davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Vesess

Vesess is a design and technology company founded in Sri Lanka in 2004. It was incorporated in United States as Vesess Inc. in 2007.
It provides consultancy services in web design and development, UI and UX design, and online strategy.
Vesess also develops and manages a software-as-a-service product: the online invoicing and billing service Hiveage.
CurdBee was an online invoicing software initially developed as an in-house PHP application to invoice clients of Vesess. A public version was developed using Ruby on Rails and launched in June 2008. It was the first step for Vesess in moving from being a web design agency to a product company.
CurdBee was mainly used by small businesses and freelancers. It had a free plan which supported unlimited invoicing and unlimited clients, with PayPal and Google Checkout as payment gateways. Paid plans had additional features such as multiple payment gateways, recurring invoices, time and expense tracking and custom domains. CurdBee was discontinued in 2014.
Hiveage is an invoicing and billing software-as-a-service that replaced CurdBee in 2014. Like its predecessor, Hiveage started as a freemium service, but changed to a fixed plan pricing strategy in September 2016. It inherited the CurdBee user base, and has grown to cover more than 140 countries.
Vgo was a Software as a service launched by Vesess in September 2015, designed for taxi and logistics companies to compete with other vehicle for hire companies such as Uber. It had a web-based management application that supports online booking, automatic and manual dispatching, fleet, staff and customer management, and detailed reporting. Vgo also had set of mobile applications for customers with smartphones to submit orders, and for drivers to be notified of assignments and track their trips.
Vesess and a group of angel investors led by Just In Time Group had invested $1 million into Vgo.
Vgo was discontinued in August 2016.
Rossmann (company)

Dirk Rossmann GmbH, commonly referred to as Rossmann, is one of the largest drug store chains in Europe with around 56,200 employees and more than 4000 stores. In 2019 Rossmann had more than €10 billion turnover in Germany, Poland, Hungary, the Czech Republic, Turkey, Albania, Kosovo, Spain and Azerbaijan.
The company was founded in 1972 by Dirk Rossmann with its headquarters in Burgwedel near Hanover in Germany. The Rossmann family owns 60% of the company. The Hong Kong–based A.S. Watson Group owns 40%, which was taken over from the Dutch Kruidvat in 2004.
The product range includes up to 21,700 items and can vary depending on the size of the shop and the location. In addition to drugstore goods with a focus on skin, hair, body, baby and health, Rossmann also offers promotional items ("World of Ideas"), pet food, a photo service and a wide range of natural foods and wines. There is also a perfume range with around 200 commercial brands. Rossmann has 29 private brands with 4600 products (as of 2019). In 1997, the first own brands Babydream, Facelle, Sunozon and Winston were introduced. The best-known Rossmann brands are Isana (skin, hair and body care), Alterra (natural cosmetics), domol (cleaning and laundry detergents) alouette (paper tissues etc).
The company logo consists of a red name and the symbol of a centaur integrated in the letter O: a mythical creature made of horse and man from Greek mythology, which symbolically stands for "Rossmann" (English: "Horse man"). The company's own brands have a small centaur symbol above the name.
Since 2018, Rossmann has been publishing a sustainability report for the development of corporate climate protection activities.
In 2021, sales increased by 8.1 percent to 11.1 billion euros. There are a total of 4,361 Rossmann branches, 2,231 of which are in Germany. The current number of foreign branches is: Poland (1580), Hungary (more than 230), Czech Republic (more than 150), Turkey (more than 120), Albania (15), Kosovo (6) and Spain (5).
The drugstores have an average sales area of over 570 m². Branches with more than 1300 m² were opened in the cities of Berlin and Leipzig. Germany's and also Europe's largest branch with 1385 m² is located at Georgstraße 10 in Hanover.
Estatua ecuestre de Francisco Pizarro (Trujillo)

La estatua de Francisco Pizarro es una estatua ecuestre ubicada en Trujillo como homenaje del municipio a uno de sus vecinos ilustres, el conquistador Francisco Pizarro.
Es obra del escultor estadounidense Charles Cary Rumsey (1879-1922) y se encuentra situada sobre un pedestal de granito en la plaza mayor de la ciudad que vio nacer al propio Pizarro,​ aunque esta no fue su ubicación original. La estatua inicialmente formó parte de las obras exhibidas en la Primavera de la pintura y la escultura del Grand Palais de París en 1929, en la cual se rindió homenaje al por aquellos entonces recientemente fallecido Rumsey con una extensa retrospectiva de su obra. La estatua, debido a sus colosales dimensiones se colocó en la sala de la cúpula del Grand Palais que llevaba treinta años sin utilizarse para exhibir obra alguna.​
En el mismo año, 1929, la estatua viajó hasta España para ocupar su ubicación actual en Trujillo donde fue inaugurada en un acto en el que estuvieron presentes el presidente del gobierno Miguel Primo de Rivera y el príncipe Alfonso de Orleans, así como el por aquellos entonces embajador de Estados Unidos en España.​ Cabe destacar que cuando en una estatua ecuestre el caballo tiene una pata levantada significa que el personaje murió de heridas en batalla, cosa que no ocurrió con Pizarro.
Jean Jouvenet

Jean-Baptiste Jouvenet (Ruan, 1644 - París, 5 de abril de 1717), llamado el grande, fue un pintor y decorador francés.
Se traslada a París en 1661 donde se integra al estudio de Charles Le Brun. Participa en la decoración del château de Saint-Germain-en-Laye, de la Galería de las Tullerías, del Palacio de Versalles (principalmente la tribuna de la Capilla Real), del Dôme (la cúpula) y de la iglesia de Saint-Louis des Invalides.
Sus primeras obras se enmarcan en el estilo de su maestro y de Eustache Le Sueur. Junto con Charles de la Fosse, probablemente sea el artista más talentoso del grupo que contribuyó a la decoración del Trianon y Les Invalides, a pesar de que actualmente son conocidos por sus trabajos religiosos.
Más tarde su carrera abandona el clasicismo, incorporándose a su estilo la influencia del barroco y un tratamiento realista de los detalles, que por ejemplo le llevó a observar el trabajo de los pescadores en Dieppe (Francia) para la realización de su obra "Pesca milagrosa" en 1706.
Varias de sus obras están expuestas en el Museo del Louvre, destacando La Resurrección de Lázaro, así como en el Museo de Bellas Artes de Ruan.
Equestrian statue of George Washington (Boston)

An equestrian statue of George Washington by Thomas Ball is installed in Boston's Public Garden, in the U.S. state of Massachusetts.
The sculpture was commissioned in 1859, modeled in 1864, and cast and dedicated in 1869. The bronze measures approximately 22 x 6 x 15 ft, and rests on a granite base that measures approximately 16 x 8 x 15 ft. It was surveyed by the Smithsonian Institution's "Save Outdoor Sculpture!" program in 1993.
The monument was conceived in an effort to present Massachusetts as an artistic center. The chairman of the fundraising committee for the monument, Alexander H. Rice, declared in a speech from 1859:
Over the years, the statue's sword has repeatedly been broken and stolen; to avoid continually recasting a bronze replacement, caretakers installed a fiberglass substitute.
Palacio Legislativo Federal

The Palacio Legislativo Federal (Federal Legislative Palace) was a never-completed building for the legislative bodies of the Mexican Federal Republic.
By the end of the 19th century, the government of President Porfirio Díaz, decided the congress needed an emblematic and proud building to house the Chamber of Deputies and the Senate. Inspired by the Reichstag building of the German Empire, in 1897 the administration called for an international competition in which several famous architects of Europe and Mexico participated. Despite declaring a winner, the government decided to appoint a new architect to draw a completely new design.
The final project is a creation by Émile Bénard. The original design from the competition was Eclectic, but the final design was Neoclassical. Groundbreaking was on 23 September 1910, as part of the celebrations of the centennial of Mexican Independence.
Amid the Mexican Revolution, the new president, Francisco I. Madero, changed the building's functions and name to Palacio de los Tres Poderes (Palace of the Three Powers) to be the offices of not only the legislative, but also the executive and judicial powers of the republic.
The chaos of the revolution deflected attention and resources away from the project, and only the foundations and the iron structure were completed. The building remained standing and rusting until the 1930s when it was finally decided to destroy the erected structure. However, the cupola was saved and turned into the Monumento a la Revolución (Monument of the Revolution) by Carlos Obregón Santacilia, and the massive structure stands today as a mausoleum to the heroes of the Mexican Revolution. It is an Art Deco monument with Social Realist decorative motifs.
Several sculptures that were intended to decorate the building were completed before its cancellation. These sculptures were repurposed in different buildings and monuments. They include a sculpture of an eagle devouring a snake, which would have topped the Capitol dome, being incorporated into the Monumento a la Raza. Sculptures that would have decorated the entablature were placed on the exterior of the Palacio de Bellas Artes, and lions that would have flanked the steps of the main entrance were turned into the Puerta de los Leones.
19°26′10″N 99°09′17″W﻿ / ﻿19.436233°N 99.154701°W﻿ / 19.436233; -99.154701
Стоичков (група)

„Stoichkov“ („Стоичков“) е рок група от град Утрехт, Нидерландия.
Създадена е през 2001 година от 3 фенове на българския футболист и бивш треньор на националния отбор на България Христо Стоичков. Всички песни на групата са изпълнени на немски език. Първата им записана песен представлява инструментал, носещ името „Hristo“, посветен на техния идол. Членовете на Stoichkov определят музикалния си стил като „турбо рок“.
През април 2005 година групата посещава България, изнасяйки концерти в градовете София, Бургас, Ловеч, Варна, Пловдив, Шумен, Разград и Добрич. Турнето е организирано от местните ъндърграунд групи Pizza и Scandal, а като подгряващи групи са поканени редица други български рок формации.
Аматьорска футболна лига

Аматьорската футболна лига е българска футболна организация. Основната ѝ дейност е да администрира аматьорските първенства по футбол - В група, областните групи, „Купа на Аматьорската футболна лига“, Армейско първенство, Студентско първенство и Женското първенство.
Висша футболна лига

Висша футболна лига (или още Висша професионална футболна лига) е футболен турнир за определяне на шампиона на България в периода 2000-2003. Лигата е съставена от 14 отбора.
Регламентът през всеки сезон е различен. В първия сезон 2000/01 участват 14 отбора като регламента е срещите да се играят на принципа всеки срещу всеки на разменено гостуване. Последните два отбора изпадат директно, а 12-ия играе плейоф за оставане/влизане във ВПФЛ с третия отбор от Втора футболна лига. С историческо значение е промяната в регламента през сезон 2001/02. Първенството на ВФЛ е разделено на две фази. Първата е редовен сезон, в който 14-те отбора играят всеки срещу всеки в две срещи на разменено гостуване (26 кръга). Втората фаза е плейофна. Групата е разделена на две подгрупи. Завършилите от 1-во до 6-о място в първата фаза играят на разменено гостуване всеки срещу всеки за определяне на шампиона и участниците в евротурнирите, Отборите заели местата от 7-о до 14-о на същия принцип играят за определяне на изпадащите в Първа футболна лига отбори. Този уникален в българската футболна история експеримент за формата на първото ниво не се повтаря през следващия сезон 2002/03. В това последно издание на ВФЛ нещата изглеждат заначително опростени. 14-те отбора играят по познатия регламент на А РФГ всеки срещу всеки в две срещи на разменено гостуване, а последните два отбора отпадат от лигата.
Трета аматьорска футболна лига

Трета аматьорска футболна лига е третото ниво на футбола в България, организиран от Българския футболен съюз и Аматьорската футболна лига. Тя включва четири дивизии, разделени на географски принцип.
Всяка от четирите Трети аматьорски футболни лиги (ТАФЛ) трябва да включва по 20 отбора. По различни причини отделните групи включват различен брой отбори. Победителят от всяка група се класира директно за Втора професионална футболна лига. Изпадащите отбори от ТАФЛ продължават участието си в Областните аматьорски футболни групи.
През сезон 2024/2025 в Североизточна „В“ Аматьорска футболна група се състезават следните 17 отбора:
През сезон 2024/2025 в Северозападна „В“ Аматьорска футболна група се състезават следните 15 отбора:
През 2024/2025 в Югозападна „В“ Аматьорска футболна група се състезават следните 19 отбора:
През сезон 2024/2025 в Югоизточна „В“ Аматьорска футболна група се състезават следните 20 отбора:
Втора лига (Англия)

Втора футболна лига (Известна като Втора лига и Скай Бет Лига 2) е 3-тата дивизия във Футболната лига и 4-тата дивизия в английския футбол.
Втора футболна лига е въведено като наименование от сезон 2004 – 2005. Предишни имена на дивизията са Трета футболна дивизия и Четвърта футболна дивизия. Това е най-доходната и най-конурентната 4-та дивизия в света.
АФК Рочдейл е прекарал най-дълго време в тази дивизия, което ѝ носи прякора „Дивизията на Рочдейл“.
Във Втора футболна лига има 24 отбора. Всеки от тях изиграва по 2 срещи с останалите (един път като домакин и един път като гост) и получава три точки за победа, една точка за равенство и нито една точка за загуба. От тези точки се опредя класирането в таблицата.
След края на сезона първите три отбора заедно с победителя от плейофите получават промоция за Първа футболна лига и заемат местата на 4-те отбора свършили на последните 4-ти места в класирането. Победителя в плей-офите се определя като един от отборите спечели 2 поредни срещи. В полуфиналите на плей-офите играт 4-тия срещу 7-ия и 5-ия срещу 6-ия. Победителите от 2-те срещи изиграват една среща и победителят получава промоция.
Отборите, завършили на последните 2 места в класирането на Втора лига, изпадат в Английска национална конференция, като техните места се заемат от шампиона на Конференцията и победителя от плейофите свършил от 2-ро до 5-о място в същата дивизия. Промоцията от Английската Национална Конференция за Втора лига е малко по-стриктна (Втора лига е професионална дивизия, а Националната Конференция е полупрофесионална дивизия), кандидатстващият/те отбор/и, които не отговаря на изискванията за капацитет и други критерии по стадиона, не получава/т промоция, а отбора/ите от Втора лига е/са пощаден/и.
Крайната позиция на даден отбор се определя в реда: брой точки, голова разлика, вкарани голове, баланс между два или повече отбори спорещи за по-високото място и най-накрая е серия от повече изиграни срещи в плейофите.
Трофей на Футболната лига

Трофеят на Футболната лига е футболен турнир за отбори от по-ниските нива на Футболната лига на Англия, в някои сезони участват и водещите отбори в Националната конференция.
Турнирът е създаден под името Associate Members' Cup. Официалното име се сменя периодично в зависимост от спонсорите и трофеят носи името „Джонстънс Пейнт Трофи“ (за 3 години от 2006).
Седем отбора са били по два пъти носители на купата, но все още няма отбор, който да е постигнал това трети път. Бристол Сити и Карлайл Юнайтед са достигали финал по четири пъти, като Бристол побеждава в турнира два пъти (през 1986 и 2003), а Карлайл само през 1997.
В сегашния вариант на турнира участват всички отбори от Първа лига и Втора лига и от сезон 2006/07 отборите се елиминират в една среща. Отборите са разделени на северен и южен регион, като в първия кръг са разделени на четири региона. Финалът традиционно се играе на стадион „Уембли“, но по време на обновяването на стадиона от 2001 до 2007 г. срещите се провеждат на „Милениъм Стейдиъм“, Кардиф.
Associate Members' Cup
Фрейт Роувър Трофи
Шерпа Ван Трофи
Лейленд ДАФ Къп
Автоглас Трофи
Автоуиндскрийнс Шийлд
ЛДВ Ванс Трофи
Трофей на Футболната лига
Джонстънс Пейнт Трофи
Купа на Народна република България

Купа на Народна република България (КНРБ) е български футболен трофей, който е връчен за първи път през 1981 г. в чест на 1300-годишнината от създаването на Първата българската държава. За спечелване на трофея се провежда футболен турнир, като победителят от него освен купата придобива правото за участие в европейския клубен турнир за Купата на УЕФА.
От 1983 г. турнирът става официален турнир за Националната купа и победителят в него получава правото да представя България в европейския турнир за Купата на носителите на купи. Турнирът, който е дотогава е бил приеман за турнир за спечелване на Националната купа – турнира за Купата на Съветската армия, става второстепенен турнир, победителят от който получава правото да се състезава в турнира за Купата на УЕФА.
Турнирът за Купата на НРБ съществува до 1990 г., когато е преименуван на Турнир за Купата на България.
Суперкопа де Чиле

Суперкопа де Чиле (на испански: Supercopa de Chile) е чилийски футболен трофей, за който се играе един мач между настоящите шампион на Примера Дивисион и носителя на Копа Чиле. Провежда се преди началото на първенството на стадион, определян след като станат ясни претендентите за трофея.
Царска купа

Купа на Н.В. Царя (наричана още Царската купа и Държавна купа) е футболен трофей, еквивалентен на днешната купа на България. Той е подарен от цар Борис III през 1924 г.
Първоначално, в периода 1924-1937 г. (както и през 1943 г.), е връчван на клуба-шампион на България по футбол. От 1938 до 1942 г. за спечелването на царската купа е организиран отделен турнир, победителят в който се смята за носител на Купата на страната.
1. При резултат 1:3 футболистите на „Левски“ (Русе), недоволни от съдийско решение, напускат терена и губят служебно. 2. „Левски“ (Русе) печели полуфиналния си мач с 2:0, но отказва да пътува за финала в София заради спорове с организаторите на турнира. Затова на финала играе загубилия от русенци отбор на „Спортклуб“ (Пловдив). 3. В 80 минута при резултат 1:3 футболистите на „Спортклуб“ (Пловдив), недоволни от съдийско решение, напускат терена и губят служебно.
Спортен интернационал

Спортният интернационал, също Червен спортен интернационал (на руски: Красный спортивный интернационал), съкратено Спортинтерн или КСИ, е международно обединение на селски (земеделски) организации под влияние на Коминтерна.
Създаден е на 23 юли 1921 година като „пролетарска“ алтернатива на съществуващите „буржоазни и социалдемократически“ международни спортни организации. Разпуснат е през април 1937 г.
За времето на своето съществуване Спортинтерн организира игри, наречени спартакиади в противовес на „буржоазните“ олимпийски игри, провеждани от Международния олимпийски комитет.
Спортинтерн е организирал:
Български спортен тотализатор

Българският спортен тотализатор (съкратено БСТ) е специализирано държавно предприятие, което организира и провежда лотарийни, тото- и лотоигри и залагания за резултатите от спортни състезания.
БСТ започва своята дейност на 12 май 1957 г. с играта Спорт тото 1. На 29 декември същата година стартира и играта Спорт тото 2 „6 от 49“. Дистрибуционната мрежа на БСТ се състои от над 1500 пункта за приемане на залози, от които около 1400 са снабдени с терминални устройства, а заедно с възможността за приемане на залози за игрите в пощенски офиси, общият брой на точките в мрежата е малко над 1800. БСТ спонсорира и организира различни спортни мероприятия, подпомага българското участие в Олимпийските игри, световни и европейски първенства, национални състезания и е основен спонсор на Министерството на физическото възпитание и спорта и Българския олимпийски комитет. БСТ е член на основните международни хазартни асоциации - Световна лотарийна организация (WLA) и Европейски лотарии (EL).
Турнир по класическа борба за кадети „Георги Райков“

Турнирът по класическа борба за кадети „Георги Райков“ е ежегоден спортен празник в град Копривщица, в памет на именития български състезател по класическа борба Георги Райков.
Турнирът „Георги Райков“ за първи път е организиран под патронажа на Българската федерация по борба (БФБ) и Община Копривщица през 2007 г. Откриването на турнира се извършва в двора на Старото училище „Св. св. Кирил и Методий“ от председателя на постоянната комисия по образование, култура, спорт и вероизповедания към Общински съвет, Копривщица.
Във финансирането на състезанията, освен главните организатори взимат участие спортисти и предприемачи от Копривщица. Радетели за учредяването и провеждането им са бивши имена от федерацията по борба като Филип Кривиралчев и Бобе Доросиев, треньори извели Националния отбор на България по класическа борба, до редица отборни и индивидуални титли от Световни, Олимпийски и Европейски турнири. Сред тези имена са тези на: Александър Томов и Георги Мърков. Гости в дните на турнира са Стоян Балов, Петър Балов, Павел Павлов и други.
В провеждането на турнира на тепиха се изявяват спортисти от редица спортни клубове от страната – „Левски“ и ЦСКА от София, Кюстендил, Самоков, Монтана, Етрополе, Враца, „Берое“ – Стара Загора, „Локомотив“ – Пловдив, „Черноморец“ – Бургас, Ловеч, както и от страна на домакините от Копривщица. В някои случаи призовете на победителите се връчват от съпругата и дъщерите на покойния Георги Райков. Паметта на патрона на празника те почитат, като подаряват фланелки и с неговия лик.
На 4 септември 2023 г. по време на провеждането на турнира е връчена за първи път новоучредената купа „Филип Кривиралчев“. Тя е учредена от Анелия Андреева и Антоанета Гуглева.
Ботеви дни

Ботевите дни са посветени на революционера Христо Ботев и на Ботевата чета. Провеждат се всяка година от 24 май до 2 юни във Враца и в Козлодуй.
През 1885 г. на Милин камък се поставя началото на ежегодните чествания, посветени на подвига на Христо Ботев и неговата чета. Първият Ботевски организационен комитет с председател Иванчо Цветков, кмет на Враца и бивш опълченец, изработва устав за честванията, които ще се провеждат всяка година. Ботевският организационен комитет е първата неправителствена организация в Княжество България.
В двешно време Ботевите дни включват богата културна програма: конкурси, рецитали, изложби и концерти. В рамките на празниците се връчва литературната Международна Ботевска награда.
Кулминацията на честванията са митингът-заря на 1 юни, провеждан на площад „Христо Ботев“, както и всенародното поклонение на 2 юни на връх Околчица.
Честванията в Козлодуй имат същото времетраене, но през 2016 г. започват с откриването на 17 май на Ден на спорта. Програмата през следващите дни включва тържества по случай Деня на българската просвета и култура и на славянската писменост на 24 май, отбелязван с пищна манифестация на площад „Христо Ботев“, музикална програма и награждаване на учители.
2 юни – денят, посветен на героичния подвиг на Христо Ботев и неговата чета, се отбелязва с няколко събития - спортен празник за деца, плаване с кораба „Радецки“ по река Дунав, празнично шествие с духов оркестър и концерт, и завършва с възпоменателен митинг-заря и тържествена проверка по повод слизането на Ботевата чета на козлодуйския бряг. Младежкият фестивал „Шумът на реката“ включва спортни игри за деца, занимателни и образователни игри за младежи. Денят на град Козлодуй, под надслов „България и Ботев нас ни свързват“, представлява фестивал на съхранените български традиции сред българите в България и в чужбина и завършва с празничен концерт и заря. Кулминацията на празничните Ботеви дни е на 2 юни с поклонение и минута мълчание, поднасяне на венци и цветя; ежегоден колопоход „По стъпките на Ботевата чета“
Ксанти (футболен клуб)

„Ксанти“ (на гръцки: Π.Α.Ε. Skoda Ξάνθη Αθλητικός Όμιλος) е гръцки футболен клуб, от град Ксанти, област Източна Македония и Тракия. През 1992 – 2016 г. отборът е спонсориран от местен дилър на автомобилната фирма „Шкода“ и носи името „Шкода Ксанти“. „Ксанти“ участва три пъти в съревнованията за Купа на УЕФА, през сезоните 2001/02, 2005/06 и 2006/07. Най-големият успех в гръцкия шампионат е 4-тото място през сезон 2004/05.
Новезе

