davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Йерархия на отпадъците

Йерархията на отпадъците описва желан приоритет в различните начини за управление на отпадъците според това как и какво те привнасят към околната среда. Шестте общи стъпки за управление на отпадъците са: предотвратяване, намаляване, повторна употреба, рециклиране, производство на енергия и изхвърляне/образуване на сметище. След повишаването на екологичната осведоменост и устойчивото развитие са разработени различни версии за йерархията на отпадъците, но основната идея остава същата в повечето стратегии за намаляване на отпадъците. Целта на дейностите за третиране на отпадъци е да се увеличат максимално ползите от продуктите, а създаденото количество отпадъци да се сведе до възможния минимум.
Предотвратяването и намаляването на отпадъците е възможно чрез промяна на производствените технологии, промяна на суровините и производствените формули.
Още през 70-те години, когато осведомеността за околната среда започва да нараства, били формулирани първоначални идеи за създаване на система за управление на отпадъците. През този период започва да се появява осъзнаването, че отпадъците, генерирани по време на човешка дейност, не са еднороден „боклучен“ материал, който е бил изхвърлен в депото и че различните материали, които съставляват отпадъците, трябва да бъдат третирани по различен начин: трябва да се правят опити за предотвратяване на производството на някои от отпадъчните материали, други рециклируеми материали, някои от които могат да бъдат изгаряни за производство на енергия, а други от тях не си струва да се изгарят. През 80-те и 90-те години се акцентираше върху предотвратяването на образуването на промишлени отпадъци с оглед спестяване на ресурси, насочени дотогава за справяне с изхвърлянето на отпадъци. Срещу тази тенденция бяха положени усилия за разработване на по-чисти методи за производство. Например пренасочването на електроцентралите да използват гориво с по-малко замърсяване.
Теклас – България

„Теклас – България“ ЕАД е българско промишлено предприятие със седалище в Кърджали, най-големият в страната производител на изделия от каучук и пластмаса.
Основано е през 2004 година като подразделение на турското „Теклас каучук санайи ве тиджарет“ и през следващите години се превръща в най-голямото производствено и развойно подразделение в групата с производствени бази в Кърджали, Крумовград и Враца. Произвежда главно каучукови и пластмасови компоненти за флуидните системи на автомобили. Към 2019 година има 448 млн. лева приходи от основната си дейност и чиста печалба от 55,4 млн. лв.
Дамаджана

Дамаджана (от френски: dame-jeanne) е съд, по същество голяма бутилка с кръгла форма, който служи за съхраняване на течности, а също така и за ферментация на вино и бира. Обикновено отгоре има гумена или коркова запушалка. В повечето случаи дамаджаната е направена от стъкло, в редки случаи от пластмаса, и то за лабораторни нужди. Средната вместимост е от 3 до 25 литра. В България и някои други страни по света дамаджаните са плетени - върху стъклото се прави решетъчна плетка от тръстика, ракита или пластмаса.
Кошница

Кошница (или кош) е решетъчен съд, често отворен отгоре, обикновено произвеждан чрез преплитане на парчета материал. Традиционно се използват дърво, бамбук, треви, тръстика, клони, ракита, но днес кошници се правят и от пластмаса.
Първите кошници са били плетени за събиране на плодове, риба и други храни. Археологически находки в Близкия изток показват, че техники, подобни на плетенето на кошници, са използвани за изготвяне на матраци около 8000 пр.н.е. Около 3000 пр.н.е. производството на кошници в региона вече е обичайна практика.
Народна република България (орден)

Орден „Народна република България“ е учреден на 18 юни 1947 година.
Още същия ден с първа степен на ордена е награден в чест на неговия 65-годишен рожден ден най-видният тогава български комунист Георги Димитров, министър-председател на младата Народна република България.
Имал е 5 степени, както и златна звезда към първата степен на ордена; стават 3 степени през 1950 година.
Орденът е присъждан за изключителни успехи и заслуги в различни сфери на дейност, явявайки се фактически универсална награда. Награждавани са с него както граждани на България, така и чужденци, както военнослужещи, така и граждански лица.
Знаците на ордена представляват многолъчева звезда с наложен на нея държавен герб на Народна република България. Центърът на звездата под герба е покрит с червен емайл и е фон за държавния герб.
За първата степен звездата е изготвяна от жълт метал, а гербът – от бял. За втората и третата степен звездата е изготвяна от бял, а гербът – от жълт метал.
Знаците на ордена за 1-ва и 2-ра степен са с еднакви размери: 44 на 42 мм. Знакът на ордена за 3-та степен се отличава от знака за 2-ра степен само по размера: 40 на 38 мм.
Обратната страна на всички ордени е гладка, огъната.
Ордените от първите серии се отличават от по-късните ордени по оформлението на държавния герб на аверса. Отначало е имал 3 ленти, свързващи класове пшеница с надпис „9.IX.1944“ на долната лента. На герба при последните серии вече са 4 ленти, разположени симетрично по 2 на десния и левия сноп пшенични класове, като на долните са били годините: отляво – 681, отдясно – 1944.
Носи се на 5-ъгълна колодка, с обтегната на нея бяла лента с 2 ивици отстрани със зелен и червен цвят (от средата към края).
Радомир Метал Индъстрийз

Радомир Метал Индъстрийз АД е машиностроително предприятие в землището на село Червена могила, община Радомир, област Перник.
Компанията е правонаследник на Завод за тежко машиностроене – Радомир, за издигането му през 80-те години са отделени 1.4 млрд. лева, а в него е предвидено да работят около 20 хил. души. Официалното откриване на завода става през месец юли 1986 година. На 30.06.1999 г. в резултат на подписан договор заводът е приватизиран и акционерния капитал става частна собственост. Собственици са „Радомир метали“ с 80,79% и американската „Пи енд Ди Юръп“ с 19,21%. Към 2009 г. в завода работят над 1100 души, но поради влошените финансови резултати 700 души са съкратени.
Производственият процес в завода води до известно замърсяване на околната среда. Основната част от емисиите във въздуха се формират от пресово-термичен цех /ПТЦ/, електростоманодобив (ЕСДЦ) и стоманолеярен цех /СЛЦ/. Замърсяването на водата се формира от производствени отпадъчни води, охлаждаща вода и дъждовно-отпадъчна вода.
Иво Иванов (бизнесмен)

Иво Димитров Иванов е български бизнесмен.
Роден е на 30 юли 1966 г. в Перник. Заедно с Димитър Борисов са собственици на групировката Титан Интернешинъл Холдинг. Има участие в над 10 фирми, занимаващи се със строителство и сделки с недвижими имоти, събиране и извозване на битови отпадъци и др.
Накрайници на връзките за обувки

Накрайниците, или аглет, са приспособления с различна форма, поставяни в краищата на връзките за обувки.
Материалът за направата им включва различни видове пластмаса или метали и техни сплави.
Накрайниците на връзките за обувки имат няколко функции:
Необходимостта от твърд край на самата връзка и напредъка на технологиите води до използването, първоначално на дърво и сламки, а по-късно на пластмаса и редица метали и сплави. Хронологически е невъзможно да бъде проследена еволюцията на тези приспособления, макар че има хипотези, че дървото и сламките спират да се използват като материал след откриването на пластмасата, а като междинен период се счита използването на метал и камъни. Т.е. до съвременния си вид накрайниците са претърпели множество промени.
Резултат от използването на артистична концепция при направата са различният цвят, форма и размери, която може да се наблюдава при отделните видове.
Фуния

Фунията е приспособление, вид тръба за преливане на течности или прехвърляне на прахообразни и фино гранулирани продукти в съдове с тесни гърла. Формата ѝ обикновено е конична отгоре и с тясно продължение отдолу. Тя е известна още от дълбока древност, когато се е изработвала от дърво или глина. Най-често използваните материали за направата ѝ днес според употребата са керамика, стъкло, пластмаса и метал. Материалът, използван в конструкцията трябва да бъде достатъчно здрав, за да издържи теглото на веществото, което се прехвърля, и не трябва да реагира с него. Затова в химичната индустрия се ползват стъклени фунии, докато в кухнята - пластмасови. За еднократна употреба могат да се ползват хартиени фунии. По-сложни фунии с филтри се използват в лабораториите и промишлеността.
Bistritsa Babi

Bistritsa Babi (Bulgarian: Бистришките баби, "The Bistritsa Grannies") are an elderly/multi-generational women's choir carrying on the traditional dances and polyphonic singing of the Shopluk region of Bulgaria. Founded in 1939, the group won the European Folk Art Award in 1978, and it was declared a Masterpiece of the Intangible Heritage of Humanity in 2005. Performing three-part polyphony with features "retained from the pre-Christian times," the group has toured Europe and the US. They are known for their use of Shopluk polyphony, costuming, dancing in a ring (horo), and performing the lazarouvane (the girls' springtime initiation ritual). In 2005 they were included in UNESCO List of Intangible Cultural Heritage elements in Eastern Europe.
The Shopluk genre is characterized by diaphony and parallel voicing. "Diaphony" is a type of polyphony where the melody is performed by one or two soloists, consisting of izvikava and buchi krivo or "to shout out" and "crooked rumbled roars", while the ensemble holds a doubled or trebled drone. Dance and music are asynchronous.
The group was formed by pairs of women recruited as vocal accompanists to the Bistritsa Chetvorka (Bulgarian: Bistritsa Foursome/Quartet), founded around 1935.
Osogovo

42°9′30″N 22°31′0″E﻿ / ﻿42.15833°N 22.51667°E﻿ / 42.15833; 22.51667
Osogovo (Bulgarian/Macedonian: Осогово), or Osogovska Planina or Osogovski Planini (Осоговска Планина or Осоговски Планини), is a mountain range and ski resort between the south-western part of Bulgaria (Kyustendil Province) and the north-eastern part of North Macedonia (Kočani and Kriva Palanka municipalities). Osogovo Monastery is situated on the mountain.
The range is about 110 km (68.35 mi) long and 50 km (31.07 mi) wide, the highest peak being Ruen (Руен) at 2251 m, which constitutes the main orthographic knot on the very border between Bulgaria and North Macedonia. The steepest slope is in the west, stretching down from Carev Vrv (Царев Врв; "Tsar's Peak"). It is the northernmost and highest part of the Osogovo-Belasica group and is situated between the Kyustendil and Kamenitsa Valleys, Dobro pole and Bregalnica and Kriva Reka river valleys. The western slopes are steep and the south-eastern ones are slant. The mountain itself is a granite massif of crystal rocks. It has a prominent volcanic relief made of conic peaks and volcanic tuff and is rich in polymetal ores.
There are many legends about the origin of name Osogovo, but the most famous one is that the area was briefly settled by Transylvanian Saxons miners who were mining gold and silver in the region in the past. According to this legend, the name originates from the Old Germanic words "osso" (god) and "gov" (place) which means "a divine place". Osogovo Bay in Livingston Island in the South Shetland Islands, Antarctica is named after Osogovo.
The flora distinguishes vertical coverage: an under-mountainous zone up to 1000 m where trees like oak, elm, hornbeam, ash, hazel and others can be found; a mountainous zone (1000–1800 m) covered mostly with beech trees; and a sub-alpine zone covered with grass pastures and bushes of juniper trees. The mountain rivers and streams are a natural habitat for the barbell, the chub and the mountain trout. Deciduous and coniferous forests dominate. The area is inhabited by the rare Alpine Newt. The nature and climate conditions allow for all-year tourism. Important towns at the foot of Osogovo are Kyustendil to the northeast in Bulgaria and Kočani and Kriva Palanka to the west and southwest in North Macedonia.
A 7,000 ha tract of the mountains has been designated an Important Bird Area (IBA) by BirdLife International because it supports a population of lanner falcons.
Plastic coating

Plastic coating is a term that is commonly used in technology but is nevertheless ambiguous. It can be understood to mean the coating of plastic (e.g., metallization of plastics) or the coating of other materials (e.g., electrical cable) with plastics.
A polymer coating is a form of plastic coating or surface coating and consists of a plastic base. There are also tribological polymer coatings that can be adapted to numerous application needs thanks to the variety of polymers available. The coating reduces friction and abrasion, thus preventing the product from wearing out due to corrosion and scratching.
Coatings made of polymers can be produced from various compounds. They can therefore be applied to almost any surface. Polymer coatings are accordingly particularly suitable for places where plain bearings cannot be used. A tribological coating can be used, for example, where space is limited and access is difficult.
In addition, polymer coatings can be customized to suit a wide range of applications, such as particularly high-temperature environments or in the food industry.
The steps to prepare parts for coating with a polymer base are cost-effective compared to other coating options. In addition, the coated end products are consumer-friendly: coated parts are popular because liquids such as water and oil bead off when the surface is coated with a hydrophobic material. This makes it easier to maintain and clean the end products.
Furthermore, the color of the polymer coating can also be adjusted, however with some limitations. The reason for this is that more pigments are needed depending on the color shade, which ultimately influences the coating.
The application of ultra-fine metal coatings to plastic surfaces is becoming increasingly important.
The coating process is also called coating technology. Of particular technical importance is the coating of all kinds of materials with plastics. One example is cable sheathing for electrical cables or the coating of cutlery baskets in dishwashers.
Theoretically, coatings are also plastic-like coatings. A boundary can be drawn by whether a reaction or crosslinking of the coating takes place (automotive clear coat) or whether a plastic merely melts and solidifies on the surface (vortex sintering with thermoplastics), but the transitions are fluid. As a rule, plastic coatings have significantly higher film thicknesses than conventional paint.
For polymer coating, powder coating is commonly used. There are also options for wet coating, vacuum coating, dip coating, or thermal spraying. The coating can be applied to a polymer or a polymeric material.
Tire iron

A tire iron (also tire lever or tire spoon) is a specialized metal or plastic tool used in working with tires. Tire irons have not been in common use for automobile tires since the shift to the use of tubeless tires in the late 1950s.
Bicycle tire irons are still in use for those tires which have a separate inner tube, and can have a hooked C-shape cut into one end of the iron so that it may be hooked on a bicycle spoke to hold it in place.
Tire irons, which usually come in pairs or threes, are used to pry the edge of a tire away from the rim of the wheel it has been mounted on. After one iron has pried a portion of the tire from its wheel, it is held in position while a second iron is applied further along the tire to pry more of the tire away from the wheel. This allows enough of the tire to be separated so that the first iron can be removed, and used again on the far side of the other iron. Alternating in this way, a person can work all the way around the tire to fully remove it from the wheel, in order to reach the tube that sits inside.
In the first half of the 20th century, they became a colloquial term of strength, as in "I couldn't get rid of him with a pair of tire irons," and frequently appeared in cartoons in similar situations. The usage is now considered passé.
Tire irons for bicycles are usually referred to as "tire levers", as they are often made of plastic, not metal.
Tire levers for bicycle tires have one end that is tapered and slightly curved. The other end is usually hooked so that it can be hooked around a spoke to keep the tire bead free of the rim at one point, allowing a second lever to be manipulated forward, progressively loosening a larger segment of the tire bead from the rim.
A common feature of tire levers is the lack of sharp edges. The slightest pinch of an inner tube by a lever can weaken or puncture the tube. It is good practice to examine a set of tire levers for any sharp edges and to file them smooth and round. Another problem, though less critical, is that a steel lever would scratch aluminum rims.
Classically, tire levers were made of metal. However plastic ones are now manufactured which are even less sharp and less likely to puncture the tube. There are also some single-lever varieties, which can be inserted under the bead at one point then quickly pushed around the rim to pop the bead off.
Tire levers are not necessary or desirable in all cases. In some cases, the tire can be reinserted on the rim, and sometimes removed from the rim, without the use of tire levers. This reduces the chance of puncture caused by pinching the tube between the rim and the tire bead. Sometimes they are used to fit the tire back on, but this can be done without the levers.
Telebirr

Telebirr (Amharic: ቴሌብር) is a mobile payment service developed and was launched by Ethio telecom, the state owned telecommunication and Internet service provider in Ethiopia. It took five months to develop the end-to-end service. It facilitates the delivery of cashless transactions. The platform deployed currently has the capacity of processing up to 100 transactions per second (TPS) and can be scaled up to 1000 TPS. The service is accessible via SMS, USSD, and smartphone applications. Telebirr works in five languages.
Though the service is fully accessible for any customer of Ethio telecom, the users need to register through the mobile application called Telebirr or using an authorized agent or Ethio telecom shop or Unstructured Supplementary Service Data (USSD), *127# nationally. However, Telebirr also provides a “quick registration” by using any information that already exists in Ethio telecom's system.
Safaricom Telecommunications Ethiopia

Safaricom Telecommunications Ethiopia P.L.C. (STE), previously known as Global Partnership for Ethiopia BV (GPE), is a subsidiary of the Kenyan mobile operator Safaricom in Ethiopia, licensed with fee of US$850 million on 9 July 2021. This fee made it the single largest foreign direct investment into Ethiopia. The firm roll out telephony services from 2022.
Safaricom Telecommunications Ethiopia (STE) was licensed on 9 July 2021 with the aim of liberalizing Ethiopian telecom market. The company sought operating within nine months since its formation but was disrupted by local socio-economic and security factors. STE considered to be a major competitor of Ethio Telecom, who monopolizes the country's telecommunication system in local market and began planning investment $8 billion in the next ten years. In October 2022, the International Finance Corporation (IFC) sought to negotiate with STE with $160 million dollar in its capital expenditure to provide basic quality of the telecom services.
In February 2022, STE completed the assembly of a Tier III, pre-fabricated data centre, that was manufactured in China. The data centre, which cost US$100 million, will be used to route voice, internet and network communications on the STE network and to store data. The data center is reported to be the size of a "shipping container"
In April 2022, STE agreed in principle with Ethio Telecom for the latter to provide STE access to "cell sites, masts and other active elements such as network roaming". While the details have not been revealed as of 20 April 2022, a deal is imminent and an agreement is expected to be signed "soon".
As of 25 May 2021, the shareholding of Safaricom Telecommunications Ethiopia was reported to be as follows:
Ethiopian Telecommunication Agency

The Ethiopian Communications Authority (Amharic: የኢትዮጵያ ኮምኒኬሽን ባለስልጣን, ECA) is the part of the Ethiopian government which regulates the telecommunications and postal sectors of Ethiopia. Its primary objective is to promote the development of high quality, efficient, reliable and affordable communications services in Ethiopia. It is also accountable to the Prime Minister; its current Director General is Engineer Balcha Reba since 2019.
The introduction of telecommunication service in Ethiopia dated back during the reign of Emperor Menelik II in 1894. He introduced telephony while his cousin, Ras Mekonnen pioneered the first telephone after visiting Italy and returned to Ethiopia and established his company. In early 20th century, the company was under the control of the government and later brought to Ministry of Post and Communications. In 1952, the telecommunication service was separated from postal administration and was administered by the Ministry of Transport and Communications. At the time, the service went under Ethiopian Telecommunications Corporation (ETC).
Under the Derg regime, ETC was split into two entities: the Ethiopian Telecommunications Service (ETS) from October 1975 to February 1981 and the Ethiopian Telecommunications Authority (ETA) in January 1981. Both ETS as well as the ETA were responsible for telecommunication regulation and operation in Ethiopia. Under Council of Ministers regulation number 10/1996, ETA was replaced by ETC in which all of its rights has been transferred to ETC. There are 966 public service stations and exchanges across the country. By 2010, ETC has a target to reach telecom service to 15,000 rural kebeles. The number of telecom access has been increased in rural kebeles from only 60 in 2004/05 to 8 676 in 2007/08.
The number of cellular mobile broadband network access skyrocketed five times of 2004/5 by 2007/8, reaching 1,954,527. In 2005, ETC installed fiber optic backbone that spans 4,000 km in six radiating directions: from Addis Ababa, to Dire Dawa, Djibouti, Dessie-Mekelle, Bahir Dar-Nekemte, Jimma and Hawassa, delivering digital radio and television, internet and other multimedia services. In January 2005, ETC was transferred from narrowband to broadband with its first introduction of Internet, broadband VSAT and broadband multimedia infrastructure was viewed as major milestone over decade. The current Director General of ETC is Balcha Reba since September 2019.
Fana Broadcasting Corporate

Fana Broadcasting Corporate S.C. (FBC) is a state-owned mass media company operating in Ethiopia. Launched in 1994 it focuses mostly on political, social and economical reports about Ethiopia. It operates radio and television stations within Ethiopia.
As of 2020, FBC generally supported the federal government of Ethiopia and the ruling Prosperity Party.
In March 2023, the Russian state news agency Sputnik and FBC announced a deal to exchange content and carry out common projects. Sputnik leader Vasily Pushkov stated that Ethiopian media would become "a major priority" for Sputnik.
In 2014 it was announced that FBC would be building its own studio in the hopes of starting its own channel. In 2016, FBC formally signed an agreement with the Ethiopian Broadcasting Authority (EBA) to become a licensed broadcaster in the country. Fana TV started test transmission of its satellite TV channel on Ethiosat in July 2017.
Gofere Sportswear

Gofere Sports is an Ethiopian-based sportswear brand. The company designs, manufactures, and markets sports apparel for professional and amateur sports clubs in Ethiopia and other East African nations.
The company was founded in 2016 by Samuel Mekonnen and Hassen Mohammed. The company's products are worn by teams in the Ethiopian Premier League, as well as by amateur clubs and individual athletes.
On July 11, 2022, it partnered with Uganda Premier League side Modern F.C. for three years. The deal was announced and will see Gofere supply the Jinga-based side with 8 different outfits from the start of next season.
On September 2, 2022, Gofere signed a two-year sponsorship deal with BUL Football Club, a Ugandan Premier League club. The deal includes the manufacture and supply of training, playing, and travel kits for both players and technical teams.
On May 31, 2023 it signed a new deal with the Ethiopian Football Federation (EFF) to become the official kit supplier of the Ethiopian men's and women's national football teams. The deal, which is worth an undisclosed sum, will see Gofere supply matchday jerseys and training kits to the national teams for the next four months. Gofere will also have the right to use the Ethiopian Football Federation logo on its products. From May 2024 Gofere has striked and other important goal signed a supplier deal with the Federation of Uganda Basketball Associations (FUBA).
China Railway

China State Railway Group Co., Ltd., doing business as China Railway (CR), is the national passenger and freight railroad corporation of the People's Republic of China.
China Railway operates passenger and freight transport throughout China with 18 regional subsidiaries. By September 2022, the total assets of China Railway Group are CNY 9.06 trillion (USD 1.24 trillion). China has the highest railway usage in the world.
China Railway Corporation was established in 2013 to be responsible for railroad construction, operation, and maintenance.
Under the Chinese Corporate Law, China Railway Corporation was reorganized into China State Railway Group Co., Ltd. on 18 June 2019. This meant the Ministry of Finance would act as an investor on behalf of the state and the company would be led by a board and managed by board-chosen executives.
By the end of 2019, China Railway employed 2 million people and operated 139,900 km of railroads, of which 35,388 are high-speed railroads.
The China Railway logo was designed by Chen Yuchang (Chinese: 陈玉昶) (1912–1969), officially adopted on 22 January 1950. The whole logo represents the front of a locomotive. The upper part of the logo represents the Chinese character 人 (people), while the lower part represents the transversal surface of a rail. The logo means that China's railway belongs to the people. The lower part represents the character 工 (labour), means that China's railway belongs to the working class.
The "CR" logo is used on the Fuxing (train) along with the China Railway logo.
The "CRH" logo is used on the Hexie (train).
There are 21 primary subsidiary companies under China Railway. As of 2008, approximately two million people work in China Railway.
The key trends for the China Railway are (as of the financial year ending 31 December):
China Railway operates passenger trains from China to Mongolia, Russia, Kazakhstan, North Korea, Vietnam and Laos. Also operates freight (cargo) trains to these countries.
There are 11 international passenger train services:
As of 2017 China Railway ran goods services to 15 European cities, including routes to Madrid and Hamburg and the experimental East Wind service to London to test demand. The Chinese government refers to the two-week 12,000 km (7,500 mi) route, starting at Yiwu and with trains to London traversing Kazakhstan, Russia, Belarus, Poland, Germany, Belgium and France, as the Belt and Road Initiative. Containers must be transferred several times, as different, incompatible, rail gauges are used in different regions, and the same rolling stock cannot be used throughout.
China has been investing in and helping to rebuild railways in Africa. Below is an incomplete list of rail projects.
С червените ботушки...

