davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Asa (alfarería)

Asa o asidero son, en alfarería, elementos de suspensión y aprehensión,​ es decir: piezas que sobresalen del vaso, vasija o cuerpo principal del objeto de cerámica al que se aplican para facilitar su manejo. Por lo general tienen forma curva o anillada y dejan un hueco que permita pasar la mano, o al menos uno o varios dedos. Como elementos complementarios exteriores a la vasija se elaboran aparte y se colocan pasado un tiempo, con la pasta al punto de oreo. En los jarrones y vasos decorativos, las asas tienen un valor ornamental que rompe la simetría de las líneas del contorno, aún sin perder su origen funcional.
Para hacer las asas de cántaros, pucheros, botijos etc., el alfarero coloca el barro recién amasado en el borde de una mesa y va haciendo churros (tiras) que luego coloca, de una en una, en las piezas. Esta operación, llamada enasar se realiza con barro líquido y la simple presión de los dedos del maestro como único 'pegamento'.​
En alfarería, las asas suelen clasificarse con arreglo a los siguientes términos:​
Además de una clasificación general por su tamaño: desde la pequeña protuberancia hasta el mango, y de términos comunes con las asas (como su ubicación, número y disposición), se pueden diferenciar los siguientes tipos de asidero:
Por el nombre de Dios

Por el nombre de Dios es una miniserie que se emitió en Argentina en 1999 por Canal 13, fue producida por Pol-ka y dirigida por Jorge Nisco. Se conformó solamente de 13 episodios. Protagonizada por Adrián Suar y Carina Zampini. Coprotagonizada por Federico D'Elía, Pompeyo Audivert, Celina Font, Edgardo Moreira y Héctor Da Rosa. Antagonizada por Horacio Roca, Jorge García Marino, Luis Minces, Roly Serrano, Daniel Aráoz, Carlos Portaluppi y el primer actor Alfredo Alcón en el rol del inquisidor español Julián de la Serna. También, contó con las actuaciones especiales de Tony Vilas y el primer actor Aldo Braga. Su primer episodio promedió 24 puntos de audiencia.​
En una vasija, una profecía del pasado nos dice que el verdadero nombre de Dios será revelado con un niño nacido en el último año del milenio.
Este nombre será escrito en el cuerpo del bebé nacido en el nuevo mundo de una doncella virgen, Ariana (Carina Zampini), y un hombre en la plenitud de sus fuerzas. Este hombre, Pablo (Adrián Suar), abre, en el presente, una segunda vasija y le serán otorgados los poderes especiales necesarios para proteger a la madre y al niño ante cualquier interferencia en la revelación del nombre del Dios.
Mientras tanto, el inquisidor español Julián De la Serna (Alfredo Alcón), quien ha sobrevivido desde el siglo XVI en la búsqueda de poder divino, tratará también de alcanzar sus propios planes divinos al obtener el nombre sagrado, pero para eso decide unir fuerzas con Satanás a través de sus enviados demonios, quienes están camuflados como humanos.
https://www.youtube.com/watch?v=Ips_92_KXEg&t=2s
Pudieron verse dos retransmisiones de esta miniserie, primero en el año 2008 y luego, en el 2020 por el Canal Volver.
Licor de crema catalana

Licor de crema catalana es una marca de licor, una bebida que se inspira en el sabor y la textura del postre conocido como crema catalana. Con una graduación alcohólica de 17º está elaborado con huevo, leche, azúcar, aromas de canela, vainilla y caramelo mezclados con alcohol etílico.
El Licor de crema catalana fue ideado en 1994 por las Destilerías Campeny, que tienen su sede en Cataluña. Desde entonces se exporta a numerosos países y es comercializado por diversas marcas.
Tiene un sabor dulzón y un color amarillento, las mismas propiedades que caracterizan la crema catalana, el postre en el que se inspira su concepción.
Se suele tomar en chupito después de las comidas y en vaso con hielo, a modo de copa de fin de comida.
Ginjinha

La ginjinha, o simplemente ginja, es un licor de maceración de guindas, fruta similar a la cereza. Se trata de una bebida muy popular en Portugal, especialmente en Lisboa, Obidos, Alcobaça y en el Algarve.
Las guindas se recogen en el mes de junio y su sabor es muy ácido, por lo que no se comen. Para preparar el licor se les quita el rabo y se introducen en una botella de boca ancha. A continuación se echa aguardiente hasta cubrir las guindas y una rama de canela. Se tapa bien la botella y se deja en maceración durante cuarenta días, a cuyo final se añaden 250 gramos de azúcar por cada litro de aguardiente. Se remueve suavemente varias veces y pasada una semana ya está listo para tomar. La cantidad de azúcar puede variar para hacer el licor más o menos dulce.
Es popular en Galicia (España), donde se conoce como licor de guindas.
También es un licor elaborado en Huaura (Perú), donde se denomina guinda y se utiliza principalmente para preparar cócteles como el chilcano de guinda.​
Hurricane (cocktail)

The Hurricane cocktail is a sweet alcoholic drink made with rum, lemon juice, and either passion fruit syrup or fassionola. It is one of many popular drinks served in New Orleans. It is traditionally served in the tall, curvy hurricane glass.
The oldest known references to the Hurricane cocktail date the drink's creation back to at least 1938. The best representation of the original recipe and look of the Hurricane drink is depicted in the 1938 produced/1939 released Warner Bros. film Naughty But Nice, where the original Hurricane drink appears to be simply lemonade or lemon juice with the addition of a generous portion of rum with little or nothing else added to it that would give it any appearance different from lemonade. The Hurricane’s similar appearance to ordinary lemonade plays a major role in the film's comical storyline as it does not have the now iconic red color typically found in Hurricanes served today and is served in a typical highball glass vs the hurricane shaped glass that has become the norm for serving it in. In 1939 in Queens, New York, it was served at the 1939-1940 New York World's Fair at the "Hurricane Bar" but it is unknown what ingredients were used to prepare the Hurricane drinks that were sold at the exhibition. Throughout the 1940s different variations of the drink began to form.
The most popular association the Hurricane has today is with the Pat O'Brien's chain of bars and restaurants, and particularly their original New Orleans location creation of the passion fruit-flavored relative of the daiquiri is credited to New Orleans tavern owner Pat O'Brien. The bar allegedly started as a speakeasy called Mr. O'Brien's Club Tipperary and the password was "storm's brewin'".
During the 1940s, O'Brien needed to create a new drink to help him get rid of all of the less-popular rum that local distributors forced him to buy before he could get a few cases of more popular liquors such as scotch and other whiskeys. He poured the concoction into hurricane lamp–shaped glasses and gave it away to sailors. The drink caught on, and it has been a mainstay in the French Quarter ever since.
Black and tan

