Бройна форма на съществителните в мъжки род в българския език

Така наречената бройна форма на съществителните имена от мъжки род в българския език е особена форма за множествено число, която се употребява след числителни и местоимения за количество:
Бройната форма на съществителните имена от мъжки род в съвременния български език произлиза от старобългарската форма за двойствено число:
С разпадането на падежната система на българския език през периода XIII–XV век изчезва и двойственото число, заменено с множествено. Само в редки случаи, а именно при чифтни телесни органи, се запазва формата за двойствено число (ръце, нозе, рога, крака и т.н.), преосмислена като форма за множествено число. Формата за двойствено число се запазва и при числителното две (ж.р. и ср.р.), два (м.р.). При съществителните от мъжки род след числителни и местоимения за количество се запазва формата за двойствено число за именителен и винителен падеж. Примери за това явление се откриват още в паметници от XIII век, например в Добрейшовото четвероевангелие.
В паметниците от XVII век нататък новообразуваната бройна форма за множествено число на съществителните от мъжки род е вече обичайна. В българските граматики до 1878 г. не се отделя особено внимание на тези форми. Едва след Освобождението започва постепенно разграничаване на бройната форма при съществителните от мъжки род. За пръв път това прави Стефан Панаретов в своята Българска граматика (Цариград, 1881 г.). Около двайсет години след него Александър Теодоров-Балан в своята Българска граматика за долните класове на средните училища (Пловдив, 1898 г.) се спира по-подробно на този въпрос.
Според Любомир Андрейчин (Основна българска граматика, С., 1944) съществителните от мъжки род (едносрични и многосрични), завършващи на съгласна, имат бройна форма за мн.ч., образувана с окончание -а за твърда основа и -я за мека. Тази форма се използва след числителни бройни имена и след местоимения за количество, но само при съществителните, които назовават нелица:
По начин на изписване тя съвпада с членуваната форма с кратък член, но може да се различава от нея по ударението:
Изключение е думата ден, чиято членувана форма с кратък член е деня̀, но бройната форма е дѐна, а не дѐня. Формата дѐня е била популярна след Освобождението, но постепенно е била изместена от твърдия вариант дѐна. При съществителното ден може да се използва обикновената форма за мн.ч. вместо бройната:
При бройните форми ударението никога не пада на последната сричка, понеже остава там, където се намира в единствено число. Непостоянните гласни ъ и е се запазват, включително при съществителни, завършващи на -изъм или -азъм:
Обаче в обикновената форма за множествено число непостоянните гласни изпадат:
При членуване в ед.ч. непостоянните гласни изпадат само от завършеците -изъм и -азъм:
Изключение правят думите метър (като мерна единица) и литър:
Обаче непостоянното ъ се запазва, когато думата метър означава материален предмет:
Бройни форми се използват и след числителни за приблизителност:
Бройни форми се употребяват и след местоимения за количество (колко, колкото, няколко, няколкото и толкова), когато с тях се има предвид конкретна, макар и неопределена бройка:
Но ако само се изразява учудване, тогава се използва обикновената форма:
Съществителното път за означаване на кратност след думи за количество (включително много, но не един) приема формата пъти:
за разлика от значението друм:
След числителни бройни, завършващи на единица (но различни от едно), както и след думата нула, се използва множествено число. Това правило важи за всички родове, а за имената от мъжки род, означаващи нелица, се използва бройната форма вместо обикновената форма за множествено число:
При съществителните имена от мъжки род, означаващи лица, се употребява обикновената форма за множествено число:
При съществителното син може да се използва бройна форма за мн.ч. вместо обикновена:
Бройната форма не се употребява след колцина, неколцина и малцина, защото това са мъжколични форми (подобни на двама, трима и т.н.) и могат да се използват само за лица:
Разликата между лица и нелица личи особено ясно при омонимите:
Дори при липса на омонимия една и съща дума може да се употреби в бройна или в обикновена форма за множествено число според това дали назовава лица:
Групите от хора не са лица, затова при тях се използва бройна форма:
Бройната форма не може да се членува, защото винаги е в съчетание с числително име или местоимение за количество.