„С червените ботушки...“ е българска детска песен, изпълнявана обикновено на новогодишните празници.
Песента е свързана с традицията за очакването и идването на Дядо Мраз. Aвтори са: на музиката Христо Недялков и текст на Веса Паспалеева. Песента става повод за издаването на стихосбирки, коледни картички, пъзели и организирането на цикли празници, изложби и концерти с това заглавие.
Музей на хляба и традиционните храни

Музей на хляба и традиционните храни е проект, реализиран от фондация „Национален тръст за съхранение на културното и историческо наследство България“ с 2 подпроекта „Академия Кулинарен историк“ и „Хлебна къща Копривщица“.
Началото е поставено на 4 юни 2016 година в град Копривщица.
Музеят всъщност е работилница, в която със стародавни инструменти и приспособления нагледно се демонстрира производството на домашен хляб от смилането на зърното до неговото изпичане. Тази част от дейността му е ориентирана към деца с организирано с предварителна заявка посещение.
По отношение на рецептите за приготвянето на местни традиционни хлебни изделия са привлечени майстори измежду утвърдени в града професионални и битови специалисти от град Копривщица.
През 2017 година музеят е сред основните организатори на празниците в околностите на тракийското светилище Кулата.
Петър Гъбенски

Петър Иванов Гъбенски е български учител, общественик, дарител. Автор на първата история на Габрово в съавторство със своя брат Христо Гъбенски.
Петър Гъбенски е роден на 20 юли 1870 г. в Габрово. Завършва средно образование в Търново през 1891 г., благодарение на своя брат Христо Гъбенски. През 1894 г. се дипломира в Софийския университет (София), специалност Българска филология.
Професионалният му път започва в Лом (1894-1897), където учителства в Ломското педагогическо училище. От 1897 г. е учител в Първа мъжка гимназия (София).
Между 1923 г. и 1929 г. Петър Гъбенски е библиотекар в Народна библиотека в София в Българския отдел.
През 1918 г. е командирован от Министерство на народната просвета из Търновско за проучване на коледните и новогодишни обреди и обичаи. Наред с търновския край започва да изучава и гр. Габрово. През 1909 г., 1913 и 1923 г. обикаля габровския край. Успява да събере богат архив от ръкописи, писма, документи и фотографии, които подарява на Габровския музей. Сред тях са заглавия на ръкописи като:
Намира вечен покой на 14 януари 1955 г. в гр. София.
Първите писмени сведения за Габрово са направени от чужденците, които са пътували из Българските земи. В техните съчинения намираме ценни сведения и за Габрово:
В средата на XIX век се появяват по-значтелни сведения, статии, дописки в българския периодичен печат:
Първите габровци, които пишат за града са Васил Априлов, Илия Христович („ Нещо за Габрово“).
Едва през 1903 г. братята Христо Гъбенски и Петър Гъбенски, синове на Иван Гъбенски, издават първата история на Габрово под наслов: „История на града Габрово и габровските въстания“. Книгата е издание на Габровската община, с обем 146 страници, на печатница „Заря“, с цена 1,50 лв. Макар и скромен, този труд е от особено значение и източник на информация, особено за въстанията от Габровско. Във връзка с въстанията, Христо Гъбенски направил научна екскурзия през 1900 г., заедно с някои от участниците в тях: Георги Бучаров, Ганчо Мацков, Цоню Постомпиров, Симеон Петров и Петър Маринчев. Придружени са от учителите Никола Драганов, Захари Иванов, Васил Станчев, Христофор Хесапчиев и фотографа Карл Либих. Водени от чисто родолюбиви чувства и възрожденски идеализъм, цели 10 години събират информация, исторически материал от различни документи и спомени, публикации във вестници и списания.
В предговора пишат: „Ние не можем да се похвалим, че сме направили нещо съвършено; целта ни беше само да изнесем в печата само това, което ходи от уста на уста между старите габровци, както за въстанията, тъй и за историята на града, за да го запазим и да дадем възможност на младите да видят какво е било едно време в Габрово и как са работили бащите и дедите им“.
За положения труд не са получили никакъв хонорар. Средствата от продажбата вложили във фонд „Вдигнете паметник на габровските въстания".
Ароматизирано вино

Ароматизирано вино е вино, което се приготвя от вино и/или прясно спиртована гроздова мъст или вина с добавка на етилов алкохол от земеделски произход, подслаждащи средства и ароматизиращи вещества. Към ароматизираните вина се допуска добавянето на въглероден диоксид.
Като подслаждащи средства се използват захар, декстроза, фруктоза, сироп от глюкоза, течна захар, захарен сироп, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, карамелизирана захар, мед, захар от рожкови, както и други естествени захаросъдържащи субстанции. Към ароматизираните вина се допуска добавяне на въглероден диоксид. Като ароматизиращи средства при получаването на ароматизирани вина могат да се използват: естествени ароматизиращи вещества, естествени ароматизиращи композиции, билки и подправки, включително извлеци от тях, вкусови продукти или комбинации от тях.
Най-често използвани ароматизиращи съставки са: пелин, горчивкамента, канела, кардамон, бъз, индийско орехче, кориандър, лимонова кора, розмарин, хвойна, звъника, карамфил, ванилия, аир, борова смола, хинин и др.
Ароматизираните вина имат действително алкохолно съдържание, равно или по-високо от 14,5 обемни процента, непревишаващо 22 обемни процента, и общо алкохолно съдържание, равно или по-високо от 17,5 обемни процента.
Ароматизираните вина се съчетават с различни силноалкохолни напитки и с други вина. Сухите ароматизирани вина са задължителен компонент на много известни коктейли, а десертните се съчетават успешно с безалкохолни напитки, мляко и плодови сокове в състава на безалкохолни коктейли.
Ароматизираните вина обикновено се пият в натурален вид с лед, или с лед и газирана вода.
Оцет

Оцетът е кисела на вкус течност, получена при окисляване на етанола във вино, бира, ферментирал плодов сок или почти всяка друга течност, съдържаща алкохол. Оцет може да се произведе и от определени бактерии, които действат направо в захарно-водни разтвори, без междинно преобразуване в етанол (виж оцетна киселина).
В по-общ вид биохимичната реакция при окисляването на етанол до оцетна киселина е следната:
Етапите на окисляване на етанола до оцетна киселина могат да бъдат представени със следните реакции:
Белият оцет често се използва като домакински почистващ препарат. В повечето случаи се препоръчва разреждане с вода от съображения за безопасност и за избягване на увреждане на повърхностите, които ще се почистват. Тъй като е кисел, той може да разтвори минерални отлагания върху гладки повърхности, като прозорци и огледала, и е отличен за премахване на миризми. Оцетът може да се използва за почистване на отложена мръсотия върху определен тип метални повърхности – мед, месинг, бронз или сребро, както и на пластмасови изделия – напр. ленти за ценови етикети.
Ябълков оцет

Ябълковият оцет е кисела на вкус течност, получена чрез окисляване на етанола при сладка ферментация на плодовете.
Ферментацията на ябълковия оцет преминава през две фази
Оцетната киселина убива културата на Saccharomyces cerevisiae и крайният продукт няма вредни микроорганизми, захар, мая или дрожди.
Дресинг

Дресингът е сос за салата, който се добавя, за да обогати вкуса на основните съставки. Разпространени видове са винегрет (оцет и растителна мазнина – олио/зехтин) и майонезените. Добавят се и подправки, лук, чесън, горчица, сол и захар. В зависимост от желания вкус се използва ябълков или винен оцет, който за постигане на „по-лек" вкус може да бъде заменен с лимонов сок.
В българската национална кухня не се използват предварително приготвени дресинги, но салатите се подправят с олио, оцет и сол, поставени отделно на масата. Счита се, че сместа от оцет и растително масло е била известна още на древните египтяни.
По-известни салатни дресинги:
Горчица

Горчица е вид подправка към ядене, която се слага предимно на сандвичи и салати. Основните съставки в нея са семената на растението синап. При направата семената се стриват на прах и се добавят оцет, сол, вода и олио. Цветът на горчицата е от жълт до кафяв. Горчицата по принцип е лютива и може да предизвика алергична реакция.
Производството на горчица е известно от дълбока древност. 3000 години пр.н.е. е използвана в индийската кухня, но не е много популярна по времето на Древен Рим и Древна Гърция. Първата рецепта датира от 42 година пр.н.е. През IX век производството на горчица се превръща в един от основните доходи на френските манастири.
На пазара се предлагат два вида горчица: на прах и готварска. Горчицата на прах се получава чрез смилане на синапено кюспе. Готварската горчица се приготвя от горчица на прах, която се попарва с топла вода, оставя се да зрее и след това се смесва със захар, сол, оцет, растително масло и подправки (канела, черен пипер, карамфил). Тя трябва да има еднородна мажеща се консистенция, жълт цвят, приятен остро парлив вкус и специфичен аромат. Горчицата се употребява като подправка при консумация на шунка, кренвирши, фрикадели, салати, сосове, майонези, пастети и др.
Mavrud

Mavrud (Bulgarian: мавруд, from Greek, μαυρό (mavró), "black") is a red wine grape that is used as both a blending grape and for varietal wines, indigenous to the Balkan region. It is grown in some regions of Albania, in the Thrace region of Bulgaria, as well as some regions of Greece and Romania.
The grape has been described as a characterful, low-yielding, small-berried and late-ripening grape capable of producing tannic, spicy wine with a potential for ageing.
Regarded as one of the most highly esteemed local wines, Mavrud vineyards are mainly found around Asenovgrad and Perushtitsa, as well as more rarely near Pazardzhik, Stara Zagora and Chirpan.
There is speculation amongst grape growers that Mavrud may be an ancient clone of Mourvedre, imported into Bulgaria by the Romans.
A legend that the oenophiles of the Mavrud wine like to repeat in order to explain the restoration of this locality as wine-growing country was that during the reign of Khan Krum of Bulgaria, all vineyards were ordered destroyed. Later, a lion escaped from its cage and terrorized the city. However, a fearless young man named Mavrud (now the name of a wine grape) confronted and slew the lion. The king summoned Mavrud's mother to learn the source of such courage. She said she had secretly saved a vine, made wine, and that this was the source of Mavrud's bravery. Khan Krum ordered the vineyards replanted.
In the original Bulgarian version the legend says it was a monster called the lamya (ламя) which was vanquished, according to one book on wine.
Liquid Television

