davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Escuela de Suboficiales (Chile)

La Escuela de Suboficiales del Sargento 2º Daniel Rebolledo Sepúlveda tiene como función la formación del cuadro permanente del Ejército de Chile. Se localiza en la comuna de Maipú.​
El año 1817, el general Bernardo O'Higgins Riquelme crea la Academia Militar, que tendría como objetivo formar a los futuros Oficiales y Sargentos. Bajo la presidencia de José Manuel Balmaceda se forma, en 1887, la Escuela de Clases, que en 1908 se transformaría en la Escuela de Suboficiales. La escuela se puso en pausa gracias a la crisis en Chile de 1924 a 1925, y posteriormente retomó las clases hasta 1943. En 1943, se creó el Batallón Escuela de Clases en la Escuela de Infantería (con cuartel en San Bernardo), que pasó a llamarse Batallón Escuela de Suboficiales de 1953 hasta 1967.​
El 20 de octubre de 1967 se dispuso por decreto supremo la creación de la Escuela de Suboficiales Sargento 2.º Daniel Rebolledo Sepúlveda, llamado así en memoria del militar chileno que fuera Héroe en las batallas de Chorrillos y Miraflores en la Guerra del Pacífico, que fundiría en una sola escuela matriz todas las escuelas destinadas a la formación del cuadro permanente. La que se ubicó, en el antiguo edificio de la Escuela Militar, hasta el año 1994.
El año 1994 se trasladan sus recintos a las instalaciones de Rinconada de Maipú, donde funcionaba la Escuela Femenina Militar. El año 1995 comienzan a formarse las futuras suboficiales en la misma escuela que el personal masculino de cuadro permanente.
Sus alumnos ingresan al primer año en común en calidad de Aspirante a Clase. El primer año corresponde a estudios de carácter formativo militar, para ingresar al segundo año a los cursos de especialización en las diversas armas o servicios.
El primer año tienen el grado de Soldado dragoneante. Al ingresar al segundo año de estudios obtienen el grado de Cabo dragoneante. Una vez finalizado el segundo año ingresan al Ejército en el escalafón de Clases con el grado de Cabo.
Los Cabos Dragoneantes participan en una de las siguientes escuelas:
Existen cursos voluntarios para optar a especialidades secundarias, tales como el de paracaidista militar, el cual se estudia durante el primer año. Para los alumnos de segundo año se imparte el curso de Guerra electrónica, para los alumnos del arma de Telecomunicaciones.
Aquí se presenta la gradación que obtienen los Aspirantes y Suboficiales del Ejército de Chile durante su carrera militar:
Escuela de Cine de Chile

La Escuela de Cine de Chile es un instituto profesional de Chile especializado en la formación en cine.
Fundado en 1995 por los cineastas Carlos Flores Delpino y Carlos Álvarez Pineda, se convirtió en el primer centro de estudios especializado de este tipo en el país.
Actualmente no se encuentra acreditada por la Comisión Nacional de Acreditación (CNA-Chile).​Está en la posición 79 de instituciones educativas chilenas según el ranking de Webometrics 2024.​
A comienzos del año 2020, su rector, Antonino Ballestrazzi, fue acusado por más de 30 alumnas y exalumnas por distintos casos de acoso sexual, ocurridos a lo largo de 10 años. Pese a que el rector renunció a su cargo, su poder de incidencia en las decisiones administrativas de la institución fue puesto en entredicho, al ser también su accionista mayoritario. Las dudas respecto a la influencia del ex-rector en la institución, sumadas a la una infructuosa investigación interna que no condujo a ninguna resolución por parte del consejo de rectoría, provocaron un éxodo masivo de los profesores activos en la institución, obligando a la Escuela a renovar su planta de profesores por completo, a mediados del año educativo 2020.​
Premio a lo Chileno

Premio a lo Chileno fue un galardón entregado entre 1998 y 2007 por la empresa chilena IANSA a aquellas personas, instituciones o agrupaciones que mantuvieran vivas las tradiciones chilenas. Desde 2000, el Premio a lo Chileno estuvo patrocinado por la Corporación del Patrimonio Cultural de Chile, a través de la ley de Donaciones Culturales. El premio consistía en un diploma simbólico y 15 millones de pesos.
Calendario de vacunación

Los términos calendario de vacunación (España y Argentina), cartilla de vacunación (México) y esquema de inmunizaciones (Venezuela), entre otros, sirven para hacer referencia al cuadro en el que se registran las vacunas aplicadas a niños y a adultos. Hay varios países donde se usa el Certificado internacional de vacunación o profilaxis, un registro oficial de vacunación creado por la Organización Mundial de la Salud (OMS), como documento de viaje, que puede ser necesario para entrar en determinados países en los que existen mayores riesgos sanitarios para los viajeros.
El Programa Nacional de Inmunización en Chile tiene su origen en 1978 y fue cambiando constantemente para incorporar nuevas enfermedades y medidas, tales como la obligatariedad de la administración de vacunas contra enfermedades inmuno-prevenibles desde el 2010 y considera a recién nacidos, escolares, embarazadas y adultos mayores.​ El calendario más reciente según el Ministerio de Salud es el siguiente:
De vez en cuando se realizan campañas de refuerzo si la situación así lo amerite, tal como ocurrió en el 2019 cuando ocurrió un brote de Sarampión importado y se realizó una campaña para administrar nuevamente la vacuna triple vírica en el grupo que más estaba afectado por el rebrote.​
Con el objetivo de proporcionar la mejor protección, se recomienda que los niños sean vacunados tan pronto su sistema inmunitario sea capaz de responder a las vacunas, con las dosis de refuerzo posteriores que sean necesarias. Con este objetivo se elabora a nivel nacional el calendario común de vacunación infantil, recomendaciones del Ministerio de Sanidad de España vigentes desde enero de 2018.​
En España, el calendario de vacunaciones recomendado por el Ministerio de Sanidad comienza con el nacimiento y continúa a lo largo de toda la vida. La administración -en el centro de salud y/o en las escuelas- de las vacunas recogidas en el calendario es recomendada (no obligatoria) y gratuita. Cada Comunidad Autónoma tiene su propio calendario, que puede variar ligeramente del recomendado. Se pueden consultar por comunidades autónomas en la propia web del Ministerio.​ El Ministerio de Sanidad también proporciona información sobre aquellas vacunas que en nuestro entorno no son necesarias, pero sí es recomendable ponérselas cuando se va a viajar a zonas peligrosas (selvas, países subdesarrollados...)​
El Comité Asesor de Vacunas (CAV) de la Asociación Española de Pediatría (AEP) promueve la consecución de un calendario de vacunaciones único y ha actualizado sus recomendaciones en 2014.​ ya que cada comunidad autónoma diseña su propio calendario vacunal, originando conflictos cuando un niño cambia de residencia.​
Federación de Ski y Snowboard de Chile