A black and tan is a beer cocktail made by layering a pale beer (usually pale ale) and a dark beer (usually stout). In Ireland, the drink is called a half and half.
The term likely originated in England, where consumers have blended different beers since at least the 17th century. The tradition of blending beers can be traced to London during the 1700s where beer blends or "three-threads" and "five-threads" were consumed. Each thread was a beer type that was blended into a drink. Three threads was a form of mixed beer alehouses sold to avoid paying a higher tax on beer. By taking a strong beer taxed at a higher rate and mixing it with a small beer taxed at a lower-rate, brewers were able to turn a higher profit. This practice continued from the late 1690s to 1700s. The earliest recorded usage of the term black and tan in the drink context is from 1881, according to the Oxford English Dictionary, in the American magazine Puck. The first recorded British use of the term to describe a drink is from 1889.
However, the name "black and tan" is not used in Ireland as a term for a mixture of two beers. The drink is instead referred to as a half and half. In Ireland, the term "black and tan" is associated with the Royal Irish Constabulary Reserve Force, nicknamed the "Black and Tans", which was sent into Ireland in the early 1920s during the Irish War of Independence and resulted in violent outbreaks between the forces and the Irish people.
In March 2006, Ben and Jerry's released an ice cream flavour in the United States for Saint Patrick's Day inspired by the drink. The branding of the flavour offended Irish nationalists because of the paramilitary association. Ben and Jerry's apologised and a spokesman told Reuters, "Any reference on our part to the British Army [sic] unit was absolutely unintentional and no ill will was ever intended."
In March 2012, the drink's name was in the news again when Nike, as part of an Irish themed set of designs, released a pair of shoes advertised as the "Black and Tan". This line of shoes generated offense in Ireland for its naming, similar to the Ben and Jerry's ice cream.
In Australia, one can order a "Tooheys Recent", which uses Tooheys Old and Tooheys New for the dark and pale beers, respectively.
A black and tan is prepared by filling a glass halfway with pale ale, then adding stout to fill the glass completely. An upside-down tablespoon may be placed over the glass to avoid splashing and mixing the layers. A specially designed black-and-tan spoon is bent in the middle so that it can balance on the edge of the pint-glass for easier pouring. The "layering" of Guinness on top of the pale ale or lager is possible because of the lower relative density of the Guinness.
Several American breweries currently make premixed black and tan, for example Yuengling makes a drink called Yuengling's Original Black and Tan.
Sonidero

In Mexican popular culture, a sonidero is a disc jockey, engineer or entertainer that plays recorded music in public, mainly cumbia, salsa, guaracha and their subgenres. The term includes professionals, semiprofessionals and amateur audio, light and video equipment owners (the sonido) used to organize or participate in public dancing events (also called sonidero events) and all the communities behind this urban culture, the sonidero movement.
Some of its distinctive features are the reproduction of recorded music from Latin genres such as cumbia, salsa, bachata and guaracha, over which the sonidero sends shout-outs and messages to the public simultaneously with the music playing. The advertising and identity of the sounds has its own aesthetic, which is used to announce events permanently in urban spaces in Mexico. In addition to street performances, sonidos are hired for private parties. Likewise sonidero has a strong relationship with Colombian symbols and cultural expressions such as cumbia and vallenato. Sonidero honors Colombian heritage including using names of Colombian cities in their names and the flag of Colombia in their symbols and promotions.
There is no exact source of the sonidero movement tracing the appearance of sonidos in areas such as Tepito, San Juan de Aragón and Peñón de los Baños —named for this reason Colombia Chiquita – and Tacubaya in the mid-20th century. In addition to Mexico City and Greater Mexico City, sonidos and sonideros are present throughout Mexico and United States due to Mexican immigrant communities.
ارکان (درخت)

ارکان یا ارگان یا ارقان(علمی نام: Argania spinosa) ایک درخت ہے جس کی کاشت شمالی افریقا میں نیم صحرائی علاقوں میں ہوتی ہے یہ درخت موجودہ زمانے میں چارکول نکالنے کی وجہ سے خطرہ زدہ درخت بھی ہے اور اس وجہ سے ارکان سے مالامال علاقہ مراکش ميں یونیسکو کی جانب سے 1998 ميں بیوسفیایی ریزرویشن کا اعلان کیا گیا
ارکان خاندان Sapotaceae اور جنس Argania سے تعلق رکھنے والا ایک درخت ہے۔ اس کی لمبایی 20 میٹر ہوتی ہے۔ اس درخت سے طبیعي تيل نکلتا ہے جو بہت سے طبیعی مواد Sottenol, Spinasterol, β-Amirin, کوارسیٹین، ساپونين پر مشتمل ہے۔
ارکان کا تیل خاص طور پر مراکش ميں کھانے کی تیار کے لیے استعمال ہوتا ہے۔ مگر یہ تیل ڈاکٹروں کی نظر کے مطابق جگر، ایكزيما (ایک مرض ہے جس میں جلد پر آبلوں ميں سوزش اور کھجلی ہوتی ہے اور طوبت رستی ہے) اور بھت سے جلد کی مرضوں پر اچھا اثر ڈالتا ہے۔ پیش قیاس ہوتا ہے کہ یہ تیل سرطان اور ذیابیطس کی پروفلیکسس کے لیے استعمال میں آ سکتا ہے۔ معلوم ہوتا ہے کہ ارکان کا ساپونین سی (Saponin C)سیل میں داخلے HIV کی جانب سے روکتا ہے۔ یہ ساپونین سماروغ Cladosporium cucumerinum کا اگانے بھی روکتا ہے۔
Argania spinosa - Časopis českých lékárníků 2/2016 - autor PharmDr. Miloš Potužák
واٹر کولر

ایک واٹر ڈسپنسر، جسے واٹر کولر کے نام سے جانا جاتا ہے (اگر صرف ٹھنڈک کے لیے استعمال کیا جاتا ہے)، ایک مشین ہے جو پانی فراہم کرتی ہے اور اکثر پانی کو ٹھنڈا یا گرم بھی کرتی ہے۔ پلمبنگ تک قریب رسائی کی وجہ سے یہ عام طور پر بیت الخلاء کے قریب واقع ہے۔ پانی کے کولر سے سیوریج سسٹم میں ڈرین لائن بھی فراہم کی جاتی ہے۔
پیاؤ

