Ny-Nederland

Ny-Nederland (nederlandsk: Nieuw-Nederland; latin: Nova Belgica eller Novum Belgium) var en provins som lå på Nord-Amerikas østkyst på 1600-tallet, og som tilhørte kolonimakten De forente Nederlandene. Koloniet ble overtatt av britene og dens største bosetning Ny-Amsterdam, utviklet seg senere til New York city.
I provinsen fantes en svensk koloni – Nye Sverige – som ikke var blitt anerkjent av nederlandske myndigheter; den svenske kolonien ble erobret i 1655 og besto av opptil 200 personer.
Området hadde urbefolkning.
Cirka år 1613 ble den første nederlandske bosetningen grunnlagt, bestående av små hytter bygget av mannskapet fra «Tijger» (tiger), et nederlandsk skip som tok fyr da det seilte på Nordfloden.
I 1621 ble Det nederlandske vestindiske kompani (WIC) stiftet.
I mai 1624 gikk bosettere i land på det de kalte Noten Eylandt, nåtidens Governors Island rett ved siden av Manhattan. Bosetterne ble ledet av Cornelius Jacobsen May og var på rundt 30 familier.
Fra 1645 grunnla nederlenderne seks landsbyer der hvor nåtidens Brooklyn ligger: Brooklyn – nåtidens Brooklyn Heights; Gravesend, Flatlands, Flatbush, Ny-Utrecht og Bushwick. Nederlenderne ga tillatelse til en engelsk bosetning i Hempstead i 1644, men etter kontroverser om grenser, ble de engelske bosetterne drevet bort fra Oyster Bay-området.
I 1653 ble Ny-Amsterdam tildelt city government rights; dette skjedde til dels fordi Adriaen Van der Donck klagde til Staten Generaal – organet som styrte Nederland; klagen gjaldt hvordan innbyggerne av Ny-Nederland ble behandlet.
I 1654 mistet Nederland en koloni i Brasil. Kolonister ble oppmuntret til å emigrere nordover, og nordamerikanske kolonier ble mer interessant for noen investorer.
I 1655 ble nye lover innført: bosettere i provinsen måtte bygge stokkader, der bosetterne kunne trekke seg tilbake (til) hvis de ble angrepet. Den største stokkaden ble anlagt i Wiltwyck i nåtidens Rondout i New York.
I august 1664 gikk en engelsk invasjonsstyrke i land på nåtidens Long Island. I forbindelsen med landgangen (i Gravesend-bukta) ble Long Island erklært å være engelsk territorium. Mindre enn to uker senere ble Ny-Amsterdam overgitt av Pieter Stuyvesant.
Fort Amsterdam ble overlatt engelsk kontroll i 1664 og det ble formalisert i 1667 og bidro til den andre anglo-nederlandske krig. I 1673 tok nederlenderne tilbake området, men ga det fra seg i forbindelse med Westminster-traktaten i 1674 som avsluttet den tredje anglo-nederlandske krig.
Kolonien ble administrert av en guvernør, og det fantes et rådgivende organ som ga guvernøren råd – Rådet av ni menn (som hadde etterfulgt et råd med tolv- og et råd med åtte menn).
Fra 1629 tillot WIC opprettelsen av patroonschap – et privat landbruksfellesskap. En patroon var enten en investor – eller en gruppe av investorer. Ni år etter at det første patroonschap ble stiftet, var det bare én som besto.
Den første patroon for Rensselaerswijck besøkte aldri Ny-Nederland.
Estimater på folketallet uten at urbefolkningen er medregnet:
WIC importerte afrikanske slaver for å rydde skog, bygge veier, hus og offentlige bygninger, og for å dyrke mat. Arbeid utført av firma-eide slaver bidro vesentlig til at landbruket vokste, slik at hvite innvandrere hadde insentiver til å gå fra fangst av pelsdyr til landbruk. Hvete og saltet fisk ble fraktet (av WIC) fra nåtidens Hudson River Valley til å fø slaver ved nederlandske utposter i vest-Karibia, slik at storparten av de dyrkbare arealene der kunne nyttes til å dyrke verdifulle sukkerrør.
(en) Nieuw Nederland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons