stasion ieu parantos diberesihan para padagang, meski sempet ngablokir jalur KRL anu ngakibatkeun jadwal KRL kagganggu.
Ti tanggal 20 Désémber 2018, KA Bandara Soekarno-Hatta geus ngalayanan panumpang di Stasion Duri.
ARS Bandara Soekarno-Hatta, tujuan Bandara Soekarno-Hatta sareng tujuan Manggarai
Ieu jadwal karéta api panumpang anu eureun di Stasion Duri per 1 Désémber 2019 (sesuai Gapeka 2019).
ARS Bandara Soekarno-Hatta (aya unggal 30 menit sakali sareng waktu eureunna rata-rata 5 menit)
Ayu Ting Ting

Ayu Rosmalina dipikawanoh minangka Ayu Ting Ting (gumelar di Depok, Jawa Kulon, 20 Juni 1992; umur 32 taun) sarta panyanyi dangdut ti Indonésia anu mimiti kasohor ku laguna nyaéta Alamat Palsu. Ayu mangrupa mahasiswi Universitas Guna Dharma Dépok angkatan 2010, anu nyokot jurusan manajemén. Mimitina mah Ayu teu resep kana musik dangdut da resepna mah nyaéta kana musik Kpop. Panyanyi ieu karesepna téh boyband jeung girlband ti Koréa sedengkeun ti Indonésia mah resepna ka Déwi Perssik.
Mimitina, Ayu Ting Ting ngagugulung dunya modéling ti umur 4 taun. Lian dunya modél, Ayu Ting Ting ogé sok milu lomba nyanyi. Bakat nyanyi ieu, turun ti indungna anu saurang panyanyi ogé. Ayu Ting Ting geus ngaluarkeun album ti kelas 3 SMP, jeung lagu Alamat Palsu dikaluarkeun dina taun 2007. Alatan kakeyengna pikeun meromosikeun lagu ieu, dina taun 2011 antukna lagu Alamat Palsu sumebar.
Amelina (singer)

Norazlina Amir Sharipuddin, known professionally as Amelina (born 4 August 1974) is a Malaysian singer. She found success during the 1990s. She is known for popularizing Dangdut music, a type of popular music, from which she earned the title Ratu Dangdut Malaysia ("Malaysian Queen of Dangdut").
Amelina was born on 4 August 1974 in Nilai, Negeri Sembilan. She is the eldest of five children born to Hasmah Ramli and Amir Sharipuddin Abdul Raof. She attended school in her hometown before migrating to Kuala Lumpur to become a singer in 1994 at age 20. Prior to music, she worked in a TDK electronics factory.
As an artist, Amelina was managed by her brother Amir Hanafi and assisted by her mother, Hasmah, who was responsible for the idea to try Dangdut. Amelina gifted her a piece of land in her hometown to build a bungalow to house her family.
Studio albums
14th Annual Anugerah Musik Indonesia

The 14th Annual Anugerah Musik Indonesia was held on July 6, 2011, at the Ballroom Central Park in Tanjung Duren Selatan, West Jakarta. The show was broadcast live on RCTI and was hosted by Okky Lukman, Raffi Ahmad and Pica Priscilla.
The show was a collaboration between Anugerah Musik Indonesia Foundation and RCTI. The theme of the show was Mahakarya Musik Indonesia. Musicians, singers, and composers were nominated for 46 different categories awards. Besides the categories used in previous years, this year will also have the category Pop Trendy, a subdivision of the pre-existing pop category.
Irma Darmawangsa became the most-nominated artist in Anugerah Musik Indonesia history for the nominations with eleven times, nevertheless Darmawangsa taking home with empty-handed. Kotak became the biggest winner of the night with four wins of eight nominations, including "Best of the Best Album" for Energi, "Best Pop Song" for "Pelan-Pelan Saja", and "Best Pop Duo/Group". Other winners included Agnes Monica, Sandhy Sondoro, Evie Tamala, and Cici Paramida, who won three awards. Umay Shahab only took home two trophies each.
Elfa Secioria received the "AMI Legend Award" for a musician who has a very great service to world of Indonesian music, both of national and international.
The nominees were announced on June 15, 2011. Winners are listed first and highlighted in boldface.
D'Academy

D'Academy or DA (lit. 'Dangdut Academy') is the second present and second largest dangdut music talent show in Indonesia. Production is conducted by Indosiar Production Team (November 2015 - March 2016) and Indonesia Entertainmen Produksi [id] (April 2016 - December 2017). The show is one of the most successful talent competition shows in Indonesia. The show's success has resulted in the creation of two spin-off series, those being D 'Academy Celebrity, which features celebrities, and D' Academy Asia, which features contestants from around Southeast Asia.
DA is open for any Indonesian citizens between the ages of 15 and 28 who are not already signed to a record label. All participants who successfully pass the audition process receive training in the form of choreography, vocal performance, personality and fashion advice from some experts in their respective fields, such as Hamdan ATT, Nassar, Uncle Jo, Adibal Sahrul, Dedi Puja, and Mislam. Participants are gradually eliminated every week until the grand final night. The performance of participants is judged by the judges such as Iis Dahlia, Inul Daratista, Rita Sugiarto, Elvy Sukaesih, Saipul Jamil, Hetty Koes Endang, Beniqno, and Dewi Perssik, as well as by the viewers and fans via SMS voting. In each episode, participants with the lowest SMS vote amount will be eliminated. The overall winner of the competitions gets a cash prize of 150 million rupiah (roughly $10,000 USD) and a car. For the third season, the cash prize was upped to 250 million rupiahs (roughly $15,000 USD). In addition, the winner is entitled to a management contract with Stream Entertainment, as well as a recording opportunity to launch a single or an album through 3D Entertainment, a dangdut label.
The hosts are Ramzi [id; ms; su], Irfan Hakim [id; jv], Rina Nose [id], Andhika Pratama [id; jv], and Gilang Dirga [id]. The program premiered on Monday, February 3, 2014, for its first season, its second season on February 8, 2015, January 24, 2016, for its third season, and 22 January 2017 for its fourth season. After a break from 2017-2021, the fifth season premiered on Januari 27, 2022. D'Academy was nominated for the Panasonic Gobel Awards 2015 & Panasonic Gobel Awards 2016 for Best Talent Search & Reality Show category. In addition, D 'Academy also managed to be nominated in the Indonesian Television Awards program award for the category of Most Popular Prime-Time Non Drama Program. There have been five winners of the show to date: Lesti Kejora, Evi Anggraini [id], Muhammad Irsyad Basir [id], Fildan Rahayu and Serli Artika Sridevi.
There are 6 stages in the competition, those being:
The auditions take place in large cities all around in Indonesia, including Bandung, Surabaya, Semarang, Medan, Makassar, Palembang, and finally, Jakarta. Those auditioning first must be approved by a panel of local artists, then by Indosiar producers, and finally by the main judges. Participants are given "golden tickets" to signify successful qualification to the subsequent round.
ジャンボこいのぼり

ジャンボこいのぼりとは、埼玉県加須市が所有している世界最大となる全長100メートルの巨大なこいのぼりである。毎年5月3日に行われる市民平和祭において、市内の利根川河川敷緑地公園でクレーン車で吊り上げられ、遊泳する。2000年（平成12年）5月5日には、埼玉新聞社の「21世紀に残したい・埼玉ふるさと自慢100選」に選出された。
加須市はこいのぼりの生産量が日本一の産地である。それをアピールしようと、1988年に加須青年会議所の発案のもとに作られたのがこのジャンボこいのぼりである。
昔から加須のこいのぼりは手描きが主流であったが、2016年現在ではそのほとんどがプリントに移行し、手描きは1軒のみである。しかしそのノウハウを生かして、2022年現在主に遊泳する4世は市民の手によって描かれた手描きこいのぼりである。
1988年、加須青年会議所の発案のもと完成。
全長100m、重さ600kg、綿で出来ており、1995年まで毎年春に遊泳した。
また、1996年にはハワイで遊泳を試みたが破損し、2年後に再挑戦して成功した。
現在では3世の予備として保存されている。
1996年2月完成。その年の5月から遊泳。
全長111m、重さ730kg、綿製、と1世よりさらに大きくなった。
2002年5月の遊泳中に破損し、修復不可能となったため引退している。
2003年1月から制作開始し、市民ら延べ2,500人の手によって3月に完成した。
全長100m、重さ350kg、ポリエステル製、と軽量化に成功している。また、口の直径、目玉の直径も10mとなっている。
2006年5月には、サッカーワールドカップドイツ大会の日本代表初戦の地、カイザースラウテルンにて、加須市のPRと日本代表の応援の思いを込めて遊泳を行い、合計4回、ドイツの空にジャンボこいのぼりが泳いだ。
2014年3月に完成。全長100m、重さ約330kg、目玉と口の大きさは直径10m。合併により2010年に誕生した新しい加須市の象徴として制作。市の木（サクラ）市の花（コスモス）のピンク色と加須市の将来像「水と緑と文化の調和した元気都市」をイメージした青、緑、オレンジ色を配色に取り入れた。
鯉のぼり (弘田龍太郎)

『鯉のぼり』（こいのぼり）は童謡。文部省唱歌。作詞は不詳で、作曲については弘田龍太郎との説が流布している（「楽曲」で解説）。
こいのぼりの雄大さをたたえ、男児がこいのぼりのように雄大に成長するようにという願望を歌っている。歌詞中の甍（いらか）とは瓦のことであり、「竜になりぬべき」というのは鯉が滝を登って竜門をくぐると竜になるという伝説から来ている。佐藤愛によれば、この歌詞は明治時代後期の東京の風景を表現したものである。
1913年（大正2年）に刊行された『尋常小学唱歌 第五学年用』が初出である。
全編七五調の文語体であるため、最近は口語体の「♪屋根より高い…」で始まる『こいのぼり』のほうがよく歌われ、この歌はあまり歌われなくなっている。
四行詩3連の構成をとっており、すべての行が七五調である。古語が多数含まれる歌詞は子供たちにとってなじみが薄く、口語表現に慣れた現代日本人にとっても「甍」、「中空」（なかぞら）などの文語表現は難解である。
ヘ長調、4分の4拍子、全16小節の楽曲で、うち半分の小節で、付点8分音符と16分音符からなるスキップのリズムが1小節中に2拍分登場する。ヘ長調の導音（ホ）と終止を省き、旋律に力強さを出している。14小節目を例外として、4分休符が2小節ごとに1回、規則正しく配置されている。
弘田龍太郎の作曲とする説が流布しているが、当時の文部省唱歌は複数の音楽家による合議で制作するのが一般的であったため、弘田個人の作品であるかは不明である。弘田作曲説の根拠は、弘田本人がサトウ・ハチローに自身が東京音楽学校2年のときに勧められて作ったと語ったことによるもので、これが正しいとすれば、作曲は1911年（明治44年）度となる。弘田の故郷である高知県安芸市では、「童謡の里づくり」の一環として複数の弘田作品の歌碑を設置しており、そのうちの1つ（第8号）として「鯉のぼり」の碑を建立している。
本作について、作曲家の團伊玖磨は「リズムが跳ねているだけの、つまらぬ曲」、サトウ・ハチローは「よいウタと言えない例の一つです。（中略）一番おしまいの鯉のぼりというコトバがなければ、何のウタだか、子供達には、さっぱりわかりません」という評価を述べている。これらに対して、本作について調査をおこなった宮田知絵は「日本の古来からの文化と伝統の融合、愛と祈り、と言った深い観点からこれらの曲を眺めれば、おのずからその評価は違ったものとなるだろう。」という見解を示した。
三浦哲郎

三浦哲郎（みうら てつお、1931年3月16日 - 2010年8月29日）は、日本の小説家、日本芸術院会員。
青森県八戸市に生まれた。早大に入学したが中退、郷里で2年間中学教師を務めたあと、早大仏文科に再入学し、文学を志す。
井伏鱒二に師事し、純愛小説『忍ぶ川』（1960年）で芥川賞受賞。以後、『恥の譜』（1961年）、『初夜』（1961年）などの情感深い私小説を発表し続けた。1985年、ふしあわせだった家族に対する鎮魂の書『白夜を旅する人々』（1984年）で大仏次郎賞受賞。私小説の系譜を継ぐ代表的作家である。
青森県八戸市三日町の呉服屋「丸三」の三男として生まれる。青森県立八戸高等学校へ進学し、八戸高校の籠球部時代に「はやぶさの哲」と呼ばれた（当時の遠征の様子を『笹舟日記』に残している）。1949年に高校を卒業して早稲田大学政治経済学部経済学科へ進学したが、1950年に次兄失踪のため、休学して父の郷里の岩手県二戸郡金田一村湯田（現在の岩手県二戸市）に帰郷、八戸市立白銀中学校で助教諭として体育と英語を教える。やがて小説を書き始め、1953年に早稲田大学第一文学部フランス文学科へ再入学する。在学中の1955年（昭和30年）新潮社の同人雑誌賞を受ける。卒業後は作家活動に入り、1961年（昭和36年）『忍ぶ川』で芥川賞を受賞した。前半生の陰鬱さが作風に表れながらも、南部地方らしい男女の情緒の描き出し方に一定の評価を得た。
1963年、NHK連続テレビ小説『繭子ひとり』の原作を書き、1971年に刊行した児童文学『ユタとふしぎな仲間たち』も、NHK少年ドラマシリーズになり、劇団四季によってミュージカル化されて何度も上演されている。1976年『拳銃と十五の短編』で野間文芸賞を受賞し、文壇的地位を確立する。
不幸な女性、故郷青森の風土を背景とした貧しい人々を描き、『おろおろ草紙』では江戸時代の東北の飢饉を描き、『白夜を旅する人々』では、一家に遺伝する病気を描いた。また川端康成文学賞受賞の短編「じねんじょ」「みのむし」を含む「短編集モザイク」シリーズも、こうした素材をリリシズムをもって描く作風で知られる。『少年讃歌』では天正遣欧使節を描いて新境地を開いた。自選全集全13巻がある。
1984年から2003年の年度末まで芥川賞選考委員を務めた。逸話としては綿矢りさの『蹴りたい背中』について、当時の選考委員である石原慎太郎と共に懐疑的な意見を示している。1988年、日本芸術院会員。やまなし文学賞選考委員を務めた。また高校の先輩である松下正寿の母や、同じ青森県出身である太宰治亡き後の晩年の生活を送る井伏鱒二と親交があった。
1990年から1993年まで、将棋ペンクラブ大賞の選考委員をつとめた。
2010年8月29日、鬱血性心不全のため東京都文京区の病院で死去（満79歳没）。戒名は香玄院文苑哲秀居士。叙従四位。
青森県近代文学館では、「忍ぶ川」の草稿や書き下ろしエッセイ「渚の文学館」の原稿、1994年3月の開館にあたって三浦から寄贈された「白夜を旅する人々」の浄書原稿（原稿の最初の2枚を改めて清書したもの）を所蔵している。2000年9月29日から11月12日には、「三浦哲郎芥川賞受賞40年記念展」が開催された。また、2014年7月12日から9月7日、特別展「三浦哲郎」が開催された。
八戸ブックセンターでは、2021年5月22日から8月22日まで、開館5周年企画「中高生に伝えたい三浦哲郎」を開催。
神奈川近代文学館では、遺族から寄贈された原稿や書簡などを「三浦哲郎文庫」として保存している 。2021年5月22日から7月18日には、企画展・収蔵コレクション展20「生誕90年 三浦哲郎展ー星をかたりて、たれをもうらまずー」が開催された。
いの町

いの町（いのちょう）は、高知県の中央部に位置する町。高知県の町村では最大人口の町である。
高知県内の町村の中では最も人口が多い。町内南部の高知市に隣接する地域には天王ニュータウンなどがあり、ベッドタウンの色合いが強い。
特産品として、「土佐和紙」が有名である。
全域で米作・果樹栽培・生姜栽培などが行われる。また和紙製造に始まる製紙業が伝統的に盛んである。高知市隣接地区近隣は、そのベッドタウン的な地域となっている。
（休校）内の各学校は、町の公式見解上において2022年6月現在も休校扱いとなっている学校。閉校・休校時期については高知県中学校の廃校一覧・高知県小学校の廃校一覧の項目を参照。
町の中心となる駅：伊野駅
餓鬼

餓鬼（がき、梵: preta、巴: peta、音写: 薜茘多）は、仏教の世界観である六道において餓鬼道（餓鬼の世界）に生まれた者。原語の preta （プレータ）はかつては死者の霊を指したが、仏教において輪廻転生の生存形態である六道に組み込まれた。 preta は鬼とも訳される。鬼は中国語で死者の霊・亡霊を意味している。
餓鬼は、三途・五趣（五道）・六趣（六道）の一つ。餓鬼は常に飢えと乾きに苦しみ、食物、また飲物でさえも手に取ると火に変わってしまうので、決して満たされることがないとされる。ただし、天部と同じように福楽を受ける種類もいるとされる。
餓鬼の本住所は、閻魔王が主である閻魔王界である。
無威徳鬼と有威徳鬼の2種類があり、無威徳鬼は飢渇に苦しめられるが、有威徳鬼は天部と同じく多くの福楽を受ける。
少財餓鬼と多財餓鬼の2つを有財餓鬼ともいう。
餓鬼への供養として施餓鬼会がある。食物に『救抜焔口陀羅尼経』に説かれる陀羅尼によって加持すると餓鬼の苦を取り除くとされる。一般的には盂蘭盆供養の一つとして行われところから盆行事と混同されているが、施餓鬼会自体は本来は特定の月日の行事ではなく、僧院等では毎夜行われることもある。
仏教の布教とともに餓鬼が市井に広まると、餓鬼は餓鬼道へ落ちた亡者を指す仏教上の言葉としてではなく、飢えや行き倒れで死亡した人間の死霊、怨念を指す民間信仰上の言葉として用いられることが多くなった。こうした霊は憑き物となり、人間に取り憑いて飢餓をもたらすといい、これを餓鬼憑きという。
Children's Peace Monument