پیاؤ بھارت میں کئی سڑکوں، بس اسٹانڈوں اور عام مقامات پر نصب پانی کی سہولت ہے جس سے عوام الناس میں سے کوئی بھی استفادہ کر سکتا ہے۔ یہ سہولت بہ طور خاص گرما کے موسم میں بہت عام ہوتی ہے۔ کیوں کہ اس وقت لوگوں کو پیاس بہت لگتی ہے اور پانی کی اکثر شدید ضرورت پڑتی ہے۔ روایتی طور پر پیاؤ کے مقام پر مٹی کا گھڑا، اس کا مٹی کا ڈھکن، ایک ڈونگا اور مٹی کا گلاس رہا کرتا تھا۔ تاہم جدید طور پر کچھ جگہوں دن میں واٹر کولر اور پانی کی گلاس رکھی جا رہی ہے۔ اکثر دن میں لوگوں کی مدد کے لیے ایک رضا کار یا خدمت گزار بھی رہتا ہے۔ کچھ جگہوں پر یہ گلاس کے دھات کے زنجیر سے جڑی ہوتی ہے اور گویا یہ اس لیے اس طرح سے ہوتی ہے کیوں کہ لوگ گلاس اپنے ساتھ نہ لے جائیں۔ بھارت کے کچھ جگہوں پر اس پانی کی سہولت کو مسلمان لوگ سبیل کے نام سے بھی فراہم کرتے ہیں، جس کے عربی زبان میں معنے راستے کے ہیں۔ کچھ جگہوں پر یہ سبیلیں امام حسین کے نام پر معنون ہیں اور ایک تختی ہے سبیل نذر حسین آویزاں ہوتی ہے جو میدان کربلا میں امام حسین کی تکالیف اور پانی کی قلت کی یاد دلاتی ہے۔
چونکہ جدید زمانہ تشہیر اور اشتہار باری کا ہے۔ اس لیے اکثر پیاؤ کے مقام پر دیوار پر، گھڑے یا واٹر کولر پر اشتہاری پیامات بھی دیکھے جاتے ہیں۔ کچھ اشتہارات فوری ملازمت، مالی سرمایہ، صحت و ڈاکٹری تشخیص وغیرہ کے بھی ان مقامات پر لگے ہوتے ہیں۔ اس کے علاوہ کئی جگہوں پر سرکاری پیامات بھی آویزاں ہوتے ہیں۔
چھتیس گڑھ ریاستی ایڈز کنٹرول سوسائٹی کی جانب سے 2012ء میں گرما کے موسم میں راہ گیروں کو صاف اور ٹھنڈا پینے کا پانی مہیا کرانے کے لیے ریاست کے بھیڑ بھاڑ والے علاقوں میں 56 پیاؤ کھولے گئے تھے۔ ان 'پیاؤ' مراکز میں راہ گیروں کو ٹھنڈا پانی تو مل ہی رہا تھا ساتھ ہی انھیں ایڈز سے بچاؤ کی جان کاری بھی دی جا رہی تھی۔ 'پیاؤ' مراکز میں ریاستی ایڈز کنٹرول سوسائٹی کی جانب سے ایڈز سے بچاؤ کی جانکاری دینے کے لیے فلیکسی اور بینر لگائے گئے تھے۔ اس کے ساتھ ہی یہاں پمفلیٹوں اور ورقیوں کی تقسیم بھی عمل میں آئی۔ یہاں ایک رجسٹر بھی متعارف کیا گیا تھا، جس میں پانی پینے آنے والے لوگوں کا ایڈز کے بچاؤ کے طریقوں کے بارے میں استفاسارات کو قلم بند کر لیا گیا تھا۔ گرمیوں میں راہ گیروں کو ٹھنڈا پانی کا پانی فراہم کرانے کے لیے رائے پور، بلاسپور اور درگ میں دس دس اور راجناندگاؤں، کوردھا، رائے گڑھ، جانجگیر، کوربا، مہاسمند، دھمتری، کانکیر، جگدلپور، دنتیواڑا، کوریا، امبکاپر اور جشپور میں دو دو پیاؤ 30 اپریل 2009ء سے ہی کھولے گئے تھے۔ یہ سبھی 'پیاؤ' ریلوے اسٹیشن، بس اسٹینڈ اور انیہ بھیڑ بھاڑ والے علاقوں میں کھولے گئے تھے۔ 'پیاؤ' کھولنے کے لیے صدر طبی خدمات افسروں کو کو 12 ہزار 730 روپے فی 'پیاؤ' کے حساب سے سات لاکھ 12 ہزار 880 روپے کی رقم دی گئی تھی۔ پانی پلانے کے لیے کلیکٹر کے در پر ایک خدمت گار کو تعینات کیا گیا تھا۔ سبھی صدر طبی خدمات افسروں سے کہا گیا تھا کہ وہ یہ یقینی بنائیں کہ پیاؤ ہر دن کھلا رہے اور لوگوں کو در کار صاف پینے کا پانی مہیا ہو۔
Wolffia arrhiza

