davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Acción Republicana (Chile)

Acción Republicana fue un partido político chileno de ideología nacionalista y corporativista​ existente entre 1936 y 1941.
Fue fundado el 18 de diciembre de 1936 a raíz de la fusión de dos partidos que tenían semejanzas en sus postulados: la Acción Nacional y la Unión Republicana —el primero estaba presidido por Eulogio Sánchez Errázuriz, comandante en jefe de la Milicia Republicana, y el segundo, por Benjamín Claro Velasco—.​
En las primeras elecciones parlamentarias que afrontó el nuevo partido, en marzo de 1937, solo eligió a dos diputados (con 9802 votos totales), Benjamín Claro Velasco por Santiago y Carlos Ribbeck Hornickel, por Temuco.
En la siguiente elección, en 1941, la Acción Republicana no obtuvo representación en el Congreso Nacional, por tanto fue desapareciendo del sistema de partidos políticos de aquella época, y muchos de antiguos militantes entraron a las filas del Partido Radical.
La organización del partido se hizo a base de núcleos y grupos provinciales. La dirección la asumió un Consejo supremo, un Directorio general y un presidente ejecutivo.
En su programa e ideario político destacan las ideas de apoyo al sufragio femenino y a la incorporación de la mujer a la vida política; además planteaba el rechazo a los gobiernos dictatoriales, el reemplazo del voto universal por uno proporcional. Repudiaban la idea de la lucha de clases, propugnaban la seguridad en el trabajo y una equitativa remuneración para todos, sustentada en la estabilidad del valor de la moneda.
Juego de miniaturas

Un juego de miniaturas es un tipo de juego de guerra en el que los elementos móviles del juego (en general miniaturas de plástico o de metal) no se desplazan sobre un tablero dotado de casillas sino sobre una maqueta o un diorama. Mientras que en los juegos de tablero los rangos de las armas y los movimientos de las fichas o miniaturas se contabilizan en casillas, en los juegos de miniaturas las miniaturas se ven desplazadas sobre una superficie no dividida en casillas, por lo que tales rangos y movimientos se contabilizan en centímetros o en otras unidades de medida de las distancias. Otros elementos característicos de esta clase de juegos suelen ser tarjetas que muestran los objetivos por conseguir, pistas o pruebas que superar. Las miniaturas de un juego de miniaturas se comercializan individualmente aunque también pueden comprarse por medio de paquetes sellados con contenido al azar o, al contrario, con un contenido temático determinado.
Existen distintas maneras de clasificar los juegos de miniaturas,​ como ejemplo nombraremos tres de los criterios que podríamos usar para tal fin:
Por Ambientación:
Por escala de figuras y modelos:​
Por escala del conflicto:​
Un juego que hace uso de miniaturas no es necesariamente un juego de miniaturas. En general el término «juego de miniaturas» no se aplica a juegos que hacen uso de un tablero cuya superficie esté dividida en casillas, aunque se usen miniaturas en sus partidas. Juegos como BattleTech, Heavy Gear y Axis & Allies por ejemplo, no son juegos de miniaturas. Sin embargo hay juegos comercialmente concebidos para incitar al coleccionismo de miniaturas y a los que se designa por tanto como «juegos de miniaturas coleccionables». Esta clase de juegos sí que puede hacer uso de un tablero, como es el caso, por ejemplo, de MLB SportsClix (basado en el baseball), HeroClix (basado en superhéroes de historieta), Halo ActionClix (basado en la serie de videojuegos Halo) y Star Wars Miniatures​ (basado en el universo de Star Wars).
Kosode

El kosode (小袖) es una pieza básica de vestimenta japonesa utilizada por hombres y mujeres. Se la usa tanto como ropa interior como por sobre otras ropas.​ El significado literal del término kosode es "manga pequeña," que hace referencia a la longitud de las mangas.​
El kosode posee forma de T, y es menos ajustado que un kimono y existen de diversos largos.​ Se puede utilizar el kosode con un obi, que es considerablemente más pequeño que el kimono moderno. A menudo los hombres lo usan junto con un hakama (falda en tablas, dividida) o las mujeres con una naga-bakama (hakama muy larga), como en el caso de las Miko.​
El diseño del kosode se desarrolló hacia finales del siglo XIV y reemplazó a los hirosodes de numerosas capas y sin forro. A lo largo de su existencia el kosode ha evolucionado gradualmente tomando diversos estilos, formas y telas.
Black Sheep (banda)