The Children's Peace Monument (原爆の子の像, Genbaku no Ko no Zō, lit. "Atomic Bomb Children Statue") is a monument for peace to commemorate Sadako Sasaki and the thousands of child victims of the atomic bombing of Hiroshima. This monument is located in Hiroshima, Japan. Sadako Sasaki, a young girl, died of leukemia from radiation of the atomic bomb dropped on Hiroshima on 6 August 1945.
The monument is located in Hiroshima Peace Memorial Park in Hiroshima, Japan. Designed by native artists Kazuo Kikuchi and Kiyoshi Ikebe, the monument was built using money derived from a fund-raising campaign by Japanese school children, including Sadako Sasaki's classmates, with the main statue entitled "Atomic Bomb Children". The statue was unveiled on 5 May 1958, the Japanese Children's Day holiday. Sadako Sasaki, who died of an atomic bomb disease radiation poisoning is immortalized at the top of the statue, where she holds a wire crane above her head. Shortly before she passed, she had a vision to create a thousand cranes. Japanese tradition says that if one creates a thousand cranes, they are granted one wish. Sadako's wish was to have a world without nuclear weapons. Thousands of origami cranes from all over the world are offered around the monument. They serve as a sign that the children who make them and those who visit the statue desire a world without nuclear war, having been tied to the statue by the story that Sadako died from radiation-induced leukemia after folding just under a thousand cranes, wishing for world peace. However, an exhibit which appeared in the Hiroshima Peace Memorial Museum stated that by the end of August 1955, Sadako had achieved her 1000-crane goal and continued to fold more cranes. Unfortunately, her wish was not granted and she died of the leukemia on October 25, 1955. Her main reason of death was from the radiation poisoning from the atomic bomb Little Boy. The organization, Nihon Hidankyo, received the Nobel Peace Prize on October 11, 2024, for their effort to create a world free of nuclear weapons and to prove through eyewitness testimony that nuclear weapons should never be used again.
Beneath the main structure hangs a bronze crane that works as a wind chime when pushed against a traditional peace bell from which it is suspended. The two pieces were donated by Nobel Prize winner, Hideki Yukawa.
At the base of the monument is a black marble slab on which is inscribed in Japanese:
The figures that surround the monument are two children, a boy and a girl, representing both the tens of thousands of children who, like Sadako, died because of the atomic bombing in Hiroshima as well as the children around the world who desire peace.
Today, people all around the world have the opportunity to donate cranes that they have folded in honor of Sadako and the others. The paper crane is a symbol of peace, which was her last dying wish.
Bowed kite

Bowed kites such as the Japanese rokkaku, and traditional versions of the more familiar "diamond" shaped kites such as the Malay or Eddy, are tensioned into a bow in order to improve their stability to the point where a tail often becomes unnecessary.
The classic long-tail diamond kite, with a simple two-point bridle, has its lateral roll or flutter (oscillation) greatly reduced or eliminated by a bow in its horizontal spar. Some modern designs use a fixed plastic joiner with a dihedral shape instead of a bowed spar to achieve the same stability effect.
Hōnensai

Harvest Festival (豊年祭, Hōnensai) is a fertility festival celebrated every year on March 15 in some locations in Aichi Prefecture, Japan. Hōnen means prosperous year in Japanese, implying a rich harvest, while a matsuri is a festival. The Hōnen festival and ceremony celebrate the blessings of a bountiful harvest and all manner of prosperity and fertility.
The best known of these festivals takes place in the town of Komaki, just north of Nagoya City. The festival's main features are Shinto priests playing musical instruments, a parade of ceremonially garbed participants, all-you-can-drink sake, and a wooden phallus.
The festival starts with celebration and preparation at 10:00 a.m. at Tagata Jinja, where all sorts of foods and souvenirs (mostly phallus-shaped or related) are sold. Sake is also passed out freely from large wooden barrels. At about 2:00 p.m. everyone gathers at Shinmei Sha for the start of the procession. Shinto priests say prayers and impart blessings on the participants and mikoshi, as well as on the large wooden phallus, which are to be carried along the parade route.
The 280 kg (620 pound), 2.5 meter (96 inch)-long, 200–250 year old Japanese cypress wooden phallus called youbutsu (陽物, lit. "the male object") or ō-owase-gata (大男茎形, lit. "the grand Phallus shape/ object") is carried from a shrine called Shinmei Sha (in even-numbered years) in Komaki on a large hill or from Kumano-sha Shrine (in odd-numbered years), to a shrine called Tagata Shrine (田縣神社) in Komaki, Tagata, Aichi Prefecture.
When the procession makes its way down to Tagata Shrine the phallus in its mikoshi is spun furiously before it is set down and more prayers are said. Everyone then gathers in the square outside Tagata Shrine and waits for the mochi nage, at which time the crowd is showered with small rice cakes which are thrown down by the officials from raised platforms. The festival concludes at about 4:30 p.m.
The venerated Shinto deities are Mitoshi (御歳神, Mitoshi-no-kami) and the female deity Tamahime (玉姫命, Tamahime-no-mikoto). Mitoshi is the son of the Shinto male deity Toshigami (年神) or known by locals as Ōtoshi (大歳神, Ōtoshi-no-kami) and grandson of the Shinto deity Susanoo. Tamahime is a princess and the daughter of Ō'arata (大荒田命, Ō'arata-no-Mikoto), the matriarch of Owari clan (尾張氏) of her husband Takeinadane [ja] (健稲種命, Take'inadane-no-mikoto) who had two sons and four daughters. After her husband's death, she returned to his hometown Arata (situated close to Komaki), encouraged to cultivate with the help of her father Ō'arata, honor and achieved his achievements.
In Inuyama City, there is another festival Sunday before at Ōagata Shrine. This festival includes floats shaped like a vulva, which complement the phallic-shaped mikoshi used in the festival.
35°18′57″N 136°56′28″E﻿ / ﻿35.31583°N 136.94111°E﻿ / 35.31583; 136.94111
Aaron May