Liquid Television was an animation showcase broadcast on MTV from 1991 to 1995. It launched several high-profile original cartoons, including Beavis and Butt-Head and Æon Flux. Other recurring segments include "The Art School Girls of Doom", The Specialists, and Brad Dharma: Psychedelic Detective. Independent animators and artists created most of the material specifically for the show, and some previously produced segments were compiled from festivals such as Spike and Mike's Festival of Animation.
The first season of Liquid Television also aired on BBC Two in co-production with MTV. Ultimately, MTV commissioned three seasons of the show, produced by Colossal Pictures. The show was eventually succeeded by Cartoon Sushi. Mark Mothersbaugh composed the theme music.
The show was broadcast in Canada on MuchMusic, in Asia on Channel V, in Australia on SBS and in New Zealand on TV3.
Many animation pieces were adapted from Art Spiegelman's comic compilation, RAW. RAW features underground cartoonists such as Mark Beyer, Richard Sala, and Peter Bagge. In particular, Dog-Boy by Charles Burns was based on the artist's series from RAW.
Due to the extensive use of licensed music throughout the series (many episodes begin with a contemporary music video being "liquified"), full episodes of Liquid Television have not been broadcast since their original run. Selected segments from the series, including the debut of Æon Flux, were released on two VHS tapes in the late 1990s as The Best of Liquid Television. A collection volume, Wet Shorts (The Best of Liquid Television), with the content of the two VHS tapes, was released on DVD in 1997.
On October 13, 2011, MTVX, MTV's cross media group, announced the return of Liquid Television. It became an online network. Its first content was "F**KING BEST SONG EVERRR" by Wallpaper, available on the website. Full-length episodes featuring the online content and all-new material were released in 2013.
Ан хийх

Ан хийх гэдэг нь зэрлэг амьтан, зэрлэг амьтныг хайж, мөрдөх, барих, хөнөөх хүний үйл ажиллагааг хэлдэг. Хүмүүсийн ан хийх хамгийн нийтлэг шалтгаан нь амьтны мах болон ашигтай амьтны бүтээгдэхүүнийг авахын тулд, эсвэл чөлөөт цагийн зориулалтаар байдаг. Үүнээс гадна хүний ​​эсвэл гэрийн тэжээвэр амьтдын аюултай махчин амьтдыг устгах, ургац, мал, шувууны аж ахуйг хөнөөж, өвчин тараадаг хортон шавьж, яргалыг арилгах, худалдаа, аялал жуулчлалын эсвэл хүн амын хэт олшролт, гаднын зүйлийн эсрэг экологийн хамгааллын шалтгаантай ч байж болно.
Чөлөөт цагаараа ан хийдэг амьтдыг ерөнхийдөө ангийн амьтад гэж нэрлэдэг бөгөөд ихэвчлэн хөхтөн амьтад болон шувууд байдаг. Ан хийхэд оролцож буй хүнийг анчин гэж нэрлэдэг; ан хийхэд ашигладаг байгалийн талбайг ангийн талбай гэж нэрлэдэг; ан зохион байгуулах, эсвэл ангийн талбайг удирдах туршлагатай анчныг мөн ангийн хамгаалагч гэж нэрлэдэг
Хүмүүсийн ан хийх үйл ажиллагаа Homo erectus буюу түүнээс өмнөх үед, сая сая жилийн өмнө бий болсон. Ан хийх нь янз бүрийн хүний соёлд гүн шингэж, хөдөө аж ахуйд чухал үүрэг гүйцэтгэж байсан бөгөөд эдийн засагчдын ангиллаар ойн аж ахуй, газар тариалан, загас агнууртай зэрэгцэн анхдагч үйлдвэрлэлийн нэг хэсэг гэж тооцогддог байв. Орчин үеийн зохицуулалт нь хууль ёсны ан хийх үйл ажиллагааг амьтдыг зөвшөөрөлгүй, зохицуулалтгүй алах, барих, эсвэл барих үйлдэл болох хууль бус ан агнахаас ялгаж өгдөг.
Могой

Могой бол хэвлээр явагч, хүйтэн цуст мөлхөгч амьтан юм. Могой нь дэлхий дээр 3000 гаруй төрөл байдгаас 400 гаруй нь хортой. Бүх хэвлээр явагчдын адил могойнууд нь эктотермик, амниот сээр нуруутан, давхардсан хайрсаар бүрхэгдсэн байдаг. Могойн гавлын яс нь хэд хэдэн үетэй учир толгойноосоо хамаагүй том олзыг залгих боломжийг олгодог (гавлын кинезис). Нарийн биетэй байхын тулд могойн хос эрхтнүүд (бөөр гэх мэт) зэрэгцэн биш, нөгөөгийнхөө өмнө байрладаг бөгөөд ихэнх нь зөвхөн нэг уушигтай байдаг. Зарим төрөл зүйл нь аарцагны бүслүүртэй.
Хорт могойнд хорын булчирхай хөгжсөн бөгөөд шүд нь хор дамжуулах сувагтай байдаг. Зарим могойн хор хүнийг тэр дор нь үхүүлэх хүчтэй. Хортой болон хоргүй могойг гаднаас нь таних боломжтой. Хортой могойн хүүхэн хараа босоо, сүүл огцом төгсгөлтэй, шанаа том, ихэвчлэн хурц тод өнгөтэй байдаг байна. Манай оронд тархсан могойноос бамбай хоншоорт могой нь хорт могой юм.
Салаа хэлээ үргэж цухалзуулж явах ба энэ нь агаарт байх химийн найрлагыг шинжлэгч буюу үнэрлэх үүргийг гүйцэтгэнэ.
Сонсголын эрхтэн маш сул хөгжсөн. Зарим могойн хамрын ойролцоо байх мэдрэлийн хүлээн авуур долгионыг мэдэрч ан хийхэд тусладаг.
Нүд нь хэт улаан туяаг хүлээн авах чадвартай учир амьтдын дулаанаар баримжаалан ан хийх нь элбэг.
Анчин хүний 10 цээрлэл