Black Sheep es un dúo de hip hop alternativo originario de Queens (Nueva York), formado por los miembros Andres "Dres" Titus y William "Mista Lawnge" McLean. Fueron parte de Native Tongues Posse, que incluía a Jungle Brothers, A Tribe Called Quest y De La Soul. Debutaron en 1991 con el éxito "Flavor of the Month", y más tarde grabaron su primer álbum, A Wolf in Sheep's Clothing, dándoles reconocimiento en la comunidad del hip hop por sus ritmos únicos y sus inteligentes letras.
A Wolf in Sheep's Clothing apareció tres veces en la lista de Billboard Hot Dance Music/Club Play en 1992 con "The Choice Is Yours" (#9), "Strobelite Honey" (#1) y Work To Do (#8), álbum de Vanessa Williams en el que Black Sheep aparecían.
El segundo álbum del grupo, Non-Fiction, no tuvo mucho éxito comercial debido la poca promoción que hicieron del disco. Titus y McLean se separarían pronto para comenzar sus carreras en solitario. En 2000, se reunieron para grabar una canción para la banda sonora de la película Once in the Life. Actualmente planean grabar una mixtape, 8WM, prevista para el verano de 2006.
Dres apareció en el álbum de Handsome Boy Modeling School llamado White People, en la canción "First...and Then".
Iglesia de San Francisco (Bogotá)

La Iglesia de San Francisco es un templo religioso de culto católico bajo la advocación de San Francisco de Asís de la ciudad de Bogotá, en Colombia. Se localiza en el barrio Veracruz, en la Avenida Jiménez con la Carrera Séptima, donde constituye un conjunto compuesto a su vez por la Iglesia de La Tercera y la de Iglesia de la Veracruz.
Se construyó entre 1557 y 1566​ en el terreno donado por el arzobispo Juan de los Barrios a los hermanos franciscanos,​ en la margen derecha del río Vicachá, luego llamado río San Francisco. La construcción original tuvo una ampliación entre 1586 y 1611. En 1623 se construyó el retablo mayor.​
En el siglo XVIII el edificio sufrió varias averías en sus estructuras por el terremoto de 1785, tras el cual la torre debió ser reconstruida. La obra sería terminada en 1794.​ La iglesia solamente estaba conformada por una nave a la cual se le fueron anexando pequeñas capillas en su lado derecho. Al ser afectada gravemente la estructura durante el terremoto de 1785,​​ estas capillas fueron integradas en una segunda nave después de los trabajos de restauración dirigidos por Domingo Esquiaqui,​ los cuales fueron concluidos el 25 de marzo de 1794,​ fecha en la cual el arzobispo Baltasar Jaime Martínez Campañón consagró el templo. Años más tarde el interior del templo fue intervenido por el fraile capuchino Domingo de Petrés.​
La iglesia fue expropiada en 1861 por Tomás Cipriano de Mosquera, hasta 1881, durante la cual estuvo al frente de su administración el capellán fray Ramón Cáceres. La iglesia formaba un complejo con un convento adyacente que abarcaba dos manzanas de la ciudad y tuvo tres claustros de dos pisos. Los claustros, sin embargo, desaparecieron al ser construido en su lugar el edificio de la Gobernación de Cundinamarca en el actual Palacio de San Francisco en 1917, obra de Gastón Lelarge y Arturo Jaramillo.
Finalmente, en años recientes la iglesia fue desprovista de su blanco exterior y sus cubiertas fueron alteradas hasta el punto que los únicos documentos históricos del templo original que sobreviven son la fachada de la iglesia, la torre y el presbiterio. La última restauración del templo se realizó entre 1988 y 1990.
Actualmente es la iglesia más antigua que se conserva en Bogotá, se encuentra ubicada en la esquina noroccidental de la Avenida Jiménez con Carrera Séptima, diagonal a la estación de Museo del Oro del TransMilenio.
Este edificio tiene una artesa o armadura mudéjar de las mejores de la Nueva Granada. El retablo, que tiene elementos renacentistas, es el más representativo del virreinato de la Nueva Granada. Tiene en su primer cuerpo elementos grutescos, en el segundo cuerpo se encuentra todas las santas con sus atributos y está rematado por todos los apóstoles; en el centro en la parte superior se encuentra el padre eterno, con una mano lleva el mundo y con la otra señala a los franciscanos.
Church of San Francisco, Cusco

