Бизнес консултиране

Бизнес консултирането представлява консултиране по въпроси, свързани със стопанско-финансовата, икономическата и финансовата дейност, стратегическо планиране, оптимизация на общото функциониране на компанията, въвеждане и развитието на бизнеса, изследването и прогнозирането на пазарите и търсенето, движението на цените и др. Този вид дейност е една от най-бързо развиващите се професионални области в икономиката и представлява ключов сектор за икономическа промяна, насочена към икономиката на обслужването и знанието. Бизнес консултирането е с по-тесен обхват и е елемент на управленското консултиране. В обхвата на управленското консултиране се включват широк кръг консултантски услуги в областта на икономическите и управленските въпроси. FЕАСО разграничава дейностите, отнасящи се към управленското консултиране в следните области:
Професионалните услуги по управление включват одиторски, юридически, счетоводни и имат за цел изпълнението и на определени управленски функции от страна на външни специалисти.
Видове консултантски услуги (съгласно скласификацията на Европейския справочник на консултантите по икономика и управление):
Консултирането възниква сравнително скоро. Исторически първо се появяват юридическите услуги (адвокатски и нотариални кантори). В края на 19 век започва развитието на консултирането по икономика и управление (management consulting). Първите консултантски компании възникват в САЩ в средата на 19 век за златни години на бизнес консултантската дейност се възприема периодът от 50-те и 60-те години на 20 век през 70-те и 80-те г. на 20 век темпът на прираст на пазара на бизнес консултантски услуги е относително стабилен.
В развитието на управленското консултиране се разграничават 3 основни фази:
Обхваща периода от края на 19 век до началото на 70-те г. на 20 век консултантите по икономика изпълняват ролята на „преносители“ на специалните знания в практиките на консултираните организации.
Продължава от началото на 70-те до края на 80-те г. на 20 век периодът се х-ра с ускорено внедряване на научните достижения в практиката, съкращаване на жизнения цикъл на изделията, изострена пазарна конкуренция. Консултантите се оценяват в зависимост от способността му да организира, предвижда и прогнозира процесите, да извежда проблемите в дейността на организацията, да намира път за реализация на възможностите от външната среда.
Нараства интензивността на нововъведенията, а пазарната среда става все по динамична. Наблюдава се тотална компютризация на производствените и управленските процеси.
Неосезаемостта се свърза с факта, че услугата няма веществен характер т.е. не може да бъде видяна, докосната, почувствана, в резултат на което не може да се оцени до нейната реализация. За повечето услуги от значение е доверието на клиента и убедеността му, че неговите очаквания ще бъдат оправдани.
За да се направи „по-осезаема“ консултантската услуга, се разработват специални методики и инструментариум от страна на консултантските фирми, с които се цели бъдещият резултат да се представи на клиента и да се спечели неговото доверие. За това допринася още:
Неотделими от дейността, която ги създава – консултантъ, т се разглежда като неразделна част от консултантската услуга. За да се преодолее неотделимостта на консултантската услуга от източника ѝ, се прилага:
- Нееднородност – по своята същност те не се повтарят.
- Несъхраними – не могат да се поддържат запасни количества.
Правилният подход за консултиране се влияе от следните детерминанти:
- Време – всеки проблем има времеви ограничения. В зависимост от времето, с което разполага клиентът, за да се разреши определен проблем, се взема решение за това какъв подход за консултиране да се избере. Обикновено най-бързо разрешаване на проблема става чрез експертно консултиране.
- Трудови ресурси – когато мащабът на проблема е достатъчно голям и е трудно да се определят служители от компанията, които да се ангажират изцяло с неговото разрешаване, се наема допълнителен персонал до приключване на проекта.
- Финансови ресурси – привличането на консултанти е свързано с известни разходи. От консултантска помощ се интересуват фирми, които са във фаза въвеждане, растеж или зрялост от жизнения си цикъл.
- Равнище на знания – показател а определено равнище на знание е и фактът, че клиентът осъзнава наличието на проблем, който сам не може да разреши и знае точно към какъв тип консултант да се обърне за помощ.
- Степен на обективност – консултантът може да задава въпроси, за които клиентът не е мислил.
Правилният подход за консултиране се влияе от следните детерминанти:
Финансови ресурси – привличането на консултанти е свързано с известни разходи. От консултантска помощ се интересуват фирми, които са във фаза въвеждане, растеж или зрялост от жизнения си цикъл.