Wolffia arrhiza, commonly known as spotless watermeal or rootless duckweed, is a species of flowering plant in the Araceae family, which includes other water-loving plants such as Arum and Pistia. It is the smallest vascular plant on Earth. Native to Europe, Africa, and parts of Asia, it has also naturalized in various other regions around the globe.
Wolffia arrhiza is an aquatic plant which grows in quiet water bodies such as ponds. The plant’s green part, known as the frond, is a spherical structure about 1 mm wide. It has a flat top that allows it to float on the water’s surface. It has a few parallel rows of stomata. There is no root. The plant produces a tiny flower, complete with one stamen and one pistil. Many morphologists consider these to be an inflorescence of one tiny male flower 1/75th inch (0.33 mm) in height with a single female flower 1/80th inch (0.3 mm) in diameter; the smallest inflorescence to be reported. It often multiplies by vegetative reproduction, with the rounded part budding off into a new individual. In cooler conditions, the plant becomes dormant and sinks to the bottom of the water body to overwinter as a turion. As a mixotroph, it can produce its own energy by photosynthesis or absorb it from the environment in the form of dissolved carbon.
Wolffia arrhiza was first described in 1771 by L. as Lemna arrhiza to the genus Lemna known for several duckweed species. It was transferred to the current genus Wolffia in the 19th century based on works of Johann Horkel and the third edition of the Flora von Schlesien preußischen und österreichischen Antheils by Christian Friedrich Heinrich Wimmer in 1857.
This tiny plant is a nutritious food. Its green part is about 40% protein by dry weight and its turion is about 40% starch. It contains many amino acids important to the human diet, relatively large amounts of dietary minerals and trace elements such as calcium, magnesium, and zinc, and vitamin B12. It has long been used as a cheap food source in Myanmar, Laos, and Thailand, where it is known as khai-nam ("eggs of the water"). The plant is prolific in its reproduction, growing in floating mats that can be harvested every 3 to 4 days; it has been shown to double its population in less than four days in vitro.
It is also useful as a form of agricultural and municipal water treatment. It is placed in effluent from black tiger shrimp farms to absorb and metabolize pollutants. The plants grow quickly and take up large amounts of nitrogen and phosphorus from the water. The plants that grow in the wastewater can then be used as feed for animals, such as carp, Nile tilapia, and chickens.
Golden Foot 2014

El premio Golden Foot 2014 fue la duodécima entrega de este importante galardón celebrado el miércoles 13 de octubre de 2014,​ en la ciudad de Mónaco.​ El futbolista español Andrés Iniesta fue el ganador del premio. Iniesta obtuvo el premio a la edad de 30 años, en representación del club español F.C. Barcelona.​​​ El español fue el futbolista con la mayor votación registrada en el portal web del premio.​ La lista de los seleccionados al premio fue confeccionada por un jurado de expertos.​
Iniesta es el primer español en ganar el premio Golden Foot, un galardón para futbolistas mayores de 28 años. Superó a otros futbolistas destacados como Cristiano Ronaldo, Manuel Neuer, Franck Ribéry, entre otros.​
Además del español Iniesta, otros futbolistas reconocidos a nivel mundial participaron de la gala, entre ellos, el camerunés Roger Milla, delantero de la selección de Camerún, el checoslovaco Antonín Panenka, el arquero belga Jean-Marie Pfaff, la futbolista estadounidense Mia Hamm, entre otros, quiénes también fueron premiados.​​
Golden Foot 2017

El 17 de octubre de 2017 concedieron el 15º Premio Golden Foot a Andrés Iniesta,​ con 35 años , conocido por sus consecuciones y éxitos en el Chelsea Football Club y su conocido gol de Champions en 2008-09 y su gol a Holanda en la Final del Mundial 2010 con el Fútbol Club Barcelona .
El ganador del premio deja un molde permanente de sus huellas en "El paseo de Campeones", un paseo marítimo del Principado de Mónaco.
Hubo Otros nominados tales como :
Fundación Albacete Femenino

El Fundación Albacete Balompié es un club de fútbol femenino español de la ciudad española de Albacete, en la comunidad autónoma de Castilla-La Mancha, perteneciente al Albacete Balompié, que actualmente milita en Primera Federación.
El club ha disputado un total de cinco temporadas en Primera División, la máxima competición de fútbol femenino de España.
En 1997 se creó la Fundación Albacete Balompié con el objetivo de promocionar la juventud a través del deporte, la educación y la cultura mediante donaciones de empresas, instituciones, individuos y las aportaciones del Albacete Balompié como socio fundador, encontrándose al frente de la fundación el presidente del consejo de administración del club.​
La fundación coordina algunas de las categorías inferiores del Albacete Balompié y otras secciones (como la femenina) que dan cabida a cerca de 400 jóvenes. Además, cuenta con programas de intercambio de jugadores a nivel nacional e internacional, organiza torneos, cursos de formación, y dispone de un centro médico deportivo que colabora en la realización de programas de investigación relacionados con la medicina deportiva.​
La entidad sin ánimo de lucro mantiene acuerdos de colaboración con equipos y escuelas deportivas que dan cobertura a cerca de 2200 jóvenes de Castilla-La Mancha.
El filial del Fundación Albacete es el Fundación Albacete "B", que milita en el Grupo IV de la Tercera Federación, cuarta categoría del fútbol femenino español.
La Ciudad Deportiva Andrés Iniesta abrió sus puertas en marzo de 1998, y en abril de 2005 se procedió a la inauguración de las reformas del complejo que se acometieron, todas ellas de carácter menor. Se trata de un complejo polideportivo situado a 1,6 kilómetros del Estadio Carlos Belmonte, cercano al Aeropuerto de Albacete y a la Base Aérea de Los Llanos, que cuenta con una superficie de cerca de 75.000 metros cuadrados. Entre sus instalaciones deportivas​​​ cuenta con dos campos de fútbol 11 de césped natural (uno de ellos con graderío para 3000 espectadores donde disputa sus encuentros el Atlético Albacete o el Fundación Albacete), tres campos de fútbol 11 de césped artificial, una pista multijuegos, un pabellón polideportivo cubierto de césped artificial, un edificio administrativo y varias salas de fitness, un centro médico, una cafetería y una sala de prensa. En ocasiones también disputa encuentros en el Estadio Carlos Belmonte.
Además, en 2011 le fue concedida la Placa de Plata al mérito deportivo de Castilla-La Mancha por la Junta de Comunidades.​
Selección de waterpolo de España

La selección masculina de waterpolo de España es el equipo formado por waterpolistas de nacionalidad española, que representa a España a través de la Real Federación Española de Natación (RFEN) que la dirige, en las competiciones internacionales de waterpolo organizadas por la Federación Internacional de Natación (FINA), la Liga Europea de Natación (LEN) o el Comité Olímpico Internacional (COI).
España es una de las grandes potencias del waterpolo y una de las selecciones más laureadas. Es la vigente campeona europea (2024), y anteriormente se ha proclamado campeona olímpica en Atlanta 1996 y subcampeona en Barcelona 1992, y tricampeona mundial, en Perth 1998, Fukuoka 2001 y Budapest 2022, además de subcampeona en Perth 1991, Roma 1994, Roma 2009 y Gwangju 2019.
Convocatoria del seleccionador nacional, David Martín, posterior a los Juegos Olímpicos de París 2024:​
Euplagia quadripunctaria

