davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Jack Woolley (taekwondo)

Jack Woolley OLY (born 23 September 1998) is an Irish taekwondo athlete.
He represented Ireland at the 2020 Summer Olympics in the men's 58 kg category. Woolley was defeated by Argentinian Lucas Guzmán in the round of 16.
Woolley won a silver medal at the 2023 European Games in the 58 kg weight category eventually losing in the Final to Spaniard Adrián Vicente.
Woolley Qualified for his second Olympics after qualifying through the European Qualification Tournament at the Olympic he was defeated by Azerbaijani Gashim Magomedov in his opening but Qualified for the Repechage due to Magomedov Qualifying for the Final, but he lost to Adrian Vicente.
He represented Ireland at the 2024 Summer Olympics in the men's 58 kg category. Woolley was defeated in the round of 16.
Woolley is bisexual. He has been in a relationship with his partner Dave Stig since 2021. On 17 March 2025, Woolley announced his engagement to Stig shortly after he competed in the Dancing with the Stars final.
On the night of Friday 13 August 2021, five days after the 2020 Summer Olympics ended, Woolley was hospitalised after being severely attacked by "a gang of 8 to 12 men and women" in Dublin. After posting pictures of himself with blood all over his clothes, online fans expressed their support for him. Woolley was hailed as an "inspiration and role model" after he opened up to Ryan Tubridy on The Late Late Show on 17 September about the assault.
In December 2024 it was announced that Woolley would be competing in the eighth season of RTÉ's Dancing with the Stars. He was paired with Alex Vladimirov as his professional dance partner.
Canik Atatürk Sports Hall

Canik Atatürk Sports Hall (Turkish: Canik Atatürk Spor Salonu) is a multi-purpose indoor sport venue located in Canik district of Samsun Province, northern Turkey. It was named in honor of Mustafa Kemal Atatürk (1881–1938), who started the national independence movement in 1919 after setting foot in Samsun.
The venue hosts basketball, handball, volleyball, and table tennis competitions. In December 2013, a second floor was opened featuring a hall for judo, karate and taekwondo events. The sports hall has a seating capacity for 1,000 spectators, including 100 for VIP, 100 for media members, 100 for accredited sportspeople and 100 for physically handicapped people.
2013 FIBA Europe Under-20 Championship for Women took place in the arena. In 2016, the FIBA Europe Under-18 Championship were held in the sports hall. The venue will host judo, karate and taekwondo events of the 2017 Summer Deaflympics.
2023 World Masters Athletics Indoor Championships

53°01′04″N 18°35′12″E﻿ / ﻿53.0177491°N 18.5866731°E﻿ / 53.0177491; 18.5866731﻿ (Arena Toruń)
2023 World Masters Athletics Indoor Championships is the ninth in a series of World Masters Athletics Indoor Championships (also called World Masters Athletics Championships Indoor, or WMACi). This ninth edition took place in Toruń, Poland, from 25 to 31 March 2023.
This Championships was originally scheduled for 6-12 April, 2021 in Edmonton, Canada, but due to the COVID-19 pandemic, it was repeatedly postponed, first to 2022, then to 2023, but that was also canceled when Athletics Alberta withdrew its sponsorship in April 2022.
The main venue is Arena Toruń, which has a banked six-lane indoor track where the turns are raised to neutralize the centrifugal force of athletes running the curves. Supplemental venues include Municipal Stadium for throws, and Rudelka Park for Cross Country.
This Championships is organized by World Masters Athletics (WMA) in coordination with a Local Organising Committee (LOC) headed by Michał Zaleski, Mayor of Toruń, and Wacław Krankowski, President of Polish Masters Athletics.
The WMA is the global governing body of the sport of athletics for athletes 35 years of age or older, setting rules for masters athletics competition.
A full range of indoor track and field events were held. Since 2019 in addition to indoor disciplines, outdoor stadia events Hammer Throw, Discus Throw and Javelin Throw and non-stadia events Half Marathon, 8K Cross Country, 10K Race Walk are included. New for the Championships was a mixed 4 x 200m relay.
Official daily results are archived at domtel-sport.pl. Official world records for each event are archived at WMA.
Several masters world records were set at this Indoor Championships. World records for 2023 are from WMA unless otherwise noted.
* Host nation (Poland)
Glossary of association football terms

Association football (more commonly known as football or soccer) was first codified in 1863 in England, although games that involved the kicking of a ball were evident considerably earlier. A large number of football-related terms have since emerged to describe various aspects of the sport and its culture. The evolution of the sport has been mirrored by changes in this terminology over time. For instance, the role of an inside forward in variants of a 5–3–2 formation has many parallels to that of an attacking midfielder, although the positions are nonetheless distinct. Similarly, a 5–3–2 centre half can in many ways be compared to a holding midfielder in a 4–1–3–2.
In many cases, multiple terms exist for the same concept. One reason for this is the progression of language over time. The sport itself, originally known as association football, is now more widely known by the shortened term football, or soccer, derived from the word association. Other duplicate terms can be attributed to differences among varieties of English. In Europe, where British English is prevalent, the achievement of not conceding a goal for an entire match is known as a clean sheet. In North America, where American and Canadian English dominate, the same achievement is referred to as a shutout.
Occasionally the actions of an individual have made their way into common football parlance. Two notable examples are Diego Maradona's goals in Argentina's 1986 World Cup quarter-final win against England. After the match, Maradona described his first goal—a handball that the referee missed—as having been scored "a little bit by the hand of God, another bit by the head of Maradona". His second goal was subsequently voted in a 2002 FIFA poll as the "Goal of the century". Both phrases are now widely understood to refer to the goals in that match.
This glossary serves as a point of reference for terms which are commonly used within association football, and which have a sport-specific meaning. It seeks to avoid defining common English words and phrases that have no special meaning within football. Exceptions include cases where a word or phrase's use in the context of football might cause confusion to someone not familiar with the sport (such as clean sheet), or where it is fundamental to understanding the sport (such as goal). Entries on nicknames relating to specific players or teams are actively avoided. Other phrases without entries are specific clubs, rivalries, media organisations or works, unless the name also has a more general meaning within football, as is the case with El Clásico and Roy of the Rovers stuff.
Edvard Grieg-feltet