Новезе е италиански футболен клуб от град Нови Лигуре. Шампион на Италия за 1922 година. Заедно с Казале представляват единствените отбори от региона, печелили италианския футболен шампионат.
Отборът се състезава в група А на Серия Д.
Основан е на 31 март 1919 година. В първите си мачове се изправя срещу Александрия и Дертона, като и двата завършват 1:1. Записва и загуба с 0:2 от Андреа Дория и побеждава в Нови със същия резултат сборен отбор на 44-ти пехотен полк. Благодарение на огромния си начален успех – 200 члена само за няколко месеца, Новезе може да си позволи да издава и собствен вестник още на следващата година.
През 1921 година участва в Серия А. По това време шампионатът е разделен на три етапа – предварителен, полуфинали и финал.
На 7 май 1922 година се играе първият финал в Сампиердарена между Новезе и Сампиердарензе при краен резултат 0:0. По същия начин без голове завършва и реваншът в Нови. Третият мач се играе в Кремона и завършва 2:1 в полза на Новезе.
През сезон 1922/23 Новезе продава някои от най-добрите си футболисти и се спасява на косъм от изпадане. През следващия сезон обаче не успява да повтори успеха си и завършва на последно място в Лига Север на Серия А. През сезон 1924/25 във втора дивизия Новезе печели първо място в своята регионална група, но във финалната група от 4 отбора една точка не им достига за класиране обратно в Серия А. През сезон 1925/26 след политическа реформа в италианския футбол Новезе е изхвърлен в трета дивизия.
След Втората световна война Новезе се лута между аматьорските първенства чак до 70-те години, когато се завръща в Серия Ц. Това става не с футболен успех, а чрез сливане с Гавиезе – отбор от съседния град Гави, който си спечелва влизане в Серия Ц през сезон 1972/73. Новезе през този сезон завършва на 12-о място от общо 18 отбора.
Сливането, със значителни протести от страна на Гави, води до създаването на Гавиновезе. През последвалия сезон 1973/74 отборът едва успява да се спаси от изпадане. Следващата година отборът връща името си Новезе, но изпада от професионалистите.
През 2007 Новезе достига второ място в Ечеленца (шеста дивизия), печели плейофа и влиза в Серия Д. През сезон 2008/09 завършва на последно място в Серия Д и изпада в Ечеленца, но още на следващия сезон се завръща обратно. През 2012/13 завършва на 16-о място, но печели плей-аут срещу Вербано и остава в Серия Д.
Новезе играе домакинските си срещи на стадион „Константе Жирарденго“ с капацитет 3500 души.
Шампион на Италия: 1921/22
Клуб Атлетико Осасуна

Осасуна (пълно име Клуб Атлетико Осасуна, на испански: Club Atlético Osasuna) е испански футболен отбор от град Памплона. Създаден е през 1920 г. През сезон 2004 – 2005 г. едва се спасява от изпадане от Примера дивисион като завършва на 15-о място, но през сезон 2005 – 2006 г. под ръководството на мексикансия треньор Хавиер Агире постига своя най-голям успех като се класира на четвърто място в Примера дивисион и придобива правото за участие в квалификации за Шампионската лига.
Официален сайт на Осасуна
ФК Кастория

Кастория (на гръцки: Αθλητικός και Γυμναστικός Σύλλογος Καστοριάς или Α.Γ.Σ. Καστοριά) е футболен отбор от град Костур, Егейска Македония, Гърция. Отборът носи прякора „кожухарите“ (γουναράδες, гунарадес). Домакинските си мачове играе на градския стадион в Костур с капацитет от 10 000 места. Цветовете му са червено и жълто. На емблемата на клуба е изобразен бобър – от името на Костурското езеро, което според някои теории произлиза от думата за бобър.
Тимът е създаден на 6 август 1963 г. след сливането на трите съществуващи костурски отбора – Арес, Атромитос и Орестиада. Най-големият успех в историята на клуба е спечелването на Купата на Гърция с 5:2 срещу солунския Ираклис през 1980 година.
Национален отбор по футбол на Египет

Националният отбор по футбол на Египет представя Египет в международни футболни мачове. Контролира се от Египетската футболна федерация, която е основана през 1921 г. Член е на ФИФА от 1923 г. Отборът се състезава в Африканската футболна конфедерация. Има три участия на световно първенство, като през 1934 г. става първият африкански отбор присъствал на този форум. Екипите на отбора са червено и бяло.
Мач Телеграф

„Меридиан мач“ е първият специализиран национален спортен всекидневник.
Той е създаден през 1993 г. и е издание на „Компакт Меридиан“ ЕООД. През 2003 г. собственици на вестника и марката са Бойко Кръстевич, Георги Атанасов, Жаклин Михайлов и Айруц Латифян. От 2008 г. едноличен собственик на дружеството е Нова българска медийна група. Вече 22 години вестникът присъства на медийния пазар и печели уважението на спортната общественост. Излиза от понеделник до неделя на късен график от печат, което позволява в него да бъдат публикувани последните футболни и спортни новини за деня.
Вестникът има висока продаваемост измежду водещите всекидневници в страната (на четвърто място според последни проучвания). Традиционно тиражът му е 25000 бр., а при значими спортни събития като световни футболни първенства и мачове, олимпиади и др. достига до 50000 бр. Според данните за второто полугодие на 2011 г. той покрива 1,4% от редовната и 3,1% от общата читателска аудитория на вестниците в страната.
Аудиторията на вестника е предимно мъжка (около 75%), в много широк възрастов диапазон, докато жените формират близо една четвърт.
Изданието има постоянни рубрики на футболна тематика – българска и чуждестранна, „Интервю“, „Анализ“, „Клубове“, „Досие Мач“, „Футболна планета“. Към него има специализирано приложение „Меридиан Спринт“, което го допълва с актуална спортна информация от страната и чужбина, засягайки значими теми, събития, национални и международни състезания в други популярни спортове.
Във всеки съботен брой на вестник „Меридиан Мач“ в приложението „Букмейкър“ Мач“ се публикуват резултатите от спортните състезания през изтеклата седмица. Съботното издание включва още специализирани страници за автомобили „Авто Справочник“, както и приложението „Меридиан Лайф“.
Елън Роуд

„Елънд Роуд“ е футболният стадион на ФК „Лийдс“, разположен в предградието Бийстън на едноименния град Лийдс.
Стадион „Елънд Роуд“ е отворен през 1897. Първият футболен мач, изигран на него, е дебютът на новосформирания „Лийдс Сити“ срещу тима на „Хъл“, загубен от йоркширци с 0:2. В наши дни това е един от 12-те стадиона с най-голям капацитет в Англия.
Домакинства на няколко футболни срещи от Европейското първенство по футбол, проведено през 1996 г. в Англия. Настощият капацитет на стадиона е от 39 460 зрители. Рекордът по посещаемост на стадиона е поставен през 1967 г., когато домакините от Западен Йоркшир посрещат отбора на „Транмиър“ в решаващ мач за Купата на Лигата.
През 1982 г. на „Елънд Роуд“ гостува световноизвестната британска група „Куийн“, което отново е повод за голям зрителски интерес.
В една от последните анкети на Английската футболна асоциация, запалянковците определят стадион „Елънд Роуд“ като едно от най-шумните спортни съоръжения в Англия заради невероятната акустика, която създават привържениците по време на футболните срещи.
Leeds United A.F.C., Football venues in England, Stadium guide Article
1994 Ballon d'Or

The 1994 Ballon d'Or, given to the best football player in Europe as judged by a panel of sports journalists from UEFA member countries, was awarded to Hristo Stoichkov on 20 December 1994.
Stoichkov was the first Bulgarian national to win the award. He was the third Barcelona player to win the trophy after Luis Suárez (1960), and Johan Cruyff (1973, 1974).
Apparently there was also a European Team of the Year chosen at the Ballon d'Or presentation. The team reported by El País was as follows:
Joma

Joma Sport, S.A. is a Spanish sports clothing and shoes brand.
Joma was founded in 1965 by Fructuoso López to produce shoes for general use. The brand name comes from the given name of Fructuoso's first born son (José Manuel). In 1968, the company began to specialize in sport shoes production and distribution. After a relative success, Joma entered into football market, obtaining a great success domestically and internationally. Eventually, Joma Sport opened offices in the United States, Europe and Asia, currently present in over 70 countries throughout the world.
Joma is the Official ball supplier for the following leagues and associations:
Joma Arena

The Joma Arena (formerly known as CSCT Buiucani Stadium) is a multi-use stadium in Buiucani, Chișinău, Moldova. It is used mostly for football matches and is the home ground of Dacia Buiucani. The stadium holds 2,000 people. The stadium hosted many games of Moldovan National Division especially during snowy part of the season.
Joma Arena is part of the football complex of CSCT Buiucani - a sports club for children and youth located in Chișinău, Moldova founded on September 25, 1997. The current president of the club is Constantin Anghel.
The arena boasts several synthetic pitches, changing rooms, showers, and a meeting room. In 1998, the Chișinău City Hall, with the support of the Pretura of the Buiucani sector, offered the land for the sports complex.
In 2000, CSCT Buiucani became the first football club in the Republic of Moldova to have a football field with artificial turf of standard size, installed by the Moldovan Football Federation.
CSCT Buiucani's youth academy has trained approximately 500 children and juniors, starting from the age of 5. The club employs more than 20 qualified trainers at the center.
In recognition of its achievements, the UEFA Executive Committee designated CSCT Buiucani as the best mass football club in Europe in 2012.
Notable players who began their football careers at CSCT Buiucani include Victor Golovatenco, Radu Gînsari, Cătălin Carp, Nicolae Milinceanu, Lado Akhalaia, Alexei Koșelev, Dumitru Celeadnic, Eugeniu Cociuc, Dorian Răilean, Vasile Jardan, Iaser Țurcan, Dan Pîslă, Ghenadie Moșneaga, Marius Iosipoi, Corneliu Cotogoi, and many others.
In 2018, the club created a new team called Dacia Buiucani, which quickly achieved success. In its first year, Dacia Buiucani ranked second in Division B, Center series, and got promoted to Division A. In the 2019/20 season, the team, coached by Andrei Martin, finished second in Division A and promoted to the National Division. In its debut season in the elite of Moldovan football, Dacia Buiucani earned an honorable 5th place among 10 teams. Due to economic reasons, the club management decided to participate in Division A for the 2021/22 edition. Nevertheless, Dacia Buiucani returned to the Super League in seasons 2022-2023.
Joma Arena has been used for many seasons for matches in Divizia Națională. Starting with 2012 the arena hosted most of the home games of teams from Chișinău and surrounding area. FC Costuleni, FC Sfîntul Gheorghe, FC Rapid Ghidighici played most of the games here. Some home games of Speranţa Crihana Veche, FC Academia UTM were also performed on this pitch. FC Zimbru and CF Ungheni used it for some games as well.
Since 2022 it mostly features home games of Victoria Chișinău in Moldovan Liga 1.
List of NBA champions

The NBA Finals is the championship series for the National Basketball Association (NBA) held at the conclusion of its postseason. All NBA Finals have been played in a best-of-seven format, and are contested between the winners of the Eastern Conference and the Western Conference (formerly Divisions before 1970), except in 1950 when the Eastern Division champion faced the winner between the Western and Central Division champions. From 1946 through 1949, when the league was known as the Basketball Association of America (BAA), the playoffs were a three-stage tournament where the two semifinal winners played each other in the finals. The winning team of the series receives the Larry O'Brien Championship Trophy, which is awarded since 1977 (between 1947 and 1976 the winning team received the Walter A. Brown Trophy).
The current home-and-away format in the NBA Finals is 2–2–1–1–1 (the team with the better regular season record plays on its home court in games 1, 2, 5, and 7), which has been used in 1947, 1948, 1950–1952, 1957–1970, 1972–1974, 1976, 1977, 1979–1984, and since 2014. It was previously in a 2–3–2 format (the team with the better regular season record plays on its home court in games 1, 2, 6, and 7) during 1949, 1953–1955, and 1985–2013, in a 1–1–1–1–1–1–1 format in 1956 and 1971, and in a 1–2–2–1–1 format in 1975 and 1978.
As of 2024, the Eastern champions have a 41–36 advantage in NBA titles over the Western champions, with their most recent being the Boston Celtics who have won 18 titles, the most of any team in the league. The 1949–50 Minneapolis Lakers, who won the NBA Finals, are not counted in the Eastern versus Western champions record above as they played in the Central Division.
Eight consecutive
Three consecutive
Two consecutive
European Cricket League

