davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Сиврибурун

Сиврибурун (от турски: остър нос) е най-северният нос на Българското Черноморско крайбрежие. Границата между България и Румъния преминава на няколкостотин метра северно от него.
Представлява отвесен земен шкарп, висок около 20 метра над морската повърхност. Върху него има насипно съоръжение, служило през XVII – XIX век за дневен и нощен навигационен ориентир. Зад носа започва най-северният добруджански защитен пояс – гора, предимно от акациеви дървета, които задържат снега и спомагат борбата срещу ерозията.
От Сиврибурун на юг до Карталбурун се простира плажна ивица, дълга около 3 километра с дюни, чието местно название е „Ана Мария“, по името на кораба, заседнал там през 60-те години на XX век. Най-близките населени места са село Вама веке (Vama Veche) от румънската страна и село Дуранкулак – от българската.
Етимологията на Вама веке е „Старата митница“ – остатъчно название от времето, когато румънската окупация (1918 – 1940 г.) е достигала до с. Кранево (Добричко) (тогавашната румънска „Нова митница“). Вама веке е най-южният румънски курорт, привлекателен център за младите румънски хора на изкуството.
Борба за господство по Черно море

Борба за господство по Черно море е операция на Руския черноморски флот за осигуряване на комуникациите на Действуващата армия по Черно море и защита на руското черноморско крайбрежие. Провежда се по време на Руско-турска война (1877-1878).
Стратегическият план на Русия за водене на войната предвижда осигуряване на редовни комуникации по Черно море и защита на руското черноморско крайбрежие. През 1871 г. с решенията на Лондонска конференция на Великите сили отпада забраната на Парижкия мирен договор (1856) за възстановяване на Руския черноморски флот. Поради недостиг на време за подготовка Руският черноморски флот отстъпва на Османския флот. В началото на войната включва 2 брегови броненосеца „Новгород“ и „Вицеадмирал Попов“, 4 корвета, 20 парахода, 14 шхуни, 1 |баркас, 5 катера, 7 миноносни лодки и 22 търговски кораба. Основна задача е атакуването на противниковите търговски и транспортни кораби. Главно средство са минните атаки на лейтенант Степан Макаров. За охрана на Черноморското крайбрежие са привлечени и сухопътни сили: 7-и армейски корпус с командир генерал-лейтенант Николай Ганецки и 10-и армейски корпус с командир генерал-лейтенант Семьон Воронцов.
Османският черноморски флот включва 22 броненосни и 82 неброненосни кораба със 763 оръдия и екипаж 15 000 офицери и матроси. Извършва главно превози на военни части, оръжие, боеприпаси и продоволствие.
Поради действията на сухопътните сили на страните далеч от Черноморското крайбрежие сблъсъкът е в открито море и на подстъпите към османските пристанища.
На 10 юли 1877 г. руският параход „Веста“ с водоизместимост 1800 т. и 11 оръдия, екипаж от 134 офицери и матроси открива османската броненосна корвета „Фехти Буленд“ с водоизместимост 1600 т. с 6 голямокалибрени оръдия и екипаж от 170 офицери и матроси недалеч от пристанище Кюстенджа. Води се 5-часов морски бой. „Фехти Буленд“ причинява повреди на „Веста“ и загуба на екипаж от 33 убити и ранени. „Веста“ запазва боеспособност и контраатакува с артилерийско нападение. Мониторна руска бомба изкарва от строя командната кула на „Фехти Буленд“, поврежда носовото голямокалибрено оръдие и предизвиква значителен пожар на борда. Османският командир забавя движението, сменя курса и се изтегля от двубоя.
Провеждат се по инициатива на лейтенант Степан Макаров. Първата атака е извършена на 13 май 1877 г. от катера „Чесма“, който атакува противников стражеви кораб в пристанището на Батуми. На 11 юни е атакувана до пристанището Сулина и тежко е повредена османската броненосна корвета „Инджалие“. В пристанището на Сухуми на 11 август е повреден броненосецът „Асари Шевкет“. Последните 2 атаки са срещу кораби в пристанището на Батуми на 15 декември 1877 г. и 14 януари 1878 г. Атаката на броненосеца „Махмудие“ е безрезултатна и е потопен парахода „Интибах“.
Руските минни атаки допринасят за парализиране действията османския флот и сериозно затрудняват неговите действия.
Черния нос

42.92946, 27.90602
Черния нос е нос в Черно море. Намира се на около 3,5 km южно от устието на Шкорпиловска река.
Височината му е около 80 m и е изграден от пясъчници. Склоновете са му стръмни и терасирани от свлачища. Покрити са с дъбова гора и храсти. В морето около Черния нос се наблюдава магнитна аномалия. Северно от него е разположена най-дългата пясъчна плажна ивица по Българското черноморско крайбрежие – Камчийско-Шкорпиловската.
Транснептунов обект

Транснептунов обект (ТНО) е обобщаващ термин за обекти, които се намират в Слънчевата система, но обикалят около Слънцето отвъд орбитата на Нептун. Такива обекти принадлежат към Пояса на Кайпер, Разредения диск или Облака на Оорт. Включват малки скалисти или ледени обекти, както и комети.
Такива обекти са Плутон, Хаумея, Кваоар, Макемаке, Ерида, Седна и др. Общият им брой не е известен, но вероятно са десетки до стотици хиляди или дори милиони, като повечето са значително по-малки от примерите, посочени по-горе.
На диаграмата са показани големите полуоси и орбитите на ТНО (включително обектите на Пояса на Кайпер). Кентаврите са поставени от лявата страна за сравнение. Резонантните обекти са маркирани в червено.
Към 26 май 2008 г. са известни 1077 обекта от транснептуновия пояс, които могат да бъдат разделени на три категории:
Скалисти планини (национален парк)

Националният парк Скалисти планини (на английски: Rocky Mountain National Park) е национален парк на САЩ, който се намира в северната част на щата Колорадо, в района на Скалистите планини и покрива площ от около 1076 km. В него се намира изключително разнообразие на животински и растителни видове, планински забележителности, гори, тундра, както и места за къмпинги и планински пътеки за катерене.
Паркът е естествено разделен на две – източна и западна част. Източната част е с по-сух климат, заледени върхове и циркуси. Западната е с влажен климат и изобилие на гори.
Паркът има планински пътеки с обща дължина 578 km, 150 езера и 720 km в ручеи и потоци. Също така в него се намират 60 върха с височина над 3700 m, най-високият от които е Лонгс Пик (4345 m)
Най-топлите месеци са юли и август, когато температурите достигат над 25 °C въпреки че не е необичайно да паднат под точката на замръзване през нощта. Гръмотевичните бури също не са рядкост. В средата на октомври започват обилни снеговалежи и траят до май. Снегът се топи в ниските части, но във високите се задържа цяла зима, което води до затваряне на някои пътища. Пролетта е влажна, с редуване на дъждове и снегове. В редки случаи снеговете може да продължат до юли месец. Западната част като правило получава много повече валежи от източната.
Алпийските диви цветя преживяват тежкия климат и прибавят различни цветове към пейзажа от април до септември. Най-често срещаните дървета са боровете. При по-голяма височина дърветата изчезват и дават място на безкрайната тундра и тревни площи. Паркът е известен най-вече с по-големите видове животни като вапити и дългорогия овен, но тук могат да се видят и различни видове колибри, катерици и други. Ранобудните посетители на парка имат най-голям шанс да видят някои от видовете животни в парка.
Период на въртене

В астрономията период на въртене е времето, за което един астрономически обект прави пълно завъртане около своята ос на въртене. За твърди обекти, като например скалисти планети и астероиди, периодът на въртене има една стойност. При газообразните и течните тела, като например звезди и газови планети, периодът на въртене се променя от екватора към полюсите. Обикновено за период на въртене на газов гигант (като Юпитер) се приема вътрешния период на въртене, определян от въртенето на неговото магнитно поле. Периодът на въртене на Земята около оста ѝ се нарича звезден ден.
Наутофон

Наутофонът (от старогръцки: ναύτης — мореплавател + φωνή — звук) е електромагнитен излъчвател на звук от мембранен тип. Поставя се на морски фар или друг брегови обект и се използва в условията на мъгла или намалена по друга причина видимост, за да се подпомага навигацията на преминаващите плавателни съдове и да бъдат предупреждавани за опасности като скалисти или плитки крайбрежия или наличие на други плавателни съдове.
Навигационните обекти, на които са поставени наутофони, се обозначават в морската лоция и на морските карти с буквата "н".
В обичайни условия сигналът от наутофона достига до 15 морски мили (около 28 километра).
Йохо

Йохо (на английски: Yoho National Park) е национален парк на Канада в провинция Британска Колумбия.
Разположен е на площ от 1313,1 км² в Скалистите планини, близо до границата с провинция Албърта. Създаден е през 1886 г. На изток и на юг парка граничи с националните паркове Банф и Кутенаи. Заедно с тези два парка и парка Джаспър, както и с провинциалните паркове Маунт Робсън, Хамбър и Маунт Асинибойн образуват Канадски Скалисти планини от Световното наследство. Това е най-голямата защитена територия в Скалистите планини и една от най-големите в Света. Парка е открит през 1858 г. в хода на търсене на алтернативен маршрут до Тихия океан. През прохода Кикинг Хорс е прокарана първата трансконтинентална железопътна линия в Канада.
Името на парка идва от дума в езика на племето крии и означава „страхопочитание, благоговение“.
В парка има няколко места за настаняване като къмпинги и хижи. Услугите са достъпни в близките градове, Фийлд и Голдън в Британска Колумбия.
В парка се извисяват 28 планински върха с височина над 3000 м. Величествените планини и върхове са прорязани от стръмни ледникови долини и реки, образуващи могъщи водопади като Такакау, който е вторият по височина водопад в Канада. Грандиозният алпийски пейзаж се допълва с многобройни ледникови езера, заледени върхове, кристални пещери и естествени природни мостове. В парка се намира и един от най-значимите в Света археологически обекти, Бърджис Шел, където се срещат фосили на морския живот от преди 500 милиона години.
Из високите алпийски ливади се срещат мармоти и мечки гризли. По-надолу в горите под заледените върхове бродят лосове, белки и елени, а от плитките езера в ниското до високите върхове се среща голямо разнообразие от птици, на-разпространени от които са златен орел и белоопашата яребица.
Стомопло (блато)