Мъжколичните форми на числителните бройни имена пред съществителни нарицателни, назоваващи лица, са задължителни само за числителните от двама до шестима вкл., като тук влизат и съставните числителни:
В останалите случаи се предпочита обикновената форма на числителните бройни имена:
Мъжколични са и форми като двамина, тримина, десетмина, но повечето от тях се схващат като архаични. Формата двамина се употребява по-често от другите, например двамина слушатели.
Мъжколични са също архаични форми като двоица, троица, четворица, напр. четворицата събеседници. Някои от тях се употребяват като субстантивирани термини: двоица сили, Света Троица.
Думи като двойка, тройка, десетка, десетица, дузина, стотица и др. са съществителни, а не числителни, затова след тях не се употребява бройна форма (дори когато съществителното име назовава нелица). Пример: дванайсет молива, но дузина моливи.
Докато хиля̀да е числително бройно, думи като хѝляда, милион, милиард и т.н. са съществителни имена, затова не изискват бройна форма за съществителното, което поясняват (дори ако то назовава нелица). Примери: десетки хиляди километри, първият милион трактори, милиарди левове.
Обаче съществителните имена от последната група могат също да образуват съставни числителни и тогава изискват бройна форма за съществителното, което поясняват, при условие че то назовава нелица. Примери: десет хиляди километра, един милион трактора, три милиона долара, пет милиарда лева.
Когато между числителното (местоимението за количество) и съществителното име се вмъкнат едно или повече прилагателни, пак се употребява бройната форма:
Правилото важи и когато определението има разгърната структура:
От друга страна, употребява се обикновената форма за множествено число, когато числителното или местоимението не се отнася пряко до съществителното:
От друга страна, следващият известен стих съдържа бройна форма въпреки наличието на глагол между числителното и съществителното име, защото изразът е получен чрез инверсия:
Думата човек няма обикновена (човеци) и бройна (човека) форма за множествено число. По-точно, те са изчезнали с развитието на езика, заменени от хора (обикновената форма за мн.ч.) и ду̀ши (бройната форма за мн.ч.):
Понастоящем формата човеци се използва само в стари (например библейски) текстове, а бройната форма човека има много широка, но некнижовна употреба в устната реч вместо книжовната дума ду̀ши.
Единствено при вмъкване на определение между числителното (или местоимението за количество) и съществителното се допуска употребата на хора вместо ду̀ши:
Като множествено число на човек съществува и думата люде, която се използва само в народната реч и в стари текстове (например в Библията).
Банковите сметки се откриват в левове, а не в лева, защото в това словосъчетание няма нито числително бройно, нито местоимение за количество.
Повечето съществителни в м.р. ед.ч. завършват на съгласна. Една малка група от съществителни в м.р. ед.ч. завършват на гласна:
Тези съществителни имена не могат да образуват бройна форма по формални причини: няма как да се добави окончание за бройна форма. Това не е проблем, тъй като всички тези съществителни назовават лица, а книжовната норма допуска употребата на бройната форма само при нелица.
Разграничението между лица и нелица е важно с оглед на правилната употреба на бройната форма. Лица са предимно хората. Не са лица животните, растенията и неживите предмети, нито отвлечените понятия, нито човешките колективи.
Обаче някои съществителни имена са трудни за класифициране, тъй като назовават митологични или фантастични същества, сходни с човека, но все пак различни от него. Тези названия се разделят на две групи:
1) Названията на същества, изцяло моделирани по човешки образ (като великани и човекоядци), не се употребяват в бройна форма, а се съчетават с мъжколични числителни бройни имена:
2) Наименованията на същества, които съчетават човешки и животински черти или фантастични анатомични части (вампири, върколаци, кентаври, циклопи), се употребяват в бройна форма:
Употребата на обикновена или бройна форма за множествено число на съществително име от мъжки род може да зависи от точното значение на съществителното в даден контекст. Пример: