davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Планински минзухар

Планински минзухар (Crocus veluchensis) е растение от род Минзухар. Балкански ендемит. Среща се и в България. Видът не е защитен.
Видът е разпространен в Южните планински части на Балканския полуостров в централна и южна Албания, Македония, България и централна и северна Гърция. В България е разпространен в Предбалкана и Стара планина, Витоша, Знеполе, Западни гранични планини, Славянка, Беласица, Пирин, Рила, Средна гора и Родопите.
Видът расте при надморска височина от 800 до 2500 м. Предпочита горски поляни, ливади и гори, често край топящи се снежни преспи.
Многогодишно тревисто растение с подземно коренище във вид на грудка. Стъблото е изправено, високо от 8 до 20 cm. Листата са теснолинейни. Цветовете са единични, с 6 еднакви тъмнолилави, сини или по-рядко бели венчелистчета, разположени в два кръга по три. Обвивката на грудголуковицата не отделя пръстенчета в основата. Всеки цвят е обхванат с по две ципести влагалища. Цъфти през март и април.
Минзухар (село)

Минзухар е село в Южна България. То се намира в община Черноочене, област Кърджали.
Село Минзухар се намира в района на Източните Родопи.
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:
Културни забележителности в селото няма, но край него има три язовира, които представляват интерес за много рибари.
Томасиниев минзухар

Томасиниев минзухар (Crocus tommasinianus) – вид Минзухар от сем. Перуникови, ендемичен в Балканския полуостров и защитен от Закона за биологичното разнообразие.
Видът е кръстен на ботаника Муцио Томасини.
Естественият ареал на Томасиниевия минзухар включва териториите на Албания, България, Унгария и Югославия. Видът е интродуциран във Великобритания, Белгия, Германия и щата Ню Йорк.
В България се среща в Западния Предбалкан на височина около 600÷700 m. Известни са три находища – Връшка чука, южно от гр. Кула и склоновете над с. Киреево. Както и в Средния Предбалкан – в района на селата Бресте, Реселец и Кунино, на 220 m н.в. По непотвърдени данни е намиран и във Врачански Балкан.
Образува големи групи по сухи тревисти места и разредени гори в пояса на ксеротермните дъбови гори.
Растението е с височина 7÷8 cm. Има 3÷5 дълги линейни листа излизащи от основата на стъблото, които са с тъмнозелен цвят и светла надлъжна ивица по средата.
Цветът е двуполов с 3 тичинки и плодник с 3 близалца. Цветът на прашниците и близалцата е жълто-оранжев. Околоцветникът се състои от 6 листчета с дължина 2÷4 cm, светлолилави на цвят и изсветляващи към основата си.
Плодът е продълговата разпуклива кутийка с дължина до 2 cm.
Образува грудко-луковица с тънка мрежесто-влакнеста обвивка.
Многогодишно растение, което цъфти в периода януари-март и образува плодове през март-април. Размножава се вегетативно и чрез семена.
Крокус Сити Хол

Крокус Сити Хол „Муслим Магомаев“ е многоетажна концертна зала, разположена на територията на бизнес центъра на Crocus City в Красногорск, в непосредствена близост до 67-ия км на Московския околовръстен път и до метростанция „Мякинино“. Залата е открита на 25 октомври 2009 г. от предприемача Араз Агаларов.
Стандартният капацитет на залата е 6200, максималният е 9500 души (при наличие на танци в сградата). Временно е преустановена дейността след терористична атака, последвана от пожар на 22 март 2024 г. По-нататъшната съдба на сградата остава неуточнена, но Държавната дума на Руската федерация подкрепя идеята тя да не се възстановява. От друга страна, „Крокус груп“ съобщава, че ще възстанови обекта.
За трите години от откриването ѝ повече от три милиона зрители са посетили около 900 събития.
Първият концерт е вечер в памет на Муслим Магомаев, в който вземат участие няколко десетки руски поп звезди.
По време на работата си „Крокус Сити Хол“ е домакин на концерти на повече от сто известни изпълнители от Русия и други страни, както и театрални представления, спортни събития и детски представления.
Веднъж на всеки две години, през четните години, в „Крокус Сити Хол“ се провежда Международният вокален конкурс на името на Муслим Магомаев. Целта на конкурса е да продължи изпълнителските традиции на националната музикална култура и да популяризира талантливи вокалисти.
От 5 ноември до 9 ноември 2013 г. в тази концертна зала се провежда международният конкурс за красота Мис „Вселена“ 2013, чието излъчване е гледано от повече от милиард телевизионни зрители. В шоуто участват момичета от 80 държави, а титлата и скъпоценната корона получава 25-годишната Габриела Ислер от Венецуела. Гости на събитието са милиардерът Доналд Тръмп и фронтменът на Аеросмит Стивън Тайлър, който оглавява журито и изпълнява хита си Dream On, заобиколен от участниците в шоуто.
На 1 май 2022 г. в „Крокус“ се състои финалът на третия сезон на шоуто „Маска“, на който присъстват повече от 7 хиляди души. Финалът е излъчен на живо по канала NTV за Далечния изток. Година по-късно, на 30 април 2023 г., там се провежда и финалът на четвъртия сезон на шоуто „Маска“, който, както и предходната година, е посетен от 7 хиляди зрители.
Глем метъл

Глем метълът е поджанр на хевиметъла. Повлиян е от глем рока от 1970-те години.
Други негови наименования са хеър метал (на англ. hair означава „коса“ – заради добре поддържаната коса) и поп метъл.
Характеризира се с по-ясна мелодичност. Става най-комерсиалния хевиметъл жанр. Изпълнителите носят топирани коси, грим и разнообразни сценични облекла.
Флора Лещарова

Флора Костова Лещарова или Лещарева е българска просветна деятелка и революционерка, деятелка на Вътрешната македоно-одринска революционна организация.
Тъй като е от много бедно семейство, учи на издръжката на българската община в Българското девическо класно училище в Битоля, където завършва IV клас. След това в 1897 година е назначена за учителка в българското класно училище „Свети Климент Охридски“ в Охрид. Жени се за българския учител Коста Лещаров. Става членка на ВМОРО и влиза в кръга революционерки около Славка Чакърова заедно с Василка Размова, Поликсена Мосинова, Константина Бояджиева, Клио Самарджиева, Атина Шахова, Аспасия Каневчева, Фания Шулева, Хрисанта Мискарова. Лещарева заедно с Бояджиева, Мискарова, Мосинова, Шулева и Самарджиева е десетар на организацията и изпълнява тайни мисии на Организацията просвещаване на жените в района. Участва в подготовката на въстанието и ушиването на шапки и дрехи за въстаниците, както и на революционното знаме на Охридската околия. Участва в пренасянето на оръжие пред Охридското езеро в къщата на Никола Русински – главния склад и хана на Талко Христевски в Месокастро, откъдето оръжието заминава по селата. Учителките укриват и четници, които зимуват в града. Същевременно създават и тайна болница, под ръководството на доктор Клеантис Матея.
При избухването на Илинденското въстание през лятото на 1903 година Лещарова заедно с другите учителки събира медни и оловни съдове за производство на куршуми и ги изпращат на Рашанец. Също така лекуват ранените четници. При потушаването на въстанието учителките са заловени в болницата, но каймакаминът албенец Мехмед бей не взима никакви мерки срещу тях, дори изказва съжаление, че ако е знаел, е щял да изпрати общинския лекар. След въстанието участва в събирането на жито за изхранване на бежанците от селата.
По време на освобождението на Вардарска Македония през Втората световна война, синовете ѝ Кръстю и Илия са назначени за кметове: Кръстю е кмет на Цапари от 3 септември до 20 октомври 1942 година, а Илия – на Старо Лагово от 4 октомври 1941 година до 26 декември 1943 година.
Умира след Втората световна война.
Флора Димитрова

Флора Димитрова е българска учителка и революционерка, деятелка на Вътрешната македоно-одринска революционна организация.
Родена е в град Ресен, тогава в Османската империя. В 1894 година завършва с IV випуск Солунската българска девическа гимназия. Българската екзархия веднага я назначава за учителка в Цариград. В Цариград се включва активно в националноосвободителната борба на македонските българи и влиза в местния революционен комитет. В комитета Флора Димитрова става дейна част от революционната активност в града и е съратничка на Димитър Ляпов, Благой Орлов и други.
Флора на Република България (монография)

Флора на република България (до 1990 г. – Флора на Народна република България) е монографична поредица, изработвана от Института по ботаника към БАН, а след преструктурирането на академията (2000 г.) – от Института по биоразнообразие и екосистемни изследвания. Монографията има за цел да опише растителното многообразие на България и да предостави определителни таблици за видовете. Книгите съдържат също и разпространение и описание на много от видовете и оригинални илюстрации.
Флора на Народна република България:
Флора на Република България:
Анание Явашов

Анание Иванов Явашов е български просветен деец и учен – археолог, ботаник, химик, академик на БАН.
Роден е в Разград през 1855 г. в семейството на Тодора и Иван Явашчата, на които посвещава един от по-късните си трудове. За свой първи контакт с археологията Анание Явашов посочва разкопките на могила близо до Хисарлъшката крепост през 1869 г. През 1884 г. следва и завършва специалност индустриална химия в Чешкото висше техническо училище в Прага, Австро-Унгария. Явашов е народен представител и секретар на Третото велико народно събрание (1886 – 1887). През по-голямата част от живота си е учител и училищен инспектор.
Изучава българската флора и публикува в Периодическо списание на Българското книжовно дружество изследването си „Принос за познаване на българската флора“, което е първият български научен труд в тази област. От 1898 г. е дописен член, а от 1900 г. – действителен член (академик) на Българското книжовно дружество, преименувано (1911) на Българска академия на науките.
Съосновател на Варненското археологическо дружество в началото на юни 1902 г. Интересът му към историята на района край Разград го мотивира да започне археологически разкопки на Хисарлъшката крепост. Събраните материали прибира, подрежда и съхранява в Разградската гимназия, с което поставя началото на музейното дело в града. Публикува ги в Български Алманах през 1894 г., в Юбилейния сборник на Читалище „Развитие“ – Разград и в Годишника на Разградското археологическо дружество.
Академик Анание Явашов е обявен е за почетен член на читалището в Разград през 1934 г. Той е председател на читалищното настоятелство в три мандата. По негова инициатива и под негово ръководство са извършени първите по-значителни разкопки на Хисарлъшкото кале край Разград. Резултатите и събраните материали от проучванията са публикувани в Юбилейния сборник на читалище „Развитие“ за 35-годишния юбилей, както и в книгата на Явашев „Разград, неговото археологически и историческо минало“.
Днес край руините на древния Абритус се издига негов паметник, а признателните разградчани са го обявили за свой почетен гражданин.
Явашов умира през 1934 година.
Като студент в Прага се запознава с чеха Вацлав Трунечек. След завършването на образованието си Явашов се жени за сестра му Антонина Трунечекова, пианистка в 1884 г.
Анание Явашов има осем деца, сред които:
Внуци на акад. Явашов от сина му Владимир са:
Проучвания на природата

