Андрей Врачански

Андрей Маринов Врачански е български композитор, диригент и музикален педагог. Автор е на около 180 музикални произведения в различни жанрове за духови оркестри: маршове, Еленини хора размер 7/8, прави хора размер 2/4, Дайчови хора размер 9/8, умерени хора размер 9/8 и китки за духов оркестър, песни за тригласен хор, различна танцувална музика: фокстрот, валс, танго и румба.
Андрей Врачански е роден на 7 февруари 1915 г. в Селановци, община Оряхово, в бедно семейство. От дете проявява интерес към музиката и рисуването. Завършва трети прогимназиален клас в род­ното село и поради липса на средства прекъсва образова­нието си. Професионалният му път е свързан с читалището в Селановци – от 18-годишен с прекъсвания чак до неговата 55-а година.
През 1933 г. Андрей Врачански е назначен за биб­лиотекар и има възможността да чете много. Добри Стефанов – тога­вашен председател на читалището, виждайки интереса на младия Андрей Врачански към музиката, през 1935 г. му помага да стане музикантски ученик в 36-и Ко­злодуйски пехотен полк, където учи музика под ръководството на чешкия капелмайстор Александър Вейнер. За 3 години Вейнер му преподава различни музикални дисциплини, между които теория на музиката и оркестрация. Самият Андрей Врачански прави първите свои собствени композиции за духови инструменти и капелмайсторът Вейнер, забелязвайки таланта му, го въвежда в основите на музикалната композиция.
През 1939 г. Андрей Врачански заминава на работа като оркестрант-валдхорнист в 44-ти пехотен полк в Крумовград. Полкът и оркестъра му са новосформирани и почти не разполагат с музикален репертоар. Капелмайсторът Владимир Петров назначава младия Андрей за архивар и нотописец на оркестъра. По това време се изпълнява само едно хоро – „Милкини извори“. Липсата на репертоар вдъхновява младия творец, който започва да композира хора, маршове и шлагери. От този ранен период на неговия творчески път са неповторимите Еленини хора „Моята годеница“, „Пелевунски моми“, „Младостта кипи“, „Веселата тракийка“, правите хора „На селския бунар“, „Тъга по родния край“, няколко шлагери и песни за тригласен хор, маршовете „Родопа“, „През Маказа“, „Граничар“, „Поход“ и други.
През 1943 г. Андрей Врачански се завръща в 36-и Козлодуйски полк и в оркестъра му работи като оркестрант-валдхорнист. Александър Вейнер дава много висока оценка на произведенията му до този момент и това го окриля за нови творчески успехи. Родният дунавски бряг го вдъхновява отново и създава едни от най-хубавите си произведения. След войната работи и спомага в ръководството на духовия оркестър в родното си село и също така започва да обучава млади музиканти от региона. През 1951 г. на събрание на управителния съвет на читалището в Селановци се взема решение да се сформира духов оркестър под ръковод­ството на Андрей Врачански – вече доказан музикален деятел. Оркестърът изнася концерти, на които се изпълняват доста трудни пиеси като „Македонска китка“, „Моята кралица“, „12 разбойни­ка“ и негови собствени творби. Освен в Селановци, те изнасят концерти в села и градове от региона. През 1956 г. Андрей Врачански сформира кръжок по акордеон за деца. През 1964 г. се сформира и кръжок по цигулка с ръководител Никола Коцев, който съвместно с Андрей Врачански изнасят концерти за всеки празник – 1 май, 24 май, 9 септември, и на традиционния Селановски събор. От 1963 г. ръководи ученически духов оркестър към училище „Никола Вапцаров“ в селото. Скромен и талантлив творец, той обучава и възпитава десетки музиканти, основава музикални шко­ли и хорове, с което допринася за повишаване музикалната култура на младежите. През октомври 2012 г. на тържествена церемония е осветена паметна плоча и централният площад на Селановци е наречен на музикалния деятел и композитор Андрей Врачански.
Анализ и примери от творчеството на Андрей Врачански са включени в учебниците на Министерство на образованието и науката на България по музика за средните училища.
Андрей Врачански е баща на двама братя диригенти – Емил Врачански, бивш капелмайстор на Гвардейския представителен духов оркестър и Илия Врачански, музикален педагог и бивш капелмайстор на военен оркестър ШЗО-Плевен. Андрей Врачански е дядо на известната в Европа композиторка Албена Врачанска-Петрович, която твори в Люксембург.
Андрей Врачански създава през живота си около 180 произведения, от които 60 марша, 18 Еленини хора, 18 Прави хора, 17 Дайчови хора, 15 хора в размер широка деветка и китки за духов оркестър, песни за тригласен хор, 11 валса, 10 фокстрота, 16 танга и 16 румби. Сред тях са: