davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Mula sem cabeça

Mula sem cabeça é um personagem do folclore brasileiro. Na maioria dos contos, é um fantasma de uma mulher que foi amaldiçoada por ter se casado com um padre, e foi condenada a se transformar em uma mula que tem fogo ao invés de uma cabeça, galopando através dos campos desde o pôr do sol de quinta-feira até o nascer do sol de sexta-feira. O mito tem várias variações em relação ao pecado que transformou a mulher amaldiçoada em um monstro.
É a forma que toma a concubina do sacerdote. Transforma-se em um forte animal, de identificação controvertida na tradição oral, e galopa, assombrando quem encontra. Lança chispas de fogo pelo buraco de sua cabeça. Suas patas são como calçadas com ferro. A violência do galope e a estridência do relincho são ouvidas ao longe. Às vezes soluça como uma criatura humana.
O encanto desaparecerá quando alguém tiver a coragem de arrancar-lhe da cabeça o freio de ferro ou se alguém tirar uma gota de sangue com uma madeira não usada. Dizem-na sem cabeça, mas os relincho são inevitáveis. Quando o freio lhe for retirado, reaparecerá despida, chorando arrependida, e não retomará a forma encantada enquanto o descobridor residir na mesma freguesia. A tradição comum é que esse castigo acompanha a manceba do padre durante o trato amoroso (J. Simões Lopes Neto, Daniel Gouveia, Manuel Ambrósio, etc.). Ou tenha punição depois de morta (Gustavo Barroso, O Sertão e o mundo).
A Mula sem cabeça corre sete freguesias em cada noite, e o processo para seu encantamento é idêntico ao do Lobisomem, assim como, em certas regiões do Brasil, para quebrar-lhe o encanto bastará fazer-lhe sangue, mesmo que seja com a ponta de um alfinete. Para evitar o bruxedo, deverá o amásio amaldiçoar a companheira, sete vezes, antes de celebrar a missa. Manuel Ambrósio cita o número de vezes indispensável, muitíssimo maior (Brasil Interior). Chamam-na também Burrinha de padre ou simplesmente Burrinha. A frase comum é "anda correndo uma burrinha".
E todos os sertanejos sabem do que se trata. Em um dos mais populares livros de exemplos na Idade Média, o Scala Celi, de Johanes Gobi Junior, há o episódio em que a hóstia desaparece das mãos do celebrante porque a concubina assiste à missa (Studies in the Scala Celi, de Minnie Luella Carter, dissertação para o doutorado de Filosofia na Universidade de Chicago, 1928). Gustavo Barroso supõe que a origem do mito provenha do uso privativo das mulas como animais de condução dos prelados, com registros no documentário do século XII
Robert Broom

Robert Broom (Paisley, Escócia, 30 de novembro de 1866 – Pretória, 6 de abril de 1951) foi um médico e paleontólogo sul-africano.
Tornou-se famoso pela descoberta do Paranthropus robustus, em 1938.
Foi professor de zoologia e geologia na Universidade de Stellenbosch, África do Sul, de 1903 a 1910, e conservador de paleontologia dos vertebrados no Museu Sul Africano da Cidade do Cabo.
Assumiu como membro da Royal Society em 1920. Foi laureado com a Medalha Real em 1928 pela Royal Society, com a Medalha Daniel Giraud Elliot em 1946 pela Academia Nacional de Ciências dos Estados Unidos e com a medalha Wollaston pela Sociedade Geológica de Londres em 1949.
Entre as centenas de artigos que escreveu em periódicos científicos, destacam-se:
Cobra-de-capim

A cobra-de-capim é uma espécie sul-americana de serpente não peçonhenta da família dos colubrídeos. Tais répteis medem cerca de 70 cm de comprimento quando adultos, onde 13 a 20% deste tamanho correspondem à cauda. São normalmente avistadas em áreas abertas próximos a cursos de água, como banhados, açudes, arroios e rios, onde costumam se alimentar.
A cobra-d'água, como também é popularmente conhecida, é um animal diurno, cuja atividade ocorre mais de maneira mais intensa durante o início da manhã e no fim da tarde, quando as temperaturas estão menos elevadas. O mesmo se estende ao longo do ano todo, quando os registros são mais elevados durante os meses de novembro a janeiro. Costumam viver em ambientes onde a temperatura fique entre os 20 °C e 25 °C e haja abundância de umidade e locais para se esconder, como troncos, folhas e pedras.
De índole pacífica, geralmente foge quando perturbada, ou, quando capturada, utiliza como método de defesa descargas cloacais fétidas para afugentar possíveis predadores.
O período de reprodução dá início com o acasalamento nos meses entre agosto e novembro e em janeiro. Ovípara, há registros de desovas constituídas por 3 a 9 ovos, em média três meses depois do cópula, frequente entre os meses entre novembro e fevereiro, e então, aproximadamente dois meses depois, os filhotes nascem entre janeiro e abril.
Apresenta grande variação ontogenética, sendo os filhotes sempre muito manchados e de fundo claro, com colar nucal preto.
A identificação das fêmeas também é fácil quando se trata de indivíduos adultos, pois elas geralmente atingem um tamanho corporal maior do que os machos.
A dieta da espécie consiste principalmente de anuros, tanto os adultos quanto ovas e larvas (girinos), mas consome também peixes.
A espécie possui uma ampla distribuição geográfica, havendo ocorrência do leste dos andes até quase toda a América do Sul. É comum também apresentar uma grande variação de colorido ao longo dessa distribuição, sendo reconhecidas atualmente quatro subespécies:
Lista dos maiores répteis

O maior réptil existente é o crocodilo-de-água-salgada (Crocodylus porosus) do sul da Ásia e Austrália, com machos adultos tipicamente medindo 3,9 - 5,5 metros. O maior crocodilo com tamanho confirmado media 6,32 m e pesava 1360 kg
Alegações sem confirmação precisa de crocodilos muito maiores existem, com 7 m e 2000 kg.
Requisitos de visto para cidadãos portugueses