В рамките на компанията могат да се разграничат 4 различни поколения служители:
- „Смълчани“, родени преди 1946 г. – х-ки:
Най-силните качества на това поколение са: лоялност, работа в екип и респект за околните.
- „Многочислени“, родени между 1946 и 1965 г. –х-ки:
Като отличителни х-ки се посочват – добри взаимоотношения с околните, резултатност в работата и личен респект.
- Поколение „Х“, родени между 1966 и 1978 г. – х-ки:
По етапи на консултантския процес:
В зависимост от прилагания подход на консултиране: Методи за експертно консултиране – използват се различни методи за събиране на информацията, анализ, синтез, индукция, дедукция и др. Методи за процесно консултиране – използват се методи специално разработени за обезпечаване на взаимодействието между консултанта и клиента. Тези методи се разделят на 2 групи – организационна диагностика и организационна интервенция. Методи за обучаващо консултиране – добавя активно обучение на управленския персонал на клиентската организация в хода на осъществяване на проекта.
Техниките за работа на консултанта и клиента се разграничават на две основни групи:
Организационна диагностика – обхваща методите посредством, които консултантът събира информация за състоянието на клиентската организация. Основни методи за организационната диагностика са индивидуалното и груповото интервю, наблюдението, запознаването с документи и историята на предприятието. Резултатите от диагностиката се използват за разработване на кратък отчет извеждащ на преден план откроени проблеми. Този отчет служи като основа за бъдещата работа на клиента и консултанта. За да се улесни процесът на диагностика, се използва т. нар. диагностичен компас – той „ориентира“ консултанта за основните действия, които трябва да се проведат в процеса на диагностика:
Методите за събиране на информация при изследванията се разделят според типа данни на следните основни групи:
Разграничаването на методите на количествени и качествени е условно. Често се прилага комплекс от методи, чрез които се събира едновременно и количествена и качествена информация. Методите за събиране на качествена информация имат следните х-ки – ниска степен на структурираност, гъвкавост, адаптивност. Особено подходящи са за генериране на нови идеи и хипотези, за формулиране на изследователския проблем и предмета на изследване. Такива методи са:
Методите за събиране на количествена информация са структурирани, поради което са слабо адаптивни. Към тази група методи се отнасят:
Допитване – получава се информация чрез отговорите на респонденти на определени въпроси. Използва се за събиране на количествени данни в повечето случаи. Тука се отнасят различните форми на провеждане на анкета и интервю.
Експеримент – метод, чрез който се изследват причинно-следствени зависимости между фактори и резултат. Има два основни вида експерименти – лабораторен (проследява се въздействието на определени фактори върху други променливи – резултат при специално създадена за целта изкуствена ситуация. Това позволява да се елиминира или контролира влиянието на други въздействащи фактори, които не се отчитат при експеримента) и полеви (проведат се в реална (полева) обстановка).
Наблюдение – основен метод за събиране на качествена информация, но е подходящ и за събиране на количествени данни. Информацията се получава чрез непосредствено наблюдение на действията на обекта на изследване в конкретната ситуация. Разновидности на този метод са личното наблюдение, наблюдението по записи, самонаблюдението и др. според степента на структурност на информацията, която се получава, наблюдението бива структурирано и неструктурирано. В зависимост от това дали се провежда в реална или изкуствено създадена обстановка се определя като полево или лабораторно. Според това дали наблюдаваният обект знае или не за провеждането на проучването, наблюдението бива явно или тайно.
Изборът на конкретен метод или комбинация от методи за събиране на данни зависи от следните по важни фактори – цел на изследването, специфика на обекта и предмета на изследването, финансови възможности, време за проучване квалификация и опит на консултанта.
Методи за организационна интервенция – мероприятие свързано с въздействие върху организацията на определени лица, които трябва да внесат в дейността ѝ позитивни изменения. Хората, които според положението, което заемат в организацията, са длъжни да вземат участие в стратегическото планиране на дейността и развитието на компанията и се канят на специални срещи. Тя се нарича сесия по стратегическо планиране. Основен фактор за успеха на тази сесия са уменията на консултанта. Именно този етап е решаващ за процесното консултиране. Задачата на консултанта е да въвлече в обсъждането всички участници защото по този начин се повишава вероятността да се достигне до оптимално решение. Същевременно е необходимо дискусията да се придържа към определени рамки, а не да се обсъждат странични проблеми.
Пазарът на консултантските услуги в световен план е изключително динамичен. С най-висок среден темп на прираст за последните години е пазарът на консултантските услуги в областта на операционния мениджмънт, стратегическо развитие и управлението на човешките ресурси. Темпът на прираст на пазара на консултантски услуги е по-висок от средния в секторите: енергетика, химическа промишленост, здравеопазване, високи технологии и др. с по-нисък от средния темп на прираст е развитието на консултантската дейност в секторите като: комуникации и медии, транспорт, обществен сектор, индустрия, търговия и др.
По-голяма част от световните консултантски фирми по произход са американски, но всяка от тях обикновено притежава филиали в други страни. От 50% до 100% от персоналът, нает във филиалите на тези компании е от местни консултанти, а дейността на тези структури се регулира от нормативна уредба на съответната страна.
Пазарът на бизнес консултантски услуги има най-висок относителен дял (42,5%) от общия пазар на услуги в областта на управленското консултиране. Развитието на пазара на консултантски услуги е различно в отделните икономически сектори.най-голям относителен дял по продажбите на консултантски услуги по икономика и управление имат области като индустрия (25,1%), финансови услуги (20,5%), публична администрация (17,4%).
Разграничават се следните групи консултантски услуги:
Липсата на информация за предлагането на консултантски услуги се обяснява с посочените от анкетираните лица отговори относно информационните източници, които ползват. В основна част от случаите мениджърите разчитат на препоръки от страна на хора, които вече са ползвали консултантски услуги. По рядко като информационен канал се посочват медиите, рекламите и PR агенциите. На трето място като източник на информация се посочват панаирите и изложенията.
Бизнес консултантската дейност не се ползва с достатъчно доверие от страна на мениджърите в България. Oсновна част от консултантската дейност в България се изпълнява от нелицензирани компании и индивидуални консултанти. Броя на лицензираните консултантски фирми към 2008 г. е 35, а консултантите на самостоятелна практика притежаващи сертификат СМС, са около 50 души. Това възпрепятства събирането на информация за предлагането на консултантски услуги в България.
Система, регулираща и саморегулираща консултантските услуги – включва следните елементи:
Основни задачи на професионалните асоциации са да обезпечават и гарантират високо качество на консултантските услуги и да се грижат за професионалното развитие на техните членове.
Пет основни причини, поради които клиентът търси консултантска помощ:
Консултант може да откаже да работи с клиент, заради етични правила в своята дейност. Такива са следните случаи: Когато от консултанта се очаква вземането на решения, касаещи управлението на клиентската организация. – консултантът подпомага вземането на управленски решения от страна на мениджърите с анализи и информация, но не взема решенията вместо тях. В случаите когато формално се отчита дейност, печели се време или се прикриват непопулярни решения на мениджърите. Когато е необходимо да се усвои определена бюджетна линия в края на отчетния период. В случаите, в които съществува проблем, за разрешаването на който вероятно би помогнало поканването на консултант, но служителите в компанията не са в достатъчна степен подготвени да приемат консултанта, тъй като това може да е свързано и с критики към тяхната работа.
Процедура за избор на консултант от страна на поръчителя – минава през следните етапи:
В предварителния етап клиентът съставя списък от всички консултантски фирми, чийто профил отговаря на проблема.
След провеждане на предварителен подбор се съставя окончателен списък на кандидатите за изпълнение на консултантската услуга. Обикновено той се състоя от 10-12 консултантски фирми за крупни проекти, 5-6 за средни и 2,3 за малки проекти. На този етап поръчителят търси отговор на следните въпроси:
Консултант – лице, което оказва съдействие в разрешаването на възникнал проблем в организацията. Видове бизнес консултанти:
Консултантите биват още външни (независими консултантски фирми или консултанти на самостоятелна практика, оказващи консултантска услуга на клиента въз основа на договор) и вътрешни (специалисти назначени на постоянен или временен договор в съответната организация).
Предимства на вътрешните консултанти:
Недостатъци на вътрешните консултанти
Предимства на външни консултанти
Недостатъци на външни консултанти
Отдели по консултиране, ръководени от крупни компании – тези компании съчетават с основната си дейност и консултантска практика.
Лицата пристъпващи към консултантска дейност могат да бъдат класифицирани в следните основни групи:
Като всяка друга професия консултантската дейност е свързана с определени етични противоречия и проблеми. Етичните норми касаят както поведението на отделните консултанти, така и организациите, към които те принадлежат. Етичните проблеми касаещи организацията на бизнес консултантската дейност, могат да възникнат в следните направления:
Възникването на проблем от етичен характер може сериозно да навреди на успешното професионално развитие на консултанта.