davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Пламен Георгиев

Пламен Георгиев (роден 17 февруари 1976 г.) е български прокурор.
Завършва право в СУ „Св. Климент Охридски“ през 2001 г.
През 2019 г. „Строителен контрол“ – София планира да премахне постройка на Пламен Георгиев без строителни книжа, свързана с евтини апартаменти за политици. Постройката в крайна сметка е премахната.
През 2002 – 2005 г. работи в Столичната следствена служба, разследвайки стопански и криминални престъпления.
През 2005 – 2006 г. е прокурор в Софийската районна прокуратура.
През 2008 г. не успява да стане съдия. През 2009 г. е командирован в Софийската градската прокуратура, ръководейки екип от 10 души от ДАНС.
През 2011 – 2012 г. е заместник-министър в Министерството на правосъдието.
През 2012 – 2018 г. председател на Комисията за отнемане на незаконно придобито имущество.
От 2018 г. до 2019 г. председател на Комисията за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество. По негови думи, запорира имущество за над 2 милиарда лева. Разследва Делян Пеевски и свързани фирми, като заключава, че „срещу това лице няма нищо“.
От 2019 е консул във Валенсия, изпратен от правителството на Бойко Борисов. Георгиев смята, че „да, аз съм назначен от политическата партия, с решение на кабинета на тази политическа партия, която е ръководила, но такива назначения се правят по цял свят“, но не смята, че назначението му е политическо. Елена Поптодорова нарича „необичайно“ назначаването на хора, които не са кариерни дипломати.
През 2022 г. е отзован от правителството на Кирил Петков, като Георгиев смята, че причината е реваншизъм и планира да търси решение през съда; до 6 януари 2022 не е показал доказателства. Според МВнР, причината за освобождаването е „оптимизиране на дипломатическата квота извън страната“.
Лаура Кьовеши

Ла̀ура Кодру̀ца Кьо̀веши (на румънски: Laura Codruța Kövesi, родена Лаура Кодруца Ла̀ску, на румънски: Laura Codruța Lascu) е румънска юристка, избрана за първи европейски главен прокурор.
Родена е в гр. Сфънту Георге, Румъния на 15 май 1973 г. Дъщеря е на прокурор от кариерата по времето на Социалистическа република Румъния. Завършва средно образование в Медиаш, следва в периода 1991 – 1995 г. и завършва Юридическия факултет на Университета Бабеш-Бойяи (на румънски: Universitatea Babeș-Bolyai; на унгарски: Babeș-Bolyai Tudományegyetem) в Клуж-Напока. Състезателка е в младежкия баскетболен отбор на Румъния, с който печели в Тимишоара европейската вицешампионска титла през 1989 г. Владее английски и унгарски език.
В периода от 15 септември 1995 г. до 1 май 1999 г. Кьовеши е назначена на длъжност прокурор в Сибиу, а от 2 октомври 2006 г. работи в Националната дирекция за борба с корупцията. В периода 2013 – 2018 година ръководи Националната дирекция за борба с корупцията на Румъния. Освободена е от длъжност от президента Клаус Йоханис след обвинения от страна на правосъдния министър Тудорел Тоадер в превишаване на правомощията и накърняване образа на страната зад граница. Решението за освобождаване идва след седмици на напрежение с управляващото ляво мнозинство, съпроводени с протести и искания за оставка на правосъдния министър.
Кьовеши е един от кандидатите за Главен прокурор на Европейския съюз. При гласуването в Комитета на постоянните представители на ЕС през февруари 2019 година тя остава втора след французина Жан-Франсоа Бонер, но след последвалите изслушвания в Европейския парламент – на които тя е аплодирана от депутатите – кандидатурата ѝ печели най-много гласове и в двете ресорни комисии на парламента: по граждански права и вътрешни работи и по бюджет.
През септември 2019 година Кьовеши е окончателно одобрена за поста.
Иван Крафти

Иван Георгиев Крафти е български просветен деец и юрист, първият главен прокурор към Върховния административен съд след 1912 година.
Роден е в Болград. Заминава за Македония, където учителства. Работи като учител в Солунската българска мъжка гимназия в учебната 1887/1888 година. След това се установява в Свободна България. Председател е на окръжния съд в Пазарджик и като такъв осъжда убийците на Алеко Константинов в 1897 година. След Балканските войни Иван Крафти е първият главен прокурор към Върховния административен съд в България от 1914 до 1931 година.
Умира на 25 октомври 1938 година. Погребан е в Централните софийски гробища.
Дъщеря му Поля Крафти (1902 – 1979) се жени за Никола Татарчев (1898 – 1968) и техен син е Иван Татарчев (1930 – 2008), главен прокурор на България между 1992 и 1999 година.
Ракел Додж

Ракел Елиас Ферейра Додж (на португалски: Raquel Elias Ferreira Dodge, произнасяно като Хакеу Илиас Фехейръ Доджи, португ. произношение: [xakˈɛw ilˈias fexˈejɾɐ dˈɔdʒi]) е бразилски юрист и главен прокурор на Бразилия от 18 септември 2017 г. до 18 септември 2019 г. Преди да бъде назначена за главен прокурор, Ракел Додж е главен субпрокурор на Републиката и член на Трета камара за координация и ревизия на Федералната прокуратура.
Додж е родена на 26 юли 1961 г. в Мориньос. Дъщеря е на адвоката Жузе Родригес Ферейра и Ивон Мелиса Кандидо Ферейра. Има двама братя и една сестра. Първоначално учи в училището Коронел Педро Нунеш, където преподава сестрата на майка ѝ – Ивонет Ферейра.
През 1986 Ракел придобива бакалавърска степен по право от Университета на град Бразилия.
През 1992 г. се омъжва за американеца Брадли Додж, който е преподавател по английски език в Училището на нациите – училище за деца на дипломати в град Бразилия. При него Ракел взема уроци по юридически английски език, докато се подготвя за кандидатстването си в Харвард. Вече женени и с две деца, семейство Додж временно се премества в САЩ, където Ракел завършва магистратура в Харвардския университет през 2007 г.
Ракел Додж постъпва на работа във Федералната прокуратура на Бразилия през 1987 г. В прокуратурата поема дела основно от сферата на защитата на човешките права – най-вече случаи на робски труд и нарушаване на правата на местните индианци. Била е координатор на Криминалната камарата на Федералната прокуратура, изпълнявала е длъжността заместник федерален прокурор за правата на гражданите. Участва в работната група, подготвила Първи национален план за изкореняване на робския труд в Бразилия, както и в комисиите за промяна на наказателния кодекс на страната в съответствие с Римския статут. Член е на Третата камара за координация и ревизия, в чиято компетентност са защитата на потребителите и на икономическия ред. Три последователни мандата е член на Висшия съвет на прокуратурата.
През 90-те години Додж е част от разследването срещу смъртоносния отряд в Акре, ръководен от бившия полковник и федерален депутат Хилдебрандо Паскоал.
През 2009 г. Ракел Додж е координатор в операция Кутията на Пандора на федералната полиция, разследваща корупционна схема във Федералния окръг.
На 28 юни 2017 г. президентът Мишел Темер номинира Ракел Додж за главен прокурор на Бразилия на мястото на Родриго Жанот, чийто мандат изтича през септември. С номинацията на Додж за първи път от 2003 г. президентът предлага за главен прокурор второто име от специален списък с кандидати за длъжността, изготвен от професионалната общност на прокурорите в страната Според анализатори кандидатурата на Додж е е предпочетена пред фаворита на прокурорите Николау Дану заради близките отношения на Дану с предишния главен прокурор Родриго Жанот, който сезира Върховния федерален съд с обвинения в „пасивна корупция“ срещу президента Темер.На 12 юли 2017 г. Федералният сенат одобрява номинацията на Додж със 74 гласа срещу 1. На следващия ден президентът официално назначава Додж за главен прокурор. Официално тя встъпва в длъжност на 18 септември 2017 г. и става първата жена на поста главен прокурор на Републиката.
Единадесета пехотна дивизия

Единадесета пехотна дивизия е българска военна част, формирана през Балканската война (1912 – 1913).
Единадесета пехотна дивизия е формирана в Свиленград на 10 октомври 1912 г. с телеграма от щаба на действащата армия, под името Единадесета пехотна сборна дивизия. В състава ѝ влизат 1, 6, 25 и 26 опълченски дружини и 3, 11, 12, 15, 23, 25, 27, 29, 30, 32, 35 и 36 допълваща дружини. Дивизията влиза в състава на 2-ра армия. По-късно се обявява бойното разписание на дивизията, която се състои от 2 пехотни бригади, като в първата влизат 55-и и 56-и пехотни полкове, а във втората 57-и и 58-и пехотни полкове. След Междусъюзническата война, на 25 август 1913 година дивизията е разформирована..
По време на участието на България в Първата световна война е формирана Единадесета македонска дивизия, а по време на Втората световна война, през 1939 – 1945 година отново е формирана дивизия с номер 11, която участва и във войната срещу Германия 1944 – 1945 г.
През Балканската война (1912 – 1913) дивизията участва в обсадата на Одрин и има следното командване и състав:
Щаб на дивизията
Общо в дивизията: 14½ дружини, 5 батареи, 12466 пушки, 30 оръдия
През Първата световна война (1915 – 1918) дивизията влиза в състава на 2 армия и има следното командване и състав:
Щаб на дивизията
Първа бригада
Втора бригада
Трета бригада
Части придадени към дивизията
В началото на Първата световна война (1915 – 1918), през август 1915 година се формира кадрова дивизия, която на 10 септември същата година се преименува на Единадесета пехотна македонска дивизия. На 15 октомври 1918 се разформира, като до 1923 година действа Ликвидационен щаб.
През годините дивизията носи различни имена според претърпените реорганизации:
Званията са към датата на заемане на длъжността.
Крум Миланов

Крум Миланов Рангелов (Боримечката) е деец на БРП (к), български офицер подполковник.
Крум Миланов е роден в град Цариброд, тогава в България. Семейството след Първата световна война се преселва в България. Член на БРП (к). Включва се в стачката на железничарите (1934).
Участва в комунистическото Съпротивително движение по време на Втората световна война. Партизанин и командир на Царибродския партизански отряд „Момчил войвода“ (1944).
След 9 септември 1944 г. служи в БНА. Офицер в Политическото управление, Разузнавателния отдел на Генералния щаб и тила на Трета армия (1944 – 1951). Военно звание подполковник.
Арестуван заедно със Здравко Георгиев по измислено „обвинение в шпионаж в полза на Югославия“. Осъден на смърт (1952). Наблюдаващият прокурор отказва да присъства при изпълнението на присъдата. Заменена е с 20 г. затвор. Впоследствие е помилван след гаранции на Георги Цанков и Борис Тасков (1956).
Маргарита Попова