Os requisitos de visto para cidadãos portugueses são restrições administrativas de entrada impostas pelas autoridades de outros estados aos cidadãos de Portugal. A 11 de janeiro de 2024, os cidadãos portugueses tinham acesso sem visto ou visto à chegada a 191 países e territórios, classificando o passaporte português em 4º lugar em termos de liberdade de viagem (empatado com os passaportes de Bélgica, Luxemburgo, Noruega e Reino Unido) de acordo com o Henley Passport Index.
Requisitos de visto para cidadãos portugueses para visitas a vários territórios, áreas em disputa, países parcialmente reconhecidos e zonas restritas:
Animal aquático

Um animal aquático (ou animal marinho, referido assim quando relacionado ao mar) é um animal que vive na água. A maioria dos peixes, crustáceos, celenterados e esponjas, são animais aquáticos.
O termo "animal aquático" pode ser aplicado a mamíferos aquáticos ou marinhos tal como os da ordem Cetacea (baleias), que não podem sobreviver em terra. Alguns mamíferos de quatro patas como a lontra (subfamília Lutrinae, da família dos Mustelídeos) e os castores (família Castoridae), têm adaptações para a vida aquática, mas vivem habitualmente em terra.
Existem também aves aquáticas que nadam ou mergulham na água, como as gaivotas (família Laridae), pelicanos (família Pelecanidae) e albatrozes (família Diomedeidae), e a maioria dos Anseriformes (patos, cisnes e gansos).
Os animais aquáticos (especialmente os animais de água doce) são muitas vezes de especial interesse para os conservacionistas devido à fragilidade de seus ambientes. Os animais aquáticos estão sujeitos à pressão de sobrepesca, pesca destrutiva, poluição marinha e alterações climáticas.
A vida aquática é muito rica e diversificada. Os animais aquáticos não se resumem apenas aos peixes. Podemos encontrar uma grande variedade de insetos, moluscos, anfíbios, répteis e muitos outros tipos de animais vivendo em ambientes aquáticos.
Essa riqueza de espécies é possível graças ao ecossistema aquático, que se mostra como um ambiente extremamente rico e complexo, que supre as necessidades alimentares, de respiração e reprodução de muitos animais. Um exemplo disso é que os ambientes aquáticos são repletos de fitoplancton (microalgas) e zooplancton (micro animais), que são alimentos potenciais para diversos peixes, que, por sua vez, são a base da alimentação de mamíferos aquáticos, cobras e aves.
Entre os animais aquáticos que vivem no mar, podemos destacar os cavalos-marinhos, arraias, tartarugas, tubarões, moreias, golfinhos e baleias. Cada espécie aquática passou por adaptações ao longo de séculos de evolução, a fim de sobreviver, se alimentar e se reproduzir na água.
Muitos animais vivem na água-doce também, por exemplo outras espécies de tartarugas, carpas, tralhotos, botos e peixes em geral.
Existem animais que vivem principalmente na água, preferem a água e ficam quase o tempo todo na água, mas também conseguem viver fora dela. É o caso do castor, da ariranha e da lontra.
Algumas espécies de baleias, golfinhos, tubarões, peixes bois, botos do mar. Criaturas marinhas facilmente encontradas nos oceanos. Mas talvez não por muito tempo. A ameaça de extinção há muito saiu das superfícies terrestres, hoje os seres vivos que habitam nas águas também têm que conviver com esse risco. Ameaçadas pela poluição casa vez maior dos oceanos e pela perseguição implacável do ser humano, elas seguem nadando na luta pela sobrevivência.
Eunectes deschauenseei

Eunectes deschauenseei, commonly known as the dark-spotted anaconda or De Schauensee's anaconda, is a species of snake in the subfamily Boinae of the family Boidae. The species is native to northeastern South America. Like all boas, it is a nonvenomous constrictor. No subspecies are currently recognized.
The specific name, deschauenseei, is in honor of American ornithologist Rodolphe Meyer de Schauensee, who donated a specimen to the Philadelphia Zoo in 1924. The type locality given is "probably collected on the island of Marajo at the mouth of the Amazon".
Eunectes deschauenseei is found in South America, in northern Brazil (the Pará and Amapá states) and French Guiana. E. deschauenseei is a semi-aquatic species usually found in swampy, seasonally flooded freshwater areas at elevations below 300 m (980 ft).
Adult males of E. deschauenseei measure 130–211 cm (51–83 in) and adult females 120–231 cm (47–91 in) in snout-to-vent length (SVL).
Vitellogenesis in E. deschauenseei probably occurs from autumn to spring (May to December). Gestation may last as long as nine months. Litter size among five gravid females ranged from 3 to 27 (mean 10.6). Newborns measure 29–53 cm (11–21 in) in snout–vent length.
The savanna habitat of E. deschauenseei is highly threatened by agricultural expansion, but the threat posed on this species is not known.
Aquatic coral snake

The aquatic coral snake (Micrurus surinamensis) is a semiaquatic species of coral snake in the family Elapidae found in northern South America.
Known as Cobra coral, Coral de agua, Coral acuatica venezolana (For Micrurus nattereri), Coralillo, Coral venenosa, Culebra del agua, Naca-naca, Naca-naca de agua, Boichumbeguaçu, Himeralli, Itinkia, Kraalslang, Koraalslang, Krarasneke, Kraka Sneki and Wata mio.
M. surinamensis is one of the heaviest and most robust coral snakes, they grow on average 80–100 cm, with a maximum of 135 cm, although there are unproven reports of 180 cm specimens. They are characterized by a long snout, large head, and eyes and nostrils located more dorsally than other coral snakes. The head is mainly red, with sharp black scales, the dorsal scales are thin and shiny, and the supra-anal keels are present in males, but little developed. The body has red rings that are separated by 5 to 8 triads, each with a wide middle and two narrow black rings, separated by two narrow cream or yellowish rings.
This species is known to have mainly aquatic habits, swims very well and can remain submerged for a long period, it has mainly nocturnal habits, although it can also be active during the day, it is not aggressive towards humans when it feels disturbed, it flattens the body and raises the tail. Its reproduction is oviparous, but the size of the brood has not yet been reported, it feeds mainly on swamp eels, bony fish, other snakes and amphibians.
It is an endemic species in South America, found in Bolivia, Brazil, Colombia, Ecuador, Guyana, French Guiana, Peru, Suriname and Venezuela. It occurs mainly in the drainages of the Orinoco River and the Amazon rainforest. It is found in humid forests with low mountains, and tropical forests along streams, rivers and bodies of water. It can also be common in humid lowland forest areas near sea level at 600 meters.
Studies on Micrurus toxins are limited due to low venom production. Snakes of the genus Micrurus have a potent neurotoxic venom that causes neuromuscular blockage when competitively binding to acetylcholine receptors. Bites are rare, but the venom of M. surinamensis causes paralysis of the cranial nerves and can be fatal. A well-reported case occurred in the Amazon, where an 18-year-old biology student was bitten on the finger while trying to capture the snake. The victim arrived at the hospital in 20 minutes where he complained of blurred vision, difficulty speaking, swallowing, walking and opening his eyelids. The victim also had respiratory failure, as well as foam in the nose and mouth. The victim required mechanical ventilation due to severe breathing difficulties.
Brown-banded water snake

The brown-banded water snake (Helicops angulatus) is a species of aquatic snake found in tropical South America and Trinidad and Tobago. It is also known as the water mapepire.
The brown-banded water snake grows to a maximum total length (including tail) of 78 cm (31 inches). Dorsally, it is olive or gray-brown, with dark brown, black-edged crossbands, which narrow at the sides, and are usually confluent with the black crossbands of the belly. There is a large dark rhomboid on the nape. Ventrally, it is yellowish (in alcohol) with black crossbands or black spots.
The dorsal scales are strongly keeled, even on the occiput and nape, and are arranged in 19 rows. Ventrals are 102–130 in number, the anal scale is divided, and the 61-94 subcaudals are paired and keeled.
H. angulatus lives in fresh and brackish water, where it feeds on fish (such as freshwater eels) and possibly also frogs and their eggs, tadpoles, lizards, earthworms, and carrion.
H. angulatus has been reported to be "facultatively viviparous".
H. angulatus is a non-front-fanged colubroid (NFFC), venomous snake, its venom causes rapid death in mice with an injection of 0.4 mg/kg (intraperitoneally). There is an urgent need for training of the medical team in the snake identification, clinical management of snakebite, and the existence of a human-snake conflict involving NFFC species in Bolivia.
Компютърна архитектура

Компютърната архитектура е съвкупност от характеристики и параметри, определящи функционалната, логическа и структурна организация на компютрите. Това понятие включва принципите на построяване и функциониране на компютърните системи, заедно с основните програмни средства за работата му. Архитектурата на съвременните компютърни системи е многостепенна йерархия на апаратните и програмни средства, които изграждат системата.
Според друго определение това е набор от дисциплини, описващи функционалността, организацията и реализацията на компютърните системи. Някои я дефинират като описваща програмния модел и способностите на компютъра, но не и конкретната им реализация. Според други компютърната архитектура включва набора от инструкции, микроархитектурата, организацията на логиката и реализацията.
Според IEEE (на английски: Institute of Electrical and Electronics Engineers) компютърната архитектура е набор от хардуерни и софтуерни компоненти и интерфейсите между тях, които определят организационната структура на компютърната система. Компютърната архитектура може да бъде разделена на две части – архитектура на хардуера и архитектура на софтуера. Всяка една от тези две части по-нататък може да се разглежда като съвкупност от архитектури на компонентите и модулите, от които е изградена.
За първи път понятието се споменава в кореспонденцията между Чарлз Бабидж и Ада Лъвлейс, където се описва Analytical engine, вид сметачна машина. Два други важни исторически примера са:
Самият термин „архитектура“ в компютърната литература е въведен през 1959 г. от служителите на IBM Джонсън (Lyle R. Johnson), Кан (Mohammad Usman Khan) и Брукс (Frederick P. Brooks, Jr.) Джонсън трябвало да напише съобщение за разработвания суперкомпютър IBM 7030 Stretch за научната лаборатория в Лос Аламос. За да опише в детайли форматите, типовете инструкции, параметрите на хардуера и подобренията на скоростта, вместо машинна организация той употребява израза системна архитектура.
Впоследствие Брукс пише в книгата „Planning a Computer System: Project Stretch, ed. W. Buchholz“, 1962:
Брукс участва и в разработката на серията компютри IBM System/360 (днес IBM zSeries), в които под „архитектура“ се подразбира „това, което потребителят трябва да знае“.
Първите компютърни архитектури са създадени на хартия и след това директно изградени с хардуер. По-късно прототипите на компютърни архитектури се изграждат въз основа на т.нар. Transistor–Transistor Logic (TTL) – такива са прототипите на Motorola 6800 и PA-RISC, които се тестват, донастройват и тогава се изграждат хардуерно.
Към 1990-те обичайната практика е новите компютърни архитектури да се строят, тестват и донастройват в рамките на съществуваща архитектура–симулатор.
Дисциплината компютърна архитектура се разделя на три основни подкатегории:
В големите компании, производители на процесори като Intel, се използват и други по-тесни понятия като макроархитектура, асемблерски набор от инструкции, пин архитектура
Петър Михалчев

Петър Иванов Михалчев е български професионален шеф готвач и ресторантьор. От 2015 г. до 2021 г. е част от журито на българската версия на MasterChef. Сертифициран е от правителството на Япония като „посланик на добра воля на японската кухня“.
Роден е през 1973 година в София. От 1993 г. започва работа в различни български ресторанти. През 1996 г. става шеф готвач във френски ресторант.
През 2002 г. започва работа като главен готвач в Малта. Там той показва уникален стил на готвене, комбинирайки балканска, френска и средиземноморска кухня. През 2008 г. Петър заминава за Токио, където се обучава за суши майстор. През 2011 г. открива първия японски ресторант в България – Miyabi.
Големият ресторант