The Church of San Francisco is a Franciscan church located in the city of Cusco, Peru. It was built on the southern part of the former Huacaypata (now part of Plaza San Francisco), near the Colegio Ciencias.
Since 1972, the building has been part of the Historic Centre of Cusco, designated as a Historic Monuments of Peru|Historic Monument of Peru. Additionally, in 1983, it was included in the city's historic area declared a UNESCO World Heritage Site.
Franciscan friars arrived in Cusco shortly after its Spanish foundation. In 1534, they settled in the San Blas district and built a small church under the orders of Friar Pedro Portugués. By 1538, they relocated to the Plaza de Armas of Cusco, taking over the former Inca palace of Qasana. Finally, in 1549, they moved to their current location, about 300 meters southwest of the Plaza de Armas, on land previously granted to Hernando Pizarro, where the Hospital of San Lázaro had been operating.
In 1572, Viceroy Francisco de Toledo ordered the construction of a church dedicated to Francis of Assisi. The architect remains unknown, but Francisco Domínguez Chávez was recorded as the lead mason. The original structure was demolished in 1645 for modernization, but the 1650 Cusco earthquake destroyed most of the progress. The second church was completed in 1652.
The church has a simple design compared to other churches in Cusco. It features a single tower with seven bells, including the second-largest in the city. The church is built in a Latin cross shape with three basilica-style naves. Inside, the high choir, carved in cedarwood in 1652, was crafted by Friars Luis Montes, Isidro Fernández Inca, and Antonio de Paz. It features images of 93 Catholic saints.
The crypts beneath the church served as a burial site.
The church's exterior features Romanesque elements, while its facade showcases the Plateresque style.
Adjacent to the church is the Franciscan convent, originally built with four cloisters. The first houses the chapter room and sacristy. The second served—and still serves—as the location of Colegio San Francisco de Asís (Cusco). Briefly, in the 19th century, it also housed the Colegio Educandas. The third cloister was used as a novitiate, while the fourth was demolished after being ceded to the Peruvian government for the Colegio Ciencias, which remains on the site.
Inside the convent is the enormous painting "Genealogy of the Franciscan Order," measuring 12 meters in height and 9 meters in width. Painted by Juan Espinoza de los Monteros in 1699, it depicts 12 branches of the Franciscan Order, 683 figures, 224 coats of arms, and 203 biographical inscriptions.
Barclay (cigarette)

Barclay was an American brand of cigarettes manufactured by R. J. Reynolds Tobacco Company in the United States and by British American Tobacco outside of the United States.
First introduced in 1966, the brand was discontinued in 2006.
Brown & Williamson made various magazine and print adverts to promote the Barclay brand since its launch in 1980. The ads showed a man in a tuxedo suit with a Barclay cigarette in his mouth with the slogan "The pleasure is back" underneath. The slogan "99% tar free" was also present, but eventually had to be removed as the FTC determined it to be inaccurate. This was because when the cigarette was smoked by a person the result was different from the FTC's testing equipment.
Barclay sponsored various Formula 1 teams in the 1980s and 1990s.
Barclay sponsored the Arrows F1 team from 1984 to 1986. The brand was displayed on the front wing, sides, rear wing and on the drivers' helmets. In countries where tobacco sponsorship was forbidden, the logos were removed from the car.
Barclay sponsored the Jordan Grand Prix team in 1992 and 1993. The brand was displayed on the sides and on the drivers' helmets. In countries where tobacco sponsorship was forbidden, the logos were replaced with the Barclay emblem, as well as a red-white line.
Barclay sponsored the Williams F1 team from 1987 up to 1990. The brand was displayed on the sides, the side of the rear wing and on the drivers' helmets. In countries where tobacco sponsorship was forbidden, the logos were replaced with the Barclay emblem, as well as a red-white line.
Barclay sponsored Team Barclay EJR in the 1991 International Formula 3000 Championship.
Barclay sponsored car #93 of Graff Racing Rondeau M379 on Le Mans 24 Hours in 1984 and car #10 of Kremer Racing Porsche 956B in 1985.
Barclay cigarettes were sold in the following countries: United States, Martinique, Chile, Norway, Sweden, Finland, Luxembourg, Belgium, The Netherlands, Germany, France, Switzerland, Italy, Estonia, Latvia, Rhodesia, South Africa, Lithuania and Russia.
Collectible miniatures game

