Etel Adnan

Etel Adnan (în arabă إيتيل عدنان; n. 24 februarie 1925, Beirut, State of Greater Lebanon – d. 14 noiembrie 2021, Paris, Métropole du Grand Paris, Franța) a fost o poetă, eseistă și artistă vizuală libaneză-americană. În 2003, Adnan a fost numită „probabil cea mai celebră și cea mai realizată autoare arabă-americană care scrie astăzi” de către revista academică MELUS: Multi-Ethnic Literature of the United States.
Pe lângă producția ei literară, Adnan a realizat lucrări vizuale într-o varietate de medii, cum ar fi picturi în ulei, filme și tapiserii, care au fost expuse la galerii din întreaga lume.
Ethel N. Adnan s-a născut în anul 1925 în Beirut, Liban. Mama ei , Rose „Lily” Lacorte, era creștin-ortodoxă de etnie greacă din Smirna, iar tatăl ei, Assaf Kadri, era un ofițer otoman sunit musulman-turc de rang înalt, născut la Damasc, Siria otomană. Mama lui Assaf Kadri era albaneză. Bunicul lui Adnan fusese soldat turc. Tatăl ei provenea dintr-o familie bogată; a fost ofițer de top și fost coleg de clasă cu Mustafa Kemal Atatürk la academia militară. Înainte de a se căsători cu mama lui Adnan, tatăl ei era deja căsătorit și avea trei copii. În contrast, mama lui Adnan a fost crescută în sărăcie extremă. Părinții ei s-au întâlnit în Smirna în timpul Primului Război Mondial în timp ce tatăl ei era guvernator al Smirnei. După ce Imperiul Otoman s-a prăbușit și Smirna a fost arsă în timpul Ocupării Smirnei, părinții lui Adnan au emigrat la Beirut. Adnan a declarat că mama ei avea 16 ani când și-a cunoscut tatăl, într-o perioadă în care „grecii din Turcia erau în lagăre de concentrare”. Deși a crescut vorbind greacă și turcă într-o societate în principal vorbitoare de arabă, a fost educată la o școală ce ținea de o mănăstire franceză, iar limba franceză a devenit limba în care scris prima ei lucrare. De asemenea, a studiat limba engleză în tinerețe, iar cea mai mare parte a lucrărilor ei de mai târziu au fost scrise în această limbă.
La 24 de ani, Adnan a plecat la Paris să studieze și a absolvit Universitatea din Paris cu o diplomă în filozofie. Apoi a călătorit în Statele Unite, unde și-a continuat studiile postuniversitare la Universitatea din California, Berkeley și la Universitatea Harvard. Din 1958 până în 1972, a predat filosofia artei la Universitatea Dominicană din California din San Rafael și a ținut prelegeri la mai multe universități.
Adnan s-a întors din SUA în Liban și a lucrat ca jurnalist și editor cultural pentru Al-Safa Newspaper, un ziar de limbă franceză din Beirut. Ea a contribuit și la construirea secțiunii culturale a ziarului, contribuind ocazional cu desene animate și ilustrații. Mandatul ei la Al-Safa a fost considert remarcabil pentru editorialele ei de pe prima pagină în care comenta problemele politice importante ale zilei.
În ultimii ei ani, Adnan a început să se identifice deschis ca lesbiană.
Adnan a trăit la Paris și Sausalito, California. Ea a murit la Paris la 14 noiembrie 2021, la vârsta de 96 de ani.
Adnan a lucrat și ca pictor. Primele lucrări abstracte ale ei au fost create folosind un cuțit de paletă pentru a aplica vopsea în ulei pe pânză - adesea direct din tub - prin glisări ferme pe suprafața imaginii. Accentul compozițiilor era adesea un pătrat roșu; ea a fost interesată de „frumusețea imediată a culorii”. În 2012, o serie de picturi abstracte viu colorate ale artistei au fost expuse ca parte a expoziției documenta 13 din Kassel, Germania.
În anii 1960, ea a început să integreze caligrafia arabă în operele ei de artă și în cărțile sale de artist. Ea își amintea că a stat ore întregi și a copiat cuvinte dintr-o gramatică arabă fără a încerca să înțeleagă sensul cuvintelor. Arta ei a fost foarte mult influențată de artiștii Hurufiyya timpurii, inclusiv artistul irakian Jawad Salim, scriitorul și artistul palestinian Jabra Ibrahim Jabra și pictorul irakian Shakir Hassan al Said, care a respins estetica occidentală și a îmbrățișat o nouă formă de artă care era atât modernă, cât și tradițională incluzând mass-media și tehnologie.
Inspirată de leporellos japonezi, Adnan a pictat și peisaje pe ecrane pliabile care pot fi „prelungite în spațiu precum desenele de sine stătătoare”.
În 2014, o colecție de picturi și tapiserii ale artistei au fost expuse ca parte a Bienalei Whitney la Muzeul Whitney de Artă Americană .
În 2017, lucrarea lui Adnan a fost inclusă în „Making Space: Women Artists and Postwar Abstraction”, o expoziție de grup organizată de MoMA, care a reunit artiști de seamă precum Ruth Asawa, Gertrudes Altschul, Anni Albers, Magdalena Abakanowicz, Lygia Clark și Lygia Pape., printre alții.
Publicată în 2018, „Etel Adnan”, o biografie a artistei scrisă de Kaelen Wilson-Goldie, investighează munca artistei ca șaman și activistă. În 2020, cartea ei Time primește Premiul pentru Poezie Griffin.