Текстил

Текстил или трикотаж е събирателно название за всички продукти, произведени чрез плетене, тъкане или пресоване на различни естествени, изкуствени или синтетични влакна. Когато готовият продукт е тънка материя, той се нарича плат. Трикотаж (на френски: tricotage – „плетене“) е техниката на производство на трико (на френски: tricot – „плетиво“).
Производството на текстилните изделия (накратко текстил) се нарича текстилна промишленост – един от отраслите на леката промишленост. Текстилът е едновременно краен продукт за потребление и суровина за други производства. Продукти, за направата на които се използва текстил:
Текстилът е основна част от други производства, като например на изкуствена кожа.
Производството на текстил е занаят от най-дълбока древност, но скоростта му на развитие и мащабът на производството биват силно повлияни от индустриалната революция в края на 18 и началото на 19 век и внедряването на машинни технологии. Производство на текстилни изделия е имало няколко хилядолетия пр.н.е., като обработката на естествени влакна е била ръчна, в малки обеми и за задоволяване на предимно собствени потребности. Почти непроменени до днес остават техниките на сплитане на нишките, повечето от които (лито, кепър, диагонална сплитка и др.) съществуват от древността.
През втората половина на 18 век в Англия се появяват текстилните манифактури, от които след появата на предачната машина (1768), предачния стан (1786) и парния двигател израстват и първите текстилни фабрики. Модернизацията в текстилната индустрия се изразява в следните няколко направления:
Промяната в начина и мащабите на производство в текстилната промишленост и свързаните с тях промени в обществото са причина за възникване в Англия на движението на лудитите в началото на 19 век.
България има своите традиции в производството на прежди и тъкани. През Възраждането то от практика за самозадоволяване се превръща постепенно в занаят и манифактура, а след Освобождението – и в съществен отрасъл на българската лека промишленост. Към 2006 г. текстилната промишленост е сред отраслите, определящи експортния профил на страната.
Текстил може да се произвежда от много и различни материали. В миналото, текстилът е бил произвеждан само от естествени (животински и растителни) влакна, а след индустриализацията в производството навлизат изкуствени и синтетични влакна, като добавка или като основно съдържание.
Текстилът от животински произход се произвежда основно от животинска вълна, както и от коприна.
За производството на вълнен текстил се използва изпредена вълна (прежда) на различни животни:
Коприната спада към текстила с животински произход, тъй като копринената нишка се добива от пашкул на насекомо – китайската копринена буба. Копринената нишка е лъскава, гладка и здрава.
Растителните култури, които специално се отглеждат за задоволяване на нуждите на текстилната индустрия, са:
Използват се също:
Синтетични влакна са продукт изцяло на химически синтез. По-известните материали, ползвани в текстилната индустрия, са:
За добиване на нишки с изкуствен произход се използват естествени суровини като целулоза, от която се произвежда изкуствена коприна (т.нар. вискоза).
Основни суровини за минералните влакна са:
Според начина на производството текстилът се дели основно на такъв получен чрез тъкане и нетъкан.
При производството на текстилни тъкани се прилагат различни видове обработки, чрез които се променят техните физико-химични свойства. Тези обработки са строго специфични при различните видове текстил, например памука най-често се изварява и избелва. Широко разпространени са също различни апретурни техники, с помощта на които на тъканите могат да се придават свойства като водоотблъскване, негоримост и други. Други важни обработки включват процесите на багрене и щамповане.
Капитонирането е процес, при който няколко слоя плат (обикновено единият от които е вата) се поставят един върху друг и се съшиват на специални капитониращи машини. Ватата придава обем на готовия продукт, а капитонирането не ѝ позволява да се размества и заздравява крайният продукт.