Edvard Grieg-feltet (tidligere Luno-feltet) er et oljefelt som ligger i blokk 16/1 på norsk kontinentalsokkel i den midtre delen av Nordsjøen, omtrent 180 kilometer vest for Stavanger. Feltet ble oppdaget i 2007, og fikk da navnet Luno. Oljefeltet skiftet navn 13. april 2012 fra Luno til Edvard Grieg, etter forslag fra operatøren Lundin. Produksjonen på Edvard Grieg skal forenes med nabofunnet Ivar Aasen (tidligere Draupne), der Det norske oljeselskap er operatør.
Lisensen for Edvard Grieg-feltet er PL338, og Lundin er operatør med 50%, OMV (Norge) AS eier 20%, Wintershall 15% og Equinor 15% i feltet.
Johan Sverdrup-feltet

Johan Sverdrup-feltet er et oljefelt (såkalt elefantfelt) i Nordsjøen. Det ligger på Utsirahøyden i Nordsjøen, 140 kilometer vest for Stavanger. Feltet ble påvist i 2010 av oljeselskapet Lundin, og ble satt i drift i oktober 2019. Det er planlagt 40 års drift. Det er det tredje største oljefeltet målt i reserver på norsk sokkel, etter Ekofisk og Statfjord.
Feltet var tidligere kalt Avaldsnesfeltet og Aldous. De totale utvinnbare petroleumsreservene er om lag 430 millioner standard kubikkmeter oljeekvivalenter (tilsvarer 2,7 milliarder fat oljeekvivalenter). Cirka 95 prosent er olje, 3 prosent er tørrgass og 2% NGL.
Det ble oppdaget ved prøveboringer i 2010, men ytterligere boringer i områder noe mot nord (da foreløpig kalt Aldous Major Sør), i 2011, som avdekket ytterligere og enda rikere oljeforekomster, kan tyde på at feltet – hvis funnene har sammenheng med hverandre – er langt større. Det ble anslått som vesentlig større enn det største av de øvrige senere funn i nord, det omtalte Skrugardfeltet i Barentshavet.
Operatøren på Avaldsnesfeltet, Lundin Norway, oppdaterte i september 2011 sitt ressursanslag for Avaldnesfunnet. De mente da at det lå på mellom 0,8 og 1,8 milliarder fat utvinnbar olje, langt over tidligere meldte 0,1 – 0,4 milliarder fat utvinnbar olje.
I slutten av oktober kom en ny oppjustering, denne gang fra Statoil, operatøren av delområdet Aldous Major Sør. Det ble beskrevet som dobbelt så stort som tidligere antatt og ble nå anslått til mellom 900 og 1500 millioner fat.
Summerer man maksimaloverslagene for både Avaldsnesfeltet og Aldous Major Sør kommer man til 3,3 milliarder fat.
I 2014 presenterte Equinor konseptvalget for Fase 1. Den besto av fire bunnfaste plattformer, tre havbunnsrammer, eksportrørledninger for olje og gass, 36 produksjons- og injeksjonsbrønner, samt strømkabel fra Kårstø.
Fase 1 består av stigerørsplattform, boreplattform, prosessplattform (P1) og boligplattform.
Utbyggingen av feltet begynte sommeren 2018.
Fase 2 vil utvide feltet med en ny prosessplattform (P2), ny modul på toppen av stigerørsplattformen, boring av 28 nye brønner og økt landstrømkapasitet. Produksjonsstart for fase 2 er planlagt i 2022.
Produksjonen startet 5. oktober 2019, over to måneder tidligere enn planlagt. Feltet har potensial til å øke Norges totale oljeproduksjon med 37 % i 2020. Prisen på 83 milliarder kroner ble nedbetalt i starten av 2021.
Oljen fra Sverdrupfeltet transporteres via rørledning til Mongstad, mens gassen transporteres via Statpipe til Kårstø prosessanlegg.
Liste over oljeselskaper i Norge

Dette er en liste over oljeselskaper som har lisensandeler på norsk sokkel ifølge Oljedirektoratets faktasider. Årstallet indikerer det året da selskapet fikk sin første eierandel, mens antall lisenser, felt og funn er korrekt per 15. januar 2022 (2022 -01-15).
Omfatter selskaper som har kjøpt lisensandeler på norsk sokkel, men som ennå ikke har fått prekvalifisering av norske myndigheter, selskaper som har fått prekvalifisering, men som ennå ikke har fått lisensandeler og selskaper som har søkt eller er i ferd med å søke om prekvalifisering på norsk sokkel.
Gydafeltet

Gydafeltet, som også omfatter Gyda Sør, var et oljefelt som ligger sørøst i Nordsjøen, 270 km sørvest for Stavanger.
Feltet var oppkalt etter dronning Gyda, en av konene til Harald Hårfagre.
Operatør for feltet var Repsol Norge, tidligere Talisman Energy Norge, som overtok etter BP i 2003.
Gydafeltet ble oppdaget i 1980. Utbyggingen ble vedtatt i Stortinget 2. juni 1987. Plattformen ble installert i 1989. Produksjonen startet 21. juni 1990.
Feltet er bygget ut med en kombinert bolig-, bore- og prosessplattform, der understellet er av typen jacket. Vanndypet er 66m. Understellet er bygget av Aker Verdal og dekket av Kværner Egersund. Jacketen veier ca. 13.000 tonn og dekket ca. 16.000 tonn. Det er også en havbunnsramme under jacketen.
Gass importeres med rørledning fra Ekofisk (2/4J), og injiseres i reservoaret for å øke trykket, for å gjøre det lettere å få ut oljen. Oljen eksporteres i rør til Ulafeltet, og derfra videre til Ekofisk.
Den hadde opprinnelig en designlevetid på 20 år (det vil si 2010). De har fått forlenget levetiden inntil 2030 av Petroleumstilsynet. I 2016 leverte operatøren avslutningsplanen, som innebærer nedstengning av produksjonen i 2018, og fjerning av anlegget de påfølgende årene.
1. november 2002 var det en dødsulykke i forbindelse med en løfteoperasjon på rørdekket. En person ble klemt eller truffet av en konteiner.
«Bodil Knutsen»

«Bodil Knutsen» er verdens største bøyelasteskip som inngår i flåten til det norske rederiet Knutsen OAS Shipping. Det ble ferdigstilt 28. februar 2011.
Skipet er på 156 000 dødvekttonn og er bygget ved Daewoo-verftet i Sør-Korea. Bøyelasteren kan frakte 178 900 kubikkmeter olje i en last fra oljefelt til raffineri på land. «Bodil Knutsen» har også ha vinterutstyr som muliggjør seiling i isfylte farvatn.
Balderfeltet

Balderfeltet er et av de relativt mindre oljefelt på norsk kontinentalsokkel. Geografisk ligger feltet i Nordsjøen, ca. 59° 10′ 57″ nord og 2° 24′ 25″ øst. Det ligger helt vest på Utsirahøyden, nær egga ned mot Vikinggraben, 250 km vest for Rogaland.
Feltet består av en rekke små atskilte petroleumsforekomster og omfatter også Ringhornefunnet. Balderfeltet er utbygd med havbunnskompletterte brønner som er knyttet opp til bolig- og produksjonsskipet «Balder FPU». En bolig- og boreinstallasjon utvinner fra Ringhornereservoaret og er knyttet opp til Balder-skipet.
Feltet var det første oljefelt som ble oppdaget i norsk del av Nordsjøen. Funnet skjedde allerede onsdag 24. mai 1967, mer enn to år før Ekofiskfeltet ble funnet og erklært drivverdig. Det amerikanske oljeselskapet Esso hadde fått enerett i utvinningstillatelse nr 001, og allerede i den andre letebrønnen (25/11-1) ble det påvist olje. Leteboringen var avsluttet 9. juli 1967, men funnet ble den gang, med datidens teknologi, ikke erklært kommersielt drivverdig. Utvinningstillatelse 001 omfattet også områdene som senere viste seg å inneholde feltene Svalin, Grane, Edvard Grieg, Ivar Aasen og deler av Johan Sverdrup.
I perioden fram til 1995 ble strukturene i lisensen undersøkt med 22 nye brønner. Plan for utbygging og drift ble godkjent i 1996, og produksjonen startet i 1999.
Etter at Exxon solgte seg ut av samtlige norske egenopererte felt i 2017, ble Point Resources AS operatør og eneste rettighetshaver på Balderfeltet. Dette selskapet var eid av HitecVision som i desember 2018 slo seg sammen med Eni Norge og dannet Vår Energi AS. Vår Energi er nå operatør på Balderfeltet.
Reservoarbergarten i Balderfeltet, som tilhører Balderformasjonen, er ett av mange sandsteinslag som ble avsatt tidlig i tertiærtiden, da områdene rundt Shetland ble hevet og Nordsjøbassenget sank inn.
På Shetlandplattformen rant elvene på denne tiden fra vest mot øst, og de bygget store deltaer der de møtte havområdet mellom Norge og Storbritannia. Gjennom paleocen og eocen, en periode på mer enn 25 millioner år, ble det bygget flere deltaer.
Mye av sanden i elvene ble transportert forbi deltaet og videre ut på dypt vann med undersjøiske strømmer, og disse såkalte turbidittene danner tykke lag med leir, silt og sand.
Naturgass

Naturgass, eller tørrgass, er petroleum i gassform primært bestående av metan, men med varierende mengder hydrogensulfid og ikke brennbare gasser som karbondioksid, nitrogen og vanndamp.
Energien i gassen kan utnyttes direkte i husholdningen til oppvarming og matlaging, til industriformål, til drivstoff for transport og til å lage elektrisitet i gasskraftverk.
Norge er en relativt stor eksportør av naturgass og produserte i 2005 85 milliarder Sm. (94,6 Sm³ rikgass) Dette gjør Norge til verdens sjuende største produsent av naturgass, men Norges produksjon utgjør kun rundt 3 prosent av verdens totale produksjon. Av gassen Norge produseres brukes om lag 745 millioner Sm³ til innenlands formål. , eller ca. én prosent. Den totale norske bruken av gass inkluderer også injeksjon (for å skape trykk på feltet), samt fakling og energiforsyning på feltene, tilsammen rundt 45 mrd Sm³.
Gassen transporteres via rørledning til St. Fergus i Skottland, Easington i England, Dunkerque i Frankrike, Zeebrugge i Belgia og Emden og Dornum i Tyskland. I tillegg leveres tørrgass i rør til Snurrevarden på Karmøy, Naturkraft og Rogass på Kårstø, Kollsnes Næringspark på Kollsnes og til oljefeltet Grane i nordsjøen.
Naturgass har miljøfordeler i forhold til andre fossile brennstoff. Ved forbrenning av naturgass dannes hovedsakelig bare CO2, mens diesel og bensin slipper ut NOx, SO2 og andre stoffer som forårsaker sur nedbør. Kjøretøy drevet av gass, slik som busser og skip, blir framstilt som miljøvennlige, selv om CO2 er en drivhusgass. I Norge er Bergen den byen som har flest gassbusser i Norge, og er nest størst på gassbusser i Skandinavia, etter Skåneområdet i Sverige. Bussene har den fordelen at de slipper ut mindre NOx i nærmiljøet. NOx kan forårsake luftveisproblemer, og har skadelig effekt på jordsmonn og bygninger dersom nivået stiger over toleransegrensen. I Norge har det også blitt bygget en bilferge som går på gass, Glutra. Denne fergen ble bygget som et forskningsprosjekt, og stod ferdig i 2000. Flere gassferger er under bygging. Motivasjonen for bruk av naturgass i kjøretøy utenfor ellers belastede områder er å redusere Norges nasjonale utslipp av NOx, for å møte kravene i Gøteborgprotokollen, hvor Norge har forpliktet seg til å redusere disse utslippene med 30 prosent innen 2010.
Naturgass betegner en av fire petroleumtyper i norsk forvaltningsverk for petroleumsvirksomhet. De tre andre er:
Hod

For det norske oljefeltet med samme navn, se Hodfeltet
Hod (normalisert gammelnorsk Hǫðr, «kriger») var i den norrøne mytologien den blinde broren til Balder. Loke lokket og lurte Hod til å skyte på Balder med en pil av misteltein. Mistelteinen var den eneste av jordens skapninger som ikke hadde lovet å ikke skade Balder fordi Frigg, Balders mor, mente den var for ung og ubetydelig. Denne fortellingen kan man lese om i Balders død som er et av sagnene i norrøn mytologi.
Ifølge Voluspå skal Hod og Balder bo sammen etter Ragnarok, verdens undergang, når en ny verden stiger opp av havet og Balder vender tilbake.
Johan Castberg-feltet