Стомопло (среща се и с имената Стомополу, Стомополо, Стамополо, Стамопло, Стамоплу, Стомопле) е блато, разположено на Южното българско черноморско крайбрежие, северно от град Приморско, западно от едноименния залив Стомопло в южното подножие на възвишението Узунджа баир.
Стомопло е гръцкото име на блатото, което е възприето днес като официално. Традиционните български имена са Уста, Устичка или Малко устие. Гръцкото име произхожда от στόμα, уста.
Блатото представлява крайбрежна лагуна, с надморска височина 2 m, отделена от морето посредством пясъчна коса, широка между 50 и 80 m. Максималната му ширина е около 500 m, а дължината до 1100 m, с площ около 0,6 km (60 ха). От запад на изток през средата има полуостров, който почти го разполовява. Срещу него, на източния му бряг е прокопан изкуствен канал, чрез който се оттича в морето, а при по високи вълни по него нахлува морска вода. Солеността му се колебае от 0,4 до 13‰. Обрасло е с блатна растителност.
При археологически разкопки в блатото са открити следи от неолитни жилища. Блатото Стомопло е обявено за защитена местност и е част от рамсарско място Ропотамо.
Радио Бургас

Радио Бургас е регионална програма на Българското национално радио. Официално е открито на 31 май 2012 г. Радито е 14-часова регионална програма, излъчваща самостоятелни предавания от 7:00 до 21:00 часа, която се излъчва ефирно на ултракъси вълни. В 21:00 ч. Радио „Бургас“ се комутира с програма „Хоризонт“ на БНР. Два пъти дневно – в 11:00 и в 16:00 часа, се излъчват и новини на английски и руски език за чуждестранните гости на Южното Черноморие, подготвяни от екипа на Радио „България“. Сигналът на Радио „Бургас“ обхваща района на българското черноморско крайбрежие от Бургас, Слънчев бряг до Синеморец и вътрешността на страната в районите на Карнобат, Айтос, Средец, Малко Търново, Царево, Елхово, Сливен и Ямбол. Чрез предавателите на БНР в Малко Търново и Елхово радиото достига и до пограничните райони в Странджа и Сакар, които преди това са покривани ефирно от радиостанции на съседни държави.
На 9 юли 2013 г. е включен предавател на ултракъси вълни в Ямбол със зона на покритие между градовете Ямбол и Сливен.
Сградата на Радио „Бургас“ е паметник на културата. Намира се на ул. „Филип Кутев“ 2 в град Бургас, в старата част на града до пристанищната зона. Изцяло реставрирана и оборудвана с най-модерната техника на Българското национално радио, Радио „Бургас“ е едно от най-модераните технологични радиосъоръжения. Студийните комплекси и оборудване са изградени върху цифрова технология: цифрови смесителни пултове, работни станции, интегрирани в компютърната система за автоматизация на производството „Далет+”, висококачествени контролни звукови монитори и кондензаторни микрофони и друго модерно оборудване. Гъвкава, надеждна и сигурна система, която спестява в пъти време и средства, а също и труд, с която закъснението на звука във връзката Бургас – София е само 7 милисекунди.
Радио „Бургас“ излъчва на живо и в Интернет.
Индоевропейци

Индоевропейци, в немскоезичната историография „индогермани“ (Indogermanen), е сборно наименование за всички исторически и съвременни народи, които говорят един от индоевропейските езици. Смята се, че всички тези народи имат родствен етнически произход.
Праиндоевропейците са се формирали като културна и етническа общност в Предна Азия, най-вероятно в Черноморските райони, около V хилядолетие пр.н.е. Оттогава нататък праиндоевропейските племена започват да се разселват в различни посоки и с времето се обособяват в отделни народи със специфични езици, култура и вярвания.
Антропологията е установила няколко големи вълни на индоевропейско разселване. В Европа първите индоевропейски инвазии се свързват с т.нар. курганни култури и започват от степите на Източна Украйна.
Праиндоевропейците живеели в патриархални племенни общности, с полуномадски начин на живот. Те се изхранвали от скотовъдство. Особено важно за последвалото им развитие било опитомяването на коня и използването му като ездитно животно. Индоевропейските общини били управлявани от племенен вожд, който също така имал и религиозни функции и бил подпомаган от жреческа гилдия. Всяка община била съставена от няколко рода, всеки от които имал свой старейшина начело. Воинската гилдия се състояла от млади неангажирани мъже, без имущество, които често символизирали тотемистични представи и били асоциирани с вълци или кучета.
Индоевропейското езиково семейство включва дванадесет езикови групи, някои от които са отмрели, а други са се запазили и развили. В древността и средновековието, индоевропейски езици са били говорени в цяла Европа, в Мала Азия, в Иран, в Северна Индия и в някои райони на Централна Азия. В епохата на колониализма някои от тези езици биват пренесени от Европа по всички континенти. Днес индоевропейски езици говорят над три милиарда души по целия свят.
Индоевропейските езици (и народи) условно се разделят на два големи дяла – източни (сатем) и западни (кентум). Разликата между двете групи е в произношението на веларните звуци, като едните произнасят „с“, а другите – „к“. Към „сатем“ езиците спадат балтийските, славянските, иранските, индийските и арменски, а „кентум“ езици са германските, келтските, италийските и гръцки. Смята се обаче, че анатолийските езици, тохарските езици и албанският не спадат към никоя от тези две групи.
Добруджански немци

Добруджанските немци (на немски: Dobrudschadeutsche) са етническа група немци, живели в Добруджа между 1841 и 1940 година и причислявани понякога към по-голямата група на черноморските немци. Те обитават около 20 селища, повечето в Северна Добруджа, но малки колонии има и в Али Анифе, Семиз Касъм и Ези бей, които днес са в границите на България. През 1940 година общият брой на добруджанските немци е около 16 хиляди души.
Първите немски заселници се установяват в Добруджа между 1841 и 1856 година, преселвайки се от съседните области на Руската империя, главно от Бесарабия и района на Херсон. През 70-те години на 19-и век има нова вълна заселници, идващи от Швабия. По това време добруджанските немци са една от двете немски общности в Османската империя, наред с босфорските немци в Цариград. Подобно на останалите черноморски немци, повечето от тях са земеделци, които разработват неизползваните земи в степта.
След загубата на Германия през Първата световна война немците в Добруджа са подложени на репресии от румънските жители и много от тях напускат региона.
През 1940 година, подобно на бесарабските и буковинските немци, повечето добруджански немци са преселени в Германия, като част от политиката на Адолф Хитлер за връщане на немската диаспора в страната. След временен престой в лагери в Австрия, през 1941-1942 година те са настанени в окупираните от Германия части на Чехия и Полша, а след края на Втората световна война са принудени да се изселят на запад, като различни групи попадат и в четирите окупационни зони на Германия.
Камчия (курорт)

Ка̀мчия е черноморски курорт в област Варна, община Аврен.
Намира се на 25 км южно от Варна, до бившето село Долен Близнак (сега южна част на село Близнаци). Половината от пътя е по магистрала „Черно море“. Днес комплексът е доста западнал, въпреки изградената инфраструктура. В курорта летуват най-често руснаци и българи. Има няколко места за отдих, като най-известни са устието на река Камчия и комплекс „Романтика“, който е на няколко километра северно от вливането на реката в Черно море и същинския център на курорта.
Камчия е известна със своите лонгозни гори – непроходими и девствени места по Черноморието, които са обрасли с лиани и гъста растителност. Плажовете са просторни, чисти и на места труднодостъпни. Любими са за любителите на риболова и брането на миди.
Политическа география

Политическата география е обществено-географска научна дисциплина, изучаваща взаимодействието между географското пространство и политическите процеси.
Обект на изучаване на политическата география е държавата и територията ѝ.
Терминът политическа география се употребява за първи път от немския географ и статистик Антон Фридрих Бюшинг. Първият систематизиран труд по политическа география е дело на Фридрих Ратцел. В края на 19 и началото на 20 век политическата география се развива главно в Германската империя. Първопроходник на политическата география в България е Анастас Иширков.
Понастоящем все повече си пробива път и се налага в обращение едно ново терминологично понятие – политическата регионалистика, като съвременно допълнение към политическата география.
Орлицата