Aaron May (born May 2, 2001) is an American rapper and record producer. He is best known for his hip-hop song "Let Go".
May was born in Houston, Texas, and was raised in the suburb of Alief. He began writing poetry in the fifth grade and developed them into songs.
His debut single "KEEP UP" was released on June 26, 2018. His second single "Let Go" was released on January 29, 2019, along with the debut album CHASE one month later. As of February 2023, "Let Go" has attained over 30 million views on YouTube.
May signed to the record label MOVEINTHEAM / EMPIRE.
Den britiske kongefamilien

Den britiske kongefamilien er de nærmeste slektningene av den britiske monarken. Det er ingen formelle eller lovmessige definisjoner på hvem som tilhører kongefamilien, og forskjellige lister kan derfor omfatte forskjellige personer. Generelt tar man med de som har tituleringene His eller Her Majesty og His eller Her Royal Highness. Det nåværende kongehuset tilhører huset Windsor.
De som vanligvis regnes med i kongefamilien er:
Før 1917 ble også oldebarn i mannlig linje regnet med.
Det norske kongehuset

Det norske kongehuset består av kong Harald V, dronning Sonja, kronprins Haakon, kronprinsesse Mette-Marit og prinsesse Ingrid Alexandra. I tillegg omfatter de kongelige «øvrige kongelige», som er prinsesse Astrid fru Ferner, prinsesse Märtha Louise og prins Sverre Magnus. Kongehuset tilhører fyrstehuset Glücksburg. Kongehuset har over tretti etterkommere, bosatt hovedsakelig i Norge og Brasil, som ikke selv er kongelige; samtlige er etterkommere av prinsessene Ragnhild, Astrid eller Märtha Louise. I tillegg har kongehuset og øvrige kongelige en større ikke-kongelig familie gjennom personer som har giftet seg med kongelige. I Norge er det bare tradisjon at de som gifter seg med medlemmer av det som idag defineres som kongehuset – typisk tronarvingen – selv blir kongelige.
Den øvrige kongelige familie omfatter kongeparets datter prinsesse Märtha Louise, kronprinsessens sønn Marius Borg Høiby, prins Sverre Magnus og kongens søster, prinsesse Astrid fru Ferner og deres nærmeste familie.
Per 2006 stod det på kongehusets hjemmeside at kongehuset består av kong Harald V, dronning Sonja, kronprins Haakon, kronprinsesse Mette-Marit og prinsesse Ingrid Alexandra, og at «den øvrige kongelige familie» omfatter prins Sverre Magnus, prinsesse Märtha Louise, prinsesse Ragnhild, fru Lorentzen og prinsesse Astrid, fru Ferner.
I 2024 ble presentasjonen på kongehusets hjemmeside endret ved at begrepet «kongefamilie» ble fjernet, og det ble tydeliggjort at det bare er kongehuset og «øvrige kongelige» som er kongelige. Dette ble beskrevet som opprydning og tydeliggjøring av den eksisterende tilstanden, heller enn som en ny ordning, der formålet var å være tydelig om hvem som er kongelige.
Kongehuset har over tretti etterkommere som ikke selv er kongelige og ikke har noen tittel. Samtlige er etterkommere av prinsessene Ragnhild, Astrid eller Märtha Louise. På kongehusets nettsted tilhører ikke disse kategoriene «kongehuset» eller «øvrige kongelige», og er ikke omtalt med egen biografi. Med ektefeller dreier det seg om nesten femti personer som tilhører denne gruppen av slektninger av de kongelige.
Kongen og dronningen tiltales som majesteter. Kronprinsen, kronprinsessen og prinsesse Ingrid Alexandra tiltales som kongelige høyheter.
Det salutteres fra Forsvarets saluttpliktige anlegg på fødselsdagene, som er offentlige flaggdager, til medlemmer av kongehuset som har nådd myndighetsalder.
Palacio Real

Palacio Real er et stort slottsanlegg som ligger i Madrid i Spania. Palasset er offisiell residens for Spanias kongelige familie, men fungerer bare som den offisielle rammen for hoffet. Som sin faktiske residens bruker kongefamilien Zarzuela-palasset.
Slottet ligger på stedet der middelalderborgen Real Alcázar de Madrid sto. Etter at en brann ødela Real Alcázar julaften i 1734, bestemte kong Filip V at det skulle reises et nytt palass samme sted. Filippo Juvarra ble engasjert som arkitekt, og etter at han døde i 1736 gjorde eleven Giambattista Sacchetti enkelte modifiseringer av planene, som igjen ble endret av Francisco Sabatini. Grunnsteinen ble lagt i 1738 og bygningen sto ferdig i 1751. Kong Karl III flyttet inn i palasset med sitt hoff i 1764.
Palasset har en gulvflate på 135 000 m².
Kongefamilien har siden 1975 vært bosatt i Zarzuela-palasset.
Royal Palace Sprint Stockholm

.
Royal Palace Sprint eller Slottssprinten var et verdenscuprenn i sprintlangrenn som gikk ved/rundt Stockholms slott i Stockholm. Det ble første gang arrangert i år 2000 og ble alltid gått i klassisk stil. Fra 2009 var rennet en del av minitouren som avsluttet verdenscupen i langrenn (verdenscupfinalen). De tre resterende rennene ble arrangert i Falun.
Rennet ble ikke arrangert i 2014 og 2015, men ble igjen arrangert i 2016. I 2017 ble rennet lagt ned, og et sprintrenn ble i stedet arrangert i Falun på permanent basis.
Teodor Peterson