The European Cricket League (ECL) is a T10 cricket league contested by the cricket clubs of European countries. It is organised by the European Cricket Network.
The league was founded in 2018 by Australian-born, German international cricketer Daniel Weston with eight official International Cricket Council member federations on board, namely Russia, Netherlands, France, Italy, Denmark, Romania, Spain and Germany for the first tournament in 2019.
The inaugural tournament took place at La Manga Club in Spain with eight clubs participating. VOC Rotterdam were crowned the champions after defeating SG Findorff of Germany by 101 runs in the final. Organisers said the event was viewed on live TV and streamed around the world in over 120 countries in more than 140 million households by over 40 broadcasters.
After cancellations due to the COVID-19 pandemic in 2020 and 2021, the event resumed at a new venue, the Cártama Oval Cricket Ground in the Province of Málaga, Spain, in 2022 and was won by Spanish team Pak I Care Badalona.
Dreux Ville Royale from France claimed victory in 2023 and England's Hornchurch secured the title in 2024. Jersey club Farmers were champions in 2025.
Pichichi Trophy

In Spanish football, the Pichichi Trophy (Spanish: Trofeo Pichichi) is awarded by the sports newspaper Marca to the top goalscorer of each La Liga season. Named after the Athletic Bilbao striker Rafael "Pichichi" Moreno, the trophy has been awarded annually since the 1952–53 season. All top scorers who preceded the award's creation were retroactively named Pichichi winners by Marca. Since the 2014–15 season, the top scorer of the women's Liga F is also awarded the Pichichi Trophy.
The Pichichi is not officially recognised by the league's governing body, the Liga Nacional de Fútbol Profesional. As the award is based on Marca's subjective criteria, its data may differ from the official match delegate reports. For the top scorers in the Spanish football league according to La Liga data, see List of La Liga top scorers. The player with the record number of wins is Lionel Messi with eight, all with Barcelona.
Kopa Trophy

The Kopa Trophy is an association football award presented to the best performing player worldwide under the age of 21 during a joint ceremony with the Ballon d'Or. The award is presented by France Football and is named after late French footballer Raymond Kopa, the winner of the 1958 Ballon d'Or.
The winner is selected by a jury of all former Ballon d'Or winners. The Kopa Trophy is open to all players throughout the six FIFA confederations, unlike the Golden Boy which is UEFA-based only.
Tønsberg stasjon

Tønsberg stasjon er jernbanestasjonen i Tønsberg. Stasjonen ligger på Vestfoldbanen og ble åpnet i 1915 da linjen ble lagt om gjennom Tønsberg.
Da Vestfoldbanen (daværende navn Grevskapsbanen) ble åpnet i 1881 lå Tønsberg stasjon ved byfjorden, like sør for dagens Slottsfjelltunnelen. Tunnelen, som i dag er veitunnel, var i 1881 Norges lengste jernbanetunnel. Sporet inn til Tønsberg var et sidespor, noe som førte til at togene enten måtte rygge inn eller ut av stasjonen. Allerede i 1894 ble det vurdert alternative ordninger for Tønsberg stasjon. Da Tønsberg-Eidsfossbanen åpnet i 1901 hadde man behov for en jernbanelinje helt ned til havneområdet. Dette er en av årsakene til at denne banen ikke benyttet den eksisterende stasjonen, men en nybygget stasjon på Knapløkken. Det er denne stasjonen som senere ble den nåværende Tønsberg stasjon.
Stortinget besluttet i 1910 å lage en jernbanesløyfe i Tønsberg slik at togene ikke måtte snu. Det ble besluttet at de to jernbanelinjenen skulle ha en felles stasjon på Knapløkken. Fellesstasjonen og jernbanesløyfen ble tatt i bruk 1. oktober 1915.
Nordfra gikk Vestfoldbanen tidligere i en stor sløyfe sørøstover rundt byen for å komme inn på stasjonen. Tønsberg kommune vedtok sommeren 2002 å fjerne denne sløyfen og omgjøre stasjonen til en sekkestasjon som Kristiansand stasjon, det vil si at togene kjører inn og så ut igjen i motsatt retning, i stedet for å kjøre rett gjennom stasjonen som ved de fleste stasjoner. Jernbaneverket protesterte mot dette vedtaket og påpekte at å vende tog tar tid som vil legge på omtrent ti minutter i reisetid. Lokalpolitikere ønsket imidlertid ny debatt om saken.
Da Jarlsbergtunnelen ble åpnet 2011, var sporene blitt lagt om slik at trafikken på jernbanesløyfen ble flyttet fra avsnittet Barkåker–Tønsberg til avsnittet Tønsberg–Sem. For passasjerer nordfra fikk dette samme innvirkning på reisetiden som en sekkestasjon ville hatt; sløyfen rundt byen ble fra samme tidspunkt tatt i bruk for sydgående tog.
Sikkerhetsmessig er stasjonen en grensestasjon. Dette betyr at den oftest er betjent av togekspeditør. Når stasjonen er ubetjent er kryssinger eller forbikjøringer ikke mulig.
Kjosfoss kraftverk

Kjosfoss kraftverk er et vannkraftverk i Flåmsdalen i Aurland kommune i Vestland.
Kraftverket utnytter vannet i Flåmselva og fallet i Kjosfossen. Flåmsbana går i bro over fossen som er en turistattraksjon. Reinungavatnet er regulert mellom 765 og 763 moh og Seltuftvannet mellom 812 og 808 moh. Rørgaten er 425 meter lang. Nedstrøms ligger Leinafoss kraftverk.
Installert effekt er 3,6 MW fra to aggregat. Midlere årsproduksjon er på 14,6 GWh.
Anlegget er eid og driftes av Bane Energi. Ett aggregat med ca 25% av produksjonen brukes til drift av jernbane, resten går til vanlig forbruk i området.
Kraftverket ble formgitt av Gudmund Hoel (1877-1956) ved NSBs arkitektkontor.
Kjosfoss var sammen med Hakavik et av landets to kraftverk som kun produserte strøm direkte til jernbanefrekvens, 16 2/3 Hz.
Kraftverket ligger tett inntil Kjosfossen holdeplass på Flåmsbana. Kraftstasjonens gulv ble lagt i høyde med skinnegangen slik at materialer kunne fraktes rett inn. Ved Bergensbanens anlegg (1898) ble det bygget et lite kraftverk med 80 meter fallhøyde. Staten hadde sikret seg fallrettene i fossen og strømmen ble brukt blant annet ved driving av Gravhalstunnelen. Vatnahalsen hotell fikk også strøm fra verket.
Den første kraftstasjonen ved Kjosfossen var en av de første i Sogn og Fjordane. Murene er fortsatt synlige ovenfor Kjosfossen holdeplass. Når huldra underholder togturistene om sommeren, benyttes murene som kulisse.
Ved anlegget av Flåmsbanen ble det bygget en større kraftstasjon med mer fallhøyde. Reguleringen av Reinungavatnet ble også utvidet. Stasjonen ble bygget av NSB av hensyn til kraftforsyning til Flåmsbanas elektriske drift. Stasjonen ble satt i drift 27. oktober 1944 og noen uker senere kunne togene på Flåmsbana kjøre på strøm. Opprinnelig var det installert 3,5 MW effekt. Kraftverket ble i 1969 bygget ut til 14 MW ifølge Gubberud og Sunde. Etter at elektrifiseringen av Bergensbanen nådde Myrdal, leverer Kjosfossen kraftstasjon strøm også til tog på Bergensbanen.
Landskapsvernområde

Landskapsvernområde er områdevern av offentlig eller privat grunn som iverksettes i medhold av naturmangfoldloven. Et landskapsvernområde er den minst strenge formen for områdevern, nest etter naturreservat og nasjonalparker. Landskapsvernområdene har generelt større kulturpåvirkning enn nasjonalparkene. Landskapsvernområde omfatter egenartede natur- eller kulturlandskap og brukes blant annet for å ta vare på kulturlandskap i aktiv bruk. I landskapsvernområder skal alle kulturminner som preger eller har betydning for landskapet tas vare på.
Det skilles i Norge mellom generelle landskapsvernområder, landskapsvernområder med dyrelivsfredning, landskapsvernområder med plantelivsfredning og landskapsvernområder med både dyrelivsfredning og plantelivsfredning. Per 31. desember 2011 hadde Norge 202 landskapsvernområder med et samla areal på 17 321 km², noe som utgjør 5,35 % av landets areal.
Landskapsvernområder opprettes med hjemmel i §36 i naturmangfoldsloven og vedtas ved kongelig resolusjon. Fylkesmennene er forvaltningsmyndighet for mange av landskapsvernverneområdene, imidlertid er de fleste større frittstående landskapsvernområder og de som er knyttet til nasjonalparker, forvaltet av nasjonalparkstyrer eller verneområdestyrer. Det er ikke tillatt å iverksette tiltak som kan skade eller forringe landskapet i slike områder. Jord- og skogbruk kan imidlertid fortsette, selv om det er bestemmelser som det må tas hensyn til.
Liste over damplokomotiv i Norge

Damplokomotiver ble brukt i Norge fra 1851. De tre første lokomotivene kom til anlegget av Hovedbanen mellom Oslo og Eidsvoll. Den offisielle dampdriften på norske jernbaner opphørte 31. oktober 1970 da beredskapen med damplokomotiver i reserve på Hamar stasjon ble avviklet. De siste regulære damptrukne togene i Norge, var pukktog på Numedalsbanen som også sluttet høsten 1970. Året etter ble damplok benyttet av NSB ved et par anledninger i forbindelse med flytting av damplokomotiver og et filmoppdrag.
Etter den kommersielle dampdriftens opphør har damplokomotiver i Norge vært i bruk i forbindelse med kjøring av museumstog i regi av Norsk Jernbanemuseum i museumsparken på Hamar og på det nasjonale jernbanenettet; på de fire museumsjernbanene Gamle Vossebanen, Krøderbanen, Setesdalsbanen og Urskog-Hølandsbanen, på anleggsbanemateriellsamlingen Lommedalsbanen eller i regi av Norsk Museumstog på det nasjonale jernbanenettet.
Damplokomotiver i Norge har vært brukt i hvert fall på sporviddene 600 mm, 750 mm, 1000 mm, 1067 mm og 1 435 mm (normalspor). På Svalbard har vært brukt ytterligere noen sporvidder, deriblant 900 mm.
Typene 61 og 63 er opprinnelig tyske lokomotiver som ble tatt til Norge av tyskerne under krigen i 1940–1945. De aller fleste ble etterlatt ved krigens slutt, og inngikk etterhvert formelt i NSBs lokomotivpark. Type 61 er opprinnelig tysk type BR 57.10, og type 63 er opprinnelig tysk type BR 52.
Se Lommedalsbanen
NSB type XXVII
NSB type XXVIII
NSB type XXIX
Se Thamshavnbanen
NSB type IV
NSB type V
NSB type VI
NSB type XXI
NSB type XXII
Også på Svalbard var det en rekke damplokomotiver i forbindelse med gruvedriften, se Jernbane på Svalbard.
El 18

El 18 er et elektrisk lokomotiv som brukes av Vy, Go-Ahead Norge og SJ Norge for å trekke persontog på de elektrifiserte strekningene. Lokomotivet går på Bergensbanen, Dovrebanen og Sørlandsbanen i regiontog og nattog, i tillegg til togene på Flåmsbana. Det har også vært brukt på Østfoldbanen. Lokomotivtypen er multippelkjørbare med inntil tre lokomotiver, og de har asynkronmotorer og utstyr for tilbakemating av bremseeffekt til kontaktledningen. El 18 tilhører Lok 2000-familien, og lignende lok brukes bl.a. ved de sveitsiske forbundsbaner.
De 22 El 18-lokomotivene ble bygget av ADtranz, og de første ble satt i tjeneste i 1996. Lokomotivene er nummerert 18.2241 til 18.2262, hvor lokomotiv nummer 2254 har fått navnet «Trondheim».
Per 2017 benyttes El 18 på følgende strekninger:
Noen lok har også i perioder vært utleid til selskaper som driver godstrafikk.
Fordeling pr. 1.1.2022 er som følger:
Vy Tog, Bergensbanen: 2241, 2242, 2247, 2248, 2254–2256, 2262
Vy, Flåmsbana: 2249–2253
Go-Ahead Nordic, Sørlandsbanen: 2258–2260
SJ Norge, Dovrebanen: 2243–2246, 2261
Utrangert og opphogd: 2257