Парламентарни избори в България (2009)

Парламентарните избори в България през 2009 година са проведени на 5 юли 2009 г. и чрез тях са избрани народни представители за XLI обикновено народно събрание.
Според промените в изборното законодателство, направени през 2009 г., кандидатурата на независим народен представител трябва да бъде подкрепена от повече от 10 000 гласоподаватели с постоянно местожителство на територията на избирателния район, от който е кандидатурата.
На 3 април 2009 г. Яне Янев, лидер на политическа партия „Ред, законност и справедливост“ и група независими народни представители внасят предложение за увеличаване на процентния праг за избиране на народни представители в XLI народно събрание, за коалициите на политически партии от 4% на 8%. Това предложение е прието от Народното събрание и е обнародвано – чл. 6, ал. 6 от Закона за избиране на народни представители. По-късно, на 12 май 2009 г., с решение на Конституционния съд се отменя текстът „получилите не по-малко от осем на сто от действителните гласове в страната и чужбина“ в чл. 6, ал. 6 от ЗИНП. И така прагът за избиране на коалиции на политически партии остава същият като прага за избиране на политически партии – 4% от действителните гласове в страната и чужбина.
С промените в ЗИНП през 2009 г., се въвежда смесена избирателна система, при която изборите се провеждат частично по мажоритарна избирателна система, при която печели кандидатът, получил най-голям брой действителни гласове, а друга част от народните представители се избират по пропорционална система, при която мандатите се разпределят между политическите партии и коалициите на политическите партии според разпределението на действителните гласове, които са получили.
България се разделя на 31 едномандатни избирателни района, които, в повечето случаи, съвпадат с територията на областите в страната. Изключение правят столичната област София-град, която е разделена на 3 избирателни района, както и Пловдивската област, разделена на Пловдив-град и Пловдив-област. От общо 240 народни представители (депутати) в Народното събрание на България след промените в ЗИНП от 2009 г. се избират:
Във всеки едномандатен избирателен район (ЕИР) се избира по 1 народен представител по мажоритарна избирателна система. Едно лице може да бъде кандидат за народен представител само в 1 избирателен район, като може да бъде издигнато от инициативен комитет (като независим кандидат) или да бъде подкрепено от политическа партия. За избран се счита кандидатът, получил най-голям брой действителни гласове на територията на съответния избирателен район. В случай че най-голям, но равен брой гласове, имат двама или повече кандидати, се насрочва втори тур на изборите (балотаж).
Всички 209 мандата се разпределят между многомандатните избирателни райони (МИР) по метода на Хеър – Ниймайер според броя на населението в съответните МИР.
Всяка партия или коалиция предлага своя кандидатска листа за всеки избирателен район, която не може да надхвърля максималния брой мандати в съответния МИР. Едно и също лице може да бъде включено в кандидатската листа само на 1 партия в не повече от 2 избирателни района. Листата има предварително посочена подредба, като при получаване на мандат(и) от партията в съответния МИР първият мандат се заема от първия посочен кандидат в листата, вторият мандат се заема от втория кандидат и т.н. до изчерпване на мандатите на съответната партия.
Пропорционалните мандати се разпределят първоначално на национално ниво между всички партии и коалиции, които са получили не по-малко от избирателния праг от 4% от действителните гласове. Разпределението става по метода на Хеър – Ниймайер. След това мандатите на всяка партия се разпределят между избирателните райони според получените гласове от партията във всеки МИР. Отново се използва методът на Хеър – Ниймайер. Ако се случи в избирателен район сумата от мандатите на партиите да надхвърля или да е по-малко от броя на мандатите в района, те се преразпределят по методика, одобрена от Централната избирателна комисия.
Ако кандидат е избран от листите на партията едновременно в 2 избирателни района, той трябва да избере в кой от районите да бъде народен представител, като мястото му се заема от следващия кандидат в листата на съответната партия в МИР, където първият се е отказал.