Euplagia quadripunctaria, the Jersey tiger, or Spanish flag, is a diurnal moth of the family Erebidae. The species was first described by Nikolaus Poda von Neuhaus in 1761. The adult wingspan is 52–65 millimetres (2.0–2.6 in), and they fly from July to September, depending on the location. They tend to fly close to Eupatorium cannabinum.
The larvae (caterpillars) are polyphagous, feeding from September to May on nettles (Urtica), raspberries (Rubus), dandelion (Taraxacum), white deadnettle (Lamium), ground ivy (Glechoma), groundsel (Senecio), plantain (Plantago), borage (Borago), lettuce (Lactuca), and hemp-agrimony (Eupratoria). The insect overwinters as a small larva.
Large groups of adults of subspecies E. q. rhodosensis can be found on occasion aestivating (sheltering from the summer heat) in Petaloudes, on Rhodes, in a place that has become known as the Valley of the Butterflies.
Euplagia quadripunctaria is widely distributed in Europe from Estonia and Latvia in the north to the Mediterranean coast and islands in the south. It is also found in western Russia, the southern Urals, Asia Minor, Rhodes and nearby islands, the Near East, Caucasus, southern Turkmenistan, and Iran. Individuals are known to migrate northwards from their regular breeding grounds during the summer.
Aside from being frequent in the Channel Islands (whence its common name comes), this species was rarely seen in the British Isles in Victorian times. It was described by William Forsell Kirby as, "a great rarity in the South of England, except one locality in Devonshire." Since then however it has spread more widely in Devon and Cornwall, and has recently been seen more frequently in southern England, especially on the Isle of Wight, in northern Kent, and south London. They have been seen regularly and in numbers every year in London first discovered at Devonshire Road Nature Reserve in Forest Hill since 2004, so it is probable that they have established a breeding colony.
Mothrecording.org shows a string of connected sightings on the South Kent coast from Dover to Rye in the first two decades of the twenty-first century. These are disconnected from the block of sightings in South-West England and so probably came from the Continent directly.
This is the only lepidopteran which has been designated as a 'priority species' under Annex II of the Habitats Directive in the European Union, as of 1992, which means areas in which it occurs can be declared Special Areas of Conservation.
Compartment No. 6

Compartment No. 6 (Finnish: Hytti nro 6; Russian: Купе номер шесть, romanized: Kupe nomer shest) is a 2021 drama road movie co-written and directed by Juho Kuosmanen, starring Seidi Haarla and Yura Borisov, based on the 2011 novel of the same name by Rosa Liksom.
The film was selected to compete for the Palme d'Or at the 2021 Cannes Film Festival where it shared the Grand Prix with Asghar Farhadi's A Hero. It was selected as the Finnish submission for the Best International Feature Film at the 94th Academy Awards and was one of the 15 "shortlisted" films in the category but was not nominated for the Oscar.
During the Cannes Film Festival, Sony Pictures Classics bought the distribution rights to the film for North America, Latin America, Southeast Asia, the Middle East and Eastern Europe, excluding co-production country Russia, where the film was distributed by the local branch of the sister company, Sony Pictures Releasing, marking the company's second acquisition of a Finnish film following Aki Kaurismäki's The Man Without a Past in 2002.
Traveling by train from Moscow to Murmansk to study the Kanozero Petroglyphs, a Finnish student finds herself in a compartment with a gruff Russian miner.
On the review aggregator website Rotten Tomatoes, 93% of 120 critics' reviews are positive. The website's consensus reads: "Compartment No. 6 can get a little stuffy within its narrative confines, but this well-acted, subtly told love story rewards the viewer's patience." Metacritic, which uses a weighted average, assigned the film a score of 80 out of 100, based on 33 critics, indicating "generally favorable" reviews.
Red jersey

The red jersey is a cycling jersey, given to the leader of several classifications.
Since 2010, the leader of the general classification in the Vuelta a España and La Vuelta Femenina wears a red jersey.
In 1968, the leader of the points classification in the Tour de France wore a red jersey. In 1967, 1968 and from 2010 to 2016, the leader of the points classification in the Giro d'Italia wore a red jersey.
The red jersey also signifies the mountains classification leader and winner for several stage races, including:
The red jersey also signifies the Most Aggressive Rider or Most Combative classification for several stage races including:
School uniforms in Thailand

The Thai school uniform is compulsory for students in Thai public and private school systems, not including a higher education institute which provides degree level education. Few variations from the standard model are permitted, but schools are not restricted from adopting additional, non-standard uniforms. Most Thai schools have day per week where students wear either boy scout and girl guide uniforms to school, and partake in scouting activities in addition to regular classes. These uniforms are beige for boys and dark green for girls, both wearing neckerchiefs.
University uniforms are generally standard throughout the country. They typically consist of a white blouse and plain or pleated skirt for females, and long black trousers, a white long-sleeved shirt with a dark blue or black tie for males. There are minor variations for Muslim or transgender students. Thai university dress codes have been the subject of both controversy and satire. Research has indicated that the wearing of uniforms reinforces in-group and out-group behaviours and existing hierarchies, but "does not promote students' life goals".
On 1 December 2020, Thai school students, who have been helping to lead the pro-democracy protests, have refused to wear school uniforms on the first day of term, in a defiant protest to demand individual freedom over their lives and their bodies. They used the hashtag #1ธันวาบอกลาเครื่องแบบ (#1DecemberDownwiththeuniform) on Twitter, and invited every students to wear casual clothes instead. This gained many attractions from both the media, and the government. After a while in that day, the students in many schools; such as Horwang (หอวัง), Bodindecha (บดินทรเดชา) who wore such clothes were punished by their own teachers, with some exception occurred in Samsen Wittayalai School — one of Thailand's most selective schools — which have responded positively to the protest. Students posted photos and stories of how the school staff and director have stood in front of the gates to welcome students in casual wear to freely enter and learn inside their classrooms.
Student communities began to question the necessity of the uniform, and seek the new solution towards their demand for reform of the country.
Red Socks Pugie

"Red Socks Pugie" is the third single from the album Antidotes by Foals. It is their sixth single in total to date. It was released as a digital download, CD and vinyl on 9 June 2008.
Lead singer Yannis Philippakis stated that the track was about "the amazing energy, the flows you feel when you're in love, or you think you are".
The video was directed by Dave Ma and features footage of the band near a lake, nuclear weapon test explosions and medical animations.
"Red Socks Pugie" peaked at number 89 on the UK Singles Chart. The song was used by ITV during their coverage of the FA Cup during the 2009-10 football season.
2015 FIFA Ballon d'Or

