Протест

Протестът (наричан също демонстрация) е публичен израз на възражение, неодобрение или несъгласие срещу идея или действие, обикновено политически.Протестите могат да приемат най-различни форми – от отделни изявления до масови демонстрации. Протестиращите могат да организират протест като начин публично да изразят мнението си в опит да повлияят на общественото мнение или правителствената политика, или могат да предприемат директни действия в опит да наложат желаните промени сами. Когато протестите са част от систематична и мирна ненасилствена кампания за постигане на определена цел и включват използване на натиск, както и убеждаване, те надхвърлят обикновения протест и могат да бъдат по-добре описани като случаи на гражданска съпротива или ненасилствена съпротива.
Различните форми на себеизразяване и протест понякога се ограничават от правителствата (например чрез изискване за получаване на разрешение за протест), от икономически обстоятелства, религиозни догми, социални структури или медиен монопол. Една от реакциите на държавата срещу протестите е използването на специални полицейски части за борба с безредиците. Наблюдателите отбелязват засилена милитаризация на този вид полиция в много държави, където тя разполага с бронирани превозни средства и снайперисти, които използва срещу протестиращите. При подобни реакции протестите могат да приемат формата на открито гражданско неподчинение, по-леки форми на съпротива срещу ограниченията или могат да се прехвърлят в други области като културата и емиграцията. Крайната форма на протест се превръща в революция.
Доказан факт е, че протестите нерядко успяват да обединят цялото общество. Също така е видно и това, че в по-голямата си част протестите успяват да постигнат напълно своите искания и своята цел в полза на цялото гражданско общество.
Срещу самия протест може да бъде противопоставен контрапротест. В такива случаи контрапротестиращите демонстрират своята подкрепа за личността, политиката, действията и т.н., които са в прицела на първоначалния протест. Между протестиращите и контрапротестиращите понякога могат да възникнат сериозни сблъсъци.
Спонтанните протести могат да прераснат и да се разраснат в гражданска съпротива, несъгласие, граждански активизъм, бунт, метеж, въстание и политическа или социална революция. Някои примери за протести включват:
Към 2022 г. книгата на рекордите на Гинес посочва протеста срещу войната в Ирак от 15 февруари 2003 г. в Рим като най-големия антивоенен митинг в историята, привлякъл около 3 милиона участници. В същия ден протестиращи се събират в близо 600 града в координирани глобални усилия за изразяване на морално възмущение срещу нахлуването на САЩ в Ирак. Това включва докладвани 1,3 милиона протестиращи в Барселона, Испания, и между 750 000 и 2 милиона протестиращи в Лондон. Между 6 и 10 милиона души участват в глобалния протест. За сравнение през май 1994 в един от най-големите протести в България се включват 751 хиляди българи.
Протестът може да приеме различни форми. Проектът Dynamics of Collective Action и проекта Global Nonviolent Action Database са две от водещите усилия за събиране на данни, опитващи се да заснемат протестни събития. Проектът „Динамика на колективните действия“ разглежда репертоара на тактиките на протеста (и техните дефиниции), който включва: