Peterbald

Peterbald (PEB) er en katterase som første gang ble anerkjent av FIFé i 2006. I Norge eksisterte det bare én katt pr. 31.01.2007. Pr 12. september 2008 var det rundt fire peterbalder i Norge.
Norges første peterbald, Vegas of Natural Elegance (f.02.03.2006 - død 28.10.2019) , ble importert fra Russland og hit 01.11.2006. På Lillestrøm Rasekattklubb sin utstilling i Strømmen 27. januar 2007 fikk Vegas of Natural Elegance det aller første CAC (Certificat d'Aptitude au Championnat) som er gitt til en peterbald i Norge.
Peterbald som rase er forholdsvis ny, og en av de mest sjeldne katterasene i verden. I 1988 reddet russiske Irena Kovalyova en katt som tilsynelatende led av en pelssykdom. Katten mistet alt av pels, og uansett hvor mye katten ble behandlet med medisiner, fortsatte den å miste pelsen. Det ble klart at det lå noe genetisk bak, og at katten slett ikke var syk. Varya, som katten het, ble stammor til to nye fantastiske, men likevel forskjellige raser. Noen av Varyas kattunger ble krysset med europeiske korthårskatter, og resultatet av denne kryssingen ble en veldig kompakt og kraftig bygget katt. Denne rasen ble etter hvert kjent som don sphynx (DSX) – også kalt don hairless.
I 1993 ble en bruntabby don sphynx hannkatt med et utpreget orientalsk utseende, Afinguen Myth, paret med en skilpaddefarget orientaler hunnkatt, Radma Von Jagerhof. De to første kullene resulterte i fire hårløse kattunger: Mandarin iz Murino, Muscat iz Murino, Nezhenka iz Murino og Nocturne iz Murino. Disse fire kattene utgjør grunnlaget, eller såkalt «foundation», for katterasen peterbald.
I januar 1994 ble disse kattene anerkjent som en egen rase. Rasen ble fort veldig populær blant katteoppdrettere i St. Petersburg. Disse hårløse kattene, som så ut som orientalere, ble derfor kalt for peterbald.
I 1996 ble rasen peterbald inkludert i Russian Selectional Feline Federation med en standard og forkortelsen PBD. I 1997 ble rasen inkludert i The International Cat Association (TICA), og i 2003 ble den inkludert i World Cat Federation (WCF).
Peterbald ble i 2006 godkjent av FIFe, og er godkjent i Norske Rasekattklubbers Riksforbund (NRR) fra og med 1. januar 2007.
Peterbald har en elegant benstamme, lange fine ben med sterk muskulatur, orientalsk hodeform og store, bredt plasserte ører. Rasen finnes i alle farger og mønstre, og blir bedømt i 9 fargegrupper i EMS fargekodesystemet. En peterbald kan også ha flere forskjellige typer skinn/hår/pels, fra helt naken, til en nesten normal pels som vanlige katter har. De forskjellige pelstypene er:
Uansett pelstype, så er katten fortsatt en peterbald, så lenge den har det utseendet som standarden krever.
I disse dager utvikler rasen seg i retning av moderne utseende orientalere, noe som innebærer et langt snuteparti, bredt plasserte ører, flate kinnben, og en elegant kropp på lange ben. Dette er grunnen til at rasestandarden for rasen oppmuntrer til paring med orientalere og siamesere, og semilanghårs varianter av disse, som balinesere og javanesere.
Peterbald har et vennlig temperament og er rolige, nysgjerrige, smarte og energiske katter med orientalsk blod i årene. Rasen har arvet orientalernes sterke binding til sine eiere, de elsker å snakke med sine mennesker og er ingen utpreget uavhengig rase.
Peterbald er en nakenkatt, og i norsk vinterklima har den lett for å fryse. Av den grunn liker rasen seg gjerne på et gulv med varmekabler, under et teppe, eller foran peisen.