The 2015 FIFA Ballon d'Or Gala was the sixth year for FIFA's awards for the top football players and coaches of the year. The awards were given out in Zürich, Switzerland on 11 January 2016.
Lionel Messi won the award as the World Player of the Year for the fifth time, extending his own record of five wins. Carli Lloyd was named as the Women's World Player of the Year, while Luis Enrique received the World Coach of the Year for Men's Football and Jill Ellis the World Coach of the Year for Women's Football.
The ceremony was hosted by Kate Abdo and James Nesbitt.
In late October 2015, FIFA revealed shortlist for the FIFA Ballon d'Or, FIFA Women's World Player of the Year and FIFA World Coaches of the Year. The shortlists for the women's awards were revealed on 19 October and the men's on 20 October.
The results for the 2015 FIFA Ballon d'Or were:
The following twenty players were also in contention for the award:
The winner of the FIFA Puskás Award was:
The other nominees were:
The results for the 2015 FIFA Women's World Player of the Year were:
The following seven players were also named to the shortlist for the award:
The following were the final three nominees for the FIFA World Coach of the Year for Men's Football:
The following seven managers were also named to the shortlist for the award:
The following were the final three nominees for the FIFA World Coach of the Year for Women's Football:
The following seven managers were also named to the shortlist for the award:
2014 FIFA Ballon d'Or

The 2014 FIFA Ballon d'Or Gala was the fifth year for FIFA's awards for the top football players and coaches of the year. The awards were given out in Zürich on 12 January 2015.
Real Madrid and Portugal forward Cristiano Ronaldo won the FIFA Ballon d'Or as the World Player of the Year for a second consecutive time, having won it previously last year. This was his third Ballon d'Or win overall, placing him second to only Lionel Messi for the most wins in the history of the award. Nadine Keßler was named as the Women's World Player of the Year, while Joachim Löw received the World Coach of the Year for Men's Football and Ralf Kellermann the World Coach of the Year for Women's Football. The ceremony was hosted by Kate Abdo.
In late October 2014, the FIFA revealed shortlists for the FIFA Ballon d'Or, FIFA Women's World Player of the Year, and FIFA World Coaches of the Year. The shortlists for the women's awards were revealed on 24 October, and the men's shortlists were revealed on 28 October.
The results for the 2014 FIFA Ballon d'Or were:
The following twenty players were also in contention for the award:
The following ten players were named to the shortlist for the FIFA Women's World Player of the Year award:
The following ten managers were named to the shortlist for the FIFA World Coach of the Year for Men's Football:
The following ten managers were named to the shortlist for the FIFA World Coach of the Year for Women's Football:
2011 FIFA Ballon d'Or

The 2011 FIFA Ballon d'Or Gala was the second year for FIFA's awards for the top football players and coaches of the year. The awards were given out in Zürich on 9 January 2012, with Lionel Messi claiming the title of world player of the year for the third time in a row.
The gala ceremony was hosted by former Ballon d'Or winner Ruud Gullit and broadcast journalist Kay Murray of Real Madrid TV and Fox Soccer Channel, with singer-songwriter James Blunt and his band providing musical entertainment.
The top three nominees for the 2011 FIFA Ballon d'Or were:
The following twenty players were also in contention for the award:
The top three nominees for the 2011 FIFA Women's World Player of the Year were:
The following seven players also in contention for the award:
The day after the awards ceremony, Spanish newspaper Marca reported that none of the four captains of the Spanish women's national team had voted for the Women's World Player of the Year award. According to the list of votes published by FIFA, captain Sandra Vilanova had awarded five points to Hope Solo, three to Louisa Nécib and one to Marta.
Băile Tușnad

Băile Tușnad (în maghiară Tusnádfürdő) este un oraș în județul Harghita, Transilvania, România, format din localitățile componente Băile Tușnad (reședința) și Carpitus. Are o populație de 1.641 locuitori, fiind orașul cu cel mai mic număr de locuitori din România. Este situat în partea sudică a depresiunii Ciucului, între Munții Harghita și Munții Bodoc, în cheile Oltului, la o altitudine de 650 m. Este o importantă stațiune balneo-climaterică.
Data cea mai probabilă pentru fondarea stațiunii este anul 1842. Vindecarea miraculoasă a unui fiu de cioban a atras atenția asupra efectului terapeutic al apelor minerale, după care s-au pus bazele unei societăți pe acțiuni în vederea exploatării stațiunii în anul 1845. Cu ocazia revoluției din anul 1849 stațiunea este distrusă; reconstrucția începe abia în 1852.
Despre apele minerale din zona Tușnadului există dovezi scrise încă din sec XVIII, în care se menționează existența unor izvoare de ape minerale cu efecte curative folosite de către localnicii satelor din apropiere. Denumită “Perla Ardealului”, Tușnadul este una dintre cele mai frumoase așezări balneare din țara noastră. Activitatea balneară în Băile Tușnad se desfășoară încă de la jumătatea secolului XIX. Prima bază de tratament de la Băile Tușnad a fost realizat după proiectele lui Bela Kuklai și s-a finalizat în anul 1890, sub denumirea “Ștefania” (mai târziu “Sfânta Ana”). În anul 1968, Băile Tușnad a fost declarat oraș turistic.
Băile Tușnad sunt situate în partea sudică a depresiunii Ciucului, la o altitudine de 650 m, între munții Harghita și Bodoc, într-un splendid defileu al Oltului. Poziția în teritoriu îi conferă un cadru deosebit de pitoresc, cu aer puternic ozonat, bogat în aerosoli rășinoși și ioni negativi care fac ca stațiunea să dispună de un bioclimat montan tonic, favorabil reconfortării psihice.
Înconjurată de brazi seculari, stațiunea beneficiază de aer curat, ozonizat, bogat în aerosoli și ioni negativi și de un climat subalpin. Temperatura medie anuală este de 8°C (iulie 17,5°C, ianuarie -7°C) și ierni reci, nebulozitate redusă.
Corund, ceramică cu motive florale pe nuanțe de albastru și verde, împletituri din răchită.
Supă de chimen, papricaș, gulaș, musaca, pogăci, kurtoskalacs, supă de varză albă cu smântână, ciuperci umplute.
Conform recensământului efectuat în 2021, populația orașului Băile Tușnad se ridică la 1.372 de locuitori, în scădere față de recensământul anterior din 2011, când fuseseră înregistrați 1.641 de locuitori. Majoritatea locuitorilor sunt maghiari (83,24%), cu o minoritate de români (7,65%). Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor sunt romano-catolici (74,49%), cu minorități de ortodocși (7,43%), reformați (5,83%) și martori ai lui Iehova (1,02%), iar pentru 8,82% nu se cunoaște apartenența confesională.
Orașul Băile Tușnad este administrat de un primar și un consiliu local compus din 11 consilieri. Primarul, Zsolt Butyka[*]​, politician independent, este în funcție din octombrie 2020. Începând cu alegerile locale din 2024, consiliul local are următoarea componență pe partide politice:
Saltison