Johan Castberg-feltet (tidligere kalt Skrugardfeltet) er et oljefelt som strekker seg over flere blokker deriblant 7220/8 på norsk kontinentalsokkel nord i Norskehavet.
Johan Castberg-feltet ligger 110 km nordvest for Snøhvitfeltet, 200 km nord for Ingøya i Måsøy kommune og 210 km sør for Bjørnøya.
Feltet startet produksjon i mars 2025 med produksjonsskipet Johan Castberg.
Letelisensen ble tildelt i 20. konsesjonsrunde i april 2009 med Statoil (Equinor) som operatør for feltet. Johan Castberg-feltet eies 50 % av Equinor, 30 % av Vår Energi og 20 % av Petoro.
Den halvt nedsenkbare plattformen Polar Pioneer fra rederiet Transocean, som er spesialbygd for kaldt klima, ble brukt under prøveboringen hvor vanndypet var 370 meter.
1. april 2011 ble det kunngjort at en 1250 meter under havbunnen hadde funnet hydrokarboner. Det er påvist en gasskolonne på 33 meter og en oljekolonne på 90 meter. og foreløpige beregninger av størrelsen på funnet er 86 millioner standard kubikkmeter utvinnbar olje (eller ca. 540 millioner fat), og 2-7 milliarder kubikkmeter utvinnbar gass.
12. februar 2013 kunngjorde Statoil at oljen fra Johan Castberg-feltet skal ilandføres til en terminal i Veidnes i Honningsvåg i Nordkapp. Dette ble senere trukket tilbake.
I desember 2017 leverte Statoil som operatør og på vegne av partnerne plan for utbygging og drift for feltet. Planen ble godkjent i Stortinget i juni 2018.
Den anbefalte utbyggingsløsningen var en skipsformet flytende produksjons- og lagerinnretning (FPSO - engelsk Floating Production, Storage and Offloading) og en havbunnsutbygging med bunnrammer som er knyttet opp til FPSOen.
Skroget, inkludert boligkvarteret, ble bygget av Sembcorp Marine i Singapore. Deretter ble skroget transportert til Aker Solutions' anlegg på Stord, for installasjon av moduler og ferdigstillelse. Turret Mooring System (dreieskiven) ble produsert av Drydocks World i Dubai. Moduler til skipet ble fabrikkert på Stord, samt ved verft i Verdal, Egersund, Sandnessjøen og i Polen.
Produksjonsskipet er 313 meter langt og 55 meter bredt. Forankringssystemet har 15 ankerliner med sugeanker og er koblet til dreieskiven, hvor også stigerørene er koblet til.
Stabilisert olje pumpes over til tankskip, ved tandemlasting. Tankskipene frakter oljen til oljeraffinerier.
Helikopter- og forsyningsbasen blir i Hammerfest, og driftsorganisasjonen blir i Harstad.
Produksjonen på Johan Castberg feltet startet 31. mars 2025. Feltet har en maksimal produksjon på 220 000 fat olje per dag, og de estimerte utvinnbare volumer ligger mellom 450 og 650 millioner fat. Per mars 2025 er 16 av de 30 planlagte brønnene boret, og de resterende brønnene skal bores i 2025 og 2026. Feltet er forventet å produsere i 30 år.
Nordsjøolje

Nordsjøolje, også kalt Brent råolje, er en av hovedklassene for handel av søt, lett råolje som utvinnes fra oljefelt i Nordsjøen. Oljen inneholder Brent- og Forties Blend, samt råolje fra Oseberg- og Ekofiskfeltet.
Benchmarket er kjent som Brent Blend, Brent Crude, London Brent eller bare Brent. De andre kjente hovedklassene er OPEC Reference Basket, Dubai Crude, Oman Crude og West Texas Intermediate. Brent er den ledende globale prisnormen for råolje fra Atlanterhavet. Den brukes til å prise to tredjedeler av verdens internasjonalt handlede råolje.
Råoljen ble egentlig produsert på Brentfeltet i Nordsjøen. Navnet «Brent» kommer fra Shells navngivingsregler i Storbritannia, på vegne av ExxonMobil og Royal Dutch Shell, som egentlig kalte opp alle sine oljefelt etter fugler (i dette tilfellet Brent Goose). Navnet er også et akronym for bergformasjonen på oljefeltet: Broom, Rannoch, Etive, Ness og Tarbert.
Nordsjøoljen er en lett råolje, men ikke så lett som WTI. Den inneholder 0.37% svovel, klassifiseres som lettolje. Brent er gunstig for fremstilling av bensin og destillat. Den blir raffinert i Nordvesteuropa, men når markedsprisene er gunstige for eksport, kan den også raffineres i Øst- eller Gulfkysten i USA eller middelhavsregionen.
Brent har API massetetthet på 38.06 (spesifikk massetetthet på 0.835).
ICE Futures Europes symbol for terminkontrakter på Brent er B. Den ble opprinnelig handlet på International Petroleum Exchange i London, men har siden 2005 blitt handlet elektronisk på Intercontinental Exchange, kjent som ICE. En terminkontrakt tilsvarer 1 000 fat (159 m³). Kontraktene verdsettes i amerikanske dollar. Hver enhet tick tapt eller tjent tilsvarer $10.
Eddafeltet

Eddafeltet er et oljefelt i Nordsjøen. Feltet ligger i blokk 2/7 på norsk kontinentalsokkel, 12 km sørvest for Ekofisksenteret. Oljeutvinning fant sted i perioden mellom 1979 og 1998. Oljeplattformen Edda 2/7 C ble installert på feltet i 1976, med produksjonsstart i 1979. I 1988 ble en ny modul installert for å håndtere produksjonen som kom fra Tommelitenfeltet, 11 km vest for Eddafeltet. Plattformen ble stengt ned i juli 1998.
Fra sommeren 1979 var flotellet «Alexander L. Kielland» forankret like ved Edda-plattformen, men det veltet 27. mars 1980 i den såkalte Alexander L. Kielland-ulykken. 123 av de 212 menneskene ombord omkom.
State of Happiness

State of Happiness (Norwegian: Lykkeland) is a Norwegian period drama television series about the discovery of oil in the North Sea, and subsequent growth of the petroleum industry in Stavanger, beginning in 1969. It is directed by Petter Næss and Pål Jackman, written by Mette Marit Bølstad and coproduced by NRK and Maipo Film. Its first season premiered on NRK1 in 2018, and is set during the years 1969 to 1972. Its second season, covering the years 1977 to 1980, premiered in 2022. A third season, covering the years 1987 to 1990, was ordered in October 2022, with filming commencing in March 2023 and Norwegian premiere on 29 October 2024. The series has drawn comparisons to the American period drama Mad Men.
The first season of the series received five Gullruten awards from among eight nominations in 2019, including best drama series and best actor (Anne Regine Ellingsæter). Its second season received another nine nominations, winning five Gullruten awards in 2022.
Internationally, the series won awards for best screenplay and best music at the inaugural Canneseries in 2018. It received nominations in three categories during the 2019 Monte-Carlo Television Festival, but did not win.
Internationally, broadcasters in more than 60 countries have bought rights to the series, according to NRK. The series is known by the title "State of Happiness" in English. In the UK, the series was acquired by BBC Four. It was also acquired for Topic's streaming platform in the United States.
The Times Carol Midgley said that the series,"has a hypnotic charm and easily stands on its own merit", giving it four out of five stars.
Stavanger Aftenblad