Teodor Anders Peterson (født 1. mai 1988 i Umeå) er en svensk skiskytter og tidligere langrennsløper som hadde sprint som sin beste konkurranseform. Han debuterte i verdenscupen i Lahtis i 2009.
Peterson deltok i langrenn under vinter-OL 2010 i Vancouver, hvor han endte på 11.-plass i den individuelle sprintkonkurransen og på 15.-plass i sprintstafetten sammen med Marcus Hellner. Han deltok også i sprintkonkurransen under ski-VM 2011 i Oslo, hvor han røk ut i kvartfinalen og endte på 16.-plass.
Peterson vant den første sprintkonkurransen i verdenscupen i langrenn 2011/12 i Kuusamo 25. november 2011 under Nordic Opening Tour, og vant den påfølgende helgen sprintstafetten i verdenscupen i Düsseldorf sammen med Jesper Modin. Peterson fikk deretter sin første pallplassering i verdenscupen utenom Nordic Opening Tour den 11. desember 2011 da han ble nummer to på sprint fristil i Davos, og han tok sin første individuelle verdenscupseier utenom Nordic Opening Tour den 2. februar 2012 på sprint fristil i Moskva. Peterson vant også den totale sprintcupen under verdenscupen 2011/12 etter å havnet blant topp ti i tolv av tretten sprinter, deriblant to seire, tre andreplasser og en tredjeplass. Peterson deltok igjen i langrenn under vinter-OL 2014 i Sotsji, hvor han tok en sølvmedalje i sprint fristil og en bronsemedalje i lagsprint.
Han la opp som langrennsløper i 2020. I 2022 ble han nummer tolv i svensk mesterskap i fellesstart skiskyting.
Rama VII

Prajadipok (født 8. november 1893 i Bangkok i Siam, død 30. mai 1941 i Virginia Water i Surrey i England) var konge av Thailand (Siam) og den syvende kongen som tilhørte Chakridynastiet. Han var sønn av Chulalongkorn og etterfulgte sin bror Vajiravudh i 1925. Han regjerte til han abdiserte i 1935, som en følge av revolusjonen i 1932.
Han var den siste eneveldige konge og den første konstitusjonelle konge i Thailand. I hans tid gjennomgikk landet mange politiske forandringer.
Etter abdikasjonen bodde han i Storbritannia.
The Norwegian Society of Texas

The Norwegian Society of Texas (NST) er en interesseorganisasjon for norskamerikanere bosatt i delstaten Texas, grunnlagt 8. mars 1975. Det er etablert 8 losjer i delstaten.
NSTs motto er Vi skal holde ved vaar norske arv, notert på norsk med oversettelsen We shall maintain our Norwegian heritage.
De første norske innvandrere kom til Texas allerede i 1830-årene. Gjennom årene ble det diskutert å danne offisielle fellesskap, men med en grunnleggende advers til formelle organisasjoner ble det ikke. I november 1974 samlet 17 norsk-amerikanere seg i en kirke i Dallas og besluttet å søke Sons of Norway om å opprette en losje i Texas. Det viste seg at Sønner av Norge manglet lisens til å operere i Texas, og en prosess på over to år måtte ligge til grunn.
I februar 1975 ble det igjen organisert et møte i Dallas, nå med 29 deltakere. Det ble bestemt at de ikke ville vente på Sønner av Norge, men etablere en egen organisasjon i Texas. En nonprofit organisasjon under navnet the Norwegian Society of Texas (NST) ble etablert 8. mars samme år.
NST ble forvaltet av en organisasjonsledelse kalt Alltinget (Althing) etter det islandske parlamentet, verdens eldste fungerende parlament. 104 medlemmer ble med fra starten og den 25. mars 1975, ble NST registrety som et nonprofit aksjeselskap hos fylkesrevisjonen. Carl Sorenson ble organisasjonens første president, Gunnar Engen, visepresident og Wayne Rhone ble juridisk rådgiver.
Det er siden blitt en statsomfattende organisasjon med losjer i 8 av de store byene i Texas. Fra 1976 ble NST tilknyttet Nordmanns-Forbundet. Årlig utgis medlemskapskatalogen og nyhetsbrev. Losjene utgir i tillegg egne nyhetsbrev.
Større norske helligdager markeres, som 17. mai, Sankthans og Leif Erikson Day. Folkedansgruppen «Leikarringen» turnerer og opptrer i Texas, også i Norge. I 1982 var kong Olav V gjest hos NST i flere dager i Texas.
Clifton (Norse) omtales gjerne som den norske hovedstaden i Texas på grunn av innsatsen fra NST. I dette området er fylkesveien, Cleng Peerson Memorial Highway, navngitt etter norskamerikaneren Cleng Peerson som en anerkjennelse av hans ettermæle som far til den norske innvandringen til Amerika.
Texwegian er et portmanteau av texan (texaner) og norwegian (norsk). Begrepet beskriver norskamerikanere i Texas.
NST har 8 losjer i Texas, disse er
Den norske kirke, Swansea

Den norske kirken i Swansea var en kirke for norske sjømenn del av Sjømannskirken, opprinnelig lokalisert i Newport, men senere flyttet til havneområdet i Swansea (Wales). Kirken er oppført på den britiske listen over verneverdige bygninger.
Kirkebygningen lå opprinnelig ved Newport Docks, og ble bygget som et samlingssted for norske sjømenn under deres besøk til Storbritannia. Den besto av en sjømannsmisjon i vestenden og en gotisk kirke i østenden. Kirken ble demontert i 1910 og flyttet til Swansea, der den ble gjenoppført nær dagens Sainsbury’s supermarked ved elven Tawe . Denne flyttingen skjedde på en tid da den norske skipsfarten til Swansea økte, med anløp som steg fra rundt 400 i 1907 til over 1300 i 1915 .
Etter at andre verdenskrig førte til store ødeleggelser i Swansea, ble sjømannskirken et viktig møtested for krigsseilere og nordmenn som kom til byen. Kirken holdt åpent nesten døgnet rundt under krigen. Likevel, i tiårene etter krigen, gikk den norske sjøfarten på Swansea tilbake, hovedsakelig grunnet en nedgang i etterspørselen etter kull. Sjømannskirken fikk dermed færre besøkende, og i 1966 ble det bestemt at kirken skulle legges ned .
Selv om sjømannsmisjonen i Bergen ba pastor Somerset, den siste presten, om å vende tilbake til Norge i 1966, tok Eric Benneche, en nordmann bosatt i Swansea, initiativ til å overta driften ved hjelp av lokalsamfunnet. Benneche fikk tillatelse fra biskopen i Bergen til å lede gudstjenester og andre kirkelige handlinger som dåp, bryllup og begravelser, selv om han ikke var ordinert prest.
I 1968 overtok pastor Vivian James (1927–2011) som prest, og han holdt kirken i drift i ytterligere tretti år. James hadde tidligere vært misjonær i Lappland, Norge, fra 1953 til 1967, og kunne forkynne både på norsk og engelsk . Da pastor James gikk av i 1998, var kirken den siste fungerende norske sjømannsmisjonskirken i Storbritannia, og den ble stengt samme år.
På grunn av ombyggingen i bydelen måtte bygningen flyttes igjen i 2004. Den ble demontert og gjenoppført ved siden av Prince of Wales-dokken i Swansea, hvor den i en periode fungerte som et smykkegalleri og senere som barnehage. Kirken ligger i dag nær to andre verneverdige bygninger, Ice House og J Shed.
Sons of Norway

Sons of Norway (Sønner av Norge) er en interesseorganisasjon for norsk-amerikanere. Den ble grunnlagt av 18 nordmenn den 16. januar 1895 i Minneapolis, USA, som en hjelpeforening for norske innvandrere. Ved utgangen av 2012 har organisasjonen 390 lokale losjer (lodges) med 59 388 medlemmer hovedsakelig i USA, men også i Canada og Norge. Organisasjonen tilbyr sine medlemmer med familier et utvalg forsikringer og økonomiske støtteordninger.
I Texas hadde ikke Sons of Norway lisens til å etablere organisasjon. Etter en forespørsel fra norsk-amerikanere fra Dallas i 1974 ble det kjent at prosessen ville ta to år. Det norsk-amerikanske miljøet i Texas dannet dermed sin egen organisasjon i mars 1975 under navnet The Norwegian Society of Texas.
Uff da!

Uff da! er et norsk uttrykk eller utrop som brukes for å uttrykke følelser når man har sett eller hørt om en vond og/eller uheldig hendelse. Det ble adoptert av norsk-amerikanere på 1800-tallet og brukes i USA den dag i dag.
Under den store emigrasjonen fra Norge på 1800-tallet og fram til tidlig 1900-tall flyttet utallige norske familier til USA i håp om en bedre tilværelse. Vel fremme var det om å gjøre å tilpasse seg dem amerikanske livsstilen så fort som mulig, og når barna var til stede, ble det derfor snakket engelsk. Allikevel klarte ett uttrykk å klore seg fast i talen, nemlig «uff da!». Uttrykket har etter hvert fått store tilhengerskarer blant norsk-amerikanerne i USA, såkalte norskies. Ifølge amerikanerne høres uff da ut akkurat som følelsen det skal uttrykke: et slags irriterende ubehag.
Noen ganger staver amerikanerne det oof-da, oofda, oof-dah, oofdah, huffda, uff-da, uffda, uff-dah, ufda, ufdah eller uf daa.
Man har tilsvarende på andre språk, engelsk oof, nederlandsk oef og tysk uff.
Uttrykket er hovedsakelig utbredt i de øvre nordvestområdene av USA. Her finner man alt fra matvarekjeder til bryggeri, chips og vodka som bærer navnet Uff da på sine produkter.
Norsk barnelegeforening

Norsk barnelegeforening (Barnelegeforeningen) er den norske spesialistforeningen for pediatere (barneleger).
Foreningen ble stiftet 19. mai 1919 som Norsk Pediatrisk Selskap, og hadde som formål å fremme interessen for vitenskapelig arbeid innen pediatri. Stiftelsen skjedde under en bankett på Grand Hotel i anledning Axel Johannessens 70-årsdag, og selskapet holdt sitt første møte på Rikshospitalets barneavdeling i oktober samme år. Axel Johannessen var professor ved Det Kongelige Frederiks Universitet og grunnlegger av pediatrifaget ved universitetet. Han ble selskapets første formann. Norsk Pediatrisk Selskap var opprinnelig en frittstående organisasjon, men etablerte senere samarbeid med Den norske lægeforening og ble en spesialforening innen lægeforeningen i 1928.
Foreningen skiftet navn til Norsk barnelegeforening på 1990-tallet. Foreningens engelske navn er Norwegian Society of Pediatricians. Det tidligere navnet ble oversatt som Norwegian Pediatric Society.
Foreningen er tilsluttet Den norske lægeforening. Medlemstallet var 845 pr. 1. februar 2012. Av medlemmene var 593 barneleger (godkjente spesialister i pediatri), hvorav 494 yrkesaktive. De resterende medlemmene var i hovedsak leger i utdannelsesstilling. 21 medlemmer var spesialister i andre fag enn pediatri. Rundt 100 medlemmer hadde doktorgrad.
Sammen med Barneombudet deler Norsk barnelegeforening ut Barnehelseprisen. Styret i Norsk barnelegeforening er representert i en rekke organer og utvalg i og utenfor Den norske lægeforening. I 1970 fikk barnelegeforeningen ansvaret for å foreslå sammensetningen av spesialitetskomiteen i pediatri.
Paidos – Tidsskrift for Norsk barnelegeforening (paidos: gresk for barn, samme ord som pediatri kommer av) er Norsk barnelegeforenings tidsskrift. Det har ISSN 1503-867X. Det utkommer (pr. 2009) med fire numre i året i et opplag på 800 som sendes til medlemmer av Norsk barnelegeforening og enkelte andre. Tidsskriftet ble etablert i 1983.
Gammel Lejre

