Бони Ем

„Бони Ем“ или „Бони М“ (на английски: Boney M.) е диско група, сформирана в Бон през 1976 г.
Постига популярност по време на диско ерата, в края на 70-те години. Състои се от четирима певци: Лиз Мичъл, Марсиа Барет, Мейзи Уилямс и Боби Фарел, като последните двама не участват в записването на студийните албуми на групата.
Групата е създадена от германския продуцент Франк Фариан.
От създаването си групата обикаля дискотеки, клубове и панаири с цел да придобие известност. Дискографията на групата се състои от 8 студийни албума, записани на дългосвирещи грамофонни плочи в периода 1976 – 1985 г., издадени от Hansa Records, а по-късно и преиздавани и ремастерирани на компактдискове от Sony Music. Големият пробив за „Бони Ем“ идва, когато в края на лятото на 1976 г. немски телевизионен продуцент ги кани в шоу. Изпълняват свои песни на живо в шоуто на 18 септември 1976 г. В сценични костюми представят песента Daddy Cool. Тя бързо добива популярност в Германия. През 1976 година е издаден първият студиен албум на групата, Take the Heat off Me, съдържащ мега хитовете Sunny (кавър на песен на Боби Хеб от 1966 г.), Daddy Cool и „No Woman No Cry. С тези песни „Бони Ем“ стават известни из цяла Европа. Sunny и Daddy Cool са в топ 10 хита във Великобритания, която се превръща в един от най-големите им пазари. Обложката на издадения през 1977 г. втори албум на групата, Love for Sale, предизвиква бурни обществени реакции, на която членовете на „Бони Ем“ са голи и оковани със златни вериги, което не е прието за тогавашния морал: Боби Фарел, гол с футуристична златна прашка, оковаващ трите жени, наподобяващи африкански сексуални робини. Хитове от този албум са Ma baker и Belfast. Третият студиен албум на групата, Nightflight to Venus, издаден през 1978 г., съдържа хитовете Rasputin, Rivers of Babylon, Painter Man и Brown Girl in the Ring. Четвъртият студиен албум на „Бони Ем“, Oceans of Fantasy, издаден през 1979 г., съдържа хитовете Bahama Mama, El Lute, I'm Born Again и Gotta Go Home. Петият студиен албум на групата, Boonoonoonoos, издаден през 1981 година, съдържа хитовете Malaika и We Kill The World. Седмият студиен албум на „Бони Ем“, Ten Thousand Lightyears, издаден пред 1984 година, съдържа хита Somewhere in the World, но не носи особен успех и остава единствено на 23 позиция в германските чартове. Осмият и последен студиен албум на „Бони Ем“, Eye Dance, издаден пред 1985 година, съдържа хитовете Young, Free And Single“ и My Chérie Amour, но не носи никакъв успех и е квалифициран като „разочароващ“, „не вдъхновен“ и „огромен провал“ както от гледна точка на критиците, така и и от търговска гледна точка, тъй като членовете на групата не са изобразени на обложката му, а на нея има само анонимна рисунка. Мейзи Уилямс и Марсиа Барет пеят само в някои от песните. Eye Dance не достига никакви чартърни позиции. В началото на 1986 година групата отпразнува 10-годишнината си, прекратява отношенията си с Франк Фариан и се разпада. „Бони Ем“ има успехи и в бившия социалистически лагер – издавана е в България, СССР и ГДР.
Най-известните им хитове са Sunny, Daddy cool, Ma baker, Bahama Mama, No Woman No Cry, El Lute, Belfast, Gotta Go Home, Rasputin, Hooray! Hooray! It's a Holi-Holiday, Rivers of babylon, Brown girl in the ring и Kalimba de Luna.