Saltisonul (în poloneză Salceson, în belarusă Сальцісон, în rusă și ucraineană Сальтисон) este un produs culinar din bucătăria poloneză și cea bielorusă, răspândit de asemenea și în Ucraina, Rusia și Republica Moldova. Preparatul constă din măruntaie de porc (plămâni, inimă, rinichi, diafragmă, slănină și carne de la cap) fierte, apoi tăiate mărunt și sărate, condimentate cu usturoi, piper negru și alte mirodenii, amestecate bine și puse, împreună cu puțină zeamă de oase, într-un stomac de porc, după care sunt din nou fierte. Saltisonul se pune apoi pentru 1-1,5 zile sub o greutate pentru a căpăta o formă aplatizată. Se consumă rece. Preparatul este asemănător cu mâncărurile tradiționale românești tobă și caltaboș / chișcă.
Rântaș

Rântașul (din ung. rántás), este un sos condimentar, folosit (în bucătăria românească și în cea ungurească) și ca agent de îngroșare, făcut din făină de grâu cu ceapă tocată prăjită în ulei vegetal sau grăsimi animale, pentru a fi adăugat la unele mâncăruri.
Rântașul este periculos pentru sănătate, deoarece prin modul de preparare dezvoltă două substanțe nocive pentru organismul uman: acroleina și acrilamida.
Ca urmare a consumului sistematic de mâncăruri preparate cu rântaș sau prăjeală în grăsime poate fi favorizată apariția unor probleme digestive, afectând fie stomacul (gastrite, ulcere), fie colecistul, colecistita fiind o boală caracterizată prin inflamarea veziculei biliare.
Lophius

Lophius este un grup de specii de pește din familia peștilor pescari, foarte apreciat în gastronomie. Speciile din acest grup au 26-31 vertebre, informație folosită pentru a face diferența cu alte subgroupuri ale familiei peștilor pescari care au doar 18-19 vertebre. Membrii genului Lophius sunt cunoscuți sub numele de peștele calugăr, peștele gâscă, peștele broască sau draci de mare.
Specia este caracterizată prin capul enorm, lat și aplatizat, în comparație corpul aparând ca un apendic. Gura se întinde pe toată circumferința anterioara a capului, ambele fălci fiind echipate cu dinți lungi conici, înclinați înspre interior. Aripile ventrale și pectorale sunt articulate, având rol de picioare, cu ajutorul lor peștele se poate deplasa pe fundul mării, unde în general se ascunde în nisip sau între alge. În jurul capului pielea imită în textura smocuri de alge. Aceste structuri combinate cu abilitatea de a-și schimba culoarea pielii în funcție de mediu, fac din peștele pescar un predator excelent camuflat.
Speciile de Lophius au 3 filamente lungi care ies din mijlocul capului, de fapt 3 spini modificați ai aripii dorsale anterioare. Denumirea de pește pescar provine de la primul filament, cel mai lung, care se termina într-o masă iregulara de carne care poate fi orientată în orice direcție, prezent la toate speciile de pește pescar. Acest spin modificat este folosit pentru a atrage alte pești, pe care peștele îi înghite întregi. Experimente au arătat că acțiunea fălcilor este un act automatic și reflex declanșat la atingerea spinului momeală. Toate speciile din acest grup prezintă un stomac enorm și extensibil, care le permite înghițirea de prăzi comparabile în dimeniuni. Peștele pescar poate crește peste 150 cm în lungime, iar specimene peste 1 metru sunt comune.
Peștele pescar prezintă un puternic dimorfism sexual, masculul fiind de 10 ori mai mic decât femela. Icrele acestui gen sunt grupate într-o foaie de material transparent gelatinos cu dimensiuni de 60-100 cm lățime și între 8-10 metri lungime. Ouăle se afla într-un singur strat, fiecare cu propria cavitate. Icrele plutesc libere în mare. Larvele înoată liber și au aripioare pelvice cu filamente alungite.
În Atlanticul Estic speciile se găsesc de-a lungul coastelor europene, dar mai sus de 60° N latitudine devin rare. Pe coasta americana a Atlanticului se gasește specia americana Lophius americanus. O specie există în Marea Mediterană, alta la Capul Horn, precum și pe coastele Chinei și ale Japoniei.
În 2010 Greenpeace International a adăugat specia Lophius piscatorius pe lista sa pești cu risc mare de a deveni ne-sustenabil . Metoda obișnuită de prindere este prin dragare pe fundul mării și este considerată dăunătoare pentru habitat. În februarie 2007 un lanț de magazine britanic a decis să blocheze vânzarea de pește pescar .
Ulei

Uleiul (latină oleum, greacă ἔλαιον, elaion = ulei de măslin) este un lichid gras de proveniență vegetală, animală, minerală sau sintetică, insolubil în apă și mai ușor decât aceasta, folosit în alimentație, în industrie și în alte domenii. Numit de Homer și „aurul lichid” sau „elixirul sănătății”, uleiul este recunoscut pentru calitățile sale nutriționale. Uleiul de măsline este foarte bine tolerat de către stomac și, potrivit unor studii, previne apariția ulcerului gastroduodenal și gastrita și totodată stimulează secreția bilei și a hormonilor pancreatici, într-un mod mai natural și mai eficient.
Ulei vegetal
Ulei de origine animală
Ulei eteric
Ulei mineral
Ulei siliconic
Ulei volatil
Ananas