Gammel Lejre er en landsby i Lejre kommune på Sjælland i Danmark, ca. 1,5 km nord for stasjonsbyen Lejre.
Ifølge Saxo Grammaticus ble Lejre grunnlagt som kongssete av sagnkongen Roars etterfølger Rolf Krake. Lejre skal ha vært hjemsted og kongssete for en rekke etterkommere etter sagnkongen Skjold, de såkalte skjoldungene som det fortelles om i Skjoldungesagaen.
Lejre het ifølge den danske historikeren Axel Olrik Hlejðrar på norrønt.
Tuftene etter to store vikinghaller (datert 680–990) ble oppdaget her på 1980-tallet av Tom Christensen fra Roskilde Museum, også museumsinspektør ved Lejre museum, som i 2016 utga bok om Lejre.
Kristin Frogner

Kristin Bortolotti (født Kristin Borge Frogner 25. februar 1978) er en norsk skuespiller, musiker, skulptør og forfatter.
Hun er kjent for sin rolle i Hotel Cæsar, hvor hun spilte Charlotte Iversen / Anker-Hansen. Hun har studert teater ved Royal Academy of Dramatic Art i London og kunst på det ameriknske The Florence Academy of Art i Firenze i Italia.
I 2018 ga hun ut barneboken Den magiske pappesken som hun hadde både skrevet og illustrert. Boken er inspirert av sønnens autisme.
Norgesmesterskapet i kokkekunst

Norgesmesterskapet i kokkekunst (etablert 1990) arrangeres hvert annet år fra 2020. Før 2020 ble det arrangert årlig i september ved Den norske matfestivalen i Ålesund, bortsett fra i 2008. Arrangør er Norske Kokkers Landsforening (NKL), tidligere navn Norges Kokkemesteres Landsforening, med regionale aktører som initiativtakeren Kokkenes Mesterlaug i Møre og Romsdal. I 1995 fikk kandidaten vite råvarene kvelden før konkurransen. Med sin medbrakte assistent måtte kandidaten levere en meny til dommerne rett før konkurransen, hvorpå de så hadde fem timer på å lage seks porsjoner (forrett, hovedrett, dessert). I bedømmelsen telte smaken 40 %.
Arrangeres av Baker- og Konditorbransjens Landsforening, og hadde frem til og med 1998 et tema. Etter en pause gjenoppstod konkurransen i 2007. Oppgaven i 2009 var fire kategoier: Sjokoladekonfekt, hovedkake, småkaker, petit fours og show piece. Premien i 2009 var Den gyldne kakespade og 30 000 kroner.
Norges Kokkemesteres Landsforening (NKL) deler også ut prisen Årets kjøkkensjef og er knyttet til ett bestemt kjøkken. Valget gjøres på kokkemesternes landsmøte på vårparten. Vinneren får 30 000 kroner, en karaffel og en nål.
En annen nål er Ecuyer Tranchant, André Enghs Gullnål. Den ble innstiftet av Kjøkkensjefenes Pensjons-stiftelse A/L i anledning av hans 75-årsdag den 20. oktober 1966, «som en heder for hans banebrytende arbeid for kokkefaget i Norge ... gullnålen som er Norges Kokkemesteres Landsforenings høyeste utmerkelse, kan tildeles personer fra inn- eller utland, som gjennom sitt virke og innsats har arbeidet for kokkefagets fremme, det være seg faglig, litterært eller administrati.«
Årets kokk velges etter behov for å representere Norge i kommende Bocuse d'Or.
Den ble gitt til
På jentesiden deles Årets Hulda ut årlig. Den er navngitt etter matskribenten Hulda Garborg. Premien var 15 000 kroner og en statuett. Den ble arrangert av Kokkenes Mesterlaug Oslo i samarbeid med Opplysningskontoret for frukt og grønt og kommersielle aktører som TINE
Dakota-bygningen

Dakota-bygningen, kjent som The Dakota i New York, er en monumental bygård i nyrenessansestil på Upper West Side på Manhattan. Bygningen ble oppført i årene mellom 1880 og 1884.
På 1880-tallet var ikke de øvre delene av Manhattan utbygd, og en myte vil ha det til at bygningen fikk navnet Dakota fordi beliggenheten på 72. gate ble ansett som like usentral som Dakota-territoriet i Midtvesten. I virkeligheten stammer navnet fra et møte i nabolagsforeningen the West End Association i 1880, der Clark – åtte måneder før han startet byggeprosjektet sitt – foreslo å oppkalle gatene i området «etter stater i USA med velklingende navn»: Montana Place for det som i stedet ble hetende Central Park West, Wyoming Place for Columbus Avenue, Arizona Place for Broadway, og Idaho Place for West End Avenue. Han fikk ikke gjennomslag for forslaget, men kunne i det minste bestemme navnet på sitt eget byggverk. På sydveggen, oppe under taket, skimtes en dakota-indianer.
The Dakota er bygget etter modell av 1800-tallets franske bygårder, noe som var uvanlig i Amerika på denne tiden. Velstående borgere ville nødig bo så tett innpå hverandre, og foretrakk egne hus. Gården ble derfor bygget som et luksuriøs leilighetskompleks, med moderne fasiliteter som sentralvarme, flere heiser og eget elektrisk anlegg i bygningen. The Dakota ble raskt en populær adresse blant New York-sositeten, og dette førte til oppføringen av flere luksuriøse bygårder etter samme modell på Manhattan.
Mange berømte personer har bodd i The Dakota, og bygningen er i dag kanskje mest kjent som hjemmet til John Lennon og Yoko Ono, og stedet hvor Lennon ble skutt og drept på gaten 8. desember 1980.
Andre prominente Dakota-beboere:
Roman Polański filmet mye av skrekkfilmen Rosemary's Baby i Dakota-bygningen, og huset spiller også en viktig rolle i Jack Finneys bok Time and Again. Tom Cruises rollefigur i filmen Vanilla Sky bor i The Dakota.