Орлицата е резерват в Източна Стара планина. Намира се в землищата на град Котел и село Медвен на около 5 км разстояние от всяко от двете населени места. Резерватът е разположен в източния дял („Бели брегове“) на Котленската планина. Създаден е на 10 август 1984 г. със заповед на тогавашния Комитет за опазване на природната среда. Целта на превръщането на местността в резерват е да се опазят първични екосистеми от мизийски бук, местообитания на редки грабливи птици и уникален карстов комплекс. Така създаденият резеват включва в пределите си резерват „Бели бряг“ и природните забележителности „Орлица“ и „Медвенските извори“. Към резерват Овчарица е създадена и буферна зона, включваща горски масиви и пасища.
На територията на резервата са установени 296 вида висши растения, седем от които с консервационно значение. Това са старо биле, мъжка папрат, тънколистна зайча сянка, жълт равнец, триниелистна самогризка, широколистна гъжва и гребенеста мъжка папрат. Освен първични първични широколистни гори от мизийски бук и габър в резервата са разпространени и горуновите насаждения, с участието на обикновен и келяв габър, както и смесените дъбови гори от цер и благун.
Заедно с намиращия се в близост поддържан резерват „Ардачлъка“ и природните забележителности „Злостен“ (358 ха), „Орлови пещери“ (5 ха) и „Урушки скали“ (10 ха), резерват „Орлицата“ е важен важен орнитологически обект, смятан и за едно от най-орнитологично значимите места в Източна Стара планина. На територията му се срещат египетски лешояд, орел змияр, малък креслив орел, тръстиков блатар, малък ястреб, пъстър калвач, белогръб кълвач и други. 18 от регистрираните 70 вида птици са включени в Червената книга на България. На цялата територия на Котленска планина са установени общо 176 вида птици, от които 50 са включени в Червената книга.
Останалите представители на фауната са типичните за Стара планина бозайници като европейски вълк, чакал, дива свиня, източноевропейски таралеж, лисица, дива котка, сърна, язовец. От земноводните и влечугите се срещат дъждовник, жълтокоремна бумка, смок мишкар, усойница, сухоземни костенурки и други.
Биогеография

Биогеографията изучава разпространението на видовете и екосистемите в географското време-пространство (например Земята) и процесите, които го съпътстват или са го обусловили.
Биогеографията е общо поле на научно наблюдение и изследване, което обхваща информационни концепции от екология, еволюционна биология, таксономия, геология и климатология.
Разнообразието на видовото разпределение по Земята могат да бъдат обяснени като резултат от взаимодействие на редица фактори в историята на Земята като заледявания, движение на континентите, вулканична дейност, отичане на реките, които в комбинация са оказвали влияние върху промяната на условията за съществуване, създавайки предпоставки за еволюция на видовете и формирането на видово разнообразие в зависимост от географското им разпределение.
Основите на биогеографията като наука са поставени от английския учен Алфред Уолъс.
Биогеографското райониране на Европейската агенция за околна среда разделя Европа на 10 района. В България попадат три от тях – континентален, алпийски и черноморски биогеографски райони, а в южната част на страната има и средиземноморско влияние.
Черен цвят

Черният е най-тъмния цвят, като тук думата цвят се използва условно, тъй като по дефиниция черното е ахроматично, тоест липса на цвят. Физически погледнато черното е пълна липса, когато говорим за светлинни източници или цялостно поглъщане, когато става въпрос за осветени обекти на светлината по целия диапазон на видимия спектър. Като цвят е противоположно на бялото и често представлява тъмното в контраст със светлината. Що се отнася до човешкото възприятие черното е относително и често при обект попаднал в ниския край на динамичния обхват на човешкото зрение, например предмет в много силна сянка, много тъмни цветове могат да се възприемат грешно за черни, а при по-добра осветеност те да са със собствен цвят.
В изобразителното изкуство е един от двата основни ахроматични цветове заедно с бялото. От черното се произвеждат множество сложни вторични цветове, като при смесването му с основните има способността да ги затъмнява. В съчетание с другия основен неутрален цвят - бялото, се образува и единствения неутрален вторичен цвят - сиво.
Black Sea Naval Force

The Black Sea Naval Force (also known as BLACKSEAFOR or the Black Sea Naval Cooperation Task Group) is a Black Sea naval cooperation program established in 2001 on the initiative of Turkey with the participation of Bulgaria, Romania, Ukraine, Russia and Georgia.
The original purpose of BLACKSEAFOR was "to cooperatively promote security and stability in the Black Sea maritime area and beyond, strengthen friendship and good neighborly relations among the regional States, and increase interoperability among those states' naval forces".
The BLACKSEAFOR has conducted several joint naval drills since its formation, however it has been suspended several times. The 2008 Russo-Georgian war lead Georgia to suspend its involvement in BLACKSEAFOR drills and Russia to refuse to take part in drills involving Georgia. The partnership was effectively suspended in 2014 following the Russian annexation of Crimea and War in Donbas. In 2015, after a Russian plane was shot down by Turkish forces, Russia suspended its BLACKSEAFOR membership.
Ushi Cliffs

Ushi Cliffs (Bulgarian: скат Уши, ‘Skat Ushi’ \'skat u-'shi\) are the precipitous rocky cliffs extending 2.7 km in northwest-southeast direction and 600 m wide, rising to 1500 m on Oscar II Coast in Graham Land. They are situated in the south foothills of Roundel Dome, surmounting upper Flask Glacier to the south. Named after the settlement of Ushi in Western Bulgaria.
Ushi Cliffs are located at 65°39′50″S 63°16′25″W﻿ / ﻿65.66389°S 63.27361°W﻿ / -65.66389; -63.27361, which is 18.6 km south-southwest of Madrid Dome, 8.15 km northwest of Peychinov Crag, and 20 km east-southeast of Mount Rouge on Graham Coast. British mapping in 1976.
This article includes information from the Antarctic Place-names Commission of Bulgaria which is used with permission.
Celtis glabrata

Celtis glabrata is a deciduous tree in the genus Celtis, native to parts of eastern Europe and western Asia. Its Turkish common name is dahum.
Celtis glabrata is a large shrub or a small tree.
Celtis glabrata is known from scattered locations in southeastern Europe and western Asia, including Bulgaria, Romania, North Macedonia, Greece, Ukraine (Crimea), southern Russia, Armenia, Azerbaijan, Georgia, Turkey, Lebanon, and Syria.
It is generally found in dry and rocky areas, including inland cliffs and mountainsides, from sea level up to 900 meters elevation.
Cape Emine

Cape Emine (Bulgarian: Нос Емине [ˈnɔs ˈɛminɛ]) is a headland located at the Bulgarian Black Sea Coast. It is located 79 kilometres (49 mi) south of Varna, 55 km (34 mi) north of Burgas and 14 km (9 mi) south of Obzor. It forms the tip of Stara Planina. Cape Emine is said to be Bulgaria's stormiest cape.
In the Middle Ages, there was a fortress called Emona on Cape Emine. Its name was derived from Aemon, the ancient name for Stara Planina. Nowadays, only some ruins of the fortress are left. There are also remnants of a monastery and a lighthouse. The village of Emona is located nearby.
Cape Emine is the endpoint of the European walking route E3 (its Bulgarian section is also known as "Kom–Emine").
Sea Garden (Burgas)

The Sea Garden (Bulgarian: Морска градина, Morska gradina) is the Bulgarian port city of Burgas' largest and best known public park. It is located along the city's coast on the Black Sea and it is an important tourist attraction and a national monument of landscape architecture on the Balkans.
Near the Sea Garden is located one of the most popular district of Burgas - district of Lazur. The area of the park is around 800 decares. The park is planted with trees and shrubs. In those areas there are many sculptures sparsed around. The most important monument probably is the monument of Alexander Pushkin.
The first trees in the park were planted by the soldiers of the 24th Infantry Regiment (created in 1889).
In 1910 the architect Georgi Duhtev (* August 7, 1885; † November 9, 1955) was hired by the Municipality of Burgas to start the construction of the Sea Garden. The young architect became the governor of the Borisova Gradina in Sofia. He turned the swamp between the city and the sea into one of the most beautiful parks in Bulgaria. Thanks to his passion for exotic plants, today there are hundreds of plants in the Garden from all continents, and the old part of the Sea Garden, or quarter, is a monument to the art of landscape design and gardening.
In 1936 the first bay is opened and two years later in 1938 the Marine Casino is built.
In 1975 a new bay is built with steel-reinforced concrete structure.
中国皇帝