La Federación Deportiva Nacional de Ski y Snowboard de Chile, también conocida como FEDESKI-FDN, es el principal organismo encargado de velar por el Ski en Chile y Snowboard en Chile, además de las competiciones de clubes nacionales de Ski y Snowboard, más la Selección Nacional de Chile. Pertenece a la Federación Internacional de Esquí (FIS) y al Comité Olímpico de Chile (COCh).​
La Federación está integrada en la actualidad por 20 asociaciones, miembros o clubes debidamente acreditadas a lo largo de todo Chile.​ La Federación ha aportado por años la promoción y desarrollo de los deportes invernales en Chile, contando con representación en 17 Juegos Olímpicos desde Sainkt-Moritz 1948, organizando campeonatos mundiales y desarrollando campeonatos nacionales desde su creación.
La Federación Deportiva Nacional de Ski y Snowboard de Chile se funda el 25 de junio de 1943.​ Tiene como objetivo desarrollar, promover, fomentar, coordinar, supervisar y difundir en Chile la práctica del Ski y Snowboard en todas sus disciplinas.​
La Federación Deportiva Nacional de Ski y Snowboard de Chile ha organizado los siguientes campeonatos internacionales:
La Federación Deportiva Nacional de Ski y Snowboard de Chile ha organizado los siguientes campeonatos nacionales más relevantes:
La Federación fomentará, a través del “Calendario FIS” (internacional) y de su “Calendario FEDESKI” (nacional) las siguientes disciplinas y especialidades, en las categorías:
Considerando que la temporada de nieve es corta, se debe lograr cierta armonía en el programa de carreras, y por ello es necesario regular, a través de un “Calendario de Competencias”, el desarrollo de las diferentes pruebas descritas anteriormente en Ski Alpino, Nórdico, Freestyle, y Snowboard, entre el 15 de junio y 15 de octubre de cada año. Existirán dos componentes de este calendario: Internacional (Pruebas FIS), y Nacional (Pruebas FEDESKI).
La Federación de Ski y Snowboard de Chile está constituida por clubes con personalidad jurídica vigente, que desarrollen dentro de sus actividades la práctica del deporte en general y de la actividad física y la recreación, especialmente la disciplina de ski alpino, ski nórdico, freestyle ski y snowboard, y toda otra disciplina que esté desarrollando FEDESKI-FDN, y que no se encuentren afiliados a otras entidades de igual naturaleza que ésta.​
Son miembros (activos o inactivos) las siguientes asociaciones​:
Son deportistas chilenos destacados aquellos que son miembros de alguna asociación de la federación y han participado en los juegos olímpicos de invierno.
Navy Day (Chile)

Navy Day is a Chilean national holiday (Spanish: Día de las Glorias Navales, literally Day of Naval Glories) celebrated on May 21 each year. The day was selected to commemorate the Battle of Iquique, which occurred on May 21, 1879 during the War of the Pacific. The day is an official holiday and until 2016 was the traditional day for the Annual Statement of the President of Chile (Spanish: La Cuenta Anual del Presidente de la República de Chile), also known as the Mensaje Presidencial or Discurso del 21 de mayo), until it was moved on June 1 in 2017 to avoid major protest actions on that day (the practice returned in 2019).
Media related to Día de las Glorias Navales at Wikimedia Commons
National Congress of Chile

The National Congress of Chile (Spanish: Congreso Nacional de Chile) is the legislative branch of the Republic of Chile. According to the current Constitution (Chilean Constitution of 1980), it is a bicameral organ made up of a Chamber of Deputies and a Senate. Established by law No. 18678, the city of Valparaíso is its official headquarters.
Chile's congress is the oldest operational in Latin America and one of the oldest in Ibero-America. The First Chilean National Congress was founded on July 4, 1811, to decide the best kind of government for the Kingdom of Chile during the captivity of King Ferdinand VII in the hands of Napoleon.
The Chamber of Deputies is constituted by 155 members called deputies or diputados in Spanish and they are elected for a four-years period. Re-election is possible for a maximum of two times, which means that the deputy may remain in the post for up to 12 years. The country has 28 electoral districts and each one is represented by two deputies.
The Senate is formed by 50 senators elected for an eight-years period and may go for re-election one time, which means a senator can remain in the role for 16 years. The electoral division is different from the deputies, it is made of 19 senatorial constituencies (Spanish: circunscripción senatorial), where two senators are elected per constituency.
The Congress's powers, duties and processes are defined in articles 42 to 59 of the current constitution of 1980 and through the Constitutional Organic Law No. 18918 published in 1990.
The current electoral system (or voting system) in Chile is proportional and inclusive according to the 2015 update of the organic law No. 18700, article 179 bis.
The National Congress was closed without an immediate renewal of the members of its two chambers during three periods: 1924-1925, June-October 1932 and 1973-1989.
A new four-years legislative period begins with the installation of the National Congress. The LVI legislative period of the Chilean Congress began on March 11, 2022 and will end in 2026.
On 13 September 1973, the Government Junta of Chile dissolved Congress.
During the last years of the Pinochet regime, the current building of Congress was built in the port city of Valparaíso, some 140 km west of the country's capital, Santiago. This new building replaced the Former National Congress Building, located in downtown Santiago.
Between 1989 and 2013, elections in Chile were carried out following a binomial voting system, which was prescribed in 1980 during the Military dictatorship of Chile.
The binomial system was considered by most analysts as the main constitutional lock that prevented completion of the Chilean transition to democracy.
33°02′52″S 71°36′21″W﻿ / ﻿33.04778°S 71.60583°W﻿ / -33.04778; -71.60583
George W. Jenkins High School

George W. Jenkins High School serves Lakeland Highlands, Florida, and Medulla, Florida, the two southernmost unincorporated communities of Lakeland, Florida, a city with a population of 112,641 and a surrounding community of more than 700,000. The school, more commonly known as "George Jenkins" or “GJ”, is part of the Polk County Public Schools system.
It was founded in 1993 and named after George W. Jenkins, founder of Publix, the Lakeland-based supermarket chain. The school was opened to relieve overcrowding at Lakeland High School, Kathleen High School, and Bartow High School. The $25 million campus sits on ninety-five acres in the southeast corner of Lakeland.
The school's mascot is Louie the Eagle and its colors are green and gold.
George W. Jenkins High School has 2,291 students and 123 teachers. The school has produced twenty-two National Merit Scholar finalists since its second operating year, 1994. The school year is divided into two, eighteen-week semesters. Each student attends four classes each Wednesday and Thursday, And seven classes Monday, Tuesday and Friday.
SAT Scores (218 Students, 2006–2007)
ACT Scores (153 Students, 2006–2007)
George Jenkins offers students more than 18 sports during Fall, Spring and Winter. Some of the school's sports offerings include football, baseball/softball, basketball, tennis, golf, cross country/track, soccer, swimming, volleyball, weightlifting, girls' flag football, and boys' wrestling.
George Jenkins has won two state titles in its school history, one in 1998 by the Boys Tennis team and the other one by the Girls Soccer team on February 13, 2008. The soccer team defeated Satellite High School to capture the Class 5A State Championship. George Jenkins is represented by its Dream Maker band at all large sporting activities. Also, George Jenkins is represented by the ensemble Golden Harmony, who sings the National Anthem at most sporting activities.
The school's principal is Tom Patton, a former administrator at the school. George Jenkins' administrative staff also consists of two assistant principals and five deans (of academics, athletics, attendance, and two of students).
Lake Region High School, in Winter Haven, FL, is modeled after George Jenkins.
2006 State of Florida Academic FCAT Performance Grade: B
2006 State of Florida Academic "Adequate Yearly Progress": Yes
Portland Pilots men's basketball

The Portland Pilots men's basketball team represents the University of Portland, located in Portland, Oregon, United States, in NCAA Division I basketball competition. They have played their home games at the Chiles Center since 1984, and are members of the West Coast Conference. The Pilots have appeared two times in the NCAA Division I men's basketball tournament, most recently in 1996.
The Pilots have appeared in two NCAA tournaments. Their combined record is 0–2.
The Pilots have appeared in four CollegeInsider.com Tournaments. Their combined record is 0–4.
The Pilots have appeared in one The Basketball Classic Tournament. Their record is 1-1
The Pilots have appeared in the NAIA Tournament eight times. Their combined record is 5–9.
Nigerian Premier League (basketball)

The Nigerian Premier Basketball League, often abbreviated to the NPL, is the pre-eminent men's professional basketball league in Nigeria. The league consists of sixteen teams who are categorized into two conferences based on the geographical location. These conferences are Savannah and the Atlantic.
The league usually spans from March till mid year. Each team plays a total of 14 games in a regular season after which the top four teams qualify for the Final Eight Playoffs which usually takes place at the National Stadium Surulere Lagos. The team at the bottom of the table in each conference is relegated from the league. Towards the end of the year, the Division 1 Championship is held to determine who will be promoted to the DSTV League for the new season. In the 2014 season, Royal Hoopers of Rivers State and Niger Potter of Nigers State were both relegated from the Atlantic and Savannah Conference respectively. Accordingly, the Delta Force and FCT Rocks were promoted to the league having won the Division 1 Championship in November 2014.
Amendments were made to the schedule of events this season. At the end of the season, the top six teams from each conference will play conference playoffs to determine the winner of each conference before the top four of each conference will play the Final Eight Playoffs to determine the league winner. This is to increase the number of games played by each team in a particular season.
The Nigerian Premier League was founded in 1995.
In 2017, Nigeria Basketball Federation reached an agreement with Kwese Sports for the title rights of the league. The deal runs till 2021, and it was worth $12 million.
Since 2021, the champions of the Premier League qualify directly for the regular season of the Basketball Africa League (BAL), Africa's new first-tier created as a joint venture by the NBA and FIBA.
In the 2021 season, the league was organised by the Nigerian Ministry of Youth and Sports , after they earlier dissolved the caretaker committee of the NBBF. FIBA rules prohibit governments from intervening in federations, which is why the championship was ruled illegitimate. As a result, the 2021 champions Rivers Hoopers were excluded from participation in the 2022 BAL season.
For sponsorship reasons the league has known several names in its existence. The league was sponsored by the DSTV until 2017, who had both title and TV rights through the contract agreement. The league was then referred to as the DSTV Premier Basketball League.
The 2021 season was not organised by the NBBF, but by the Nigerian Ministry of Youth and Sports in a response to the lack of . FIBA did not recognise Rivers Hoopers as champions, which caused them to lose their place in the 2022 BAL season.
The champions of the Nigerian Premier League qualify directly to the Basketball Africa League (BAL). Two teams, namely Rivers Hoopers and Kwara Falcons, have represented the country in the BAL thus far.
In some seasons, the NBBF has awarded individual awards to the best performing players of a given Premier League season.
Anders Hove