Ananasul (Ananas comosus) este un fruct comestibil cărnos, cu gust dulce-acrișor și foarte aromat. Are numele comun atât al plantei tropicale cât și al fructului. Conține vitaminele A, B, B1 și C. Conține de asemenea betacaroten, potasiu, magneziu și săruri minerale. Stimulând organismul, este recomandat mai ales pentru buna sa digestibilitate.
A fost descoperit în sudul Braziliei și al Paraguayului. Băștinașii îl numeau “nana”, adică “fructul delicios, parfumat”. A fost adus în Europa de Cristofor Columb și cultivat în sere începând cu anul 1720.
Ananasul conține acid citric, acid malic, vitaminele A, B, B1 și C cât jumătate din fructul unui portocal. Totodată, conține o drojdie și un ferment digestiv (bromelină) care digeră în câteva minute de 1000 de ori greutatea ei de proteine și care este comparată cu pepsina și papaina. Totodată, ananasul conține deopotrivă betacaroten, iod, magneziu, mangan, potasiu, calciu, fosfor, fier, sulf și săruri minerale.
Printre proprietățile ananasului, enumerăm: nutritiv (foarte digestibil), stomahic, diuretic, dezintoxicant.
Anemie, creștere, convalescență, demineralizare, dispepsii, intoxicații, arterioscleroză, artrită, gută, litiază, obezitate.
Uz intern: fructul ca atare (foarte copt) sau suc. Este totodată utilizat și în tratamentul obezității. Uz extern: sucul de ananas în aplicație externă este recomandat ca tonifiant al pielii normale. Este foarte bun și pentru stomac
Sale&Pepe

Sale&Pepe este o revistă lunară care se adresează pasionaților de gastronomie și care este cea mai populară revistă de gastronomie din Italia. Este editată de trustul de presă Mondadori, lider pe piața de publishing italiană. Revista a fost fondată în 1987, și apare și într-o ediție în limba sârbă, publicată la Belgrad. Revista a fost lansată și în România la data de 1 octombrie 2008, de grupul Monden Media Group, care mai deține și revista Monden.
Stomac

Stomacul ( în limba greacă Gaster, lat. Ventriculus) este organul digestiv al tuturor animalelor pe scara de evoluție biologică (de la sepie până la om), fiind un organ musculo-cavitar, care, la om, are un singur compartiment (cu mai multe compartimente la rumegătoare și păsări), în interior fiind căptușit cu mucoasa gastrică.Hrana, care, în prealabil, este deja triturată la nivelul gurii cu ajutorul dinților, în interiorul compartimentului gastric va fi amestecată cu sucul gastric (compus din acid clorhidric) și enzime (pepsina), care descompun moleculele mari, în special proteinele.Peristaltismul și secreția sucului gastric sunt stimulate, crescând de la 10 ml/oră, în stare de repaus (interprandial), până la 1000 ml/oră, aceasta fiind realizată prin excitarea nervilor ce deservesc atât stomacul, cât și cavitatea bucală, sau esofagul (prin masticație, miros, gust).Pentru a realiza digestia, hrana este oprită la nivelul pilorului (orificiul de continuare a stomacului cu intestinul subțire).
Aparatul digestiv

Aparatul digestiv sau sistemul digestiv are loc intr-un tub lung de 9 metri, începe cu cavitatea bucala (pe aici intra hrana) si se termina cu rectul aparatului digestiv(pe aici se îndepărtează substanțele neasimilate). Partile principale sunt: cavitatea bucala, faringele, esofagul, stomacul si intestinele. Gura, prima porțiune a tubului se afla in cavitatea bucala. Aici au loc cele mai importante sub procese ale digestiei, începând cu descompunerea moleculelor mari in molecule mai mici, dizolvabile.
Tractul gastrointestinal superior este compus din: cavitatea bucală, faringe, esofag și stomac.
În interiorul gurii, hrana este mestecată și salivată cu ajutorul dinților și a limbii. După ce ajunge destul de omogenă pentru a nu răni esofagul, mâncarea este înghițită, parcurgând faringele și esofagul până în stomac. În stomac este supusă acizilor gastrici și este descompusă, nu complet însă.
Tractul gastrointestinal inferior este compus din:
Intestinul subțire digeră mai departe hrana, cu ajutorul glandelor anexe, până la cele mai fine particule, pentru a putea fi transferate în sânge. În cecum sunt digerate ultimele resturi digerabile, ca mai apoi resturile nedigerabile (fecalele) să fie amestecate cu celule și microorganisme moarte și să fie eliminate prin anus.
Organele anexe aparatului digestiv au rol doar în digestie. Acestea sunt ficatul, glandele salivare și pancreasul. Ficatul produce bila, iar vezica biliară o depozitează și o varsă în tractul gastrointestinal. Pancreasul de asemenea varsă în intestinul subțire bicarbonat și diverse enzime care au și ele un rol important în digestie.
Digestie

Digestie poate însemna:
- procesul de fagocitoză a celulelor sistemului imun, sau
- digestia (absorbția) hranei de către organismele pluricelulare, proces prin care se realizează desfacerea moleculelor mari de hidrocarbonate (polizaharide), grăsimi (lipide) și proteine în molecule mai mici, ca mono-dizaharide, acizi grași, aminoacizi, tripeptide, rezultând energie și, pe de altă parte, substanțe necesare sintezei țesuturilor organismului.
Astfel, se poate deosebi:
La om, procesul de digestie începe în gură, se continuă, apoi, în stomac (gaster), intestinul subțire, cu segmentele: duodenum, jejunum și ileon (absorbția hranei producându-se numai la nivelul intestinului subțire).
قانون شادی

قانون شادی یا شادی کا قانون ان قوانین کے مجموعے کا نام ہے جو افراد کی شادی بیاہ سے تعلق رکھتے ہیں۔ جن باتوں کا عمومًا احاطہ کیا جاتا ہے، ان میں سے چند اس طرح ہو سکتے ہیں:
قانون شادی کبھی مذہبی بھی ہوتا ہے اور کبھی وطنی۔ مذہبی قوانین کسی مذہبی کتاب اور مذہبی رہنما کی تعلیمات کے تابع ہوتے ہیں۔ جبکہ ملکی قانون شادی ملکی دستور اور مروجہ قوانین کے تابع ہے۔
کبھی کبھی شادی کی نوعیت کے حساب سے قانون شادی مختلف ہو سکتا ہے۔ بھارت میں مذہبی شادی کی صورت میں مذہب کے مطابق پرسنل لا کی اطلاق ہوتا ہے، جبکہ سیول شادی سے متعلق قوانین الگ ہیں۔