中国历史上的君主最初被称为后、帝、皇、王、天子等。皇帝称号则始创于公元前221年的秦朝，秦始皇以自己一統海內的功绩为傲，认为自己德高「三皇」、功蓋「五帝」，古往今来的统治者无人能及，决意用新的称号以示自己的尊贵身份，遂创号“皇帝”，自己称“始皇帝”，规定后世称“二世皇帝”、“三世皇帝”，乃至千秋万世。与“皇帝”称号相对应的，秦始皇还创立并推行了一整套中央直接统治地方、加强中央集权、巩固皇帝政治權力的国家机制。这一整套体制在秦朝被民乱和战国诸侯后裔推翻后，被汉朝承袭并加以巩固，并随“皇帝”的称号流传后世。自秦始皇创制“皇帝”称号以来，中国后世王朝的最高君主纷纷以“皇帝”为号；而秦始皇创制以“皇帝”为最高、最权威统治者的国家体制，也被称为帝制。秦始皇另外規定，皇帝的命令称做「詔」，自稱为「朕」。
对皇帝的尊称历代不同，当面称呼皇帝有“陛下”、“吾皇”、“圣上”、“今上”、“皇上”、“万岁（萬歲爺）”等尊称，私下提及皇帝则需使用「聖人」、「官家」、「大家」、「主上」、「天家」、「縣官」、「至尊」、「萬乘」、「御駕」、「聖駕」、「上」等尊称。在中国大一统时期，被公认为“皇帝”的君主只能有1人，这些大型王朝统治着中国的大部分地区，并取得周围地区名义或實際上的臣服，如此才能被認定为“正统”。“正统”政权往往被称为“某朝”、“某代”、“大某”，而不称为“某国”；而在大分裂时期，中国本土没有公认正统的皇帝，但同时有两个或数个中小型王朝并立（如三國時代，魏汉吳三朝並立，並且出現了魏文帝、漢昭烈帝、吳大帝等3位皇帝分治天下），亦取得其周边地区臣服，这些中小型王朝的实力超过了一般的“国”，公开称“皇帝”，并互相质疑对方的“正统性”，却始终没能实现一统海内的功绩，因為只要這些中小型王朝統一天下，平定海內外，就可以晉升為大一統王朝。如南北朝时与五代十国时期，三國時期時，亦有魏、汉、吳等三大王朝互相對峙；另外历史上某些政权统治区域相对较小，其君主在自己的国内称皇帝或王，对外则臣服于某一政权，这些不被二十四史体系认同为正统的“皇帝”，实际仅相当于“国王”，如历史上南唐國，其第三任國主李煜就对内称皇帝，並对北宋称臣。此类政權的称谓仅仅是“某国”，而不能称“某朝代”。中国历史上最早的正统朝代的标志之一是相傳為夏朝大禹制作的九鼎，传至周代，到秦朝末年失传；自秦朝開始，中國第一位皇帝贏政（始皇帝）创制了皇帝称号，並改以传国玉玺以及金龍作為正统皇朝的标志，然而该玉玺几经失传、后世所谓重新发现者又多是伪作，故而玉璽自西晋以后已经基本丧失了其标志性地位。
中国帝制同其皇帝头衔一直延续到1912年2月12日末代皇帝愛新覺羅溥儀退位，至此中国帝制结束；中国国体转为因辛亥革命而建立的共和国，法统也依《清帝退位诏书》传至中華民國。进入民国时期，雖有袁世凯筹备中华帝国并自称皇帝、張勳復辟等事件，但都以失敗告終。按照柏杨在《中国人史纲》的说法，至此在中国君主制与帝国时期，中國歷史上共出现了83个王朝，从黄帝到清遜帝溥儀，共有559个帝王，包括397个皇帝、162个王。历代中国的皇帝中，寿命最长的皇帝为清高宗弘历（乾隆帝），享壽89岁，寿命最短的皇帝是东汉殇帝刘隆，不满2岁即驾崩。在位时间最长的皇帝是清聖祖玄烨（康熙帝），在位近62年；在位时间最短的是金末帝完颜承麟，在位仅30分鐘。在中国历史上，仅有1位得到普遍承认的女皇帝，北魏曾發生以女嬰代替來稱帝的事件，但沒有實質施政，還因此導致了哗变，而真正有權的女皇帝，是为唐朝时的高宗皇后武氏，她篡唐建「周」（史称武周），尊号“则天大圣皇帝”，即后世谓“武则天”、又稱「武皇」的女人，其晚年退位将政权复归于自己的兒子，恢复了唐朝的統治，死后更是去帝號，以唐高宗皇后的身份合葬于乾陵。唐朝之後雖然有多位皇太后臨朝稱制（如清朝慈禧太后），具有皇帝實權，但僅是有實無名，沒有尊號，所以未再出現真正登基、擁有皇帝頭銜的女皇帝政权出现。
在上古三皇五帝時代至夏、商時中国最高统治者生前的稱號为“后”；從商朝開始，君主生前稱“王”，死後改稱為“帝”；如黃帝、后羿、后稷、帝嚳、帝堯、帝紂等。
從周朝起，最高首領称为“天子”，周室稱“王”作為天子的尊号，如周武王、周平王等。然而早在西周，楚国因反对周天子的统治已自称为王，及至战国，随着周天子彻底失势，陆续发生了徐州相王与五國相王等事件，使得本应是天下之主的王號成为单纯的一国之君號，不再有尊崇地位。
公元前288年，秦昭襄王曾自称“西帝”，并派大臣魏冉出使齐国，推舉齐湣王为“东帝”。招致各方諸侯國的憤怒，在巨大压力下取消，齊王、秦王见称帝不得人心而取消了帝号。
秦朝建立后，因嬴政认为自己“德兼三皇、功盖五帝”，不愿沿用已经沦为一般国君称号的“王”，而建立“皇帝”一词作为最高统治者的正式称谓，自此以后“皇帝”取代了“帝”、“皇”、“后”與“王”，成为此后两千年来中国帝王專制社会最高统治者的称呼，並仍然與“天子”交互使用。
中国自秦朝以后的君主虽然大多数以皇帝做为天子的尊号，但仍有相当部分的君主不称皇帝。比如：秦王子嬰、西楚霸王项羽、三國時期燕王公孫淵、前秦天王苻坚、十六国北燕及五凉的君主、五代十国吴越、马楚及荆南的半独立政权、明鄭延平王鄭成功、大明永和中興王朱一貴、順天政權盟主大元帥林爽文、太平天国天王洪秀全等。本表基于只录入皇帝的原则，所以皇帝人数和该政权的实际君主数，并不相同。比如：清代十二位君主，但努尔哈赤只是后金大汗不是大清皇帝，所以不计入皇帝人数（追尊為清太祖）。生前未称皇帝但后来被追封为皇帝者，比如：曹操、孙坚、司马懿、司马师、司马昭、高欢、高澄、宇文泰、宇文觉、李克用、杨行密、徐温、王审知、李继迁、李德明、多爾袞等人，并不被纳入该列表。若包含追尊皇帝，中國共有263任皇帝。以下列表中實際掌權的“朝代”與“独立政权”（又稱分朝）一律以粗體字來標示，而沒有使用粗體字的往往都是以“失敗告終的政權”或者是向朝廷示忠並且不寻求统治整个中国的“半独立政权”為主。如大渤海、大中國、大封民、大理國、大长和、大天兴、大义宁、滿洲國、兴辽、南越、閩越、东夏等虽建立在中国传统地域范围之内，但其自身定位并非为中國的政權或不寻求统治整个中国的政权，因此不納入該列表內。另外，秘密结社政权也不納入該列表內。
贵人

贵人，中国古代皇帝嫔妃的等级之一。
贵人作为对妃嫔的非正式尊称在西汉时已经出现，如孝成许皇后被废後，因居於長定宮而有长定贵人之稱；漢成帝皇后赵飞燕正式册立前曾被妹妹称为贵人，但并非确切的法定位号。
东汉光武帝裁减后宫诸妃名目，总共分为五级：皇后、贵人、美人、宫人、采女。贵人始正式列為皇帝妃嬪位號，且為第一等，仅次于皇后。
魏晉南北朝，贵人是仅次于皇后的三夫人之末，如南北宋朝的贵妃、贵嫔、贵人并称「三夫人」。
北魏时，后宫等级为：皇后、左右昭仪、贵人、夫人等。贵人是第三等级，也算较高的封号。
在清朝，后宫分为八个等级：皇后、皇贵妃、贵妃、妃、嫔、贵人、常在、答应。贵人是第六个等级的妃嫔，地位比较低下。
貴人也是朝鮮王朝後宮嬪御等級之一，為從一品內命婦，地位次於嬪，而在昭儀之上。
貴人也是越南阮朝的後宮位號之一，為第七級，稱為七階貴人（越南文：Thất giai Quý nhân）
贵妃

贵妃，中国古代皇帝妃嫔的封号。一般为皇帝高级妾室封号，地位与亲王的正妻亲王妃相当。
汉、晋时代，贵妃偶用于非正式场合对高级妃嫔的尊称，并非正式爵位。
南朝宋孝武帝，始正式置贵妃为后宫封号，位比相国，与貴嬪、贵人号称三夫人。后代多沿用其名。
唐时，贵妃是仅次于皇后的封号。唐初，皇后之下设贵妃、淑妃、德妃、贤妃，并称四夫人，爵位正一品。玄宗开元年间后宫封号改制，设惠妃、丽妃、华妃三妃取代四妃。开元十二年（724年），王皇后被废，玄宗特赐武氏为惠妃，另有丽妃赵氏、华妃刘氏。开元二十三年（735年），皇甫德儀逝世被追赠为淑妃。其后，天宝年间又册杨氏为贵妃。后世的唐朝皇帝，册封妃子的封号仍为贵妃、淑妃、德妃、贤妃。但因唐朝在代宗至懿宗其間，除了德宗在貴妃王氏薨逝前冊立為皇后以外(只實際上只當了三天皇后)，唐朝皇帝長期沒有冊立皇后，只以四妃(貴妃、淑妃、德妃、賢妃)攝六宮事(署任皇后職務)，所以雖實則上是嫡妻，但名份上仍只是妾，若下任皇帝非其所出，並非必須尊為皇太后或追諡、尊贈為皇后，因此亦非下任皇帝名義上之嫡母，例如代宗之崔贵妃。
明朝时，宮中皇妃的封号有很多，如顺妃、宁妃等，但贵妃仍是最高级的封号。明中后期又有皇贵妃的封号，贵妃位降一级。
清朝的后宫品级为：皇后、皇贵妃、贵妃，妃、嫔、贵人、常在、答应、官女子。贵妃是后宫第三等封号。
嫡妻

