Jernbaneulykker i Norge

I den norske jernbaneundersøkelseslovens § 5 finnes følgende definisjoner:
I loven her forstås med:
a. Jernbaneulykke: en uønsket eller utilsiktet plutselig begivenhet eller en bestemt rekke slike begivenheter som har skadelige følger, herunder som medfører at noen dør eller blir alvorlig skadet, som medfører betydelig skade på jernbanemateriell, på kjørevei, på eiendom utenfor jernbanen eller på miljø, og alle andre lignende ulykker.
b. Jernbanehendelse: enhver annen uønsket begivenhet enn en jernbaneulykke, som har sammenheng med jernbanedriften, og som innvirker på driftssikkerheten.
c. Alvorlig jernbanehendelse: en uønsket begivenhet som under litt andre omstendigheter kunne ha ført til en jernbaneulykke.
(d. Jernbanevirksomhet: drift av kjørevei, trafikkstyring og trafikkvirksomhet.)
Det kan skilles mellom hendelser som rammer a) jernbanens ansatte i tjeneste, b) jernbanens kunder (reisende), kundenes ansatte (for eksempel dyrevoktere) eller eiendeler (gods) og c) utenforstående tredjepersoner, herunder brukere av planoverganger, jernbanens naboer og personer som ulovlig befinner seg i sporet.
I 1922 uttalte NSBs hovedstyre i sin innberetning til departementet etter Nidareidulykken at neppe noe land i verden har vært så forskånet for jernbaneulykker som Norge. Mer enn hundre år senere er dette fremdeles situasjonen. Sikkerhetsnivået på jernbanen i Norge er høyt uansett hvilke andre jernbaneland Norge sammenlignes med.
Den første dødsulykke på norske driftsbaner inntraff 21. mars 1855 idet en av Hovedbanens "dragere" kom mellom lokomotivet og en vogn lastet med sten. Han ble så skadet at han døde etter kort tid.
De første som omkom om bord i et norsk tog var to hestepassere i en godsvogn som ble klemt i hjel av hestene de skulle passe fordi toget sporet av og vognene gikk om kull. Dette skjedde ved Vikhammer stasjon i 1916.
Den vanligste årsaken til dødsfall blant reisende er at de har oppholdt seg for nær jernbanesporet i det tog har ankommet. Uhell i forbindelse med av- eller påstigning har det vært en del av, men de ble gradvis færre etter hvert som tog ble utstyrt med automatisk dørsikring slik at det ikke lenger var mulig å åpne utgangsdørene så lenge tog var i bevegelse.
Første dødsulykke på planovergang skjedde 3.10.1867 - mann og hest ble overkjørt. Som årsak opplyses for kort siktavstand mellom planovergang og tog.
Planoverganger er stadig en kilde til ulykker. Dette til tross for at trafikkreglenes § 10 Fri veg nr 2 fastslår at "Trafikant skal gi fri veg og om nødvendig stanse for sporvogn og for jernbanetog." Av den grunn forsøker man i Norge å redusere antall planoverganger. I Norge forbyr jernbaneinfrastrukturforskriftens § 3-6 planoverganger på dobbeltsporede strekninger og der kjørehastigheten for tog er over 160 km/t. Samme forskrift forbyr også bygging av nye planoverganger.
Hvis vi ser bort fra krigsårene 1940-45 der jernbanedriften skjedde under ekstreme forhold, har de største jernbaneulykkene i Norge skjedd med omtrent 25 års avstand:
De fleste større ulykker medfører endringer i sikkerhetsrutiner, tekniske innretninger eller sikkerhetsutstyr.
Hjuksebøulykken foranlediget skjerping av bestemmelse for skifting i fall på stasjon når tog ventes.
Trettenulykken førte til innføring av ATS, automatisk togstopp, en teknisk innretning som stopper tog som passerer et stopp-signal. Den sannsynlige årsaken til Trettenulykken synes å ha vært at et stoppsignal på Tretten stasjon ble passert fordi sollyset lurte personalet til å tro at signalet viste grønt lys, og ikke rødt.
Statens havarikommisjonen kommer med såkalte sikkerhetstilrådninger i etterkant av ulykker med formål å unngå lignende hendelser i fremtiden. Jernbanevirksomhetenes interne granskningsenheter gjør det samme.
Listen nedenfor omhandler større jernbaneulykker i Norge. Planovergangsulykker og ulykker med reisende som påkjøres av toget er bare unntaksvis tatt med. Som hovedregel listes bare opp ulykker som skyldes feil ved jernbanens utstyr eller bruksmåte, eller ytre hendelser som påvirker jernbanens drift, slik som krigshendelser og naturskader.
Overinspektør Trygve Johannesen: Sikkerhetstjenesten ved norske jernbaner i de første 100 år, 1854-1954 (ISBN-13 978-82-90286-30-4)