„Големият ресторант“ (на френски: Le Grand Restaurant) е френска комедия от 1966 г. на френския кинорежисьор Жак Бенар. Сценарият е на Жан Ален и Луи дьо Фюнес. Главната роля на Септим се изпълнява от френския актьор Луи дьо Фюнес. В ролята на полицейския комисар участва френският киноартист Бернар Блие. В ролята на София участва актрисата Мария-Роса Родригес.
Господин Септим e собственик на известен елитен ресторант в Париж. Знае всички тънкости на ресторантьорския бизнес. Като абсолютен перфекционист държи всичките му служители да са същите в своята работа. В една прекрасна вечер в ресторанта пристига президента на латиноамериканска страна, който е важен политически деец и гост за Франция. За гостите е приготовен специалитетът на ресторанта „А ла Септим“. За поднасяне на специалитета лично от господин Септим осветлението трябва да бъде загасено. И когато осветлението отново е запалено всички изпадат в паника от факта, че президента е изчезнал.
Филмът се разпространява на видеокасета с български войсоувър дублаж от Видеокъща Диема през 1994 г. Екипът се състои от:
Нова Дума

„Нова дума“ е единственият вестник на българите в Испания, който се издава от декември 2003 г. Тиражът на вестника е над 10 000 броя, разпространява се в повече от 1000 дистрибуторски пункта на страната.
Вестникът е посредник между българските имигранти в Испания и испанското общество, испанските и българските институции, асоциациите, занимаващи се с културна и социална дейност в помощ на емигрантите, български и испански творци и др. Институции и търговски организации използват потенциала на „Нова дума“, за да стигат техните послания до българите, живеещи в Испания. Вестникът се разпространява чрез испанска дистрибуторска мрежа по будките за вестници и списания, и от друга страна – от дистрибуторски екип на „Нова дума“ в интернет клубове, телефони кабини, български магазини, ресторанти, седалища на асоциации и други места, където се събират българи.
Кей Еф Си

Кей Еф Си (на английски: Kentucky Fried Chicken или само KFC) е американска верига ресторанти за бързо хранене, популярни в цял свят със своите сандвичи с пържено пиле, чиято главна квартира е в град Луисвил, щат Кентъки, САЩ.
Компанията предлага в своите ресторанти за бързо хранене панирани в специален микс и изпържени парчета пиле, сандвичи, салати и десерти.
Компанията „Кентъки Фрайд Чикън“ е основана от полковник Харлънд Сандърс през 1952 година.
Първият ресторант на Кей Еф Си отваря врати на пл.Гарибалди в столицата през Юли 1994 г. През първите години името на фирмата е преведено на български - „Панирани пилета от Кентъки“.
Към средата на май 2019 година Кей Еф Си има 28 ресторанта на следните места в България:
Янаки Манасиев

Янаки Манасиев е български художник, сред най-видните представители на това изкуство от 1960-те и 1970-те години.
Завършва Художествената академия при проф. Илия Петров и доц. Боян Петров през 1958 г.
Той е един от майсторите на женското тяло в българската живопис, създал е много композиции, портрети, пейзажи и графични цикли.
Бил е доцент по живопис във Великотърновския университет. Умира от рак в с. Божица, където е и погребан. Родната му къща в селото е превърната в музей с негова експозиция.
Произведения на Янаки Манасиев притежават Националната художествена галерия, Софийската градска художествена галерия и частни лица в България и чужбина.
Тодор Атанасов (художник)

Тодор Атанасов Атанасов е български художник-график.
Учи в класическата мъжка гимназия „Георги Раковски“, където негов учител по рисуване е видният бургаски художник и скулптор Петко Задгорски. През 1954 г. завършва специалност скулптура във ВИИИ „Николай Павлович“ в класа на проф. Иван Фунев, но твори предимно в областта на графиката, в жанровете пейзаж и градски пейзаж, голо тяло, илюстрация. Много от картините му имат за сюжети антифашистката борба и живота на моряците и рибарите. Автор е и на няколко екслибриса: на композитора Тончо Русев, на поетите Христо Фотев, Ваньо Вълчев и Илия Буржев. Използва различни техники: суха игла, офорт, литография, монотипия, линорезба. Автор е и на пет бюста в Бургас. От 1959 г. до края на живота си редовно участва във всички общи художествени изложби, а приживе урежда около десет самостоятелни. Негови картини са показвани на редица експозиции в чужбина.
От 1962 до 1973 г. Тодор Атанасов е секретар на групата на бургаските художници, от 1973 до 1979 г. е отговорен секретар на СБХ. Създател и първи директор от 1965 до 1973 г. на Бургаската художествена галерия „Петко Задгорски“, председател на Окръжния съвет за изкуство и култура от 1969 до 1973 г. Основава графичната база в Бургас, която ежегодно се посещава от много художници от страната и чужбина. Един от организаторите на международните симпозиуми по скулптура в местността Отманли край Бургас.
Награден е с орден „Кирил и Методий“ – I степен през 1972 г., отличен е с наградата на СБХ за графика на името на Веселин Стайков през 1975 г., „заслужил художник“ от 1977 г.
Маркетингова стратегия

Маркетингова стратегия е процесът на планиране, който позволява на дадена организация да концентрира своите ограничени ресурси в най-добрите възможности за увеличаване на продажбите си и постигане на стабилно конкурентно предимство.
Следва да е центрирана около ключовото разбиране, че удовлетвореността на клиентите е основната цел, основната предпоставка за успеха на бизнеса.
Всяка маркетингова стратегия се състои от добре обмислени поредици от тактики, които да направят маркетинговия план по-ефективен. Маркетинговите стратегии служат основно за подсилване и стабилизиране на маркетинговите планове, изготвени за да запълват пазарни нужди и да постигат маркетингови цели. Плановете и целите обикновено се проверяват за измерими резултати. Маркетинговите стратегии са динамични и интерактивни. Те са частично планирани и частично непланирани.
Основните тактики и действия на маркетинг стратегията са свързани с елементите на маркетинг микса и със стратегическото управление на организацията:
и други.
Маркетинговите стратегии могат да варират в зависимост от вида и състоянието на бизнеса, за който се отнасят. Съществуват различни схеми за категоризиране на някои общи стратегии.
Макдоналдс

McDonald’s Corporation (в България – Макдоналдс) е американска компания, притежаваща верига ресторанти за бързо хранене, която обслужва 68 милиона клиенти по цял свят дневно в 119 страни по света. По данни от 2010 г. компанията заема 2-ро място по брой на ресторантите в целия свят след ресторантската мрежа Subway.
Компанията е специализирана в приготвянето на сандвичи и хамбургери. В допълнение предлага пържени картофи, млечни шейкове, десерти, зеленчукови салати, плодове и безалкохолни напитки. Някои от ресторантите на „Макдоналдс“ имат детски площадки и организират мероприятия за децата. Емблема на детското меню на „Макдоналдс“ е клоунът Роналд Макдоналд.
„Макдоналдс“ е популярен със забавния начин, по които предлага своите продукти, и със своята практичност; често се дава като пример за компания, която се разраства на базата на договори за франчайзинг.
Първият ресторант е отворен на 15 май 1940 г. в американското градче Сан Бернардино, Калифорния от братята Мак и Дик Макдоналд. Тяхната концепция за бързо обслужване през 1948 г. установява принципите на днешните ресторанти за бързо хранене. Следващата стъпка е направена на 15 април 1955 г. в Илинойс, когато Рей Крок открива свободния ресторант или деветия по ред „Макдоналдс“.
След време Крок купува от братята Макдоналд веригата магазини и ги превръща в едни от най-проспериращите в света. През 1967 г. става факт първият ресторант извън пределите на САЩ, а именно в Канада, като оттогава започва развитието на компанията като една от най-големите международни фирми.
През 1988 г. Макдоналдс „разбиват“ Желязната завеса и откриват ресторанти в социалистическите Югославия и Унгария. Първият в Русия ресторант на компанията (тогава – най-големият в света) се открива в Москва през януари 1990 г. През септември 1991 г. във Виена е открит главен офис за Централна Европа с цел да се координира откриването на нови ресторанти в бившите социалистически страни, като Чехия, Полша, Словения, България, Латвия, Естония, Румъния и Словакия, изграждайки 292 ресторанта в 13 страни до края на 1996 г. Компанията е често критикувана поради ниското заплащане и лошите работни условия.
„Макдоналдс“ е най-голямата верига от ресторанти за бързо обслужване с над 30 000 ресторанта в 121 държави в света.
През декември 1994 г. отваря врати първият в България ресторант на „Макдоналдс“ в центъра на Пловдив, като към настоящия момент те са 4 за града и общо 29 за цялата страна. Веригата има ресторанти още в София, Варна, Бургас, Пазарджик, Слънчев бряг, Златни пясъци, Стара Загора, Велико Търново и Плевен. В България веригата осигурява над 1000 работни места, които обслужват повече от 7 млн. души годишно. „Макдоналдс България“ заема първото място в категорията „Големи компании“ в проучването за най-добрите работодатели в България за 2006 г.
До януари 2024, „Макдоналдс“ има 49 ресторанта на следните места в България:
Освен тези места, в България вече има и 5 броя заведения от веригата McCafe – 1 на магистрала „Тракия“ и при с. Студена, и 3 в София. През 1997 г. в Русе е бил отворен такъв, но през 2003 г. затваря.
Вагон-ресторант

Вагон-ресторантът е пътнически вагон, в който се предлагат храни и напитки на пътниците. Различава се от други вагони с подобни услуги по пълното обслужване. Би могъл да се определи като своеобразно съчетание от кухня и трапезария, като броят на местата варира. Често е свързан със спалния вагон на композицията, ако такъв има.
Също както в обикновен ресторант, на клиентите е осигурен сервитьорски персонал, както и менюта с набор от ястия. Асортиментът зависи от категорията вагон-ресторант, но се счита, че в наличност трябва да има поне три студени предястия, две топли, няколко вида супи и основни ястия, включващи основни видове месо (свинско, говеждо, птиче).
През 1867 година Джордж Пулман представя първия вагон-ресторант – своя първи „хотел на колела“ на име President. През 70-те години на XIX век вагоните били предназначени само за заможни пътници. Първият редовен вагон-ресторант е пуснат по линия между щатите Илинойс и Мисури – линия „Алтън“.
Вагонът има талига и спирачна система, присъщи за всеки един пътнически вагон, оборудване за автоматично прикачване и салон, в който се разполага ресторантът. Кухненското отделение е снабдено с готварска печка, нафтена или електрическа. Разположено е и хладилно оборудване, необходимо за съхранение на продукти, в това число и охлаждане на полуфабрикати. За кухнята и умивалното помещение е осигурена водоснабдителна система. Съвременният вагон-ресторант има и климатична система.
Happy Gilmore 2