嫡妻，或稱正妻、正宮、正房、正室、正配，俗稱大老婆、大婆、大太太，是一夫多妻家庭裡面禮制上與丈夫平等的妻子。東亞古代男子一般同時只能有1位正妻，称为嫡妻。妻所生的子女為嫡子女，與妾所生的庶子女相對。而同父的子女不論嫡庶，均以嫡妻為母，庶子女之生母只能稱為娘，嫡妻之父母兄弟姊妹方為丈夫之姻親，兩個家族互相牽連，亦為丈夫之子女的外祖父母、舅父、姨母，妾之父母兄弟姊妹則與夫家較無親屬關係。在某些地域或時代，嫡妻、庶妻（側室）地位差異大。首任嫡妻稱為元配，又稱為髮妻，元配逝世或離異後再娶的嫡妻，則稱為繼室或填房。嫡妻的身分常受法律保護，如古代巴比倫王國的《漢摩拉比法典》即規定，自由民娶妻必須和她締結婚約，否則不承認嫡妻的身分。現代法律如《中華民國民法》亦規定人民結婚應以書面方式為之，並向戶政機關登記，否則婚姻無效。
正妻与丈夫待遇平等的，在服制、车制等礼仪制度方面享受同等待遇。
男子娶妻，一般需要娶背景相当的女子，娶亲之时通过婚书写明双方家庭门第、嫡庶、年龄等资料。於古中國某些朝代例如唐代，如果弄虚作假使男子娶到不相称的女子，无论女方地位高于还是低于男方，这段婚姻通常都会被强制解除，且追究作假一方的法律责任。中國古代皇帝的嫡妻稱皇后，在待遇上，她的袆衣和皇帝的十二章衣，其裨、纽、约、佩、绶等配件便是完全相同的。而皇帝的妾侍統稱嬪妃，依品級區分，以清朝為例，最高級者稱皇貴妃，最低級者稱答應。無論是皇后或是後宮嬪妃，皆須通過采選，由皇帝御旨冊封，講究門當戶對，一般民女難以嫁入皇家。在古日本，德川幕府征夷大將軍之嫡妻稱為御台所，必須是公家出身。
娶妻的仪式非常隆重，周代周天子娶妻前后历时一年多，诸侯则超过半年。后世娶妻仪式虽然简化，但仍包括聘书、礼书、迎书等三样文件（三書），经过纳采、问名、纳吉（又称过文定）、纳徵、请期（又称乞日）和亲迎（或迎亲）六个步骤（六禮）。有时男子还须亲自射雁以供奠雁仪式之用，有些朝代男子需准备诗歌做催妆诗之用。
丈夫通常只有在妻子犯七出時才能給她下休書，但有些朝代頒布規定，即使犯七出，但符合以下三个条件的任何一条的，就不准丈夫休妻（三不去）：第一，经历或主持了公公或者婆婆的丧礼；第二，娶时男方地位不高，后来富贵的，也即是所谓的不去“糟糠之妻”；第三，妻子的家族散亡，假如妻子被休則無家可歸。
中古世紀的歐洲因為信奉基督宗教而採行一夫一妻制，但各國王室君主有時除了迎娶一位正宮的王后之外，還會包養情婦，稱姬侍，她們和中國古代的嬪妃不同，沒有君主家眷的身分，大多只是在宮裡服侍的婢女，並和君主維持一定程度的性關係，所生的孩子也無權繼承王位。雖然如此，但姬侍可能因為君主的恩寵而獲得豐厚的賞賜和財富。至近現代，就算是王族也不允許納妾，王室成員只能有一位合法配偶，如英國的威廉親王唯一的正妻就是凱薩琳王妃，不能再與其他女性結婚或收為妾侍。且在現代王室之中，甚至連離婚和再婚的條件都極為嚴苛，例如現任英國國王查爾斯三世與元配黛安娜王妃離婚後，王室成員大多反對他再娶。後來他雖然再婚，但也是等到當時在位的女王伊麗莎白二世同意後，查爾斯三世的第二任妻子卡蜜拉才得以在丈夫登基後使用王后陛下頭銜（英語：Her Majesty The Queen Consort），而不是更低一級的伴妃殿下（英語：Her Royal Highness The Princess Consort）。
古人常為迎娶顯貴之妻，把元配的嫡妻降格為妾室，例如陈宣帝於江陵任官時，獲梁元帝賞識，將外甥女柳氏許配給他。陳宣帝娶皇室貴女，因此貶謫元配錢氏為妾侍，以柳氏為嫡妻。待陳宣帝即位後，封柳氏為皇后，錢氏為貴妃。唐代以後，朝廷不許民眾把正妻降为妾；若同時有多於一名嫡妻，元配以外之嫡妻均稱為平妻。宋代之前，古中國只有贾充等数人因特殊情况得到皇帝许可而有地位相等的左右夫人。在宋元之前的古中國多数朝代，无特殊许可而有两位正妻的行为，会被处以一年以上徒刑和相应的杖刑处分，并被强制离婚；後世漸趨寬鬆，明清時期有不少男性都有平妻，通常以兼祧的名義為之，但平妻的妻子身份在绝大多数情况下不受法律保护。民初，政府曾允許人民納妾，至今已廢止相關規定。
帽子

帽子是戴在頭部的服飾，有遮陽、擋雨、防塵、美觀、保護頭部等用途。人们戴帽子的原因有很多，包括防风雨、大学毕业典礼等礼仪原因、宗教原因、安全或作为时尚配饰。结合了机械特征（如遮阳帽、尖刺、翻领、支架或啤酒杯架）的帽子属于头饰的更广泛类别。
在过去，帽子是社会地位的象征。在军队中，帽子可以表示国籍、兵种、军衔或军团。警察通常戴具有特色的帽子，比如加拿大皇家骑警所戴的鸭舌帽或大檐帽。
有些帽子有防护功能。例如，安全帽保护建筑工人的头部免受落物砸伤，英国警察的护卫帽​（英语）保护警官的头部，太阳帽遮挡面部和肩膀免受阳光照射，牛仔帽可防晒防雨，带有可折叠护耳的乌尚卡皮帽可保持头部和耳朵温暖。
有些帽子用于礼仪目的，比如大学毕业典礼上戴（或携带）的学位帽。有些帽子是特定职业的成员戴的，比如厨师戴的无边便帽​（英语），或基督教主教戴的主教冠。
某些宗教的信徒经常戴帽子，比如锡克教徒戴的头巾，或者是基督教女性在祷告和礼拜时所佩戴的教堂帽​（英语），用作头部遮盖​（英语）。
虽然公元前3000年之前没有太多关于帽子的官方记录，但帽子可能在那之前就很常见了。27,000至30,000年前的维伦多夫的维纳斯小雕像可能描绘了一位戴着编织帽的女性。已知最早确认的帽子之一是一位青铜时代的男人（绰号奥茨）戴的，他的尸体（包括他的帽子）被发现在奥地利和意大利之间的一座山里，大约公元前3250年他一直住在那里。人们发现他戴着一顶带下巴带的熊皮帽，由几张兽皮缝在一起制成，基本上类似于没有帽檐的俄罗斯皮帽。
最早的帽子绘画之一出现在埃及底比斯的一幅墓葬壁画中，壁画描绘的是一名男子戴着一顶圆锥形
草帽，可追溯到公元前3200年左右。帽子在古埃及很常见。许多上流社会的埃及人剃光头发，然后用头饰遮住头发，以帮助他们保持凉爽。古代美索不达米亚人经常戴圆锥形帽子或形状有点像倒置花瓶的帽子。
其他早期帽子包括Pileus​（英语）（一种简单的骷髅状帽子）；弗里吉亚帽（希腊和罗马的自由奴隶戴的帽子）（在美国独立战争和法国大革命期间成为标志性帽子，作为反对君主制争取自由的斗争的象征）；以及希腊Petasos​（英语）（已知第一顶有帽檐的帽子）。妇女戴面纱、头巾、兜帽、帽子和头巾。
和奥兹一样，图伦男子至今仍戴着帽子，他可能死于公元前400年左右的丹麦沼泽，沼泽地将他制成了木乃伊。他戴着一顶用羊皮和羊毛制成的尖顶帽，用一条皮绳系在下巴下。
据说，毡帽制帽业​（英语）的守护神克莱门特 (爱尔兰)​（英语）在公元800年左右用亚麻纤维填充凉鞋以保护双脚时发现了毛毡。
在中世纪，帽子是社会地位的标志，用于区分特定群体。1215年第四次拉特兰会议要求所有犹太人必须戴上Jewish hat​（英语）（“犹太帽”）以表明身份，将他们标记为反犹太主义的目标。帽子通常是黄色的，有尖头的，也有方头的。
在中世纪，女性的帽子种类繁多，从简单的围巾到精致的Hennin​（英语），并且象征着社会地位。16世纪末，女性开始佩戴与男性朝臣相似的结构化帽子。“女帽匠”一词源自意大利城市米兰，18世纪这里出产的帽子品质最佳。女帽匠传统上是女性的职业，女帽匠不仅制作帽子和软帽，还选择蕾丝、饰边和配饰来完善服装。
19世纪上半叶，女性戴的帽子逐渐变大，上面装饰着丝带、花朵、羽毛和纱布边饰​（英语）。到19世纪末，出现了许多其他款式，其中包括宽边平顶帽、花盆帽和无边便帽。到20世纪20年代中期，当女性开始剪短头发时，她们选择了像头盔一样紧贴头部的帽子。
参加赛马比赛时戴帽子的传统始于英国皇家爱斯科特赛马会，该赛马会有着严格的着装要求。皇家赛马场内的所有宾客都必须戴帽子。这一传统也被其他赛马比赛所沿用，比如美国的肯塔基赛马会。
20世纪80年代，华丽的帽子风靡一时。21世纪初，华丽的帽子又卷土重来。新一波年轻有竞争力的制帽师设计出各种帽子，包括头巾帽、错视效果毡帽和用真人头发制成的高头饰。一些新的帽子系列被描述为“可穿戴的雕塑”。许多流行歌星，包括Lady Gaga，都曾委托别人制作帽子作为宣传噱头。
伦敦最著名的制帽商之一是位于圣詹姆斯街​（英语）的James Lock & Co.​（英语）。这家商店声称是世界上仍在营业的最古老的制帽店。另一家是位于鱼街山6号的 Sharp & Davis。
20世纪后期，各博物馆都将伦敦的David Shilling​（英语）誉为全世界帽子的革新者。著名的比利时帽子设计师是Elvis Pompilio​（英语）（皇家委任状持有人），欧洲皇室成员都佩戴过他们的帽子。
Philip Treacy​（英语）OBE是一位爱尔兰女帽商，顶级设计师曾委托他制作帽子，并在皇室婚礼上佩戴。在北美，著名的牛仔帽制造商Stetson​（英语）为加拿大皇家骑警和德克萨斯游骑兵制作帽饰。John Cavanagh (hatter)​（英语）是著名的美国制帽商之一。意大利帽子制造商Borsalino为好莱坞明星以及世界富豪和名人提供帽子。
腓立比收藏馆是德国企业家迪特·腓立比在基尔克尔收集的一系列宗教头饰。该收藏馆有500多顶帽子，目前是世界上最大的牧师、教会和宗教头饰收藏馆。
以下列出幾種常見的帽子款式，詳見帽子款式列表.
帽子戲法