Stavanger Aftenblad (OSE: STA; lit. 'Stavanger Evening Paper') or simply Aftenbladet is a daily newspaper based in Stavanger, Norway, and owned by Schibsted Media Group.
Norwegian owners held 42 percent of the shares in Schibsted at the end of 2015. Stavanger Aftenblad is thus majority foreign-owned.
Stavanger Aftenblad was founded in 1893 by the priest Lars Oftedal, and was for a long period a publication for the Norwegian Liberal Party. The paper is based in Stavanger and is owned by the Media Norge, a subsidiary of the Schibsted company.
The online version of Stavanger Aftenblad had an English news service, aimed at the English speaking foreign community in Norway who were not fluent in the language, and international audiences interested in Norway. The English service closed in January 2009 due to the 2007–2008 financial crisis.
The circulation of Stavanger Aftenblad was 70,000 copies in 2003. The paper had a circulation of 68,186 copies in 2005. Its circulation was 65,500 copies in 2009.
Ocean Rig

Ocean Rig UDW Inc. was an operator of semi-submersible oil platforms and underwater drillships and was based in Athens. In 2018, the company was acquired by Transocean.
The company owned 2 semi-submersibles and 4 ultra deepwater drillships.
The company was majority owned by DryShips, controlled by George Economou.
The company was established in 1996 as Ocean Rig ASA.
Between 1997 and 2008, the company was listed on the Oslo Stock Exchange.
In 2010, shares in the company were spun off by DryShips and the company was listed on NASDAQ.
In 2011, the Leiv Eirikson finished operations the Black Sea on contract to Petrobras and TPAO and went to the Arctic on contract to Cairn Energy.
In March 2017, the company filed bankruptcy in the United States. The reorganization was completed in September 2017.
Effective January 1, 2018, Pankaj Khanna became President & CEO of the company.
In December 2018, the company was acquired by Transocean.
List of countries by oil production

This is a list of countries by oil production (i.e., petroleum production), as compiled from the U.S. Energy Information Administration database for calendar year 2023, tabulating all countries on a comparable best-estimate basis.
Compared with shorter-term data, the full-year figures are less prone to distortion from periodic maintenance shutdowns and other seasonal cycles.
The volumes in the table represent crude oil and lease condensate, the hydrocarbon liquids collected at or near the wellhead. The volumes in this table does not include biofuel, refinery gain (the increase in liquid volumes during oil refining), or liquids separated from natural gas in gas processing plants (natural gas liquids). Production data including these other liquids is usually referred to as "Total Liquids Production", "Petroleum & Other Liquids", etc.
Under this definition (crude and condensate), total world oil production in 2023 averaged 81,804,000 barrels per day. Approximately 72% of world oil production came from the top ten countries, and an overlapping 35% came from the twelve OPEC members. Members of OPEC+, which includes OPEC members produce about 60% of the world's petroleum. supply and demand In addition to being top 5 in oil production, the United States and Russia are also top 5 in oil exports, natural gas production and natural gas exports.
2023 marked the sixth straight year that the United States led the world in oil production; shale oil fracking has dramatically increased the country's oil output since 2010. The United States also became a net petroleum exporter in 2020, for the first time since at least 1949. U.S. crude oil exports reached a record high in the first half of 2023. U.S. oil production reached a record high in October 2023.
Jalak tunggir-merah

Jalak tunggir-merah (Scissirostrum dubium) adalah spesies burung jalak dalam famili Sturnidae. Burung ini endemik di Pulau Sulawesi termasuk pulau-pulau satelitnya dan Kepulauan Banggai.
Ukuran tubuh dari burung jalak jenis ini adalah sedang, dengan panjang kurang lebih 20,5 cm dengan berat sekitar 50 gram. Warna bulu dari burung jalak Rio ini abu-abu gelap atau abu-abu tua, dengan bagian sayap burung ini berwarna lebih kegelapan. Sedangkan untuk bulu–bulu pada bagian tunggir ataupun pada bagian tungging atau pantat merah ataupun oranye kemerahan. Paruhnya juga tebal, dengan warna jingga sedikit pucat, dengan memiliki ukuran lebih besar dibandingkan dengan spesies jalak yang lainnya. jalak rio-rio termasuk salah satu burung yang cepat serta dikenal pintar dalam menirukan suara burung kicauan lain.
Burung jalak rio banyak ditemukan di Kepulauan Banggai, Kepulauan Togean, Pulau Lembeh dan Pulau Bangka di Sulawesi alias salah satu jenis burung endemik Indonesia. Habitat aslinya antara lain adalah di:
Burung Jalak ini hidup secara berkelompok atau berkoloni dalam jumlah yang cukup besar, bahkan bisa mencapai hingga 150 ekor di dalam setiap kelompoknya. Mereka kerap sekali menempati wilayah di tepian hutan serta kawasan yang jarang ditumbuhi pepohonan, dan hutan rawa hingga pada ketinggian 1.100 meter di atas permukaan laut. Sekelompok burung jalak tunggir merah akan bersama-sama untuk mencari makanan yang berupa buah-buahan, perling kecil, biji-bijian, dan juga beberapa jenis dari serangga. Burung ini begitu menyukai biji-bijian, serangga, dan juga buah-buahan. Seorang peternak burung ini biasanya memberikan burung ini makanan pokok berupa voer. Akan tetapi juga memberikan makanan ekstra berupa jangkrik ataupun kroto dan juga buah-buahan seperti buah pisang dan buah pepaya.
Tercatat berbiak di bulan Mei, tipe perkawinannya monogami. Berbiak dalam koloni besar sampai ratusan sarang. Melubangi batang pohon mati untuk bersarang, kadang pohon kemudian tumbang karana terlalu banyak lubang pada batangnya. Jumlah telur 2 butir, di alam biasanya satu sarang hanya mampu mendukung pertumbuhan satu burung muda.
Ketilang