Anders Hove (n. 16 ianuarie 1956, Groenlanda, Regatul Danemarcei) este un actor și regizor de film din Groenlanda. Hove este cel mai cunoscut pentru rolul vampirului Radu Vladislas în cele patru filme ale seriei Subspecies, ca Nalle în filmul In the Middle of the Night (Midt om natten) sau ca antagonistul Cesar Faison din serialele General Hospital, Loving și Port Charles.
Rebecca (film)

Rebecca este un thriller psihologic regizat de către Alfred Hitchcock care a avut premiera în anul 1940. Filmul a câștigat Premiul Oscar pentru cel mai bun film.
A fost filmul cu care s-a deschis prima ediție a Festivalul Internațional de Film de la Berlin în 1951.
Hitchcock are o scurtă apariție (cameo) în apropiere de sfârșitul filmului; el este văzut, cu spatele la public, în apropiere de cabina telefonică în momentul în care Jack face un apel.
Materiale media legate de Rebecca la Wikimedia Commons
Streaming-uri audio
Pentalog

Pentalog este o companie de servicii IT și digitale de origine franceză, înființată în 1993, în Franța, (Orléans) de către Frédéric Lasnier. Sediul social este situat la Château des Hauts, în comuna La Chapelle-Saint-Mesmin. De-a lungul timpului, compania și-a extins prezența globală prin deschiderea de centre comerciale și de producție software în Paris, America de Nord (Boston și New York), România (București, Brașov, Cluj și Iași), Republica Moldova (Chișinău), Mexic (Guadalajara), Germania (Frankfurt), Vietnam (Hanoi), Elveția (Geneva) și Singapore.
Grupul Pentalog este o platformă de servicii IT care pune la dispoziția clienților săi (atât startup-uri, cât și companii de talie mare) servicii personalizate de inginerie software, recrutare IT, consultanță digitală și finanțare .
Modelul de business al companiei propune clienților o colaborare de tip externalizare offshore sau nearshore, folosind metode Agile de organizare de proiect și practici Lean de dezvoltare de produs.
Pentalog Software Factory
Pentalog Software Factory furnizează serviciile de dezvoltare software, consultanță IT și cloud computing. Echipa este formată din peste 850 de ingineri IT angajați full-time, repartizați în toate centrele de producție ale companiei.
Potrivit informațiilor prezente pe site-ul web al Pentalog, toți inginerii care fac parte din grup sunt anglofoni, iar 70% dintre ei vorbesc și limba franceză.
SkillValue
SkillValue se ocupă de serviciile de recrutare și freelancing IT. Site-ul companiei se adresează atât publicului B2B cât și B2C, și conține o platformă de teste și exerciții de coding dedicate evaluării de competențe informatice. Acestea pot fi folosite atât de programatori pentru a-și măsura nivelul de cunoaștere a unei tehnologii, cât și de angajatori sau recrutori ca support în evaluarea viitorilor angajați.
Pentalabbs
Pentalabbs este un investitor în capital de risc.
Compania funcționează după modelul „IT for equity”, oferind servicii de dezvoltare, recrutare, marketing digital, logistică și consultanță convertite în acțiuni în startup-ul client.
RevSquare
RevSquare este o agenție de publicitate și marketing digital din New York, achiziționată de Pentalog în 2016. Ca parte a grupului Pentalog, compania oferă clienților săi servicii de marketing automation, publicitate online și design UI/UX.
Maya Badian

Maya Badian (n. 18 aprilie 1945, București, România), doctor în compoziție muzicalā, este compozitoare, muzicolog, și profesoară de compoziție; ea este profesor asociat cu Royal Conservatory of Music, Canada, și predǎ toate aspectele legate de teoria muzicii și compoziție. În momentul actual, Dr. Badian are dublă cetățenie: română și canadiană.
Badian a început să compună de la vârsta de cinci ani, iar mai târziu s-a înscris la Universitatea Națională de Muzică București, unde a studiat cu Tiberiu Olah, Aurel Stroe, Zeno Vancea, Tudor Ciortea și a absolvit cu o diplomă de Master în Compoziție în 1968. Și-a continuat studiile în dirijat orchestra în Weimar, Germania în 1972.
Din 1970, Badian a fost membru al Uniunii Compozitorilor și Muzicologilor din România. Ea a fost director muzical la Departamentul Teatrului Radiofonic al Societății Române de Radiodifuziune, între 1968 și 1972, și profesor de muzică de la liceul "George Enescu" de Muzică din București între anii 1973 și 1985.
A emigrat cu familia sa în Canada, în 1987 și s-a stabilit în Montreal. În 1990 a luat cetățenia canadiană, și s-a mutat la Ottawa, în 1995. Badian este acum un profesor de studii teoretice și examinator pentru Conservatorul Regal al Examinatorilor Muzicieni din Canada și, de asemenea, un membru al Ligii Canadiene de Compozitori, și un membru asociat cu Centrul Muzical Canadian. În 1992, după doi ani de studiu, a obținut un Doctorat în Muzică, Diplomă de Compoziție cu cea mai înaltă distincție la Universitatea din Montreal.
Ea este căsătorită cu Lucian Badian, un Master în Inginerie; Manager de Afaceri cu Guvernul Federal al Canadei.
Maya Badian a compus lucrări pentru orchestră; pentru instrumentale și vocale, ansambluri; pentru cor, muzică pentru teatru instrumental și pentru multimedia. Ea a publicat peste 120 de compoziții, precum și muzicologie și pedagogie.
Badian a compus mai mult de 100 de lucrări pentru cor, orchestră, instrumentale și vocale, ansambluri, și, de asemenea, pentru multimedia. Ca de exemplu:
George Șipoș

George Șipoș (sau George T. Sipos pentru scrierile în limbi străine, n. 1975, Tulgheș, Harghita, România) este un niponolog, traducător din literatura japoneză și jurnalist român-american.
După absolvirea Liceului Gheorghe M. Murgoci din Brăila, urmează cursurile secției de Limbă și Literatură Japoneză a Facultății de Limbi și Literaturi Străine din cadrul Universității din București, după care obține o bursă de studii în Statele Unite ale Americii. În 2002 absolvă cu titlul de MA Programul Centrului de Studii Asiatice al Universității din Pittsburgh și în 2013 obține titlul de doctor (PhD) în literatură și istorie japoneză la Universitatea din Chicago, cu teza „The Literature of Political Conversion (Tenkō) of Japan”.
Traducător în limba română a numeroase nuvele și povestiri din literatura japoneză modernă și contemporană, publicate începând din 1995 în reviste culturale precum România literară, Contrapunct, Timpul. Printre autorii traduși se numără: Yasunari Kawabata, Ryūnosuke Akutagawa, Osamu Dazai, Jun'ichirō Tanizaki, Izumi Kyōka, Riichi Yokomitsu.
În 2008 îi apare la Editura Humanitas traducerea eseului Soare și oțel (Taiyō to tetsu) al scriitorului Yukio Mishima. În 2010, o antologie de traduceri de autor a lui Ryūnosuke Akutagawa, care include în premieră în limba română textul Viața unui prost (Aru ahō no isshō) îi este publicată la Editura Curtea Veche. În același an, alte două volume, traduceri din opera lui Yasunari Kawabata, Sunetul muntelui (Yama no oto) și O mie de cocori (Senbazuru), îi apar la Editura Humanitas. În 2024 publică tot la Editura Humanitas volumul Decădere umană din opera lui Osamu Dazai care include romanul Decădere umană (Ningen shikkaku), dar și povestirile Școlărița (Joseito), O sută de vederi ale Muntelui Fuji (Fugaku hyakkei) și Opt scene din Tokyo (Tōkyō hakkei). Începând din 1994 contribuie cu critică literară, interviuri și reportaje culturale la România literară, Dilema, Poesis, Dreptatea, Contrapunct, Luceafărul, Observator cultural, Orizont.
Fondator al jurnalului academic Romanian Journal of Japanese Studies (1999-2002). Redactor fondator al revistei culturale Obiectiv Cultural Arhivat în 18 martie 2013, la Wayback Machine. (Brăila, 2011) și redactor între 2006 și 2016 al revistei Timpul (Iași).
Fondator și editor al Romanian Language Database of Japanese Studies, o bază de date online unde pot fi accesate majoritatea lucrărilor de niponologie în limba română, precum și a traducerilor de literatură, studii de specialitate etc. care privesc Japonia și studiile de niponologie în România.
Regiunea Iași

Regiunea Iași a fost o diviziune administrativ-teritorială situată în zona de est a Republicii Populare Române, înființată în anul 1950, când au fost desființate județele (prin Legea nr.5/6 septembrie 1950). Ea a existat până în anul 1968, atunci când regiunile au fost desființate.
Reședința regiunii a fost la Iași, iar teritoriul său cuprindea la început o suprafață similară cu cea a actualului județ Iași. Regiunea Iași a fost reorganizată în 1952, încorporând teritoriul regiunii Botoșani, precum și raioanele Huși și Vaslui din regiunea Bârlad. În urma noii reorganizări din 1956, teritoriul fostei regiuni Botoșani a fost transferat regiunii Suceava, iar raionul Roman a trecut la regiunea Bacău, regiunea Iași primind în compensație raioanele Bârlad și Murgeni din fosta regiune Bârlad.
Regiunea Iași se învecina:
Regiunea Iași a cuprins următoarele raioane:
Comuna Butea, Iași

Butea este o comună în județul Iași, Moldova, România, formată din satele Butea (reședința) și Miclăușeni.
Comuna se află în extremitatea vestică a județului, la limita cu județul Neamț, pe malul stâng al Siretului, acolo unde acesta primește apele afluentului Boca, cunoscut și sub numele de Pârâul Telii. Este străbătută de șoseaua națională DN28, care leagă Iașiul de Roman. La Miclăușeni, din acest drum se ramifică șoseaua județeană DJ208J, care duce spre sud în județul Neamț la Doljești. Din DJ208J, la Butea se ramifică șoseaua județeană DJ208K, ce duce spre est și sud tot în județul Neamț, la Doljești și Sagna.
Conform recensământului efectuat în 2021, populația comunei Butea se ridică la 2.679 de locuitori, în scădere față de recensământul anterior din 2011, când fuseseră înregistrați 2.698 de locuitori. Majoritatea locuitorilor sunt români (87,72%). Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor sunt romano-catolici (73,76%), cu o minoritate de ortodocși (13,44%), iar pentru 12,24% nu se cunoaște apartenența confesională.
Comuna Butea este administrată de un primar și un consiliu local compus din 13 consilieri. Primarul, Anton Anti[*]​, de la Partidul Social Democrat, este în funcție din 2016. Începând cu alegerile locale din 2024, consiliul local are următoarea componență pe partide politice:
La sfârșitul secolului al XIX-lea, comuna purta numele de Miclăușeni (deși Butea era satul de reședință), făcea parte din plasa Siretul de Sus a județului Roman și era formată din satele Butea, Hândrești, Lițca și Miclăușeni, având în total 3203 locuitori (701 familii), din care 368 familii de maghiari și 11 familii de evrei. Pentru 322 de familii nu este menționată etnia. În comună existau case boierești, un parc, o școală de băieți cu 11 elevi, una de fete cu 14 eleve, două biserici ortodoxe și una catolică, iar principalii proprietari de pământuri erau frații Dimitrie și George A. Sturdza. Anuarul Socec din 1925 consemnează comuna Miclăușeni ca reședință a plășii, având 3193 de locuitori în satele Butea, Hândrești și Miclăușeni (după ce satul Lițca fusese transferat la comuna Doljești).
În 1950, comuna a trecut în administrația raionului Târgu Frumos și apoi (după 1956) în cea a raionului Pașcani din regiunea Iași, primind în timp denumirea de Butea, după satul de reședință. În 1968, comuna a trecut, în componența ei actuală, la județul Iași.
Două obiective din comuna Butea sunt incluse în lista monumentelor istorice din județul Iași ca monumente de interes local. Unul este clasificat ca monument de arhitectură — mănăstirea Miclăușeni (secolele al XVII-lea–al XIX-lea), ansamblu format din biserica cu hramurile „Sfinții Voievozi” și „Buna Vestire” (1787), castelul Sturdza (construit în secolul al XVII-lea și reclădit în 1752) și din parc (secolul al XIX-lea). Celălalt obiectiv, clasificat ca monument de for public, este monumentul lui Alexandru Sturdza din incinta parcului dendrologic.
Antibiotice Iași