„Проучвания на природата“ е илюстрован ръкопис от XVI век, в който се представят природни сцени. Част е от колекцията на императора на Свещената Римска империя Рудолф II.
Албумът е изработен от пергамент и е с размери 48,7 x 36,1 cm. Подвързана е със зелена кожена подвързия. Част е от Императорската библиотека от 1783 г., когато е предадена личната колекция на Рудолф II в нея. Изображенията са групирани тематично, включени са растения, птици, бозайници, насекоми, риби, както и природни пейзажи. Техниката им на изобразяване е изключително разнообразна – от съвсем прости скици, през по-задълбочени проучвания, до детайлни изображения. Голяма част от животните, изобразени в албума, се намират в музея на Рудолф II. Вероятно те са служили за модели. Илюстрациите са нарисувани с перо и мастило, акварел, темпера, а в някои части е използвано и злато. Албумът е съставен от няколко различни автора.
Ръкописът е част от фонда на Националната библиотека на Австрия във Виена.
Панафрикански цветове

Панафриканските цветове включват зелено, златно и червено. Тези цветове се намират на знамената на повечето африкански държави, а в точна подредба са на знамето на Етиопия, откъдето придобиват популярност чрез учението растафари.
Тук са включени само страни, които не използват панафрикански цветове.
Цвета

„Цвета“ е българска опера на композитора Георги Атанасов, завършена на 21 септември 1924 г.
Сюжетът на „Цвета“ е по популярната драма „Македонска кървава сватба“ от Войдан Чернодрински. Този сюжет привлича Маестро Атанасов както със своя битов характер, така и с патриотичния си дух. Чернодрински се съгласява да напише либретото и преработва драмата от петактна в три действия и една картина, а след това в четири действия. Вдъхновеният композитор не изчаква Чернодрински да завърши либретото и започва да пише музиката на части (както му ги дава либретистът). Също като за операта „Гергана“ Маестро Атанасов търси темите си от фолклора, за да обрисува най-вярно и ярко музикалните образи. В партитурата той посочва всички по-главни теми отделно – както македонските, така и турските народни песни.
Композиторът завършва първия вариант на операта на 21 септември 1924 г. Тъй като по това време единственият оперен театър в България – Софийската опера, е свалила всички български опери от сцена под претекст, че художественото им равнище е много ниско, Маестро Атанасов е принуден да постави творбата си като оратория. Концертното изпълнение на „Цвета“, тогава носеща името на драмата, е изнесено на 24 октомври 1924 г., в салона на Военния клуб в София под диригентството на композитора. Концертът е посрещнат радушно от публиката и критиката и след една година (на 31 октомври 1925 г.) операта е поставена на сцената на частния оперетен Кооперативен театър (диригент Илия Стоянов, режисьор Стоил Стоилов). След изнасянето ѝ композиторът открива някои слабости в произведенито и го преработва почти изцяло, като вече го озаглавява „Цвета“. В този вид операта е поставена за първи път в Софийската народна опера на 18 март 1929 г., под диригентството на Венедикт Бобчевски.
Цветове на изгрева

„Цветове на изгрева“ е български 3-сериен телевизионен игрален филм (драма) от 1987 година на режисьора Александър Обрешков, по сценарий на Димитър Гулев. Оператор е Барух Лазаров. Музиката във филма е композирана от Митко Щерев. Редактор на сценария е Камен Русев, а художник на филма – Велян Деспотов.
и други
Crocus flavus

Crocus flavus, known as yellow crocus, Dutch yellow crocus or snow crocus, is a species of flowering plant in the genus Crocus of the family Iridaceae. It grows wild on the slopes of Greece, former Yugoslavia, Bulgaria, Romania and northwestern Turkey, with fragrant bright orange-yellow flowers. It is a small crocus (5–6 cm (2–2 in), despite the names of some cultivars, compared to the giant Dutch crocuses (C. vernus). Its cultivars are used as ornamental plants.
The Latin specific epithet flavus means "yellow".
Crocus flavus is a herbaceous perennial geophyte growing from a corm. The globe shaped corms are relatively large for a crocus species, and the tunics have parallel fibers. The chromosome count is 2N=8 with 11 B-chromosomes.
Crocus flavus subsp. flavus has gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit.
Crocus flavus naturalizes well in gardens, and has escaped cultivation and become naturalized in the US state of Arkansas. The majority of plants grown in gardens are triploids that do not produce seeds and are propagated vegetatively. The species has been hybridized with other crocus species to produce a number of other cultivars.
Cultivars include Crocus flavus 'Grosser Gelber' ('Big Yellow'), with large orange-yellow flowers.
Crocus tommasinianus

Crocus tommasinianus, the woodland crocus, early crocus, or Tommasini's crocus, is a species of flowering plant in the family Iridaceae. It is named after the botanist Muzio G. Spirito de Tommasini (1794–1879). It is native to Bulgaria, Hungary, Albania, and the former Yugoslavia. It is often referred to as the early or snow crocus, but these terms are shared with several other species, although C. tommasinianus is amongst the first to bloom. Multiple plants are often called tommies in the horticultural trade.
It is a cormous perennial of the genus Crocus in the family Iridaceae with a lilac flower, and is one of the smaller of the cultivated species. It has slender flowers about 2–4 cm (1–2 in) long, with white perianth tubes, petals (6) pale silvery lilac to reddish purple, while the outer petals may be overlaid with silver and darker tips. A variant, C. tommasinianus f. albus, is white. Its cultivars are used as ornamental plants. Height: 3 in (76 mm)
The species is found growing around 1000 meters in woods and on shady hillsides, commonly on limestone with flowering occurring in January and February; the narrow leaves are fully developed by the time the purple flowers with white tubes blooms.
It naturalizes easily earning an official recognition as a weed and is naturalized in the US state of Delaware. It is often planted in large drifts in gardens and parks.
This plant has gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit.
Examples:
Crocus sieberi

Crocus sieberi, Sieber's crocus, also referred to as the Cretan crocus or snow crocus (as is Crocus chrysanthus), is a plant of the genus Crocus in the family Iridaceae. A small, early blooming crocus, it easily naturalises, and is marked by a brilliant orange which is mostly confined to the stamens and style, fading through the bottom third of the tepal. It grows wild generally in the Balkans: Greece, especially in the island of Crete, Bulgaria, Albania and North Macedonia. There are four subtypes: sieberi (Crete), atticus (Attica area around Athens), nivalis and sublimis. Its cultivars are used as ornamental plants. Height: 3–4 inches (7.6–10.2 cm).
There are four subspecies of C. sieberi.
Crocus sieberi is cultivated in gardens as an ornamental plant for its flowers. It has also been used as food; in Greece the corms are eaten raw - with the flavor said to resemble hazelnuts. In Turkey, the leaves are eaten as greens.
Examples:
The cultivars marked agm have gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit.
Crocus veluchensis

Crocus veluchensis is a species of flowering plant in the family Iridaceae. It is a cormous perennial native to central and southern Albania, Bulgaria, Greece and North Macedonia. In Bulgaria it is widespread in the mountain ranges of Rila, Pirin, the Rhodope Mountains, the Balkan Mountains, Sredna Gora, Vitosha, Belasitsa, Slavyanka and others.
Crocus speciosus

Crocus speciosus, with common name Bieberstein's crocus, is a species of flowering plant in the genus Crocus of the family Iridaceae. The plant is native to northern and central Turkey, the Caucasus, northern Iran, Crimea and Bulgaria.
Crocus speciosus is a cormous perennial growing to 10–15 cm (3.9–5.9 in) tall. The lilac flowers with paler coloured throats and dark veins appear in autumn (fall). The orange styles are much-divided.
The specific epithet speciosus means "showy".
It is cultivated as an ornamental plant. As it increases rapidly, it is suitable for naturalisation in grass. The species, and the white-flowered cultivar 'Albus', have gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit.
As listed by the World Checklist of Selected Plant Families:
Media related to Crocus speciosus at Wikimedia Commons
Crocus vernus

Crocus vernus (spring crocus, giant crocus) is a species in Family Iridaceae, native to the Alps, the Pyrenees, and the Balkans. Its cultivars and those of Crocus flavus (Dutch crocus) are used as ornamental plants. The Dutch crocuses are larger than the other cultivated crocus species (e.g., Crocus chrysanthus). Depending on the year, Crocus vernus starts flowering about the same time or up to 2 weeks after Crocus chrysanthus (snow crocus) starts flowering. Height: 4–6 inches (10–15 cm).
The Latin specific epithet vernus refers to both 'vernal' (spring) and 'crocus'.
Within Britain, it can be found in grasslands, including churchyards and roadside verges.
Several other spring blooming species, among others Crocus flavus Weston (Syn. Crocus aureus), have been called 'Crocus vernus' by other authors.
Colchicum bulbocodium

Colchicum bulbocodium, the spring meadow saffron, is a species of alpine bulbous plant native to mountain ranges across Europe from the Pyrenees to the Caucasus (Spain, France, Italy, Switzerland, Austria, Hungary, Romania, the former Yugoslavia, Ukraine and southern European Russia).
It is cultivated as an ornamental plant in many places. It has flowers considered ideal for the rock garden, which is beautiful en masse. The plant is a hardy spring flower bulb, very small in size, reaching about 7–10 cm high. From April to June, the strap-shaped leaves emerge with pink-to-purple crocus-like flowers, 3–8 cm in diameter. As all the species of the genus Colchicum, the species is a poisonous plant.
Three infraspecific taxa of the species are currently recognized:
Colchicum autumnale

Colchicum autumnale, commonly known as autumn crocus, meadow saffron, naked boys or naked ladies, is a toxic autumn-blooming flowering plant that resembles the true crocuses, but is a member of the plant family Colchicaceae, unlike the true crocuses, which belong to the family Iridaceae. It is called "naked boys/ladies" because the flowers emerge from the ground long before the leaves appear. Despite the vernacular name of "meadow saffron", this plant is not the source of saffron, which is obtained from the saffron crocus, Crocus sativus – and that plant, too, is sometimes called "autumn crocus".
The species is cultivated as an ornamental in temperate areas, in spite of its toxicity. The cultivar 'Nancy Lindsay' has gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit.
This herbaceous perennial has leaves up to 25 cm (10 in) long. The flowers are solitary, 4–7 cm (2–3 in) across, with six tepals and six stamens with orange anthers and three white styles. At the time of fertilisation, the ovary is below ground.
C. autumnale is the only species of its family native to Great Britain and Ireland, with notable populations under the stewardship of the County Wildlife Trusts. It also occurs across mainland Europe from Portugal to Ukraine, and is reportedly naturalised in Sweden, European Russia, and New Zealand. It grows in lowland grassy meadows.
The bulb-like corms of C. autumnale contain colchicine, a useful drug with a narrow therapeutic index. Colchicine is approved in many countries for the treatment of gout and familial Mediterranean fever. Colchicine is also used in plant breeding to produce polyploid strains.
Colchicum is lethally toxic due to its colchicine content and the leaves have been mistaken by foragers for those of Allium ursinum (ramsons or wild garlic), which they vaguely resemble.
This plant (and colchicine itself) poses a particular threat to felines. The corms of meadow saffron contain the highest level of toxins, but all parts of the plant are regarded as poisonous.
Crocus ochroleucus