帽子戲法（英語：hat-trick）这个词语的本意來自马戏团的杂技演员，因要同时耍弄三顶帽子，交叉、轮流、滚动式的戴在头上，后来常被用在体育比賽中，指在一場運動賽事中，連續三次建立功績，或完成次數為三的其他任務。例如在足球或冰球賽事中，一名球員獲得三次入球；或是在板球賽事中，一名投球手連續三次投中三柱門而將對方球員淘汰出局。
「帽子戲法」一詞源於英國的板球運動。1858年，在英格蘭謝菲爾德海德公園球場舉行的一場全英11人隊與哈蘭姆隊的板球比賽裡，全英11人隊的投球手赫斯費爾德·哈門·史帝文生連續三次投中三柱門而淘汰對方三名球員，獲得一頂「帽子」的獎賞。1865年，路易斯·卡羅出版《愛麗絲夢遊仙境》，其中的第七章：瘋狂下午茶出現一位瘋帽匠，能以帽子變出各種把戲。1878年，「帽子戲法」（hat-trick）一詞正式出現在印刷文件上。後來「帽子戲法」被引用到足球中，其含意就是「在一場比賽中，一名球員射入三個入球」。
帽子戲法在足球賽中是指一名足球員在一場賽事中進三球或以上，也可以用來指稱其他次數等於三的成就。如該球員能在一場賽事中完成帽子戲法，完場後該球員可以將該場賽事使用的皮球帶走並留作紀念。以下為世界足坛千奇百怪之帽子戏法：
除了体育领域，“帽子戏法”的应用范围也能拓展至其他领域的灵活运用，人们用它来形容任何连续3次的卓越成功。
“帽子戏法”的说法，在中国流行较晚，大约始于中译本《贝利自传》的问世。例如前英国首相撒切尔夫人，三度竞选连获成功，这史无前例的成就，美国《时代周刊》当时称之为“玛格丽特·撒切尔帽子戏法”。
铁帽子王

铁帽子王是对清代世袭罔替的宗室王爵的俗稱。清皇朝建立后，建立了一整套封爵制度，皇族爵位即是这个制度的组成部分之一。当时确定的皇族爵位共有十二等，依次为和硕亲王、多罗郡王、多罗贝勒、固山贝子、奉恩镇国公、奉恩辅国公、不入八分镇国公、不入八分辅国公、镇国将军、辅国将军、奉国将军和奉恩将军。其中輔國將軍以上還分世襲罔替和世襲遞降兩種。一般情況下，因功封王爵者多屬世襲罔替。由於罔替性質之爵位世襲次數無限、而且承襲者爵位完全無需遞降，實際情況等同整個家族嫡子永保同等爵位，而中西傳統皆多以帽子比喻一個人的官職、爵位，此等「永續」「爵位」被類比成帶上了一頂「鐵」打（極不易喪失）的「帽子」（官位、爵位），故俗稱「鐵帽子王」。
鐵帽子王是世襲罔替的王爵，和其他親王相比享有的特權主要有三項：
清朝共有十二位王的后人在继承爵位时无需降级，作为皇帝对其功劳的赏赐，俗称为铁帽子王。这十二位王中，有八位是在清朝开国之初立下战功的皇亲宗室，有些担任八旗的旗主，另外四位是中后期在政治斗争中得到皇帝重用而受封。
鳳飛飛

林秋鸞（1953年8月20日—2012年1月3日），藝名鳳飛飛，綽號帽子歌后、勞工天使等，臺灣女歌手、演員、主持人。至今，她在臺灣、中國大陸及東南亞華語社群具有舉足輕重的地位。
她的演藝生涯約開始於1970年代初期。後來，她以《掌聲響起》、《我是一片雲》等，而廣為人知。她也於侯孝賢導演之電影作品《就是溜溜的她》及《風兒踢踏踩》擔任女主角。2012年1月3日，她因肺癌（肺腺癌）惡化等，於聖德肋撒醫院過世。在臨終前欲隱瞞死訊2年，但兒子跟助理阻止，最後決定辦完後事，於逝後41天(2月13日)，才對外宣布。
她於1980年至1984年連續獲提名於金鐘獎最佳女歌手獎項，並於1982年及1983年獲頒該獎項，為史上唯一蟬聯此獎項的女歌星。她也曾獲提名於金鐘獎最佳綜藝節目主持人獎獎項，其主持之節目亦二度入圍金鐘獎最佳綜藝節目獎獎項。2013年，臺灣演藝界人士分別在第24屆金曲獎及第48屆金鐘獎頒予她「特別貢獻獎」獎項。
1953年，鳳飛飛出生于桃園縣大溪鎮。1967年，14歲的鳳飛飛離家到臺北縣三重市租屋，參加台北市民聲廣播電台歌唱訓練班2期共6個月的課程，受教於資深歌手駱明。課程結束後，鳳飛飛參加民聲廣播電台的歌唱比賽，决赛演唱歌曲〈王昭君〉败北，但在後兩屆的比赛中都獲得冠軍。之後，鳳飛飛取了第一個藝名:林茜，
駱明 帶著她和其他學生到台北市蓬萊閣餐廳駐唱。多年後2012年，駱明 拿出珍藏45年的民聲廣播電台歌唱訓練班報名表，表上有鳳飛飛當時以本名「林秋鸞」的親筆簽名。
1971年9月，鳳飛飛灌錄生平第一首歌曲《初見一日》，收錄於《歌林金曲唱片》。同年11月參演華視開台大戲《燕雙飛》及演唱同名主題曲;並採納製作人張宗榮的建議，將藝名改為「鳳飛飛」
1972年1月，鳳飛飛加盟海山唱片；3月時，推出個人首張專輯《祝你幸福》。
自1973年起，鳳飛飛的演藝事業開始多元發展。該年2月，鳳飛飛首次登陆中視綜藝節目《金曲獎》，演唱〈紅薔薇〉，這也是鳳飛飛首次以歌手的身分上電視演唱；同月，與中視簽下基本歌星合約，並參與主持中視綜藝節目《每日一星》。
1975年3月，鳳飛飛加盟台視，並參與錄製白嘉莉主持的《銀河璇宮》，同月參與電視專輯《歌星之夜》。
1975年4月4日，鳳飛飛在台北市中山堂舉辦第一次歌友聯歡會。
1976年7月，鳳飛飛在台視主持台灣史上第二個現場直播綜藝節目《我愛周末》，也是她第一次擔綱主持綜藝節目。同年9月，鳳飛飛與海山唱片爆發合約糾紛並跳槽歌林唱片，她推出加盟歌林後的首張專輯《星語》，當月榮獲《電視綜合週刊》舉辦的第一屆「電視金像獎」年度最佳電視歌星榜首。
1978年6月，鳳飛飛第一次參演電影《春寒》；12月時，鳳飛飛因節目表演時有人開黃腔，被連累遭到行政院新聞局的「歌監」，禁止公開演出三個月。
1979年1月，鳳飛飛赴紐約主持「自由藝人愛國慈善義演會」，返台獲中國國民黨中央海外工作會、文化工作會和行政院新聞局頒獎表揚。
1980年3月，鳳飛飛與香港旅遊業商人趙宏琦註冊結婚。1980年8月，鳳飛飛舉行首次台灣巡迴演出，分別在台北市狄斯角夜總會、台中市聯美大歌廳、台南市元寶大歌廳以及高雄市喜相逢大歌廳登台表演。同年，鳳飛飛和鄧麗君一起入圍第15屆金鐘獎設立的首屆「女歌星演員獎」，共同角逐該獎項。
1981年10月，她以僑胞身分返台參加中華民國國慶閱兵大典，獲僑委會頒贈「愛國僑胞獎」；並赴台中加工出口區（位於今台中市潭子區）及楠梓加工出口區（位於今高雄市楠梓區）訪問，被譽為「勞工天使」。同年，鳳飛飛再度入圍第16屆金鐘獎「女歌星演員獎」。
1982年1月10日，凤飞飞於國父紀念館舉行「鳳情千千萬－三民主義飛向大陸義演會」，籌款新台幣300萬元全數捐給中國大陸災胞救濟總會（救總）做為空飄基金，並獲救濟總會頒贈感謝狀。3月13日，鳳飛飛榮獲第17屆金鐘獎「女歌星演員獎」，由該獎項首屆得主鄧麗君頒獎，這是兩位巨星唯一一次同台的珍貴歷史畫面。
1983年3月，鳳飛飛再度角逐並蟬聯第18屆金鐘獎「女歌星演員獎」，她成為該獎項史上第一位也是唯一蟬聯的歌后（1980年-1984年連續五年入圍金鐘獎）。7月2日，鳳飛飛在台北市立中山醫院接受右耳手術，替右耳裝上人工耳膜，治療12歲時因戲水所導致長達18年的耳疾。1983年8月7日，全台鳳迷在來來香格里拉大飯店（今台北喜來登大飯店）為鳳飛飛慶祝30歲生日，並宣佈將成立「鳳之友聯誼會」，此為台灣第一個非商業性質且有組織的歌友團體。
8月20日，「鳳之友聯誼會」正式成立；鳳迷自稱「彩虹」，尊稱鳳飛飛為「鳳姊」，趙宏琦為「鳳姊夫」，林鴻明為「鳳二哥」。直至2001年1月1日，「鳳之友聯誼會」更名為「鳳友會」。
1984年8月11日，中視《飛上彩虹》開播，此節目是鳳飛飛主持的第五個常態性綜藝節目，也是她婚後主持的第一個節目，該節目並於翌年獲得金鐘獎最佳綜藝節目獎提名。
1988年，鳳飛飛以主持的我愛彩虹再次獲得金鐘獎最佳綜藝節目獎提名，她也首度入圍最佳綜藝節目主持人獎。
1989年2月，鳳飛飛的獨子趙彣霖出生。
1990年，睽違歌壇三年的鳳飛飛發行全新國語專輯《浮世情懷》，首版銷售近30萬張。
1996年，鳳飛飛受邀參加中華民國時任總統李登輝的就職典禮，擔任演唱嘉賓，演唱代表作《掌聲響起》。
1997年4月，鳳飛飛主持台視《飛上彩虹》，搭檔為費玉清，由於收視不理想，於同年10月停播；該節目是鳳飛飛主持的第六個、也是最後一個常態性綜藝節目。
2000年2月，華視邀請鳳飛飛與張菲、費玉清共同錄製《龍虎綜藝王－新春特別節目》。
自2003年起，鳳飛飛約每隔兩年舉辦一次個人巡迴演唱會。
2011年5月时，鳳飛飛原訂6月至7月於臺北小巨蛋和高雄小巨蛋舉行演唱會，但因為她籌備練唱時發現聲帶有異樣而延期，並且於休養治療期間發現罹患肺腺癌影響到聲帶，決定取消演唱會並尋求治療。
2012年1月3日，凌晨3時19分，鳳飛飛因病情惡化於香港聖德肋撒醫院病逝；2月12日，骨灰長眠於故鄉桃園大溪的佛光山寶塔寺。同年5月16日，中華民國時任總統馬英九公布鳳飛飛褒揚令，褒揚令中稱鳳飛飛為「庶民歌后」；鳳飛飛獨子趙彣霖於同月15日赴台灣領取鳳飛飛的褒揚令時，由於家屬不希望對外公開，所以總統府未公開該行程。
2013年7月6日，鳳飛飛獲追頒第24屆金曲獎「特別貢獻獎」；同年10月25日，再獲追頒第48屆金鐘獎「特別貢獻獎」。
2019年8月20日，Google doodle紀念鳳飛飛66歲冥誕。
鳳飛飛的歌唱特色在於其高超的轉音技巧，及對不同歌曲有不同詮釋，在歌曲中可以聽見她時而感傷、悠美、嬌羞或鏗鏘有力等不同表達方式，讓人百聽不厭。出道初期，鳳飛飛的發音咬字問題為其歌唱生涯的成長過程，在那個崇尚國語發音字正腔圓的時代，鳳飛飛演唱自己的歌曲時，常不自覺在歌詞中夾帶台灣國語發音。。
歌唱代表作有《祝你幸福》、《流水年華》、《楓葉情》、《我是一片雲》、《溫暖的秋天》、《奔向彩虹》、《愛不完的你》、《雁兒在林梢》、《一顆紅豆》、《我是中國人》、《追夢人》、《掌聲響起》、《想要彈同調》、《心肝寶貝》、《想要跟你飛》等。
學者李明璁等人的合著，將鳳飛飛「帽子歌后」的形象，作為進入電視時代後流行歌手樹立個人獨特形象的事例之一。據他們引述的統計，鳳飛飛共有52張唱片的封面採用戴帽子的造型（該統計認為鳳飛飛共有81張唱片）。
鳳飛飛填詞時，大多以筆名「雅志」為名。（除了《散發魅力》《最後的歌聲》由鳳飛飛名義填詞以外）
吊路灯