Happy Gilmore 2 is an upcoming American sports comedy film directed by Kyle Newacheck, and written by Tim Herlihy and Adam Sandler. It is a sequel to Happy Gilmore (1996). Sandler, Julie Bowen, Dennis Dugan, Christopher McDonald, and Ben Stiller reprise their roles from the original film.
Ethan Cutkosky, Maxwell Jacob Friedman, Scott Mescudi, Margaret Qualley, Benny Safdie, Philip Fine Schneider, Conor Sherry, and Nick Swardson have been cast in undisclosed roles, along with Sandler's daughters Sadie and Sunny. Blake Clark reprises his role of Farmer Fran from The Waterboy.
Professional golfers Keegan Bradley, Bryson DeChambeau, John Daly, Tony Finau, Rickie Fowler, Brooks Koepka, Rory McIlroy, Collin Morikawa, Jack Nicklaus, Corey Pavin, Xander Schauffele, Paige Spiranac, Scottie Scheffler, Jordan Spieth, Justin Thomas, Lee Trevino (who also appeared in the first film), and Will Zalatoris are set to make cameo appearances.
Other confirmed cameos include rapper Eminem, football players Reggie Bush and Travis Kelce, talk show host Dan Patrick, and wrestler Becky Lynch.
In September 2022, Adam Sandler stated that he hoped to eventually make a sequel to Happy Gilmore, saying he had been creating ideas for what a follow-up film would be, while stating the character would be involved in a senior golf tour. In March 2024, Christopher McDonald revealed that a sequel was in development, and that Sandler had shown him a draft of the script to read.
In May 2024, it was announced that Netflix had greenlit the film, taking over for the first film's distributor Universal Pictures. Kyle Newacheck was hired to direct the film, with Tim Herlihy co-writing the screenplay with Sandler. In July, Nick Swardson announced he would star in the film. In August, Sandler revealed Benny Safdie would have a role in the film, with football player Travis Kelce set to make a cameo. In September, McDonald and Julie Bowen were confirmed to be reprising their roles, with Bad Bunny, Margaret Qualley, and Maxwell Jacob Friedman also added to the cast. John Daly would reveal he had filmed scenes for the film.
Principal photography began on September 9, 2024, in New Jersey, coinciding with Sandler's 58th birthday. A casting call took place at a hotel in Morristown, New Jersey. Filming locations in New Jersey include a country club in Bedminster, a burger shop in Garfield, a golf center in Hackettstown, a nail salon in Maplewood, a beach in Middletown, a deli in Millburn, a French restaurant in Montclair, a cafe in Morristown, a public school in Newark, Seton Hall University in South Orange, Montclair Golf Club in West Orange, Verona Town Hall in Verona Township, and a Stop & Shop supermarket in Clifton. In November, Ben Stiller joined the cast, reprising his role as Hal L. from both the previous film and Hubie Halloween (2020), and Dennis Dugan, who directed the original film, was confirmed to be reprising his role as tour commissioner Doug Thompson. Filming wrapped on December 10, 2024.
Happy Gilmore 2 is scheduled to be released on Netflix on July 25, 2025.
Post house (historical building)

A post house, posthouse, or posting house was a house or inn where horses were kept and could be rented or changed out. Postriders could also be hired to take travellers by carriage or coach and delivered mail and packages on a route, meeting up at various places according to a schedule. Routes included post roads. A postmaster was an individual from whom horses and/or riders known as postilions or "post-boys" who might help a coachman drive coaches could be hired. A postilion might also travel on a coach to take back his employer's horses. The postmaster would reside in the post house.
Post houses functioned as the post offices of their day as national mail services came later.
Organised systems of posthouses providing swift mounted courier service seems quite ancient, although sources vary as to precisely who initiated the practice. By the time of the Achaemenid Empire, a system of Chapar Khaneh existed along the Royal Road in Persia. The second-century BC Mauryan and Han empires established similar systems in India and China. Suetonius credited Augustus with regularising the Roman network, the cursus publicus. Local officials were obliged to provide couriers who would be responsible for their message's entire course. Locally maintained post houses (Latin: stationes) or privately owned rest houses (Latin: mansiones) were obliged or honored to care for them along their way. Diocletian later established two parallel systems: one providing fresh horses or mules for urgent correspondence and another providing sturdy oxen for bulk shipments. Procopius, though not unbiased, records that this system remained largely intact until it was dismantled in the surviving empire by Justinian in the 6th Century.
In early modern England, post riders – mounted couriers – were placed ("posted") every few hours along post roads at posting houses or post houses between major cities (post towns). These stables or coaching inns permitted important correspondence to travel without delay. In early America, post offices were also known as "stations". This term and post house fell from use as horse and mail coach service was replaced by rail transport, railway post offices, aircraft, airmail, and automobiles including mail trucks.
The Four Swans Inn in Waltham Cross, Hertfordshire was one of the original post houses set up in the 1500s where men carrying mail, and later the regular mail coaches, could change horses. It was demolished in the late 1960s to make way for the Pavilion shopping centre and multi storey car park.
Trim (cat)

Trim (1799–1804) was a ship's cat which accompanied Matthew Flinders on his voyages to circumnavigate and map the coastline of Australia from 1801 to 1803.
Trim was born in 1799 aboard the ship HMS Reliance, on a voyage from the Cape of Good Hope to Botany Bay. The kitten fell overboard, but managed to swim back to the vessel and climb aboard by scaling a rope; taking note of his strong survival instinct and intelligence, Flinders and the crew made him their favourite.
Trim sailed with Flinders on HMS Investigator on his voyage of circumnavigation around the Australian mainland and survived the shipwreck of HMS Porpoise on Wreck Reef in 1803. When Flinders was accused of spying and imprisoned by the French in Mauritius on his return voyage to England, Trim shared his captivity until his unexplained disappearance, which Flinders attributed to his having been stolen and eaten by a hungry slave.
Trim was a bicolour cat, being black with white paws, chin and chest. He was named after the butler in Laurence Sterne's novel Tristram Shandy, because Flinders considered him to be a faithful and affectionate friend. During his imprisonment, Flinders wrote a biographical tribute to Trim in which he described him as "one of the finest animals I ever saw... [his] robe was a clear jet black, with the exception of his four feet, which seemed to have been dipped in snow and his under lip, which rivaled them in whiteness. He had also a white star on his breast."
Flinders wrote of Trim while still captive on the Isle de France in 1809.
In 1996, a bronze statue of Trim by sculptor John Cornwell was erected on a window ledge of the Mitchell Library in Sydney, directly behind a statue of his owner that was erected following the donation of Flinders' personal papers to the Library by his grandson in 1925. The popularity of the statue has since led to the development of a range of Trim merchandise by the State Library of New South Wales. The Library's cafe is also named after the cat.
The plaque under it says:
which is a part of the epitaph that Flinders had promised Trim.
Trim also features on the first statue of Flinders to be erected in England, which can be found in Donington, Lincolnshire, the birthplace of Flinders, and where it is planned that he will be reburied.
In addition, a large bronze statue of Matthew and Trim stands at Euston Railway Station in London, near where he was originally buried. A cast of the same statue is in Port Lincoln, South Australia, and another cast of the same statue is also at the Flinders University campus in Adelaide, South Australia. A smaller version is on display in Lincoln Cathedral.
In Australian author Bryce Courtenay's 2002 novel, Matthew Flinders' Cat, both the cat and the library statue feature as major characters.
The Song of the Heart (song)