Маргарита Стефанова Попова е български филолог, юрист, министър и 4 вицепрезидент на България, от 22 януари 2012 до 22 януари 2017 г.
Тя е български и немски филолог, юрист, дългогодишен преподавател и висш прокурор, министър на правосъдието от 27 юли 2009 г. в първото правителство на Бойко Борисов. Четвърти вицепрезидент на Република България от 22 януари 2012. На 19 януари 2012 г. Попова и Росен Плевнелиев полагат клетва като вицепрезидент и президент на Република България пред Народното събрание.
Маргарита Попова е родена във Велинград на 15 май 1956 г. Завършва немската езикова гимназия „Бертолт Брехт“ в Пазарджик през 1975 г. В СУ „Св. Климент Охридски“ през 1980 г. завършва първа специалност „Българска филология“ и втора специалност „Немска филология“, а през 1989 г. – „Право“ отново в СУ. Специализира в областта на правото във Вашингон (САЩ), Германия, Унгария, Нидерландия, Австрия и др.
Трудовата си кариера започва през 1981 г. като коректор във „Военно издателство“. Кариерата ѝ на прокурор започва през 1990 г. като младши прокурор на Пирдоп. През 1991 г. става районен прокурор на Своге.
От 1996 до 2006 г. е административен ръководител и окръжен прокурор на Софийската окръжна прокуратура. Тогавашният главен прокурор Никола Филчев я отстранява от поста окръжен прокурор, тъй като е сред основните му критици в продължение на години.
От 2001 до 2004 г. е хоноруван преподавател в Академията на МВР, където обучава дознатели по „Наказателен процес“. През 2005 г. става постоянен преподавател в Националния институт на правосъдието, където обучава младши прокурори, постъпили в държавното обвинение.
В съобщение на прокуратурата от 21 септември 2006 г. се казва, че със заповед на главния прокурор Борис Велчев тя е определена да изпълнява функциите на говорител на главния прокурор, като се допълва, че към онзи момент тя е прокурор в Окръжната прокуратура, София, командирован във Върховната касационна прокуратура.
От 21 февруари 2007 до 27 юли 2009 г. оглавява отдел „Противодействие на престъпленията против финансовата система на ЕС“ във Върховната касационна прокуратура, който разследва финансови измами със средства от еврофондовете.
От 23 януари 2017 г. е заместник-председател и главен секретар на Българската стопанска камара.
Министър на правосъдието е от 27 юли 2009 г. в правителството на Бойко Борисов. На 4 септември 2011 г. е представена като кандидат за вицепрезидент на ГЕРБ. На първия тур на изборите за двойката Росен Плевнелиев – Маргарита Попова гласуват 40,11% от гласувалите избиратели.
На втория тур на изборите, на 30 октомври 2011 г., за Плевнелиев и Попова гласуват 52,58% от гласувалите избиратели. Встъпва в длъжност на 22 януари 2012 г.
Прокурор

Прокурорът е основен правен представител на обвинението и служител на прокуратурата. Обвинението е правната страна, която отговаря за представянето на случая по криминално производство срещу лице, обвинено в нарушаване на закона.
В страните, възприели изцяло състезателен наказателен процес (англосаксонска правна система), прокурорът има фигурата на своеобразен адвокат на държавата. Прокурорът защитава обществения интерес според предоставените му от законодателната уредба правомощия. В различните държави основните права и задължения и произтичащите от тях отговорности на прокурорите са регламентирани посредством конституцията на съответната държава.
Наказателно процесуален кодекс:
В съвременната Конституция на България прокуратурата е независим и централизиран орган. Главният прокурор на страната се избира от Висшия съдебен съвет за период от 7 години.
Office of the General Prosecutor of Bulgaria

The General Prosecutor of the Republic of Bulgaria (Bulgarian: Главен прокурор на Република България) heads the system of courts known as the Office of the Prosecutor of the Republic of Bulgaria (Bulgarian: Прокуратура на Република България). The Prosecutor General can be appointed for a term of seven years and removed by the President of Bulgaria on recommendation from the Supreme Judicial Council (SJC). The President's appointment is only formal, and the decision to appoint or dismiss the General Prosecutor is made by the council. Upon appointment, the General Prosecutor becomes an ex officio member of the SJC. Candidates can only hold the position for one term.
The following is a list of Prosecutor Generals of Bulgaria since the Bulgarian People's Republic up until the present.
National Investigative Service (Bulgaria)

The National Investigative Service (Bulgarian: Национална следствена служба) is the national investigation agency of Bulgaria for serious crimes and cooperation in international investigations. It was established in 2002, replacing the Specialized Investigation Service, which was founded in 1998. The National Investigative Service is currently headed by Borislav Sarafov, a former head of the Specialized Prosecutor's Offices of Appeals.
The director of the Service is appointed by the Supreme Judicial Council for a five-year term with the possibility of being selected again. He is the deputy of the Prosecutor General of Bulgaria in investigations by law.
The director is also deputy chief prosecutor.
Nikola Filchev

Nikola Filchev Borisov (Bulgarian: Никола Филчев Борисов; born 25 July 1948) is a Bulgarian jurist who served as the chief prosecutor of Bulgaria from 1999 to 2006. Between 2006 and 2008, he was the Bulgarian ambassador to Kazakhstan. In 1986, Filchev earned a doctorate in law.
Nikola Filchev was born on 25 July 1948 in Varna, Bulgaria. He graduated in Law (LLM) from St. Kliment Ohridski University of Sofia. In 1973 he was appointed judge at Varna District Court. In 1977 he joined the Institute for Legal Studies at The Bulgarian Academy of Sciences as a research associate. He lectured at the Law Faculty of Sofia University while serving as a judge in Sofia. In 1986 he defended his PhD thesis on complicity in crime. In 1999 he became Associate Professor of criminal law. In 1991 the Grand National Assembly elected Mr. Filchev judge at the Supreme Court of Cassation of the Republic of Bulgaria (the Criminal Collage). Between 1997 and 1999 he served as Deputy Minister of Justice. He was the Prosecutor General of the Republic of Bulgaria from 1999 to 2006. In 2005 he was conferred the title Professor of criminal law. Between 2006 and 2008, he served as the Bulgarian ambassador to Kazakhstan. Since 1996 he has been Head of the Chair of Criminal law Studies at the Law Faculty of the University of National and World Economy in Sofia, Bulgaria.
Nikola Filchev has specialized in criminal law in Russia and Germany. He has participated in a number of international fora. He is the author of numerous publications (monographs, studies, articles, etc.) in Bulgarian, Russian, English and German on the teaching of crime (corpus delicti, culpa, method of committing a crime) and penal lawmaking (public danger, criminalization of acts, differentiation of criminal liability).
People's Court (Bulgaria)