Antibiotice Iași (BVB: ATB) este o companie farmaceutică din România, fondată în 1955. Este o societate pe acțiuni cu statul român ca acționarul majoritar, prin intermediul Ministerului Sănătății. Compania este listată la Bursa de Valori București, la Categoria I, sub simbolul ATB și are o capitalizare bursieră de peste 1,6 miliarde lei.
Compania Antibiotice este cel mai mare producător român de medicamente generice.
Compania a fost fondată în 1955, fiind primul producător de penicilină din Europa de Sud-Est.
Între anii 1955 și 1990 se fabrică în special substanțe active, pulberi sterile pentru injecții, unguente și supozitoare.
Din anii 1990, se dezvoltă producția de medicamente în formă de capsule și comprimate.
În aprilie 1997 se listează acțiunile la Bursa de Valori București
În decembrie 2008, societatea era evaluată la peste 130 milioane de euro.
Antibiotice Iași ocupa la finele anului 2005 locul al treilea în rândul producătorilor autohtoni de medicamente, cu o cotă de piață de 3,17% din punct de vedere valoric.
Acționarul majoritar al companiei este Ministerul Sănătății, cu o deținere de 53,02%. SIF Oltenia (SIF5) deține 10,10% din acțiunile Antibiotice Iași.
În anul 2008, în presă au apărut suspiciuni că privatizarea societății ieșene ar fi urmat să fie netransparentă, datorită intereselor imobiliare, compania deținând 40 de hectare de teren.
În 2011 avea o cifră de afaceri de 280 milioane lei.
În 2018, compania ajunge pe primul loc la nivel mondial în producția de nistatină.
În contextul crizei războiului din Ucraina, Antibiotice fabrică comprimate cu iodură de potasiu de 65 mg.
Victoria Palace

The Victoria Palace (Romanian: Palatul Victoria) is a government building on the large Victory Square (Piața Victoriei) in Bucharest, housing the Prime Minister of Romania and his cabinet.
The Victory Palace was designed in 1937 to house the Foreign Ministry, and nearly complete in 1944. It was designed by architect Duiliu Marcu (1885–1966), who had designed many major buildings in 1920s and 30s Romania, including many major government projects in the 1930s and 40s. The Victory Palace is a stylised monumental classical design, with an arcaded ground level, a long colonnade of slim piers on the main front, and two recessed top floors. The facades were entirely clad in Carrara marble, with reliefs in the panels at either end, and there were generously decorated interiors.
The building suffered heavy damage in the 1944 German bombing of Bucharest in World War II. It then underwent significant restoration and reconstruction works, being reclad in travertine, without the reliefs and less ornate interiors, finally opening in 1952, housing the headquarters of Foreign Ministry and the Council of Ministers.
Following the Romanian Revolution, in 1990 it became the headquarters of the first government of post-communist Romania, a role it still fulfils, housing the office of the Prime Minister of Romania.
The palace was declared a historical monument in 2004.
44°27′10.43″N 26°5′14.29″E﻿ / ﻿44.4528972°N 26.0873028°E﻿ / 44.4528972; 26.0873028
Anamaria Vartolomei

Anamaria Vartolomei (French: [anamaʁia vaʁtɔlɔmɛi]; born 9 April 1999) is a French-Romanian actress. She began her career as a child actress in the film My Little Princess (2011). She won the Lumière Award for Best Actress and the César Award for Most Promising Actress for her performance in Happening (2021). She appeared on the UniFrance and Screen International list of rising French talents to watch.
Vartolomei was born in Bacău and lived in the Plopu village of Dărmănești. Her parents began working abroad when Vartolomei was as young as two, first in England and later France. Having been cared for by her grandparents in the meantime, she joined her parents at the age of six, settling in Issy-les-Moulineaux. She attended l'école Anatole France. She trained in acting at the Cours Florent and Les Enfants Terribles. She enrolled in a modern literature program at the Sorbonne, but left after one day to pursue her acting career.
Rue Mouffetard, Paris (photograph)

Rue Mouffetard, Paris, is a black and white photograph taken by Henri Cartier-Bresson in a Paris street in 1954.
The picture is one of the best known of the artist and is named from the street where the event was caught on camera. It was taken candidly in the Rue Mouffetard, in Paris, and it exemplifies what he described as the decisive moment. The picture is also one of the best examples of the genre of street photography, which was cultivated by the author. The atmosphere of the photograph is very light-hearted. It depicts a young smiling child, named Michel Gabriel, walking while carrying two bottles of wine on his arms. Behind him, at the left, the blurred image shows two girls that watch him amused. Two adult women, also blurred, are seen at the bottom left, of those only one is looking at the scene.
There are prints of this photograph at the Henri Cartier-Bresson Foundation, in Paris, the Museum of Fine Arts, in Houston, and at the Museum of Modern Art, in New York.
Zaantoofiilii

Zaantoofiilii ( Kelloomsoo ) Kelloomsoo faayitookeemikaalaa ykn bilfee gargaaraa bifa kelloo qaban kan gita “Carotenoids” keessaa tokko ta’eedha. Kelloomsoonni walxaxa pirootiinii ifa sassaaban biqiltoota vaaskilarii fi saaphaphuu hedduu keessatti argamaniidha. Antioksidaantoonni zaantoofiilota keessatti baay’inaan kan argaman yoo ta’u, isaanis seelii miidhaa irraa kan eegudha. zaantoofiilonni akka waliigalaatti molakiyuulota kiloorofiilii iyuukaariyoota qophifaawoo keessatti argaman waliin walqabatee jira.Kelloomsoonni molakiyuulota bilfee walxaxaa qophifaa keessaa argamanii fi orgaanizimoota qophifaawoo miidhaa ifa irraa eegudha.Maqaan kun afaan Giriikii xanthos ( ξανθός irraa kan fudhatamedha , "keelloo") fi phyllon ( φύλλον "baala"), sababa uumamuu isaanii baandii keelloo kiroomaatoogiraafii jalqabaa bilfee baala keessatti mul'atu irraa kan ka'e.
Big-headed African mole-rat

The big-headed African mole rat (Tachyoryctes macrocephalus), also known as the giant root-rat, Ethiopian African mole rat, or giant mole rat, is a rodent species in the family Spalacidae. It is endemic to Ethiopia's Bale Mountains. Its natural habitat is subtropical or tropical high-altitude grassland, where it can reach densities of up to 2,600 individuals per square kilometre. It is threatened by habitat loss. Where the two species overlap, it is the main prey of the endangered Ethiopian wolf (Canis simensis).
Big-headed African mole rats are highly distinctive in their large size, especially that of their heads. They are a mottled golden-brown in color, and are soft-furred.
While the other mole rats not only live but also feed underground, this species mostly forages above ground, by digging a new tunnel to a patch of herbage. It forages for about 20 minutes, until it has exhausted the supply of herbs about its tunnel, after which it blocks the tunnel it has built from the inside. It mostly eats grasses and herbs, with some individuals feeding mostly on roots. It retains its specialisations for digging tunnels because of the constant threat of predators, especially the Ethiopian wolf, which is specialised to a diet of mole rats. Ethiopian wolves catch mole rats by ambushing them after they have constructed a new foraging tunnel, chasing them into their tunnel, and then vigilantly waiting for them to resurface. These mole rats have evolved defenses other than flight, though, being very cautious and having incisors large enough to severely injure potential predators.
2017–18 Ethiopian Higher League

The 2017–18 Ethiopian Higher League is the second-tier football in Ethiopia. The season began play on 18 November 2017.
On September 4, 2018 Debub Police (winner of Group B) beat Bahir Dar Kenema (winner of Group A) 1-0 in the championship match and were crowned champions of the 2017–18 Ethiopian Higher League.
A playoff match was held in Hawassa, Ethiopia between Shire Endaselassie and Jimma Aba Buna to decide the third and final team promoted to the 2018–19 Ethiopian Premier League, a match Shire Endaselassie won by a final score of 2-1.
Woldiya Stadium

Woldia Stadium (Amharic: ወልድያ ስታዲየም), officially known as Sheikh Mohammed Hussein Ali al-Amoudi Stadium, is a multi-purpose stadium in Weldiya, Amhara Region, Ethiopia with a capacity of 25,155. It has been the home of Woldia City and Woldia S.C. since its construction in 2017. The stadium is a part of a larger complex housing many other Athletic facilities.
The construction of Woldia Stadium was started in 2010 through the collaboration of local residents and business tycoon Mohammed Al Amoudi. The construction was started with the hope of completion in 5 years. As of 2016, the final touches are being applied.
Inside of the stadium
With the completion of the Woldia Stadium, there is a new hope that Ethiopia will host continental competitions like the Africa Cup of Nations.
Excluding the main complex, the stadium has adjacent facilities including tennis courts, a basketball court, an Olympic size swimming pool, a volleyball field, a handball court and guest houses.
Ali Ahmed (soccer)

Ali Ahmed (born October 10, 2000) is a Canadian professional soccer player who plays as a midfielder or left-back for Major League Soccer club Vancouver Whitecaps FC and the Canada national team.
Ahmed was born in Toronto to parents from the Oromo Region of Ethiopia. In 2018, he went on trial with the Toronto FC Academy, who were ready to sign him to join the academy, but he opted to head to Portugal to trial with the U19 side of C.F. Os Belenenses, but was unable to sign as he was under 18. He then went to Spain, before returning to Toronto, before returning to Europe to trial in Portugal, the United Kingdom, and the Netherlands. In November 2019, he trialed with the Vancouver Whitecaps Academy and then trialed again the following year, and in August 2020, he joined the Vancouver Whitecaps Academy. In 2021, he played with the Vancouver Whitecaps FC U-23. He attended pre-season camp with the first team in 2021 and 2022.
In March 2022, he signed a professional contract with Whitecaps FC 2 in MLS Next Pro. He made his professional debut on March 26 against Houston Dynamo 2. He led the team in assists with five in 2022. He was named the 2022 WFC2 Player of the Year.
On April 22, 2022, he joined the first team on a short-term four-day loan ahead of their MLS league match against Austin FC. In the match the next day, he made his official first-team debut. On August 4, he signed another short-term loan with Vancouver. In November 2022, he signed a permanent contract with the first team for the 2023 season, becoming the first Whitecaps FC 2 player to sign a first-team contract. On May 24, he suffered what appeared to be a serious injury in a match, where he lost consciousness and was treated on-field for seventeen minutes, but fortunately was released from hospital the next day with only a concussion. On June 7, 2023, he won the 2023 Canadian Championship with the Whitecaps, defeating CF Montreal and won the tournament's Best Young Canadian Player Award.
Ahmed is a Muslim and fasts during the month of Ramadan.
In May 2023, Ahmed was listed on the Canada preliminary roster for the 2023 CONCACAF Nations League Finals. In June 2023, he was named to the final 23-man squad for the 2023 CONCACAF Gold Cup. Ahmed made his debut for Canada on June 27 in their tournament opener against Guadeloupe.
In June 2024, Ahmed was named to Canada's squad for the 2024 Copa América.
Vancouver Whitecaps
Individual
AKTV

AKTV (digayakan dengan akativi) adalah stasiun televisi lokal semi regional yang berkantor pusat di Kota Cimahi, Provinsi Jawa Barat. Pada awalnya siaran AkTV berada di kanal 43 UHF (analog). Kini siarannya dapat dinikmati di kanal 32 UHF (digital). AkTV dengan branding "Sumanget Balarea" bernaung dalam badan hukum PT. Akwan Media Utama sebagai televisi lokal di Bandung Raya. AkTV “Sumanget Balarea” mengangkat Program Siaran lokal khususnya mengangkat Kearifan Budaya Sunda yang saat ini sudah mulai tergusur dan ditinggalkan.
AkTV merupakan salah satu televisi lokal yang mengangkat budaya sunda yang berdiri pada akhir tahun 2016. Berlokasi di wilayah Kota Cimahi. Jangkauan siaran AkTV meliputi untuk wilayah Bandung Raya, Kota Cianjur, dan (sebagian wilayah Kabupaten Garut, Sumedang, Tasikmalaya, Bekasi, dan sekitarnya) . Siaran “Sumanget Balarea” berkonten program siaran lokal khususnya mengangkat kearifan budaya lokal tetapi dikemas secara profesional serta menggunakan SDM yang ahli dibidangnya sehingga menghasilkan kualitas standar televisi, baik dari segi pengolahan konten siaran maupun pengemasan program. AkTV lahir karena situasi kondisi Seni Budaya Sunda semakin tinggalkan & dipandang sebelah mata oleh masyarakat Sundanya sendiri, mayoritas masyarakat Sunda memilih, menikmati kehidupan yang modern, globalisasi dan teknologi tinggi yang pada akhirnya seni budaya dianggap sebagai aktivitas kampungan, ketinggalan zaman dan merasa malu dengan atribut seni budaya Sunda. Leluhur dan karuhun Sunda telah memprediksi akan perkembangan zaman seperti saat ini, era komunikasi dan informasi atau yang disebut abad milenial, era ini akan lebih kritis dibandingkan dengan era teknologi dan industri, leluhur dan karuhun sunda tidak melarang anak cucunya untuk beradaptasi & menguasai perkembangan zaman (SING BISA NGIGEULAN ZAMAN).
Siaran akTV juga dapat dinikmati melalui live streaming (You Tube) atau via media sosial akTV (Facebook dan Instagram).
Diamond Food Indonesia

PT Diamond Food Indonesia Tbk adalah sebuah produsen makanan dan minuman yang berkantor pusat di Jakarta. Untuk mendukung kegiatan bisnisnya, hingga akhir tahun 2022, perusahaan ini memiliki 4 fasilitas produksi di Bekasi dan Cimahi, serta 23 fasilitas distribusi yang tersebar di seantero Indonesia.
Perusahaan ini memulai sejarahnya pada tahun 1970 saat PT Diamond Cold Storage didirikan melalui joint venture antara W. T. Chen dengan British Tobacco Company (Australia) Ltd. dan Island Investment Pty. Ltd. Pada tahun 1974, PT Diamond Cold Storage mulai memproduksi es krim melalui kemitraan dengan Allied Manufacturing & Trading Industries Ltd. (Amatil, kemudian Coca-Cola Amatil, sekarang bagian dari Coca-Cola Europacific Partners) dan jaringan supermarket Singapura Cold Storage [en]. Pada tahun 1974 juga, PT Sukanda Djaya didirikan untuk mendistribusikan produk dari PT Diamond Cold Storage.
Pada tahun 1986, PT Diamond Cold Storage mulai memproduksi olahan daging, kentang goreng, dan sayuran beku. Pada tahun 1991, PT Diamond Cold Storage mulai memproduksi produk milik perusahaan lain (prinsipal) dan memproduksi olahan susu hasil pasteurisasi. Pada tahun 1995, perusahaan ini resmi didirikan dengan nama PT Jayamurni Tritunggal. Pada tahun 1997, PT Diamond Cold Storage mulai memproduksi jus. Pada tahun 1999, PT Diamond Cold Storage mulai mengoperasikan fasilitas produksi olahan susu di Kawasan Industri MM2100 di Bekasi.
Pada tahun 2008, PT Diamond Cold Storage mulai mengoperasikan fasilitas produksi roti di Kawasan Industri MM2100 dan mulai memproduksi susu UHT. Pada tahun 2016, nama perusahaan ini diubah menjadi seperti sekarang. Sebagai bagian dari upaya konsolidasi, mayoritas saham PT Diamond Cold Storage dan PT Sukanda Djaya kemudian diserahkan ke perusahaan ini. Pada tahun 2020, perusahaan ini resmi melantai di Bursa Efek Indonesia.
Sangsang

Sangsang (dibaca: saksang) adalah masakan khas masyarakat Batak yang terbuat dari daging babi, daging anjing, atau daging kerbau yang dicincang kecil dan dibumbui dengan rempah-rempah, serta dimasak baik dengan menggunakan darah hasil sembelihan hewan tersebut (margota) ataupun olahan rempah biasa tanpa darah (naso margota). Rempah yang termasuk dalam bumbu saksang antara lain; jeruk purut dan daun salam, ketumbar, bawang merah, bawang putih, cabai, merica, serai, jahe, lengkuas, kunyit, dan andaliman.
Meskipun hidangan sangsang dikenal secara meluas oleh berbagai puak Batak, sangsang sering dikaitkan secara spesifik sebagai hidangan tradisional Batak Toba. Sangsang merupakan salah satu hidangan yang kerap dihidangkan dalam upacara adat Batak. Sangsang, bersama dengan panggang, arsik, dan daun ubi tumbuk, adalah hidangan yang populer dalam khazanah masakan Batak, dan lazim disajikan di Lapo, yaitu kedai makan dan minum tradisional Batak.
Karena mengandung daging babi atau daging anjing, serta darah, maka hidangan ini tidak halal dalam ajaran Islam atau ajaran agama yang tidak memperbolehkan memakan daging babi, daging anjing serta darah. Biasanya dalam pesta pernikahan adat Batak, tamu undangan yang Muslim dipisahkan sajian hidangan dan bufet prasmanannya dari hidangan khas suku Batak ini.