“吊路灯”或“挂路灯”是一句政治口号，源自于法语中的“À la lanterne!”（中文：“吊死在灯柱上！”，其中“Lanterne”在法语中表示“灯”或“灯柱”）。这句话首次使用于法国大革命初期，也就是1789年巴黎的夏天，在当时主要用于煽动暴民以私刑处死某人。这时的灯柱常被巴黎市民用作私刑的吊杆，来处死一些官员或贵族。
这一法国俗语的英式英语近义词是"String Them Up!"，美式英语则是"Hang 'Em High!"。中文在历史意义上最接近的一个词可能是“打倒...”。在当代中文互联网上，常用“吊路灯”形容这一行为，相近的词语包括具有左翼民粹主义和地狱笑话意味的形容被处决者（或被认为应该被处决者）的用语“路灯挂饰”。
在大革命时期的法国，路灯成为了民众和街头正义的象征。“吊路灯”这句口号在革命歌曲《啊，都会好（英语：Ça Ira）》中就有出现，曾从事法律工作的记者，也是雅各宾派社会活动家的卡米耶·德穆兰自称为“路灯律师”，他还写过一本题为“灯柱在对巴黎人说话”的小册子。随着共和政府的建立，路灯不再作为处决的工具，而是被断头台和革命法庭取代。然而“吊路灯”这一传统却以象征性形式留存下来，二十和二十一世纪的街头抗议常常也将不受欢迎政治人物的画像悬挂起来 。
法蒂玛之手

法蒂玛之手（阿拉伯语：خمسة khamsah，即“五”）是西亚以及北非地区常见的一种掌型护身符，在珠宝店和室内挂饰中很常見。穆斯林认为这一手掌为先知穆罕默德之女法蒂玛的右手，因此得名。法蒂玛之手在历史上对许多社区进行保护，傳統认为它可以防护邪恶之眼。在黎凡特（Levantine，指叙利亚、黎巴嫩、巴勒斯坦和约旦地区）的基督教徒中，这一护身符被称为“玛丽之手”，玛丽指耶稣基督之圣母玛利亚；而犹太人也逐渐开始使用这一标志，称为“米利暗之手”，米利暗指先知摩西之姐。
北非国家阿尔及利亚的国徽上正可以见到这个图案。
高中女生 (漫畫)

《高中女生》（日語：女子かう生）是日本漫畫家若井堅（日语：若井ケン），以女高中生日常為題材，所创作的日本漫畫作品。于2013年9月27日在双叶社的網路漫畫平台WEB Comic action（日语：WEBコミックアクション）开始连载，2014年4月10日开始发行单行本。台湾中文版由长鸿出版社代理，簡體中文電子版由布卡漫畫代理。
2018年9月12日发售第8卷时宣告改编为电视动画，並於2019年4月開始播出。
本作围绕以桃子为中心的三位高中女生搞笑而温馨的日常生活为故事内容，没有出现任何角色对话，只依靠角色动作和拟声词来推动故事的表达。
於2019年4月陸續在TOKYO MX、AT-X、BS富士開始播放。
有评价认为，虽然作者没有为主角配置对话，但通过行为间表现出三人的亲密友谊。
耶路撒冷十字

耶路撒冷十字（☩, Unicode U+2629），有时也被称作为“十字军十字”。是由一个被四个小希腊十字（所有臂長相等）所围绕的一个大希腊十字，所组成的纹章十字或基督教符号。
这个十字更简单的形式（大十字四端没有延伸）常被称为“十字军十字”，这是因为当年第一次十字军东征的时候，教宗烏爾巴諾二世将一面带有此标志的教宗旗给予了十字军战士。而且后来，这个十字也成为了耶路撒冷拉丁王国的标志。
据说，耶路撒冷十字中，四个小十字象征着四福音（玛窦福音、马尔谷福音、路加福音、若望福音），或者代表基督的福音从耶路撒冷传出的四个方向。而就整体来说，五个十字可以象征耶穌受難及摩西五经中的“五伤”，也被说成是代表最初五大基督教会（五大牧首區）。
耶路撒冷十字被用于格鲁吉亚国旗当中。耶路撒冷十字也被用作天主教上帝时间（Kairos（英语：Kairos (retreat)））静修的象征，每个参加者都会在该静修结束后获得该十字的挂饰。
耶路撒冷十字可能源自腓尼基，其形状可能是白色或绿色的八点十字，被称作马耳他十字。其中每个点都代表了真福八端中的一端。
有时，五十字中的大十字是以复式十字的形式存在，此时，其更倾向被成“耶路撒冷十字”。
東方基督教的教堂多以耶路撒冷十字作為平面設計，中央為講台，四方為座席。
耶路撒冷十字拥有一个U+2629 (☩)的标准字符编码，位于Miscellaneous Symbols（零杂符号）的符号表中。
埃爾金石雕

埃爾金石雕（英語：Elgin Marbles），另譯帕特农石雕（英語：Parthenon Marbles），是古希臘時期雕塑家菲狄亚斯及其助手創作的一組大理石雕，原藏於帕特农神庙和雅典衛城的其他建築中。
1801年第七代額爾金伯爵湯瑪斯·布魯斯从當時統治者希臘的奧斯曼帝國高門那裡獲得許可，將這些浮雕陸續從希臘運往英國。當時英國輿論對此有所爭議，而反對者中，詩人拜倫就直斥此舉形同搶劫。英國議會在一番爭辯之後，決定不追訴埃爾金的行為，而埃爾金則在1816年將這些石雕賣給了英國政府，最後藏於大英博物館。
1832年希臘獨立之後，希臘政府開始追索這些失去的石雕，多次要求英國政府物歸原主。2014年聯合國教科文組織從中協調，但最終大英博物館方面仍然拒絕歸還埃爾金石雕。
1798年11月，埃尔金侯爵获封英王遣土耳其苏丹大使（Ambassador Extraordinary and Minister Plenipotentiary of His Britannic Majesty to the Sublime Porte of Selim III, Sultan of Turkey），临走前他询问英国政府是否有意雇佣一些艺术家临摹帕特农神庙的雕塑，但收到了令人沮丧的回复。
于是他自己出资雇佣了乔凡尼·巴蒂斯塔·鲁西埃里在内的一批艺术家。虽然一开始他只是想临摹一些神庙里的雕塑作品，但随即发现神庙的保护状况相当糟糕，很多大理石雕被当地人拿走烧成了石灰以建造其他建筑。于是1801年埃尔金决定将帕特农神庙的雕塑搬回英国。
1812年整个搬迁项目完工，总共花去了他7万英镑。他本想用它们来装饰自己在邓弗姆林的家，但由于和妻子离婚引发个人经济危机，所以不得不把这些石雕卖掉还债。他以不足7万镑的价格将其卖给大英博物馆，拒绝了出价更高的拿破仑等人。
Stone sculptures of Southern Dynasties mausoleums

The stone sculptures of Southern Dynasties mausoleums (Chinese: 南朝陵墓石刻; pinyin: Náncháo Língmù Shíkè) are several groups of stone sculptures in Jiangsu Province, southeast China.
The stone sculptures are located in four areas: Nanjing, Jiangning, Danyang, and Jurong. They are Major National Historical and Cultural Sites in Jiangsu. The mausoleums of the Six Dynasties period of the Southern Dynasties cover areas in Nanjing.
These stone sculptures were first created in the Liu Song dynasty periods of the Southern Dynasties, about 1,500 years ago.
The vivid and elegant stone sculptures consist of: the Chinese unicorn (Qilin), Tianlu (a Chinese legendary animal), Bixie, stone columns, steles, and winged animals. They are the treasures of ancient stone art that reflect the cultural exchanges among China, Ancient Greece, and Ancient Persia.
A stone sculpture depicting Bixie is used as the city of Nanjing's icon.
Shrikhand

Shrikhand is a traditional sweet of the Indian subcontinent made from strained yogurt. It is often served as part of a thali (platter) or with puris (puffed deep-fried whole wheat bread). It is a traditional dessert in Gujarati and Marathi cuisine.
Both Gujaratis and Maharashtrians claim the invention of shrikhand. According to a popular legend, shrikhand was invented by traveling herders. To carry their yogurt more easily while traveling overnight, they strained out its whey. Since the strained yogurt became sour by morning, they mixed it with sugar to make it more palatable, leading to the creation of shrikhand.
According to food historian K. T. Achaya, shrikhand was first made around 500 BC. His book Indian Food: A Historical Companion states, "To dewater curd, it was hung in a muslin bag for a few hours; sugar and spices added to the mass yielded shikharini (identical with modern day shrikhand), first noted around 500 BC.” As seen below, this procedure is still followed today.
The 11th century Kannada poet Chavundaraya II gave a recipe for shikharini as strained yogurt mixed with flavorings and spices in his book on agriculture, the Lokopakara. The Soopa Shastra, a cookbook written in 1508 by the Jain king Mangarasa III, also mentions shrikhand.
To prepare shrikhand, yogurt is poured onto a cheesecloth. The cheesecloth is tied and hung for several hours to drain the whey. The strained yogurt is transferred to a bowl, and sugar, saffron, and cardamom are added. The mixture is whisked thoroughly to blend the flavors and impart a smooth, creamy texture. It is then covered, chilled for a few hours, and served. The prepared shrikhand may be garnished with almonds or pistachios before serving.
可可 (大熊貓)

可可（2019年6月26日—），原名「甜可」，第三批贈港大熊貓之一，雌性。2024年與雄性大熊貓安安定居香港海洋公園。
可可的母親是著名的美麗熊貓「漢媛」，故她又會被稱作「媛妹」，其雙胞胎哥哥名叫「麒麟」，也稱作「媛哥」。可可性情溫順、活潑好動，善於攀爬。
為慶祝中華人民共和國成立75周年，中央再向香港贈送兩隻大熊貓。中國大熊貓保護研究中心從近400隻大熊貓當中選出可可與安安，主要涉及兩方面的考慮：
交接前，中國大熊貓保護研究中心對安安、可可進行了全面健康評估，同時還安排專家和飼養員與香港海洋公園人員前來學習、參與一對大熊貓飼養的4名飼養員進行深入交流，讓他們熟悉和掌握安安、可可的性情和生活習性，並與兩隻大熊貓建立信任。
2024年9月25日，中國大熊貓保護研究中心在都江堰舉辦歡送儀式，並且向香港海洋公園轉交安安與可可的檔案。9月26日，兩隻大熊貓於凌晨3時05分離開中國大熊貓保護研究中心都江堰基地，乘搭飛機由成都雙流國際機場前往香港，並於上午11時05分抵達香港國際機場。經過30天隔離檢疫，10月26日可可開始進駐海洋公園的香港賽馬會四川奇珍館，即第一對贈港大熊貓第一代安安與佳佳的故居。
2024年10月，香港舉辦了「大熊貓命名比賽」，搜集市民意見，幫安安、可可重新命名。比賽共收到超過22,600份命名建議，眾多命名建議中，期望沿用「安安」及「可可」的約佔逾1000份。12月7日，投票結果公布，決定沿用原名。命名比賽冠軍得獎者表示，「安安」和「可可」能組成「安可」組合，寓意香港未來好事會繼續安可、接踵而來，故認為沿用原名很好，對於可可，表示「可」有凡事皆可能的意思，希望香港未來有無限的可能性。
2024年12月8日，香港賽馬會四川奇珍館向公眾開放，安安、可可開始與公眾見面。
大熊猫国家公园

大熊猫国家公园是一个以是大熊猫的栖息地和繁殖地区为主体，涵盖中国四川省中部与北部、陕西省南部和甘肃省南部广大地区的国家公园。该国家公园旨在加强大熊猫栖息地及廊道建设，连通原本相互隔离的栖息地，以实现隔离大熊猫种群之间的基因交流。2018年10月29日，大熊猫国家公园管理局在四川省成都市正式成立。 总面积27,134平方公里，公园范围内有84个不同类型的自然保护地，包括自然保护区、森林公园、风景名胜区、地质公园等。
大熊猫国家公园是中国国家公园管理体制十个试点地之一。2013年11月的中共十八届三中全会上提出了国家公园管理体制理论，而后在2015年12月9日召开的中央深化改革领导小组会议上出台了《中国三江源国家公园体制试点方案》。随后在2016年3月5日地处青海省三江源保护区上建立起了中国第一个国家公园体制试点地。以此为起点，中国政府逐步推动开展了国家公园体制的试点。
大熊猫在1962年被中国纳入禁猎动物中，其保护区的建立可追溯至1963年。在1963年和1965年中国政府分别于在四川和陕西二省共成立了5个保护区，面积共计7009146000000000000♠1,460平方公里（146,000.0公頃），之后政府又相继新建或扩大保护区面积，并颁布了野生动物和环境保护法。截止2010年中国在四川、陕和甘肃共建成了63个大熊猫保护区，面积达到7010344029200000000♠34,402.92平方公里（3,440,292.0公頃）。因地理环境的复杂以及人类活动缘故，大熊猫保护区内栖息地分散和切割于秦岭、岷山、邛崃山、大相岭和大小凉山。在总体上除位于大小相岭和大小凉山的保护区比较完整外，其余保护区内部的栖息地也处于分割和破碎的状态。
筹建大熊猫国家公园的想法最早可以追溯至2003年。时任雅安副市长的孙前与中科院水利部成都山地灾害与环境研究所的专家在进行实地调研后，完成了一份建立大熊猫国家公园的报告，但这份构想在当时未受到重视。
2021年10月12日，大熊貓國家公園正式設立。
大熊猫国家公园由四个片区组成：四川省境内的邛崃山-大相岭片区（10164平方公里，549只野生大熊猫）和岷山片区（10013平方公里，656只）、甘肃省内的白水江片区（2571平方公里，111只）以及陕西省内的秦岭片区（4386平方公里，298只）。总面积27134平方公里，其中大熊猫栖息地面积18150平方公里。
重庆动物园

重庆动物园位于重庆市九龙坡区杨家坪街道，距市中心8公里，海拔240—305.8米。占地面积45公顷，是重庆市较大的综合性公园，是中國境內饲养大熊猫最多的三个动物园之一，是大熊猫繁殖基地，也是国家华南虎繁殖中心种群基地。国家AAAA级旅游景区、2009年入选国家重点公园。
1949年前，动物园为一处私人园林，始建于1953年，1954年辟为公园，取名西区公园，1955年1月24日正式对外开放，展出动物11种60只。1960年11月1日，西区公园正式更名为重庆动物园，这时已经能展出动物103种589只。到1966年，动物园饲养展出动物达137种735只，初步达到中型动物园的规模。
目前重庆动物园常年展出的动物有230余种，总计4000多只。年均接待中外游客近200万人次，其中每年外宾10万人次。
拥有儿童游乐区、鸟禽区、中心休闲区、猛兽区、草食动物区、科普区、后山休闲区7个功能分区。
位于重庆轨道交通2号线动物园站旁边。
Dibang Wildlife Sanctuary

The Dibang Wildlife Sanctuary is one of the eight wildlife sanctuaries of Arunachal Pradesh, India.
It is located in the Upper Dibang Valley district covering an area of 4,149 km (1,602 sq mi). The sanctuary is rich in wildlife. Rare mammals such as Mishmi takin, red goral, musk deer (at least two species), red panda, Asiatic black bear, occasional tiger and Gongshan muntjac occur while among birds there are the rare Sclater's monal and Blyth's tragopan.
A new species of a flying squirrel, has been recently discovered from the edge of this sanctuary. It has been named the Mishmi Hills giant flying squirrel (Petaurista mishmiensis). Dibang Wildlife Sanctuary is located fully or partly within Dihang-Dibang Biosphere Reserve
It is protected by the Department of Environment and Forest of Arunachal Pradesh.