The People's Court (Bulgarian: Народен съд) was a special court of Communist Bulgaria, set up outside the operations of the constitutional frame of law. The court was established after the Bulgarian coup d'état of 1944.
The court verdicts started on 1 February 1945, sentencing to death, with no right of appeal, 3 regents, 8 royal advisors, 22 cabinet ministers, 67 MPs from the 24th Ordinary National Assembly of Bulgaria, and 47 generals and senior army officers. Overall, the Court tried 135 cases with 11,122 accused. A total of 9,155 people were sentenced. Of these 2,730 to death, and 1,305 to life sentences. It remains unknown how many executions were carried out.
In 1996, the Supreme Court of the Republic of Bulgaria repealed some of the People's Court sentences due to "lack of evidence". With decision 4/1998 the Constitutional Court of Bulgaria declared the People's Court to be unconstitutional. As a consequence its decisions can be repelled without a review being necessary.
As of 2011 by suggestion of two ex-presidents of Bulgaria Zhelyu Zhelev and Petar Stoyanov, February 1 has been marked as the Day of remembrance and a tribute to the memory of the victims of the communist regime.
Next Bulgarian parliamentary election

Parliamentary elections are scheduled to be held in Bulgaria by 11 January 2029 following a succession of snap elections beginning amidst a political crisis that began in 2021.
After several snap elections, the National Assembly failed to form a long-term government as 'anti-corruption' parties made a breakthrough in the April 2021 elections. The 2023 elections saw little change from 2022, with Boyko Borisov's GERB–SDS of the centre-right narrowly coming in first place, ahead of the centrist PP–DB alliance. The far-right Preporod (VAZ) and the populist There Is Such a People (ITN) made gains, with the latter re-entering the Assembly after failing to pass the 2022 electoral threshold.
On 22 May 2023, the PP- and GERB-led alliances agreed to form a government with a rotating prime minister. Nikolay Denkov, the PP candidate, would be prime minister for the first nine months of the government, and Mariya Gabriel, the GERB candidate, would be deputy prime minister and minister of foreign affairs. After nine months, the two would swap positions. After nine months, the change failed to materialize with negotiations failing, and no government could be formed. Dimitar Glachev was appointed interim prime minister, and elections were scheduled for 9 June 2024.
As a result of a ruling by the Bulgarian Supreme Court in March, the Veliche party also gained seats. This came at a difficult time for the coalition, as it fell to exactly the minimum 121 seats compared to the 119 seats held by the opposition.
The opinion poll results below were recalculated from the original data by excluding undecided and non-voters.
121 seats are needed for a parliamentary majority and all parties need to pass a 4% threshold (calculated excluding 'none of the above' votes) to win seats in the National Assembly.
2023 World Fencing Championships

The 2023 World Fencing Championships were held from 22 to 30 July 2023 in Milan, Italy.
After the Olga Kharlan handshaking incident at the championships, in which she tapped blades as an alternative to shaking the hand of a defeated Russian opponent and was subsequently disqualified, the International Fencing Federation changed its rules so that the previously required handshakes between fencers at the end of a bout would become optional, with a distance greeting permitted instead.
Twelve events were held.
All times are local (UTC+2).
* Host nation (Italy)
Alegria (canção de Tiago PZK, Anitta e Emilia)

"Alegría" é uma canção do cantor argentino Tiago PZK, da cantora brasileira Anitta e da cantora argentina Emilia. Lançada em 8 de agosto de 2024, através da Warner Music Latina, a canção é o quarto single do segundo álbum de estúdio de Tiago, Gotti A (2024). A composição da música foi realizada pelos três artistas, com produção a cargo de Tatool e Zecca.
"Alegría" foi uma das primeiras músicas em que Tiago trabalhou para o álbum Gotti A. Ele utilizou o Google Tradutor para compor o refrão, que inclui letras em português. Após gravar uma demo da música, Tiago nomeou o arquivo como "Anitta", na esperança de que ela pudesse colaborar na faixa. Ele também tinha o desejo de trabalhar com Emilia, que já havia experimentado o funk brasileiro em sua música de 2023, "No Se Ve". Após mostrar a demo para Emilia e enviá-la para Anitta, ambas as artistas decidiram participar do projeto. A canção foi escrita pelos três artistas e produzida por Tatool e Zecca.
Em 24 de junho de 2024, o cantor anunciou o lançamento de seu albém, Gotti A, junto com a lista de faixas, que incluía "Alegría" como a quinta faixa. O álbum foi disponibilizado em 4 de julho para download digital e streaming; no entanto, a canção ainda não estava disponível, pois Tiago planejava lançá-la posteriormente. Além disso, o videoclipe foi filmado dois dias antes do lançamento do álbum. No dia 6 de agosto, Tiago anunciou nas redes sociais que "Alegría" seria lançada em breve. A música foi lançada em 8 de agosto para download digital e streaming como o quarto single do álbum.
O videoclipe foi lançado simultaneamente com a música. Dirigido por María Sosa Betancor, o clipe foi filmado em Madrid.
Créditos adaptados do Tidal.
Back for More