Crocus ochroleucus is species of flowering plant in the Iridaceae family. It is a cream-colored crocus native to Lebanon, Palestine and Syria.
Crocus ochroleucus is a herbaceous perennial geophyte growing from a corm. The corm is small, surrounded with membranous brown tunics. Each corm produces 4-6 leaves, appearing together with flowers, strongly canaliculate, 1.5–2 mm wide. Basal spathe often surrounding numerous scapes. Floral spathe diphyllous, partly enclosing a long tube. Perianth 2–3 cm ; tepals elliptical-ovate, cream-white, yellow and bearded at base. Anthers whitish, longer than filament, with white pollen. Stigmas orange. The style has three branches which are dilated at the apex, with entire or branching ends.
The cream-white color of this crocus is at origin of specific name ochroleucus, which is derived from the Greek ôchros, yellow, and leukos, white. The Latin name Crocus, and the Greek name krokos which gave it birth, were used by ancients to designate the peculiar species with violet flowers: Crocus sativus, whose large stigmas, highly fragrant and of a beautiful orange yellow tint, produce the famous saffron used in coloration of certain food and liquors. The cream-colored Crocus, known in Lebanon as hirsanneen, grows abundantly after autumn first rainfalls. Its corms are sometimes eaten.
Crocus has 3 stamens. This characteristic, among others, allows to differentiate it from meadow saffron which belongs to the Lily Family and has 6 stamens
October–December.
Rocky places, light soils. On Jebel Jermak in Upper Galilee it grows together with Crocus hyemalis and Crocus pallasii.
Lower and middle mountains, South, Hermon.
List of protected areas of Bulgaria

This is a list of protected areas in Bulgaria which includes 3 national parks, 11 nature parks and 55 nature reserves. The national policy for governing and management of the protected areas is implemented by the Ministry of Environment and Water. The first nature park in Bulgaria and the Balkan Peninsula is Vitosha Nature Park, established in 1934. All of the nationally protected areas in Bulgaria are also part of the Natura 2000 network of protected natural areas in the territory of the European Union. Bulgaria has some of the largest Natura 2000 areas in the European Union covering 33.8% of its territory.
List of environmental ministries

An environmental ministry is a national or subnational government agency politically responsible for the environment and/or natural resources. Various other names are commonly used to identify such agencies, such as Ministry of the Environment, Department of the Environment, Department of Environmental Protection, Department of Natural Resources or Ministry for the Ecological Transition. Such agencies typically address environmental concerns such as the maintenance of environmental quality, nature preserves, the sustained use of natural resources, and prevention of pollution or contamination of the natural environment. Sometimes these tasks are undertaken by other agencies, such as ministries of agriculture or of transport.
Following is a list of environmental ministries by country:
(See also § Northern Ireland.)
Ministry of Environment Water and Agriculture (Saudi Arabia)
Pulsatilla pratensis

Pulsatilla pratensis (syn. Anemone pratensis), the small pasque flower, is a species of flowering plant in the family Ranunculaceae, native to central and eastern Europe, from southeast Norway and western Denmark south and east to Bulgaria. It grows from near sea level in the north of the range, up to 2,100 m (6,900 ft) in the south of its range.
The Latin specific epithet pratensis means "from the meadow", referring to one of its typical habitats.
It is a herbaceous perennial plant growing to 8–30 cm (3–12 in) tall. The leaves are finely divided and thread-like, and densely covered with silvery hairs. The flowers are 2–3 cm (0.8–1.2 in) long, pendulous, bell-like, the tepals with reflexed tips; flower colour varies from purple in the north of the species' range to greenish-violet in the south. The flowers are hermaphrodite, and are pollinated by bees; flowering is from early to mid spring.
There are a number of subspecies:
Pulsatilla pratensis subsp. hungarica grows in E Slovakia, NE Hungary and NW Romania. In Slovakia and Romania it is categorized as critically endangered CR. In Hungary it is protected by law. It occurs on open sand-plains and avoids limestone. In Hungary it can be found in two regions, the Nyírség and Bodrogköz.
This plant is toxic, but can be dissipated through heat or drying.
Riviera Nayarit

La Riviera Nayarit, consiste en un corredor que se extiende a lo largo de la costera del Océano Pacífico, que cubre al estado mexicano de Nayarit, México principalmente en el municipio de Bahía de Banderas, Compostela, San Blas, Santiago Ixcuintla y Tecuala que se encuentra ubicado a solo 10 minutos al norte del Aeropuerto Internacional de Puerto Vallarta. La Riviera Nayarit se extiende desde Nuevo Nayarit hasta la Boca de Teacapán.
Sus principales atractivos turísticos son las hermosas playas y regiones naturales que se extienden a lo largo de la riviera.
La larga franja costera que ocupa la Riviera Nayarit se compone —entre otros— por las principales playas y los siguientes destinos, caracterizados por sus grandes hoteles y una gran flora y fauna a lo largo de la costa:
Cuenta con zonas arqueológicas en las siguientes localidades: Alta Vista, Aticama, Bucerías, Sayulita, San Francisco, Lo de Marcos, Los Ayala, Rincón de Guayabitos, la Peñita de Jaltemba y Las Varas, San Blas.
A lo largo y ancho de la Riviera se practican deportes que son de gran atractivo a los visitantes y turistas, caracterizados por deportes extremos, además de actividades culturales y gastronómicas:
Apparat

Sascha Ring (15 de junio de 1978, Quedlinburg, Alemania) más conocido por su nombre artístico Apparat es un compositor y DJ alemán de música electrónica. Es uno de los propietarios del sello Shitkatapult. Empezó con techno orientado a la pista de baile para ir pasándose a la música ambiental. Hace poco ha decidido "centrar su interés en diseñar sonidos en vez de beats". Su música actual está más cercana al glitch o a la música dance inteligente (IDM en sus siglas inglesas), acompañada de instrumentos de cuerda clásicos y otros sonidos.
En 2004, participó en una sesión de John Peel. Ha colaborado con Ellen Allien en el álbum Berlinette en 2003 y de nuevo en el 2006 en el álbum Orchestra of Bubbles.
Así mismo, forma parte junto con Gernot Bronsert y Sebastian Szary (Modeselektor), el grupo Moderat, con el que en el 2009 lanzarían su primer álbum homónimo.
El tema ‘Goodbye’, que pertenece al disco The Devil's Walk (2011), figura en como tema de presentación de la serie de Netflix Dark y también como banda sonora del capítulo 13 de Breaking Bad (Temporada 4).
Papalotla (Estado de México)

Papalotla es una localidad mexicana situada en el Estado de México, cabecera del municipio homónimo.
Papalotla se encuentra localizado en el extremo este del territorio del estado de México. Es una de las localidades de la Región Texcoco, fue designado por el gobierno del estado a la categoría de Pueblo con Encanto. Actualmente es una localidad turística, cuyo centro histórico es un pueblo pintoresco de la Región Texcoco.
Los antecedentes más remotos que se tienen de Papalotla se orientan al horizonte preclásico, como lo indican los arqueólogos Eduardo Noguera y Román Piña Chan, que describen a un grupo nómada que se asentó a los márgenes del río del mismo nombre Papalotla, lo que daría pauta a una vida sedentaria.​
Durante el posclásico, grupos chichimecas llegaron a asentarse a la región de Texcoco y conformaron lo que más tarde sería conocido como el imperio Acolhua. Los pueblos la jurisdicción, incluyendo Papalotla, quedaron entonces bajo su órbita. En este periodo destacó la participación de Totocahuan, natural de Papalotla, que siendo capitán de Ixtlilxóchitl Ometochtli le acompañó durante la guerra que sostuvo con Tenochtitlán, Azcapotzalco, Cohuatepec, Huexotla y Coatlinchan.​
Su construcción se realizó en cinco etapas comprendidas entre los años 1747 y 1776. En su atrio se destacan las arcadas pertenecientes al estilo denominado como barroco texcocano. Justo al lado de la parroquia se encuentra el convento de las hermanas de Jesús que en su construcción posee un arco arquitectónico colonial.
La Parroquia de Santo Toribio Obispo de Astorga, ubicada en la cabecera municipal, cuenta con una extensión de 7,527.61 m² incluyendo el atrio que, hasta el día de hoy, aún conserva sus árboles de olivos centenarios sembrados los primeros frailes en alusión al huerto de Getsemaní en donde, según la tradición cristiana, Jesús solía rezar con sus discípulos. En su interior ostenta seis retablos en los que se aprecia un estilo barroco, rococó y churrigueresco.​
Lyn-Z Adams Hawkins

Lyndsey "Lyn-Z" Adams Hawkins Pastrana (born September 21, 1989) is an American professional skateboarder.
Born in San Diego, Lyn-Z Adams Hawkins was raised in Cardiff-by-the-Sea, California, and spent part of her childhood in Sayulita, Mexico, just outside Puerto Vallarta. An athletic child, Hawkins started surfing and skateboarding at age 6. She got into skateboarding when her brother Tyler bought her a membership at the Encinitas YMCA. She also played soccer, baseball, basketball, and gymnastics.
Her legal name is Lyndsey, and Adams is her middle name. She started using the nickname Lyn-Z in the 4th grade.
Hawkins often customizes the griptape on her skateboards. Many bear the letters RIP, in memory of her father, who died in December 2003.
On June 4, 2011, Hawkins became engaged to Travis Pastrana, who stopped the show at the Nitro Circus Live World Tour in Las Vegas, got on one knee, and proposed. The two married on October 29, 2011, near Hawkins' southern California home.
On February 26, 2013, Hawkins and Pastrana announced on their social network webpages that they were expecting their first child due in September 2013. Hawkins gave birth to a girl, Addy, on Labor Day, September 2, 2013. On August 5, 2014, she announced that she and Pastrana were expecting another child, and on February 9, 2015, their second girl, Bristol, was born.
Hawkins is at the forefront of a very small group of professional female skaters. She is also one of a few skaters to skate the DC Mega Ramp, and the first female skater to do so.
Due to a broken arm in 2005, and a torn ACL (resulting in surgery) in 2006, Lyn-Z has missed out on many competitions. In lieu of participating, she was the on-camera host for the girls competition at the West 49 Canadian Open in Hamilton, Ontario in September 2006.
In 2007, Hawkins returned to competition, and won the gold medal in the Women's Vert competition at X Games 13 in Los Angeles. In 2008, she placed second in the same competition, and in 2009 she returned to win another gold medal in 1st place, also in the Women's Vert competition.
Major sponsors include Volcom, Nixon Watches, Birdhouse Skateboards, Oakley eyewear, Type-S wheels, S-one helmets, and K-five Boardshop.
In 2008, Hawkins appeared on the cover of Concrete Wave Magazine's annual Skateboard Directory.
On November 21, 2009, Hawkins became the first female to land a 540 McTwist during the "Quiksilver Tony Hawk Show" in Paris, France.
While focused mainly on skateboarding, Hawkins is also an avid snowboarder. She has recently begun entering snowboarding competitions. In 2007, her year-end National ranking was 23rd in Slopestyle and 9th in Halfpipe.
Hawkins made her video game debut in Tony Hawk's Project 8, becoming the second female playable skater in the Tony Hawk games after Elissa Steamer. She later appeared in Tony Hawk: Ride, Tony Hawk: Shred, and Tony Hawk's Pro Skater HD.
Hawkins is featured on a number of skate DVDs including Getting Nowhere Faster[1] and the Groms series of DVDs [2], which highlight some of the top Grommets in various Extreme Sports.
[3][4][5]
Ashley Iaconetti

Ashley Nicole Iaconetti Haibon (born March 6, 1988) is an American reality television personality notable for being a contestant on several series in The Bachelor television franchise, including The Bachelor, Bachelor in Paradise and The Bachelor Winter Games.
Iaconetti Haibon was born on March 6, 1988, in Great Falls, Virginia. She is of Italian ancestry on her father's side and of Dutch and Lithuanian ancestry from her mother's side. She has one younger sister, Lauren Iaconetti.
Iaconetti Haibon attended Langley High School and James Madison University. She later earned a master's degree in broadcasting and digital journalism from Syracuse University.
In 2015, Iaconetti Haibon appeared in season 19 of The Bachelor. She shared her season with another contestant named Ashley, Ashley Salter, leading to her nickname of "Ashley I" to distinguish the two. The nickname has persisted beyond the show, and is used in other contexts such as the name of one of her podcasts.
In 2015, Iaconetti Haibon appeared in the 2nd season of Bachelor in Paradise, joined by her sister Lauren. She split from Jared Haibon in week 5. In 2016, she returned for the 3rd season and split from Wells Adams in week 6.
In 2018, Iaconetti Haibon appeared in the first season of The Bachelor Winter Games. Iaconetti Haibon and Kevin Wendt became the first winners of the Bachelor Winter Games.
Iaconetti Haibon was a correspondent for Access Hollywood and ClevverTV. She was a contributor for Cosmopolitan.
Iaconetti Haibon currently co-hosts The Ben and Ashley I Almost Famous Podcast with Ben Higgins and the I Don't Get It podcast, along with her sister Lauren Iaconetti and former Bachelor producer Naz Perez.
In 2021, Iaconetti Haibon and her husband Jared Haibon, opened Audrey’s Coffee House and Lounge in South Kingstown, Rhode Island.
In December 2017, Iaconetti Haibon began dating Kevin Wendt, her partner with whom she won The Bachelor Winter Games. They split in early 2018.
In March 2018, Iaconetti Haibon began dating former Bachelor in Paradise castmate Jared Haibon, after reconciling at former castmates Jade Roper Tolbert and Tanner Tolbert's wedding. They became engaged in June 2018 in Sayulita, Mexico, on Season 5 of Bachelor in Paradise. On August 11, 2019, they married at the Rosecliff Mansion in Newport, Rhode Island.
Their son Dawson Dimitri Haibon was born on January 31, 2022. In January 2024, they announced they are expecting their second child. They announced the birth of their second son in July 2024. They reside in Rhode Island.
Riviera Nayarit

The Riviera Nayarit (Spanish pronunciation: [ri'βjeɾa naʝa'ɾit]) is a nearly 200-mile (320 km) stretch of coastline in Mexico between the historic port of San Blas, Nayarit, to where the Ameca River empties into Banderas Bay, Nuevo Vallarta.
Riviera Nayarit was named to promote the coastline of Nayarit, and it includes such notable sites as Chacala Bay and Chacalilla.
The large coastline that occupies the Riviera Nayarit is made up, among others, by the main beaches and the following destinations, that are characterized by major hotels and a vast flora and fauna along the coastline:
The following locations have attractive archaeological sites: Alta Vista, Aticama, Bucerías, Sayulita famous for surfing, San Francisco, Lo de Marcos, Los Ayala, Rincón de Guayabitos, Peñita de Jaltemba and Las Varas.
Punta Mita

Punta Mita is a 1,500-acre (6.1 km) private peninsula that is home to the Four Seasons Punta Mita, St. Regis Punta Mita, Conrad Hilton, and 16 sub-communities. Punta Mita is located on the north end of Banderas Bay in the Mexican state of Nayarit, about 10 miles (16 km) north of Puerto Vallarta, Jalisco. There is evidence of prehistoric (pre-contact) human settlement in Nayarit. On the Punta Mita peninsula, a hilltop archaeological site known as Careyeros Hill has been dated to c. 800 AD.
Punta Mita is surrounded on three sides by nine and a half miles of Pacific Ocean beaches and coves including Litibu Bay.
Punta Mita is at the same latitude as the Hawaiian Islands. It is kept comfortable year round by gentle sea breezes, with average summer temperatures around 85 °F (29 °C), and 75 °F (24 °C) during winter months. Because of its mild tropical climate, Punta Mita is a popular vacation spot.
The Islas Marietas National Park is a 15-minute boat ride from Punta Mita.
In November 2012, several prominent Silicon Valley entrepreneurs and investors who own properties in the area, including Wendell Brown, Tim Ferriss, and Taro Gold launched a structured mentoring program and early-stage seed fund in partnership with the MITA Institute and Tech Accelerator. The MITA Institute hosts an annual "Tech Talks" conference in Punta Mita, which brings together venture capital and tech leaders from both the U.S. and Mexico.
Through his Cascade Investment, Bill Gates acquired the Punta Mita Four Seasons resort and adjacent land for $200 million in 2014, reportedly with the aim of attracting even more technology executives to the region.
Casa Tau was the filming location for Too Hot to Handle, a reality television dating show that was released on Netflix on 17 April 2020.
Punta Mita has a tropical wet and dry climate (Köppen Aw) featuring stable, warm temperatures all year round, with two marked seasons, a dry season from November through May, and a wet season from June through October, during this season hurricanes may threaten the village. UV radiation levels are high all year round, ranging from 7 in January and December, to 11+ between April and September. From mid-May to mid-November the heat and humidity can be uncomfortable in Punta Mita. The most comfortable weather in Punta Mita generally occurs from late December to the end of March.
The temperature of the sea is quite stable, with lows of 24 °C (75 °F) between February – March, and a high of 30 °C (86 °F) in August - September.
Bachelor in Paradise (American TV series) season 7

The seventh season of Bachelor in Paradise premiered on August 16, 2021. In June 2021, it was confirmed that David Spade, Lil Jon, Tituss Burgess, Lance Bass and others would serve as rotating guest hosts for the seventh season, replacing original host Chris Harrison.
As with the previous season, filming took place in the town of Sayulita, located in Vallarta-Nayarit, Mexico. It was originally set to film and air in the summer of 2020, but it was delayed due to the COVID-19 pandemic.
On June 18, 2021, Wells Adams was confirmed to be returning as the bartender with a larger role; he will be master of ceremonies at rose ceremonies and a guest host in selected episodes.
On July 8, 2021, the first 19 contestants were revealed. On July 13, 2021, a further 4 contestants were confirmed. On August 9, 2021, former Bachelorette Becca Kufrin was confirmed to be a contestant. This made her the first former lead to compete in Bachelor In Paradise. On August 12, 2021, Demi Burnett was confirmed to be returning this season.
La Palapa

La Palapa is a restaurant in Puerto Vallarta, in the Mexican state of Jalisco.
La Palapa, located along the Malecón at Playa de los Muertos in Zona Romántica, specializes in seafood. The restaurant is part of a hotel of the same name. According to Los Angeles magazine, the restaurant "has barefoot dining with unobstructed views of the sunset and the beautifully lit" Los Muertos Pier.
Fodor's says, "This large, welcoming, thatched-roof eatery is open to the breezes of Playa Los Muertos and filled with wicker-covered chandeliers, art-glass fixtures, and lazily rotating ceiling fans... The seafood enchilada plate is divine. It's pricey, but the beachfront location and, in the evening, the low lights and Latin jazz combo (8 to 11 pm nightly), keep people coming back. Breakfast here (daily after 8 am) is popular with locals as well as visitors. This is the sister property to Vista Grill, which has great views of the bay from the hills above town." According to Frommer's, which rates the restaurant 2 out of 3 stars, "This beachside palapa restaurant defines enchantment, a decades-old favorite with beautiful amber lamps, candles, and lanterns illuminating the night... The Palapa's location on Los Muertos Beach makes dinner especially enticing for moon watching over the bay. The bar opens to the dining area and features acoustic guitars and vocals nightly from 8 to 11pm. The restaurant doubles as a beach club during the day."
According to Fodor's, "The menu meanders among international dishes with modern presentation." It includes miso Chilean sea bass, pepper-crusted yellowfin tuna, grilled shrimp in coconut and tequila, and pork tenderloin stuffed with chorizo, pecans, and goat cheese. Roasted stuffed chicken breast, pork loin, and seared yellowfin tuna drizzled in cacao sauce are also available. The restaurant has also served oysters, peach-and-pistachio salad, red snapper, and risotto with clams and shrimp, as well as chilaquiles, huevos rancheros, and pancakes with various toppings.
The Daily Telegraph has described La Palapa as a "glam favourite" of Elizabeth Taylor. In 2011, Kris Hudson of The Washington Post recommend La Palapa for "finer" dining. The Travel Channel's list of the "5 Top Places to Eat Like a Local in Puerto Vallarta" says, "La Palapa was the first restaurant to be opened on the beach in Puerto Vallarta in 1958, and has become a big part of the city's history."
Guides by Moon Publications describe La Palapa as one of the city's "most acclaimed spots for beachfront romance", and recommend the restaurant for a romantic dinner during golden hour. The American Automobile Association has given the restaurant a three-diamond rating. In 2023, Debora Mestre included La Palapa in The Infatuation's overview of the best bars and restaurants in Puerto Vallarta, and the business was one of OpenTable's top 50 restaurants in Mexico.
The Blue Shrimp

The Blue Shrimp is a seafood restaurant in Zona Romántica, Puerto Vallarta, in the Mexican state of Jalisco. It was established on Morelos Street in 1999, and relocated to Playa de los Muertos in 2010.
In her 2020 Moon guide for Puerto Vallarta, Madeline Milne describes The Blue Shrimp as a "sophisticated palapa-style restaurant with beautiful natural decor". The interior features "relics of ancient ships" and walls resembling reefs. Aquariums and blue lights also contribute to the nautical theme. The bathrooms are shaped like shells. Fodor's says, "The Blue Shrimp is a beautiful beachfront thatched-roof palapa restaurant right on the heart of the Zona Romántica. This is one of the go-to place for expats living in the area and tourists who want to try the famous Mexican seafood cuisine. The Blue Shrimp serves delicious dishes for breakfast, lunch, and dinner and some of the best cocktails in PV. For lunch, you may want to try the Campechano Cocktail, which comes with a mix of shrimp and octopus, while the lobster enchiladas are a must for dinner."
The menu features fish (including mahi mahi and tuna), and the restaurant has a salad bar. The Blue Shrimp has also served bacon-wrapped shrimp stuffed with cheese, guacamole, and the shrimp boat, which has calamari, ceviche, coconut, diabla shrimp, garlic bread, and tequila, served in a small boat.
The restaurant was established in 1999 and originally located on Morelos street. It relocated to Playa de los Muertos in 2010. The Blue Shrimp participated in Restaurant Week in 2018. The restaurant has served special dinners for Christmas and New Year's Eve.
Debora Mestre of The Infatuation wrote, "Delicious seafood, great margaritas, and a front-row view of the beach: The Blue Shrimp checks a lot of boxes for a casual group dinner. Get a frozen mango margarita when you sit down, enjoy the incredible people-watching, and order as many dishes as you can share." She included the restaurant in the website's 2023 overview of Puerto Vallarta's best bars and restaurants. The American Automobile Association has given The Blue Shrimp a three-diamond rating and has described the restaurant as "the spot for shrimp lovers".