Ketilang, Kutilang, burung nilam, atau cucak kutilang adalah sejenis burung pengicau dari suku Pycnonotidae. Dalam bahasa Inggris burung ini disebut Sooty-headed Bulbul, sementara nama ilmiahnya adalah Pycnonotus aurigaster; mengacu pada bulu-bulu di sekitar pantatnya yang berwarna jingga (Gr.: aurum emas, gaster perut).
Burung yang berukuran sedang, panjang tubuh total (diukur dari ujung paruh hingga ujung ekor) sekitar 30 cm.
Sisi atas tubuh (punggung, ekor) berwarna cokelat kelabu, sisi bawah (tenggorokan, leher, dada dan perut) putih keabu-abuan. Bagian atas kepala, mulai dari dahi, topi, dan jambul berwarna hitam. Tungging (di muka ekor) tampak jelas berwarna putih serta penutup pantat berwarna jingga. Iris mata burung ketilang berwarna merah, sedangkan paruh dan kakinya berwarna hitam.
Cucak kutilang kerap mengunjungi tempat-tempat terbuka seperti tepi jalan, kebun, pekarangan, semak belukar dan hutan sekunder, sampai dengan ketinggian sekitar 1.600 m dpl. Sering pula ditemukan hidup meliar di taman dan halaman-halaman rumah di perkotaan. Burung ketilang acapkali berkelompok, baik ketika mencari makanan maupun bertengger, dengan jenisnya sendiri maupun dengan jenis merbah yang lain, atau bahkan dengan jenis burung yang lain.
Seperti umumnya merbah, makanan burung ini terutama adalah buah-buahan yang lunak. Cucak kutilang sering menjengkelkan petani karena kerap melubangi buah pepaya dan pisang yang telah masak di kebun. Namun, di balik itu burung ini juga menguntungkan para petani karena memangsa berbagai jenis serangga, ulat, dan aneka hewan kecil lainnya yang menjadi hama tanaman.
Burung ketilang memiliki kebiasaan untuk berjemur dan mandi embun setiap pagi. Hal ini berguna untuk menjaga bulunya yang terus diminyaki. Minyak ini berasal dari bagian belakang dekat ujung ekornya yang berhubungan dengan badan. Burung ketilang juga memiliki kebiasaan menaikkan jambulnya bila senang maupun ingin buang air besar. Burung ketilang pun memiliki masa "mabung" yaitu saat di mana bulu yang lama rontok dan berganti bulu yang baru. Di saat mabung burung ketilang akan cenderung lebih diam baik secara suara maupun gerakan.
Sarang cucak kutilang berbentuk cawan dari anyaman daun rumput, tangkai daun atau ranting yang halus. Telur dua atau tiga butir, berwarna kemerah-jambuan berbintik ungu dan abu-abu. Tercatat bersarang sepanjang tahun kecuali November, dengan puncaknya April sampai September.
Burung ketilang menyebar luas di Tiongkok selatan dan Asia Tenggara (kecuali Malaysia), Jawa serta Bali. Diintroduksi ke Sumatra dan Sulawesi, beberapa tahun silam burung ini juga mulai didapati di Kalimantan.
Bentet kelabu

Bentet kelabu kadang di sebut cendet, pentet atau toet bahasa inggris The Long-tailed Shrike atau Rufous-backed Shrike (bahasa Latin: Lanius schach) adalah spesies burung dari keluarga Laniidae, dari genus Lanius. Burung ini merupakan jenis burung pemakan belalang, kumbang, tonggeret, serangga besa dan memiliki habitat di daerah terbuka, padang rumput, perkebunan, tegalan. tersebar sampai ketinggian 1.600 m dpl.
bentet kelabu patut dijuluki sebagai jagal pengintai karena perilakunya. “Burung yang tersebar dari Iran hingga Papua ini gemar menyantap hewan lain. Sebut saja serangga seperti belalang, jangkrik, dan kumbang, hingga kadal, kodok dan burung lain. Jenis burung yang kerap menjadi mangsa burung ini antara lain bondol, perenjak.
Bentet kelabu atau masyarakat sekitar sering menyebutnya Cendet adalah jenis burung kicau dengan suara merdu. Mampu menirukan suara burung lain bahkan suara binatang lain atau suara – suara di dekatnya yang sering diperdengarkan.
Pada dasarnya di alam habitat aslinya cendet termasuk hewan aktif serta ganas karena binatang ini tergolong dalam kelompok predator. Sehingga ketika hewan ini dipelihara maka akan kehilangan keagresifan serta performanya.
Bentet kelabu memiliki tubuh berukuran agak besar (25 cm). Warna hitam, coklat, putih. Ekor panjang. Dewasa: Dahi, topeng, ekor hitam. Sayap hitam berbintik putih. Mahkota dan tengkuk abu-abu. Punggung, tunggir, sisi tubuh coklat kemerahan. Dagu, tenggorokan, dada, perut tengah putih. Remaja: Warna lebih suram. Garis di sisi tubuh dan punggung. Kepala dan tengkuk lebih abu-abu. Iris coklat, paruh dan kaki hitam. Duduk pada tenggeran, mendadak menyambar serangga terbang atau di atas tanah. Sarang berbentuk cawan kuat, agak tidak rapih, dari batang rumput, serat dan akar halus. Telur berwarna putih, berbercak abu-abu dan coklat, jumlah 2-3 butir. Berbiak bulan Mei-Agustus, Mei-Juli.
Kerak ungu

Kerak ungu (bahasa Latin: Acridotheres tristis) adalah burung dari keluarga Sturnidae, genus Acridotheres yang merupakan burung dari Asia.
Burung Kerak ungu memiliki ukuran sedang (24 cm), berwarna cokelat, bergaya dengan kepala gelap, tanpa jambul dan kulit di sekitar mata berwarna kuning. Sewaktu terbang, kilapan putih pada sayap terlihat mencolok. Pada burung remaja, warna bulu lebih suram dibanding burung dewasa. Iris berwarna kemerahan, paruh dan kaki berwarna kuning.
Spesies ini merupakan burung asli dari Asia, yang menyebar dari Iran, Asia Selatan termasuk Pakistan, India, Nepal, Bhutan, Bangladesh dan Sri Lanka. Kerak ungu juga di Turkmenistan, Afghanistan, Kazakhstan, Kyrgyzstan, Uzbekistan, Tajikistan, Myanmar, Malaysia, Singapura, Thailand, Indochina dan Tiongkok.
Habitat burung ini banyak ditemui di hutan terbuka, daerah perkebunan sampai ke area pemukiman. Meski spesies ini mudah beradaptasi, tetapi populasinya dilaporkan banyak menurun di Singapura dan Malaysia.
Burung Kerak ungu memiliki dua subspesies:
Subspesies melanosternus berwarna lebih gelap dari subspesies lainnya.
Burung berbicara

Burung berbicara adalah burung yang dapat meniru ucapan manusia. Ada perdebatan dalam komunitas ilmiah mengenai apakah beberapa burung beo yang bisa berbicara juga memiliki pemahaman kognitif tentang bahasa yang diucapkannya. Burung memiliki berbagai tingkat kemampuan berbicara: beberapa burung, seperti corvidae, hanya mampu meniru beberapa kata dan frasa, sementara beberapa burung kesturi dapat memiliki kosakata hingga hampir 2.000 kata. Hill myna, hewan peliharaan umum, terkenal karena kemampuan berbicaranya, kerabatnya, jalak Eropa, juga mahir meniru. Sementara Kakatua liar di Australia dilaporkan telah mempelajari bahasa manusia melalui transmisi budaya dari burung bekas penangkaran yang telah menyatu dengan kawanannya.
Acuan tertua tentang burung berbicara berasal dari Ktesias pada abad ke-5 SM. Burung yang ia sebut Bittacus, kemungkinan adalah sejenis parkit atau bayan berkepala tin.
Anak-anak dari beberapa spesies burung belajar berkomunikasi secara vokal melalui pembelajaran sosial, meniru orang tua mereka, serta burung dominan dari kawanan mereka. Karena tidak memiliki pita suara, burung diperkirakan membuat nada dan suara menggunakan otot dan membran tenggorokan – khususnya siring. Kemungkinan ada batasan pada bahasa manusia yang dapat ditiru burung karena perbedaan struktur anatomi, seperti ketiadaan bibir pada burung.
Peniruan suara di antara burung adalah hal yang lazim dijumpai, semua spesies burung kemungkinan terbukti memiliki beberapa kemampuan untuk meniru suara ekstra-spesifik (tetapi tidak harus ucapan manusia). Kemampuan peniruan ucapan manusia tidak terbatas hanya pada burung penangkaran. Murai liar, burung kecapi dan namdur yang berinteraksi dengan manusia di alam bebas masih dapat meniru ucapan manusia.
Burung penyanyi dan burung beo adalah dua kelompok burung yang mampu belajar dan meniru bicara manusia. Namun, burung mynah, sejenis jalak, juga dapat diajari untuk bicara seperti manusia. Burung peliharaan dapat diajari berbicara oleh pemiliknya dengan menirukan suaranya. Jika kemudian diperkenalkan ke burung liar, burung liar juga dapat meniru suara baru tersebut. Fenomena ini telah diamati di taman umum di Sydney, Australia, di sana beberapa burung beo liar yang tidak pernah diajari bicara langsung bisa mengucapkan kalimat seperti "Hello darling!" ("Halo sayang!") dan "What's happening?" ("Apa yang terjadi?")
Burung cinta

Burung cinta atau Lovebird adalah satu dari sembilan burung jenis spesies genus Agapornis (dari bahasa Yunani "agape" yang berarti "cinta" dan "ornis" yang berarti "burung"). Mereka adalah burung yang berukuran kecil, antara 13 sampai 17 cm dengan berat 40 hingga 60 gram, dan bersifat sosial. Delapan dari spesies ini berasal dari Afrika, sementara spesies burung cinta kepala abu-abu berasal dari Madagaskar. Nama mereka berasal dari kelakuan yang umum diamati bahwa sepasang burung cinta akan duduk berdekatan dan saling menyayangi satu sama lain. Sifat pasangan burung cinta adalah monogami di alam bebas. Umur hidup rata-rata mereka adalah 10 sampai 15 tahun.
Burung cinta secara umum mempunyai tinggi 13 sampai 17 cm dan berat sekitar 40 sampai 60 gram, berekor pendek dan berparuh besar.
Secara tradisional, lovebird terdiri dari tiga grup besar:
Hiu putih raksasa

Hiu putih raksasa atau hiu putih besar (Carcharodon carcharias) adalah spesies hiu lamniformes besar yang ada di pesisir perairan di seluruh permukaan lautan utama. Hiu putih besar dikenal karena ukurannya, dengan individu terbesar yang panjang tubuhnya 6 meter, dan dengan berat sebesar 1.100 kg saat sudah dewasa. Hiu ini berwarna abu-abu atau abu-abu kebiruan dengan sedikit warna putih di bagian perut. Hiu ini memiliki gigi berjumlah 300 gigi yang tajamnya seperti tepian gergaji. Gigi hiu ini dapat panjangnya dapat tumbuh mencapai 7,5 cm. Hiu jenis ini akan mencapai kedewasaan saat berumur 15 tahun, dan dapat hidup sekitar 30 tahun.
Hiu putih ini bisa dibilang hiu terbesar yang dikenal di dunia dan merupakan salah satu predator utama untuk mamalia laut. Selain itu, ia juga memangsa berbagai hewan laut lainnya, termasuk ikan, pinnipeds, dan juga burung laut. Ini adalah hidup hanya dikenal spesies dari perusahaan genus, Carcharodon, dan berada pada peringkat pertama dalam daftar jumlah serangan hewan yang tercatat pada manusia. IUCN (International Union for Conservation of Nature) memperlakukan hiu putih sebagai spesies yang hampir punah, walau termasuk dalam Appendix II dari CITES.
Novel best-selling Jaws oleh Peter Benchley yang disusul oleh film blockbuster Steven Spielberg menggambarkan hiu putih sebagai "pemakan manusia yang ganas". Pada kenyataannya, manusia bukanlah mangsa yang disukai oleh hiu putih tersebut.
Raja udang kalung biru jawa

Raja-udang kalung-biru jawa (nama ilmiah: Alcedo euryzona) adalah spesies burung cekakak dalam subfamili Alcedininae. Spesies ini berisfat endemik di Pulau Jawa, Indonesia, dan hanya ada sejumlah kecil catatan tentangnya yang telah dikonfirmasi sejak tahun 1930-an. Habitat alaminya adalah hutan dataran rendah lembab subtropis atau tropis, hutan bakau subtropis atau tropis, dan sungai. Populasinya diperkirakan hanya 50–249 ekor dan diyakini terus menurun. Burung ini menjadi sangat langka akibat penghancuran habitat oleh manusia.
Burung ini memiliki ukuran yang kecil dan berwarna agak gelap. Hewan jantannya memiliki ciri yang sangat khas, dengan pita biru-hijau lebar di dada putih, sementara betinanya memiliki perut berwarna oranye. Alcedo euryzona dibedakan dari raja-udang biasa (A. atthis) dengan warna yang lebih kusam, lebih gelap, dan tidak adanya bercak putih dan oranye terang di belakang mata.
Kucica hutan