Back for More é um single colaborativo em inglês e espanhol do grupo sul-coreano Tomorrow X Together (TXT) com a cantora brasileira Anitta. A música foi lançada em 15 de setembro de 2023. A música é escrita por Ryan Tedder, Slow Rabbit e Tyler Spry, e foi lançada sob o selo da Big Hit Music e Republic Records.
Em 4 de setembro de 2023, foi anunciado que o Tomorrow X Together lançaria o single colaborativo com Anitta, intitulado "Back for More", como uma faixa de pré-lançamento. A música foi lançada oficialmente em 15 de setembro de 2023.
"Back for More" é uma música do gênero K-pop, caracterizada por sua linha de baixo envolvente, além de influências de funk. A letra explora a ideia de que, mesmo na rotina do dia a dia, existem momentos mágicos e milagrosos, e a reunião com a pessoa amada é esse momento especial. Diferentemente das músicas disco anteriores de Tomorrow X Together, que apresentavam uma atmosfera alegre e vibrante, esta canção se destaca pelo seu charme mais sensual.
A primeira performance ao vivo de "Back for More" ocorreu na premiação MTV Video Music Awards de 2023, em 12 de setembro, poucos dias antes do lançamento oficial da música. Além disso, a música "Back for More" foi usada como tema de abertura do programa italiano Il Cittadino Cerca Moglie.
"Back for More" foi indicada em duas categorias na edição de 2023 do Asian Pop Music Awards (Overseas), na China:
"Back for More" teve um desempenho comercial expressivo logo após seu lançamento. A música alcançou o primeiro lugar nas paradas do iTunes Global e iTunes Europeu. No total, a faixa atingiu a primeira posição no iTunes em 34 países ao redor do mundo. No Spotify Top Songs Debut Global, a faixa estreou em #2.
A música também fez uma estreia notável na Circle Chart — Global K-Pop Daily, onde alcançou a #9, e na Naver VIBE — Music Videos Top 50, onde atingiu a posição #6. No Anghami — Top K-Pop, a música alcançou a posição #6.
No MelOn Top 100, a música alcançou o pico de #53. No MelOn Hot 100 (30 dias), a faixa atingiu a #9, na MelOn Hot 100 (100 dias), subindo a posição #17, Na MeLOn Old/Realtime Charts #31. Na Genie Music, a música alcançou a #157.
Além disso, "Back for More" foi listada na Pandora Charts na 80ª posição do Top Thumb Hundred. Na QQ Music Video Chart (Weekly), a música alcançou #6 na categoria South Korea e #14 na categoria Global. No Bugs, a música estreou em #85.
Nos charts da Genius Korea, a música chegou ao #1 nas categorias All-Genre, Pop, R&B e K-Pop. No Billboard Brasil Hot 100, a faixa estreou em #41, marcando um feito significativo ao se tornar a primeira música de um grupo de K-Pop a entrar na parada do Brasil.
Prêmio Emmy Internacional de Melhor Performance Artística

O Emmy Internacional de Melhor Performance Artística (no original em inglês: International Emmy Award for Performing Arts) é uma extinta categoria dos prêmios Emmy Internacional, que destaca programas televisivos do gênero artes performativas produzidos e exibidos fora dos Estados Unidos. Foi entregue pela Academia Internacional de Televisão, Artes e Ciências de 1979 a 2001.
O Brasil venceu esta categoria em 1982 com o especial de fim de ano Morte e Vida Severina, produzido pela Rede Globo.
Sarau

Um sarau (do latim sera nus, através do galego serão) é um evento cultural realizado geralmente em casas particulares onde as pessoas se encontram para se expressar ou se manifestar artisticamente.
Um sarau pode envolver dança, poesia, leitura de livros, música acústica e também outras formas de arte como pintura, teatro e comidas típicas.
O sarau consiste em uma reunião festiva que ocorre à tarde ou no início da noite, apresentando concertos musicais, serestas, cantos e apresentações solo, demonstrações, interpretações ou performances artísticas e literárias.
Atualmente, algumas escolas e faculdades promovem saraus para estimular o desenvolvimento cultural de seus alunos. Bem como grupos e associações artísticas e culturais.
Hoje em dia, o termo virou uma denominação geral de encontros lítera-artísticos, que podem acontecer também durante a noite, ou em qualquer horário, em lugares fechados ou abertos, com diversas manifestações culturais, inclusive com instrumentos eletro-eletrônicos e equipamentos digitais, mantendo sempre a característica de confraternização.
Tcheca (canção)

"Tcheca" é uma canção da cantora brasileira Danny Bond incluída em seu álbum de estreia Epica lançado em 22 de dezembro de 2017 de forma independente pela ONErpm. Composta por Danny e produzida por DJ Fabregas. Em 2020, a composição ficou conhecida nacionalmente devido à um mashup que junta a faixa com "Say So" da rapper estadunidense Doja Cat. O remix foi feito pelo produtor Satan, amigo de Danny.
Mais tarde, por conta da popularização da canção, ela foi escolhida para ser tema da campanha publicitária do banco digital WillBank, estrelada por ela mesma, tornando-se a primeira mulher trans do Brasil a estrelar uma campanha bancária.
Em agosto de 2020, o produtor Satan, que já tinha feito remixes oficiais para Danny, lançou um mashup da canção "Tcheca" com "Say So" da rapper norte-americana Doja Cat. A nova versão se popularizou no TikTok, fazendo a alagoana se tornar conhecida em todo o Brasil. Porém, o remix foi feito seu autorização da gringa, que ficou sabendo de tudo, mas ela decidiu não tirar a remixagem do ar por conta do sucesso que estava tendo.
Quando Doja foi confirmada que viria ao evento Lollapalooza Brasil 2021, os fãs de Danny ficaram ansiosos de vê-las no mesmo palco cantando o mashup, mesmo ela não estando confirmada para o festival. A possivel colaboração virou o assunto mais comentado nas redes sociais. O aplicativo de relacionamentos Tinder, que ambas as artistas são embaixadoras, tentaram possibilitar um encontro entre elas. Houve duas propostas: a primeira é que no telão do festival apareceria a logo do Tinder e daria match entre as duas antes de Danny subir no palco ao lado de Doja, mas possui um custo de 1 milhão de reais para ações publicitárias no palco do evento e por conta disso a alagoana não deu seguimento à ideia; a segunda proposta é que as duas fizessem uma performance no Rio de Janeiro e, depois do Lolla, se apresentariam em São Paulo, mas a data não foi fechada porque a americana teve que sair do Brasil. A equipe mostrou o mashup para a Doja, que diz ter amado a versão. Danny revelou que sentiu-se honrada com os elogios dela.
Larissa (name)

Larissa (Ancient Greek: Λάρισα) is a female given name of Greek origin that is common in Eastern European nations of Orthodox church heritage. It is derived either from Larissa, a nymph in Greek mythology who was a daughter of Pelasgus, or from the name of the ancient city of Larissa in Greece which meant "citadel" or "fortress" in a now extinct Pre-Greek substrate language.
The name was later borne by the Christian martyr of the fourth century Saint Larissa. The name is spelled Λάρισα in modern Greek and Лариса in Cyrillic, and based on either may also be Latinised as Larisa. It is used in Russian, Ukrainian, Romanian and Latvian languages. In 2009, Larisa was the 21st most common name for girls born in Romania.
A Russian short form is Lara, made famous through Boris Pasternak's novel Doctor Zhivago (1957).
Never Gets Late Here

Never Gets Late Here is the second studio album by Jamaican singer Shenseea. It was released through Rich Immigrants and Interscope Records on 24 May 2024. The album contains guest appearances from Coi Leray, Masicka, Rvssian, Di Genius, Wizkid and Anitta. It serves as the follow-up to her debut album, Alpha (2022).
"Never Gets Late Here" was released on 24 May 2024. The album builds upon the success of Shenseea's critically acclaimed debut album, "Alpha" (2022).
The album features a lineup of artists including Afrobeats star Wizkid, Coi Leray, Anitta, Masicka, and Di Genius. The lead single "Hit & Run" which featured Masicka and Di Genius was released on 26 January 2024 to critical and commercial success becoming a substantial hit in Shenseea's home country Jamaica and elsewhere in the Caribbean. The music video has garnered over 60 million views as of July 2024. The next single "Die For You" was released on 28 March 2024 and was also a success with the music video garnering over 5 million views by May 2024. It was followed by "Neva Neva" and "Flava", the latter featuring American rapper Coi Leray.
The album is a blend of dancehall, hip-hop, reggae, R&B, pop, and reggaeton with influences of afrobeats and latin-trap.
The album received positive reviews upon its release. Hypebeast admired Shenseea's signature Jamaican pop sound while complimenting the album's use of other genres as well such as hip-hop and R&B. Kaboom magazine said the album "solidified Shenseea as the leading Jamaican international artist of our generation" meanwhile People commented on the summery dancehall-pop vibes and showed appreciation for its soundscape of Latin trap and heavy Afrobeats.
The album debuted at number four on Billboard Reggae Albums charts with sales of over 2,000 units; However, it was significantly less than her previous album's sales of 4,900 units.
The album reached number 1 on the US iTunes Album charts.
Notes
Musicians
Technical
2025 Copa Libertadores qualifying stages

The 2025 Copa Libertadores qualifying stages were played from 4 February to 13 March 2025. A total of 19 teams competed in the qualifying stages to decide four of the 32 places in the group stage of the 2025 Copa Libertadores.
The draw for the qualifying stages was held on 19 December 2024, 12:00 PYT (UTC−3), at the CONMEBOL Convention Centre in Luque, Paraguay.
Teams were seeded by their CONMEBOL Clubs ranking as of 16 December 2024 (shown in parentheses), taking into account the following three factors:
For the first stage, the six teams were drawn into three ties (E1–E3), with the teams from Pot 1 hosting the second leg.
For the second stage, the 16 teams were drawn into eight ties (C1–C8), with the teams from Pot 1 hosting the second leg. Teams from the same association could not be drawn into the same tie, excluding the three winners of the first stage, which were seeded in Pot 2 and whose identity was not known at the time of the draw, and could be drawn into the same tie with another team from the same association.
For the third stage, the eight winners of the second stage were allocated without any draw into the following four ties (G1–G4), with the team in each tie with the higher CONMEBOL ranking hosting the second leg.
In the qualifying stages, each tie was played on a home-and-away two-legged basis. If tied on aggregate, extra time was not played, and a penalty shoot-out was used to determine the winner (Regulations Article 2.4.3).
The qualifying stages are structured as follows:
The bracket was decided based on the first stage draw and second stage draw, which was held on 19 December 2024.
The first legs were played on 4–6 February, and the second legs were played on 11–13 February 2025.
Tied 4–4 on aggregate, El Nacional won on penalties and advanced to the second stage (Match C4).
Alianza Lima won 4–2 on aggregate and advanced to the second stage (Match C8).
Monagas won 4–0 on aggregate and advanced to the second stage (Match C3).
The first legs were played on 18–20 February, and the second legs were played on 25–27 February 2025.
Tied 3–3 on aggregate, Deportes Iquique won on penalties and advanced to the third stage (Match G1).
Bahia won 4–1 on aggregate and advanced to the third stage (Match G2).
Cerro Porteño won 7–1 on aggregate and advanced to the third stage (Match G3).
Barcelona won 2–1 on aggregate and advanced to the third stage (Match G4).
Corinthians won 4–3 on aggregate and advanced to the third stage (Match G4).
Melgar won 2–0 on aggregate and advanced to the third stage (Match G3).
Boston River won 2–1 on aggregate and advanced to the third stage (Match G2).
Tied 2–2 on aggregate, Alianza Lima won on penalties and advanced to the third stage (Match G1).
The first legs were played on 4–6 March, and the second legs were played on 11–13 March 2025.
Alianza Lima won 3–2 on aggregate and advanced to the group stage.
Bahia won 1–0 on aggregate and advanced to the group stage.
Cerro Porteño won 5–2 on aggregate and advanced to the group stage.
Barcelona won 3–2 on aggregate and advanced to the group stage.
2025 Copa Libertadores group stage

The 2025 Copa Libertadores group stage is played from 1 April to 29 May 2025. A total of 32 teams compete in the group stage to decide the 16 places in the final stages of the 2025 Copa Libertadores.
The draw for the group stage was held on 17 March 2025, 20:00 PYT (UTC−3), at the CONMEBOL Convention Centre in Luque, Paraguay.
Teams were seeded by their CONMEBOL Clubs ranking as of 16 December 2024 (shown in parentheses), taking into account the following three factors:
For the group stage, the 32 teams were drawn into eight groups (Groups A–H) of four containing a team from each of the four pots. Teams from the same association could not be drawn into the same group, excluding the four winners of the third stage, which were allocated to Pot 4 and could be drawn into the same group with another team from the same association.
The following are the four winners of the third stage of qualifying which joined the 28 direct entrants in the group stage.
In the group stage, each group is played on a home-and-away round-robin basis. The teams are ranked according to the following criteria: 1. Points (3 points for a win, 1 point for a draw, and 0 points for a loss); 2. Goal difference; 3. Goals scored; 4. Away goals scored; 5. CONMEBOL ranking (Regulations Article 2.4.2).
The winners and runners-up of each group will advance to the round of 16 of the final stages. The third-placed teams of each group will enter the knockout round play-offs of the 2025 Copa Sudamericana.
The schedule of each matchday is as follows (Regulations Article 2.2.2).
2025 in Brazilian football

The following article presents a summary of the 2025 football (soccer) season in Brazil, which is the 124th season of competitive football in the country.
The 2025 Campeonato Brasileiro Série A started on 29 March 2025 and will end on 21 December 2025.
The 2025 Campeonato Brasileiro Série B started on 4 April 2025 and will end on 22 November 2025.
The 2025 Campeonato Brasileiro Série C will start on 13 April 2025 and will end on 26 October 2025.
The 2025 Campeonato Brasileiro Série D will start on 13 April 2025 and will end on 28 September 2025.
União Rondonópolis declined to participate in the Série D. They were replaced by Mixto.
The 2025 Supercopa Rei was played on 2 February 2025 between Botafogo and Flamengo.
Flamengo won the super cup after defeating Botafogo.
The 2025 Copa do Brasil started on 18 February 2025 and will end on 9 November 2025.
The competition features 16 clubs from the Northeastern region. It started on 21 January 2025 and will end on 7 September 2025.
The competition features 24 clubs from the North and Central-West regions, including two teams from Espírito Santo. It started on 22 January 2025 and will end on 23 April 2025. The Copa Verde final will be played between Goiás and Paysandu.
The following table lists all the games played by the Brazilian national team in official competitions and friendly matches during 2025.
The 2025 Campeonato Brasileiro de Futebol Feminino Série A1 started on 22 March 2025 and will end on 14 September 2025.
The 2025 Campeonato Brasileiro de Futebol Feminino Série A2 will start on 19 April 2025 and will end on 30 August 2025.
Athletico Paranaense women's section was closed. They were replaced by Rio Negro
The 2025 Campeonato Brasileiro de Futebol Feminino Série A3 will start on 26 April 2025 and will end on 16 August 2025.
The competition featured 8 clubs chosen between the top-twelve 2024 Série A1 and the top-four 2024 Série A2, with only one team for state. It started on 7 March 2025 and ended on 15 March 2025. The Supercopa do Brasil de Futebol Feminino final was played between São Paulo and Corinthians.
São Paulo won the super cup after defeating Corinthians.
The 2025 Copa do Brasil will start on 14 May 2025 and will end on 19 November 2025.
The following table lists all the games played by the Brazil women's national football team in official competitions and friendly matches during 2025.
The Brazil women's national football team competed in the following competitions in 2025:
XBIZ Awards

XBIZ Awards, renamed as XMAs Awards from 2025 onwards, are given annually to honor "individuals, companies, performers and products that play an essential part in the growth and success of adult films". They have been described by XBIZ publisher and founder Alec Helmy as being "born out of the industry's desire for an awards event that not only encompasses all facets of the business but one which presents it in a professional light and honors it with class". The awards have been likened to the international film and TV industry's Golden Globes.
Organized by the adult industry trade magazine XBIZ, the awards were first given in 2003. The award nominations are submitted by clients, and the winners are voted for by XBIZ staff, industry colleagues and participating organizations. The awards were originally created to recognize achievement in the online adult industry, but, in recent years, video categories have been added.
As of 2014, the number of specific award categories has expanded over the years to include more than 150 award categories. The award winners listed below are mostly for major award categories, but a more comprehensive listing of past award winners may be found in the "External links" section.
The LGBT in the title refers to lesbian, gay, bisexual and transsexual people.
The ASACP in the title refers to Association of Sites Advocating Child Protection:
Elaine Davidson

Elaine Davidson is a Brazilian-Scottish former nurse, based in Edinburgh who Guinness World Records has certified as the "Most Pierced Woman".
When examined by a Guinness World Record official in May 2000, Davidson had 462 piercings, with 192 in her face alone. By 9 August 2001 when she was re-examined she was found to have 720 piercings. Performing at the Edinburgh Festival in 2005, The Guardian reported that she now had 3,950 body piercings. As of 2003, she had more piercings in her genitalia than in any other part of the body – 500 in all, externally and internally.
Because of her dedication to the art form, Guinness World Records recognised her with a lifetime record of 4225 piercings for the title of "Most Piercings in a lifetime (female)." The total weight of her internal piercings is estimated to be about 3 kilograms. As of February 2009 her piercings totaled 6,005. In a 2023 interview on ITV's This Morning with Dermot O'Leary and Alison Hammond, Davidson shared her goal to one day reach 20,000 piercings in total. Davidson was also featured in 'Guinness World Records: The Board Game.'
Since the late 1990s, Elaine has been engaged in the practice of divination and clairvoyance. She is available for hire for private tarot card readings, crystal ball readings, palmistry, rune stone readings and the study of patterns found in tea leaves, a practice known as 'tasseography'.
Davidson has appeared in several Guinness World Record books including; 2003, 2016, 2017, 2018, 2022 and 'The Stories Behind The Records: Amazing Body Records'. She was also featured in the 2005 'Planet Eccentric' and 2015 'Impossibly Amazing' Ripley’s Believe It or Not! books.
In 2024 she teamed up with Johnny Strange to release an official biography, the book is titled 'Elaine Davidson: Holier Than Thou' and talks all about her life and career as a performer.
Davidson has featured in many documentaries and TV shows such as Guinness World Records, Lo Show Dei Record, MTV’s Senseless, Ripley’s believe It or Not!, PIERCED, and National Geographic’s Taboo. She has also featured on many videos by YouTube personalities such as The Sidemen, That’s Interesting and The Young Turks.
AVN Award for Female Foreign Performer of the Year

The AVN Award for Female Foreign Performer of the Year is an award that has been given by sex industry company AVN since the award's inception in 2003. French-born actresses Katsuni and Anissa Kate and Czech-born actress Little Caprice have each won the award three times, while Hungarian-born Aleska Diamond and Polish-born Misha Cross have each won the award twice.
As of January 2025, the titleholder is Eve Sweet.
දෙමෝදර ආරුක්කු නමයේ පාලම

කටවහරේ දෙමෝදර පාලම ලෙස හැඳින්වෙන ගොටුවල පිහිටා ඇති ආරුක්කු නමයේ දුම්රිය පාලම ශ්‍රී ලංකාවේ දෙමෝදර දුම්රිය ස්ථානය හා ඇල්ල අතර පිහිටි සුවිශේෂී දුමිරිය පාලමක් වේ. වර්තමානයේ එය පුරාවිද්‍යා ආරක්ෂිත ස්මාරකයක් වශයෙන් නාමකරණය කොට තිබේ..
මෙය පිහිටා ඇත්තේ දෙමෝදර සහ ඇල්ල අතර දුම්රිය මාර්ගයෙහි ගොටුවල ගම්මානයේය. මෙම ප්‍රදේශය අතිශය ජනප්‍රිය සංචාරක ප්‍රදේශයකි.
Pier (architecture)

A pier, in architecture, is an upright support for a structure or superstructure such as an arch or bridge. Sections of structural walls between openings (bays) can function as piers. External or free-standing walls may have piers at the ends or on corners.
The simplest cross section of the pier is square, or rectangular, but other shapes are also common. In medieval architecture, massive circular supports called drum piers, cruciform (cross-shaped) piers, and compound piers are common architectural elements.
Columns are a similar upright support, but stand on a round base; in many contexts columns may also be called piers. In buildings with a sequence of bays between piers, each opening (window or door) between two piers is considered a single bay.
Single-span bridges have abutments at each end that support the weight of the bridge and serve as retaining walls to resist lateral movement of the earthen fill of the bridge approach. Multi-span bridges require piers to support the ends of spans between these abutments. In cold climates, the upstream edge of a pier may include a starkwater to prevent accumulation of broken ice during peak snowmelt flows. The starkwater has a sharpened upstream edge sometimes called a cutwater. The cutwater edge may be of concrete or masonry, but is often capped with a steel angle to resist abrasion and focus force at a single point to fracture floating pieces of ice striking the pier. In cold climates, the starling is typically sloped at an angle of about 45° so current pushing against the ice tends to lift the downstream edge of the ice translating horizontal force of the current to vertical force against a thinner cross-section of ice until unsupported weight of ice fractures the piece of ice allowing it to pass on either side of the pier.
In the Arc de Triomphe, Paris (illustration, right) the central arch and side arches are raised on four massive planar piers.
Donato Bramante's original plan for St Peter's Basilica in Rome has richly articulated piers. Four piers support the weight of the dome at the central crossing. These piers were found to be too small to support the weight and were changed later by Michelangelo to account for the massive weight of the dome.
The piers of the four apses that project from each outer wall are also strong, to withstand the outward thrust of the half-domes upon them. Many niches articulate the wall-spaces of the piers.
The Black Company

The Black Company is a series of dark fantasy books written by American author Glen Cook. The series combines elements of epic fantasy as it follows an elite mercenary unit, the Black Company, through roughly forty years of its approximately four-hundred-year history, as they take on the forces of the demoness Kina, whose influence stretches across sixteen worlds.
The short stories of the On The Long Run arc all take place within the first 4 years of the 6-year gap between Shadows Linger and The White Rose. They are published out-of-order, as the most recently published stories occur before the earlier three.
"Shaggy Dog Bridge" and "Bone Eaters" were republished in The Best of Glen Cook, where "Chasing Midnight" first appeared.
Four other short stories were published but later reappeared as chapters within subsequent novels:
"Tides Elba", "Smelling Danger", and "Bone Candy" were collected and reworked into the novel Port of Shadows.
The series follows an elite mercenary unit, The Black Company, last of the Free Companies of Khatovar, through roughly forty years of its approximately four-hundred-year history. Cook mixes fantasy with military fiction in gritty, down-to-earth portrayals of the Company's chief personalities and its struggles.
The main chronology spans nine novels, which can be grouped into three sections: The Books of the North recount the Company's dealings with the Empire of Lady; The Books of the South follow the Company on its journey back to its beginnings in Khatovar; Glittering Stone sees the Company achieve victory over its employer's enemies, and move on to its destiny. A spin-off novel, The Silver Spike, follows events concerning former members of the Company and one of its adversaries. Port of Shadows, an interquel, describes forgotten events which took place between The Black Company and Shadows Linger. And, the short stories of the On The Long Run arc all take place during the first 4 years of the 6-year gap between Shadows Linger and The White Rose.
In 2017, it was reported that a television show based on the Black Company was under development, with David S. Goyer as executive producer. Eliza Dushku was to produce and play The Lady, with episodes airing on The CW and distributed by Warner Bros. Domestic Television. As of 2025, there have not been further updates on the television show's progress.
Green Ronin Publishing published The Black Company role-playing game in 2004. In 2024, Arc Dream Publishing announced their plans to develop a new role-playing game based on the series.