"The Song of the Heart" is a song written and performed by Prince for the 2006 film Happy Feet.
The song came about when Prince was approached to allow his song "Kiss" to appear in the film. Prince was initially hesitant to sign off on its use, but agreed to watch the film before he made a final decision. Executives from Warner Bros. screened Happy Feet for Prince at his Paisley Park recording complex, and he enjoyed the film so much that he agreed to the use of "Kiss" and offered to write a new song for the film. Warner Bros. executive Darren Higman said that Prince completed "The Song of the Heart" approximately one week after he was screened the film. It is the only song on the soundtrack specifically written for the film.
A music video was produced to promote the release.
The Sign (Ace of Base album)

The Sign is a 1993 album by Swedish pop group Ace of Base, released as the band's debut album in North America and some Latin American countries by Arista Records. The Sign contains songs from Ace of Base's debut album, Happy Nation (1992) and the new songs "Don't Turn Around", "The Sign", and "Living in Danger" as well as revised versions of "Voulez-Vous Danser" and "Waiting for Magic".
The Sign is listed among the Top 100 Best-selling Albums of All Time by the Recording Industry Association of America (RIAA), with sales in excess of 21 million copies. The album itself earned Arista Records 42 million USD, and was nominated for Best Pop Album at the 1995 Grammy Awards. The Sign was ranked top three on the Billboard 200 chart for 26 consecutive weeks. The album, and the single of the same name, are the only single or album by a Swedish act to rank number one on Billboard's annual overall Year-End lists.
The album was intended to be released in the US on 26 October 1993 as Happy Nation. However, their label, Arista Records, delayed the album in order for the band to add two radio-friendly singles. The two additional tracks were: "The Sign" and "Living in Danger". The album was eventually released on 23 November 1993. To coincide with the release of The Sign, Happy Nation was re-released in Europe, Mexico, and Australia as Happy Nation (U.S. Version). These releases featured the new tracks and revised versions included on The Sign, as well the new track "Hear Me Calling" and a remix of "Happy Nation".
The Sign is listed among the Top 100 Best-selling Albums of All Time by the Recording Industry Association of America (RIAA), with sales in excess of 21 million copies. The album itself earned Arista Records 42 million USD, and was nominated for Best Pop Album at the 1995 Grammy Awards. The Sign was ranked top three on the Billboard 200 chart for 26 consecutive weeks. In Canada, the album was number one for 13 weeks. The album, and the single of the same name, are the only single or album by a Swedish act to rank number one on Billboard's annual overall Year-End lists.
Notes
Some songs from the album were also released as an Ace of Base video collection released in the summer of 1994 on VHS video in North America. Laserdisc editions appeared in Japan as well.
Happy Nation

Happy Nation is the debut studio album by the Swedish pop group Ace of Base. It was initially released in Denmark on 2 November 1992 by Mega Records. During the album's development, the group was significantly influenced by a Jamaican reggae band that was recording in a nearby studio. For its release in North America, Japan, and some Latin American countries, the album was retitled The Sign, featuring a heavily revised track listing along with three new tracks. To coincide with this, Happy Nation was reissued with the new tracks in other territories under the title Happy Nation (U.S. Version). In 1995, Guinness Book of World Records recognized the LP as the best-selling debut studio effort in music history, with over 19 million copies sold worldwide. By 1998, Happy Nation/The Sign had sold approximately 21 million units, including 9 million in the U.S. alone. Happy Nation/The Sign remains one of the best-selling albums of all time.
In an interview with Music & Media magazine, Metronome Records managing director Albert Slendebroek remarked on the album:
Following its initial release in Denmark in November 1992, Happy Nation was gradually released across Europe throughout 1993, starting in Norway in January, followed by Sweden and Germany in February, and then the UK in June. It was also released in Africa and Latin America, reaching the number one position in at least ten countries.
Happy Nation (U.S. Version) was released on 22 November 1993 to coincide with the album's launch in North America under the title The Sign. This edition featured the new tracks "The Sign", "Living in Danger", and a cover of Tina Turner's "Don't Turn Around", along with a remix of "Waiting for Magic" and a revised version of "Voulez-Vous Danser". It also included the new track "Hear Me Calling", which did not appear on The Sign. However, the songs "Münchhausen (Just Chaos)" and "Dimension of Depth" from the original album were removed. The updated version of the album was released in the UK on 14 March 1994 and climbed to number one on the UK Albums Chart on 26 June, surpassing the original release's peak position of number 21.
In 2016, Russian label Mirumir released an "Ultimate Edition" of the album on vinyl, containing the original track listing from the 1992 release, the additional tracks from The Sign/Happy Nation (U.S. Version) releases, and the iTunes bonuses from all three releases.
Alan Jones from Music Week described the album as a "diverse but largely dance-oriented" collection, noting that it includes "more gentle reggae stuff" alongside some techno and house elements. He felt that "nothing here compares favourably" with "All That She Wants", although he suggested that "if the right tracks are picked and remixed, there are more hits".
Notes
Dnevnik (Bulgarian newspaper)

Dnevnik (Bulgarian: Дневник, Journal) is a business-oriented Bulgarian daily newspaper, that is published Monday - Friday in Sofia since 2001. Until early 2005, it was printed in broadsheet format, the last Bulgarian daily to use the large format. It adopted a compact format after research in 2005 found that more than 50% of the readers would prefer a smaller, thicker paper. Dnevnik's main editorial line is that the state should intervene less, and that business should have more freedom. Like the influential business and politics weekly Capital, it is published by Sofia-based Economedia.
German publishing group Georg von Holtzbrinck Publishing Group was the owner of a 50 per cent stake in Economedia, but the Bulgarian owners of Economedia bought the shares back in November 2007.
With a print-run of between 12,000 and 15,000, Dnevnik claimed 6,000 paid subscribers, distributed between 2,000 and 5,000 copies free-of-charge and sold about 5,000 copies at newsstands, the publisher's figures showed, adding that each copy had about five readers. In November 2005, Dnevnik launched Morski Dnevnik, a weekly supplement for Bulgaria's Black Sea region with each Friday's paper.
Dnevnik publishes daily web editions in Bulgarian and English and sends a daily summary of the day's top stories by email in either language to anyone who signs up for this free service. It also offers a Bulgarian-language RSS newsfeed.
As per Bulgarian Trade register owners of the Dnevnik - Economedia are not disclosed as the company is a joint stock company per registration but directors and representatives are Ivo Georgiev Prokopiev, Philip Michailov Harmandzhiev and Galia Valentinova Prokopieva. Also legal representatives who are not shareholders are: Kostadin Dimitrov Georgiev and Neli Velkova Hristova. Share capital of the company is 6,379,957 BGN (€3.2 mln, or $4.4 mln). The company's liabilities include a drawn €1 mln loan from the Greek Alpha bank.
راشيا الفخار

راشيا الفخار (Rachaya Al Foukhar) هيا تجمع سكان فى لبنان.
راشيا الفخار موجوده فى منطقة اداريه اسمها قضاء حاصبيا.
راشيا الفخار – صور وتسجيلات صوتيه و مرئيه على ويكيميديا كومونز (الإنجليزية)
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
عيتا الفخار

عيتا الفخار (Aita al-Foukhar) هيا بلديه لبنانيه و تجمع سكان فى لبنان.
عيتا الفخار موجوده فى منطقة اداريه اسمها قضاء البقاع الغربى.
عيتا الفخار معرف مخطط فريبيس للمعارف الحره (الإنجليزية)
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
الصناعه فى مصر

شهدت مصر نهضه صناعيه فى القرن التسعتاشر على ليد محمد على اللى شاف عصره ارساء قاعده صناعيه كبرى, شملت صناعه المنسوجات و صناعه السكر و عصر الزيوت و مضارب الرز و ازدهرت الصناعات الحربيه و اتعملت ترسانه لصناعات السفن و مصانع لتحضير المواد الكيماويه.
التجاره فى مصر القديمه

اتعامل المصريبن القدما بالتجاره مع الدول الخارجيه المجاوره عشان يحصلو على السلع الغريبه النادره اللىمش موجوده فى مصر و بدت التجاره مع النوبه فى عصر ما قبل الاسر, على الدهب و البخور, و عملو نشاط تجارى مع فلسطين و داه واضح من نمط اباريق الزيت الفلسطينيه اللى اتلقت فى قبور فراعنة الاسره الاولى و استمرت مستعمره مصريه فى جنوب كنعان لحد قبل الاسره الاولى و الملك نارمر صدر الفخار المصرى المنتج فى كنعان لمصر.
و مع بدايه حكم الاسره التانيه تاجر المصريين جبيل و بقت مصدر حيوى لنوعيه الخشب المش موجوده فى مصر و بعد تولى الاسره الخامسه الحكم وفرت بلاد بنط للمصرين الدهب و الراتنجات المعطره و خشب الاينوس و العاج و الحيوانات البريه زى القرده و الرباح و اعتمدت مصر فى القصدير على الاناضول و كمان النحاس اللى بيعتبرو ضروريين لصنع البرونز واهتم المصريون بحجر اللازورد الازرق و قدرو قيمته.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
الصناعه فى مصر القديمه

الصناعه فى مصر القديمه هيا المهن و الاعمال و الحرف اللى كانو بيشتغلو بيها و كان المصريين القدما من اوائل الحضارات اللى عرفت الصناعه فى وقت مبكر جدا و اتعددت الصناعات عندهم فمنهم اشتغل فى الصناعات الزجاجيه و الصناعات الفخاريه و الصناعات الحجريه.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
رمسيس ويصا واصف

رمسيس ويصا واصف فنان ومعمارى مصرى من الجيل التانى ، ابوه هوه السياسى الكبير والنايب الوفدى المعروف ويصا واصف باشا اللى كان رئيس البرلمان المصرى.
اعتمد واصف على تنمية الحس الإبداعى عند الاطفال جنب لجنب مع تنمية الحس المهني، لانه خلاهم يبتدوا بأنوال صغيرة وبعدد قليل من الخيوط وبألوان قليلة ونوعيات خيوط سهلة فى التعامل معاها وبمرور الوقت تنمو الحاسة الإبداعية ويكبر معاها مقياس العمل ليصل للأنوال الكبيرة اللى بيشتغل عليها أكتر من فرد وبتنوعات من الخيوط والألوان تسمح بخروج اعمال إبداعية على درجة اكبر من التعقيد.
بعد وفاة ويصا واصف سنة 1974 اتعهدت مراته صوفى ويصا و أولاده بالعمل والإشراف على المركز مستكملين حلم الفنان فى أن يبقا كل انسان فى الحرانية فنان بالفطرة يخرج اعمال متفردة يستحيل تكرارها مرتين كما نجح خلفا ويصا واصف فى إضافة الكتير من الصناعات اليدوية التانيه زى صناعات الخزف اليدوى والأغطية والملابس اليدوية.
اعمال اطفال الحرانية لفت كل دول العالم
بلاك ويدو (فيلم 2021)

بلاك ويدو (Black Widow) هوا فيلم سينما من نوع فيلم اكشن و فيلم مغامره و فيلم خيال علمى و فيلم بطل خارق اتعمل سنة 2021 فى امريكا
بلاك ويدو كان من اخراج كيت شورتلاند
بلاك ويدو كان من تأليف جاك شافير و نيد بينسون و إريك بيرسون.
الارمله السوداء على موقع قاعدة بيانات الأفلام على الإنترنت - IMDb (الإنجليزية)