Kucica Hutan (Copsychus malabaricus) juga dikenal sebagai Murai Batu termasuk ke dalam famili Muscicapidae atau burung cacing. Tersebar di seluruh pulau Sumatra, Semenanjung Malaysia, dan sebagian pulau Jawa. Beberapa pakar menganggap ras dari Kalimantan Utara Murai alis putih (Copsychus malabaricus stricklandii) sebagai spesies tersendiri.
Di habitat aslinya, Kucica Hutan cenderung memilih hutan alam yang rapat atau hutan sekunder. Kucica Hutan merupakan kelompok burung yang dikenal sebagai teritorial dan sangat kuat dalam mempertahankan wilayahnya (Thruses). Burung Kucica Hutan memiliki suara kicauan yang bagus sehingga mendapat penghargaan terbaik atas nyanyiannya yang sangat indah pada tahun 1947 (The Best Song Birds – Delacour, 1947). Burung Kucica Hutan merupakan kelompok burung yang digemari di kalangan para pencinta kicauan karena memiliki suara atau spesifikasi kicauan yang sangat baik.
Untuk daerah Sumatra khususnya, banyak sekali ditemukan burung jenis Kucica Hutan, seperti burung Kucica Hutan aceh, burung Kucica Hutan medan, burung murai nias dan Kucica Hutan lampung.
Penyebaran burung Kucica Hutan di Pulau Jawa saat ini sangat terbatas dan hanya ditemukan di beberapa tempat yang berhutan, seperti di tempat-tempat konservasi atau tempat wisata alam contohnya seperti Taman Nasional Ujung Kulon dan Taman Nasional Meru Betiri dan Hutan Wisata Pananjung Pangandaran.
Memiliki tubuh hampir seluruhnya hitam, kecuali bagian bawah badan berwarna merah cerah hingga jingga kusam. Terdapat sedikit semburat biru di bagian kepala. Ekor panjang ditegakkan dalam keadaan terkejut atau berkicau. Badan berukuran 14–17 cm.
Untuk perbedaan jenis kelamin pada burung jantan dan betina memiliki perbedaan yang sangat signifikan dan perbedaan yang sangat jelas antara betina dan pejantan bisa di lihat secara fisik, untuk jantan memiliki bentuk tubuh yang lebih besar di banding dengan betina dan untuk suara yang di hasilkan burung pejantan jauh lebih keras dan bervariasi di banding dengan betina.
Bubut besar

Bubut besar (bahasa Latin: Centropus sinensis) adalah spesies burung dari keluarga Cuculidae, dari genus Centropus. Burung ini merupakan jenis burung pemakan ulat, belalang, kumbang, hemiptera, katak, kadal yang memiliki habitat di tepi hutan, belukar sekunder, semak tepi sungai, hutan mangrove. tersebar sampai ketinggian 1.200 m dpl.
Tubuh bubut besar tergolong besar dengan bagian ekor yang panjang. Panjang tubuhnya mencapai 52 cm. Hampir seluruh bulunya berwarna hitam dan selebihnya berwarna cokelat. Warna cokelat hanya ada di bagian sayap, mantel dan bulu penutup sayap. Bubut besar memiliki iris mata berwarna merah dengan kaki dan paru berwarna hitam. Kebiasaan utamanya ialah hinggap di atas tanah atau pada semak-semak dan pohon. Bubut besar lebih menyukai vegetasi yang rapat. Sarangnya dibangun berbentuk bola pada rerumputan atau semak lebat. Telur berwarna putih dengan tanda kuning, jumlah 3-4 butir. Musim berkembangbiaknya pada bulan Maret, April, dan Mei.
Ekosistem hutan

Ekosistem hutan adalah salah satu sistem lingkungan paling kompleks di bumi yang memainkan peran penting dalam menjaga keseimbangan alam. Hutan adalah tempat tinggal bagi berbagai spesies flora dan fauna, serta menjadi sumber daya alam yang penting bagi manusia, seperti kayu, obat-obatan, dan air bersih. Namun, aktivitas manusia seperti penebangan hutan secara besar-besaran, pembakaran hutan, dan pertambangan telah menyebabkan kerusakan ekosistem hutan yang serius dan mempengaruhi keberlangsungan hidup manusia dan makhluk hidup lainnya. Oleh karena itu, menjaga ekosistem hutan menjadi sangat penting dalam menjaga keberlangsungan hidup manusia dan keanekaragaman hayati di bumi.
Ekosistem hutan memiliki peran yang sangat penting bagi kehidupan di bumi. Berikut beberapa alasan mengapa ekosistem hutan penting:
Sayangnya, ekosistem hutan seringkali terancam oleh aktivitas manusia, seperti penebangan hutan secara besar-besaran, pembakaran hutan, dan pertambangan. Penebangan hutan secara tidak bertanggung jawab menyebabkan hilangnya habitat bagi flora dan fauna hutan. Selain itu, kebakaran hutan dan pertambangan juga dapat merusak ekosistem hutan.
Untuk menjaga keberlangsungan hidup ekosistem hutan, berbagai upaya konservasi harus dilakukan. Beberapa upaya konservasi antara lain:
Ekosistem hutan adalah salah satu sistem lingkungan yang paling kompleks dan memiliki peran yang sangat penting dalam menjaga keseimbangan alam. Hutan adalah tempat tinggal bagi berbagai spesies flora dan fauna, serta menjadi sumber daya alam yang penting bagi manusia. Namun, ekosistem hutan seringkali terancam oleh aktivitas manusia seperti penebangan hutan secara besar-besaran, pembakaran hutan, dan pertambangan. Oleh karena itu, menjaga keberlangsungan hidup ekosistem hutan menjadi sangat penting bagi keberlangsungan hidup manusia dan keanekaragaman hayati di bumi. Upaya konservasi seperti pengelolaan hutan yang berkelanjutan, pendidikan dan kesadaran masyarakat, pengembangan teknologi ramah lingkungan, dan kebijakan pemerintah yang berpihak pada pelestarian ekosistem hutan dapat membantu menjaga keberlangsungan hidup ekosistem hutan di masa depan.
Gagak hutan

Gagak hutan (bahasa Latin: Corvus enca) adalah spesies burung dari keluarga Corvidae, dari genus Corvus. Burung ini merupakan jenis burung pemakan buah lembut, mengkudu, Ficus, pepaya, kumbang, serangga, kada yang memiliki habitat di hutan, tepi hutan, pesisir, tersebar sampai ketinggian 1.000 m dpl.
Gagak hutan memiliki tubuh berukuran besar. Panjang tubuhnya mencapai 45 cm. Warna tubuhnya hitam tetapi tidak mengilap seperti gagak kampung dan terdapat warna keabu-abuan yang berkilau. Paruh ukuran besar. Terbang dengan kepakan pendek-pendek. Iris coklat, paruh hitam, kaki hitam. Hidup berpasangan atau kelompok kecil. Umumnya pemalu. Suka bertengger di ranting pada pohon besar dan tinggi.
Sarang berukuran besar tidak rapi, dari tumpukan ranting, pada puncak pohon tinggi. Telur berwarna biru berbintik hitam, jumlah 3-4 butir. Berbiak bulan November-Mei.