Дундад зууны үе, тухайлбал Чингис хааны үед ав хомрого хийх нь цэргийн сургуулийн нэгэн хэсэг байжээ. Ан амьтныг агнахдаа баримталж ирсэн монголын ёс заншил нь юуны өмнө анчин хүний арван цээрлэл юм.
• Сүрэг амьтдыг сүргээр нь агнах
• Хэрэгцээнээс илүү олон ан авлах
• Онцгой содон өнгө, зүс, хэлбэртэй ан алах
• Шинэ нутагт шилжин яваа ан амьтан, өөрөөр хэлбэл тэр нутагт урьд өмнө үзэгддэггүй байсан ан амьтныг агнах
• Хээлтэй амьтан, зулзага дагуулж яваа амьтныг алж хөнөөх
• Чоно болон бусад махчин амьтанд хөөгдөж амь зулбан яваа амьтныг алж хөнөөх
• Орооны үед холбоотой байгаа амьтныг алах
• Сүргийн толгойлогч ан амьтныг алах
• Алсан ангийн цусаар газрын хөрс бохирдуулах
• Ан амьтан цуглаж ирдэг газар ус, хужир мараан дээр улай гаргахыг цээрлэнэ.
Энэхүү арван цээрлэх ёсыг зөрчсөн хүнийг анчин бус алуурчин гэж үздэг ажээ. Үүнээс гадна анчин хүний баримталдаг зарим ёсыг дурьдвал:
• Ан амьтныг агнахдаа тарчилган зовоох
• Ан амьтныг авлах улирал хугацаанаас өмнө нь ан хийх
• Ан амьтны үүр нохой ичээ (орон гэр)-ийг эвдэж сүйтгэх, бусниулах
• Нүхэнд ус цутгах, утах, хавх зүүх, хор тавих зэрэг аргаар ан агнахыг цээрлэдэг. Энэ нь ан амьтныг тарчилган зовоож алахгүй гэсэнтэй холбоотой.
• Ижил хосоороо яваа (эр эмээрээ) ан амьтныг алахыг цээрлэнэ. Өөрөөр хэлбэл хос амьтны нэгийг өнчрүүлэхгүй гэсэн өрөвч сэтгэл юм.
• Ан амьтныг алахдаа ид бах болгоддоггүй, монголчуудын шүтлэг бишрэлийн ёсоор бол ан амьтан бол газрын эзний (савдаг) мэдлийн юм. Тийм учраас харин газрын эзнээс уучлал гуйж, гэмээ наманчилдаг ёстой.
Виктор Ан

Виктор Ан (Орос: Виктор Ан); Ань Хёнь-сү (сол. 안현수) — Өмнөд Солонгос, Оросын шорт трекчин.
Ань Хёнь-сү 1985 оны 11 сарын 23-нд Өмнөд Солонгосын Сөүлд төрсөн. 1994 оны өвлийн олимпыг телевизээр гарахад Чэ Жи-хүнийг 500 м, 1000 м-т түрүүлэхийг харж спортод дурласан гэдэг. Бага ангиасаа тэшүүрээр гулгасан.
Ань 2002 оны Солт-Лейкийн олимпод оролцсон ч медаль хүртэж амжаагүй. Олимпын дараа залуучуудын дэлхийн аварга болсон ба насанд хүрэгчдийн ДАШТ-аас мөнгөн медаль хүртжээ.
2006 оны Турины олимпод 1500 м, 1000 м-т түрүүлэв. Мөн багийн 5000 м-ийн эрэгтэй буухиад багийн гурван нөхрийн хамтаар алтан медаль хүртсэн. Мөн 500 м-ийн уралдаанд хүрэл медаль хүртжээ. Ань уралдааны тэргүүлэгчийн араас хоёрт дагаж байгаад хоёр гурван тойргийн өмнө хурд авч гүйцээж түрүүлэх арга хэрэглэдэг байсан. Тухайлбал буухианд сүүлийн тойрогт өмнөх олимпын аварга Канадын багийн хүнийг үзэгчдийг гайхшруулам чадварлаг гүйцэж түрүүлжээ. Өвлийн олимпоос 3 алтан медаль хүртсэн Өмнөд Солонгосын анхны эрэгтэй тамирчин болжээ.
2006 оны ДАШТ-ийн дараа Ань улсын шигшээгийн дасгалжуулагчтайгаа эв түнжин хагарч, эмэгтэй шигшээгийн дасгалжуулагчийн доор бэлтгэл сургуулиа хийх болж эрэгтэй багийн андуудтайгаа ч таарамжгүй, уулзалддаггүй болсон.
Ань 2002-2007 оны хооронд Өмнөд Солонгосыг төлөөлж шорт трекийн ДАШТ-аас 20 алтан медаль хүртсэн ба нийлбэр дүнгээр таван жил дараалан алтан медаль хүртсэн анхы тамирчин болсон.
2008 онд Ань өвдгөндөө хүнд гэмтэл авсан болохоор 2008 оны ДАШТ-д оролцоогүй. Гурван удаа мэс засалд орж эмчлүүлэн 8 сарын дааа эргэн мөснөө гулгаж эхэлсэн ч гэмтэл сайн илааршаагүйн улмаас 2009 оны ДАШТ-г мөн өнжжээ.
2010 оны өвлийн олимпод оролцох улсын шигшээ багт Ань багтаж чадсангүй (нийлбэр оноогоор 7-д байсан).
Ань Хёнь-сү 2011 онд иргэний харьяаллаа сольж Виктор Ан хэмээх нэрээр Орос улсын тамирчин болов.
2014 оны Сочийн олимпод Виктор Ан 2014 оны олимпод гялалзсан. 1500 м-т хүрэл медаль хүртсэн ба Оросын шорт трекийн анхны олимпын алтан медалийг 1000 м уралдаанд түрүүлж авчирсан. Дараа нь 500 м, 5000 м-ийн буухайд түрүүлсэн. Тэрээр түүхэн дэх хамгийн олон алтан медальтай эрэгтэй шорт трекчин хэмээн алдаршжээ.
Өмнөд Солонгосын үзэгч олон Виктор Аны улсаа сольсон түүхэнд цочирдон аварга тамирчнаа алдсан Өмнөд Солонгосын тэшүүрийн холбоог шүүмжлэн буруутгав. Өмнөд Солонгосын ерөнхийлөгч, салбарын сайд анхаарч шалгахаа мэдэгджээ.
Оросын ерөнхийлөгч тамирчны гарамгай амжилтыг үнэлж «Эх орны төлөө-4-р зэргийн одон»-гоор шагнасан.
Виктор Ан 1984 онд төрсөн солонгос Ү На-ритай 2013 онд гэрлэж, хоёул Оросын иргэн болсон. Эхнэр нь түүний нэгэн фэн-клубыг ажиллуулж байсан хөгжөөн дэмжигч нь байв. Тэд 2015 онд Жейн Ан хэмээх охинтой болсон.