Collectible miniatures games (CMGs) are a form of miniatures game that is also similar to collectible card games (CCGs) — the primary difference being that while CCGs are card-based games, CMGs feature miniature figures.
A popular theme for CMGs are strategy wargames, since games of that genre typically feature miniatures such as: soldiers, vehicles, etc. Miniature wargames have been around for a long time, but the idea of a collectible miniature wargame is recent. In a conventional miniature game, players purchase the miniatures they want and generally invest time in assembling, painting, and often customizing the figures to their liking. CMGs were designed to appeal to those who would enjoy the game aspect but not necessarily the hobby aspect of miniature gaming.
CMGs tend to cover a more diverse range of topics than traditional wargames (which generally are fantasy, sci-fi, or historical in theme), and certain games, such as Dreamblade are even somewhat abstract in nature.
Due to the random distribution of figures when purchasing CMG products, a large secondary market has sprung up selling single miniatures, as well as websites that allow players to trade spare figures.
Perhaps the most popular and well-known CMG to date is HeroClix, which allows players to create battles between characters from the Marvel and DC Comics comic book universes, as well as certain smaller publishers. Other popular CMGs include Dungeons & Dragons Miniatures Game, Halo ActionClix, HorrorClix, Monsterpocalypse, Pokémon Trading Figure Game, and Star Wars Miniatures.
Miniatures game

Miniatures games are a form of tabletop game which prominently features the use of miniature models or figures.
One of the oldest and most popular miniatures game genres is that of war games, where figures are arranged into competing "armies", with figures that represent ranks of troops or individual combatants. Naval wargaming is a variation of play where figures represents ships and do battle on the seas. Early wargames were focused on faithfully recreating historical battles with units represented by chips, blocks, and other abstract markers. The modern genre has expanded to include fantasy and science-fiction settings, often using intricately-detailed and painted miniature figures.
Tabletop role-playing games evolved from miniatures games, and the two genres have continued to be linked in varying degrees. One of the most cited examples of this connection is Dungeons & Dragons, which developed from a 1971 medieval miniature wargame called Chainmail. The first line of official Dungeons & Dragons miniatures was produced by MiniFigs in 1976, and included iconic creatures such as Demogorgon. While the early editions of Dungeons & Dragons reduced or eliminated the use of miniatures, later versions reestablished their use as a core mechanism of the combat system. This even led full-circle into the development of Dungeons & Dragons Miniatures Game which acted as a stand-alone skirmish game without role-playing elements and as a set of accessories which could be used during Dungeons & Dragons play.
As a result of the popularity of the collectible card game (CCG) genre starting in the 1990s, collectible miniatures games were developed that made use of elements of CCGs, such as selling miniature figures in randomized packs, with certain figures being assigned different rarities. This led to a secondary market where figures were resold and valued based on either their utility for play or rarity as a collectible.
Talca

Talca (Spanish pronunciation: [ˈtalka]) is a city and commune in Chile located about 255 km (158 mi) south of Santiago, and is the capital of both Talca Province and Maule Region (7th Region of Chile). As of the 2012 census, the city had a population of 201,142.
The city is an important economic center, with agricultural (wheat) and manufacturing activities, as well as wine production. It is also the location of the Universidad de Talca and the Catholic University of Maule, among others. The Catholic Church of Talca has held a prominent role in the history of Chile.
According to the 2002 census of the National Statistics Institute, Talca spans an area of 231.5 km (89 sq mi) and had, in that year, 201,797 inhabitants. Of these, in 2002, 193,755 (96%) lived in urban areas and 8,042 (4%) in rural areas. The city had about 233,339 inhabitants (111,796 men and 121,543 women), according to the 2015 census. The population grew by 15.63% (31,542 persons) between the 2002 and 2015 censuses.
The city was founded in 1692 by Tomás Marín de Poveda and refounded as Villa San Agustín de Talca in 1742 by José Antonio Manso de Velasco.
The city played a role in Chile's independence. For example, the siege of Talca took place there on March 4, 1814, and the Battle of Cancha Rayada on March 29 and the Second battle of Cancha Rayada, on March 16. 1818. Also, on February 12, 1818, Bernardo O'Higgins signed the Chilean declaration of independence.
Talca Province was founded in 1833. This ended the dependency of Colchagua Province. Also, Talca was a focus of insurrection during the revolutions of 1851 and 1859.
Talca was partially destroyed by the 1928 Talca earthquake and the 2010 Chile earthquake, being rebuilt both times. It sits near the epicenter of the 2010 8.8 magnitude earthquake and suffered severe shaking causing the collapse of much of the historic town centre.
As a commune, Talca is a third-level administrative division of Chile administered by a municipal council, headed by an alcalde who is directly elected every four years. The 2008–2012 alcalde is Juan Castro Prieto (Independent Democratic Union, centre-right).
Within the electoral divisions of Chile, Talca is represented in the Chamber of Deputies by Sergio Aguiló (PS) and Germán Verdugo (RN) as part of the 37th electoral district, which consists entirely of the Talca commune. The commune is represented in the Senate by Juan Antonio Coloma Correa (UDI) and Andrés Zaldívar Larraín (PDC) as part of the 10th senatorial constituency (Maule-North).
The commune of Talca spans an area of 231.5 km (89 sq mi). The city of Talca is located 250 km (155 mi) south of Santiago, south of the confluence of the rivers Lircay and Claro, in the Central Valley. The city is bisected by the Pan-American Highway.
Talca has a Mediterranean climate (Köppen: Csb) with dry summers and wet winters, though it is hotter in summer and cooler in winter than coastal cities like Valparaíso and Concepción.
Talca has a public bus system managed by the municipal Department of Transportation. The routes are tracked through Moovit.
San Francisco Church (Manila)

San Francisco Church was a Roman Catholic church along San Francisco and Solana Streets in the walled city of Intramuros, Manila, Philippines. The church, which used to be the center of the Franciscan missions in the Philippines, was destroyed during the Second World War. The site has been occupied by Mapúa University since the war.
When the Franciscans arrived in the Philippines in 1578, they built a church made of nipa, bamboo and wood, which was inaugurated on August 2 and was dedicated to the Our Lady of Angels. On November 5, 1739, the cornerstone of a new stone church was laid. It was destroyed in the Allied bombardment of Manila during the Second World War. The statue of Saint Anthony of Padua in the courtyard of Santuario de San Antonio in Forbes Park, Makati, was the lone survivor of the ravages of the war. After World War II, the site was sold to, and has been occupied by the Mapúa University.
Gapahuk

En gapahuk er et byggverk av trematerialer, opprinnelig ment for nødtørftig overnatting. Den har kun tre vegger og tak, eventuelt to sidevegger og skråtak helt ned på baksiden. Den kan konstrueres av et skjelett med rajer som det flettes inn kvister i, deretter kles skjelettet med bar eller torv. Framveggen er åpen, og ofte er det en bålplass foran denne. En '«stokkild» eller «nying» av hele tømmerstokker, én over to, ble brukt som ildsted av fløtere og skogsarbeidere.
Gapahuker blir fremstilt av skogens råmaterialer, og kan ha en midlertidig eller permanent funksjon. Man kan bruke pinner og trær man finner eller hogger i skogen, knyte disse sammen med røtter og legge granbar på taket. Det er også mulig å bruke tømmer til å bygge mer permanente strukturer.
Man kan sette opp midlertidige gapahuker uten grunneiers tillatelse hvis de kan demonteres igjen, men det er ikke nødvendigvis fritt frem for å kappe granbar eller pinner man trenger for å lage dem. I slike midlertidige gapahuker kan man oppholde seg i to netter før man må flytte seg, og hvis man ellers forholder seg til allemannsretten på samme måte som når man bor i telt i utmark. Permanente gapahuker krever tillatelse fra grunneier.
Det er enklere å oppholde seg i en gapahuk enn i et telt når det regner. Ulempen er at når det regner kan det være vanskelig å holde bålet tent. Dersom vinden snur og det regner, kan det lett bli vått inne i gapahuken.
Utmark

Utmark er i norsk rettslig forstand i prinsippet alt areal som ikke defineres som innmark. Betegnelsen omfatter det meste av innsjøer og vann, strender, myr, skog og fjell i Norge. Begrepet brukes i friluftsloven, som betegnelse på områder der enhver har utstrakte rettigheter, blant annet til ferdsel til fots.
Innmark

Innmark er all dyrket jord, som åker, eng, kulturbeite, hage og yngre plantefelt. Innmark er også gårdsplass, hustomt og industriareal. I moderne landbruk er det innført nye begrep som «nær utmark», «gjengroingsareal» og «beitelandskap». Disse begrepene er nye betegnelser på innmark som gjør det lettere å kunne beskrive forandringer i kulturlandskapene som følge av drifts og bruksendringene i den akselererende sentraliseringsprosessen som preger store deler av jordbruksaktiviteten.
Innmark brukes som begrep i friluftsloven, og er her motstykket til utmark. I motsetning til i utmark vil allmennhetens rettigheter i forbindelse med innmarksområder være sterkt begrenset.
Per Sveinson

Per Harald Sveinson (født 1952) er en norsk musiker, lydtekniker, bassist, låtskriver og plateprodusent fra Østre Toten.
Sveinson har produsert plater til Vazelina Bilopphøggers, Banana Airlines, Rita og Frank Eriksen, Guren Hagen, Herterknekt og Vamp. Han har også vært studiomusiker, tekniker og plateprodusent for artister som Terje Tysland, Bjølsen Valsemølle, Elisabeth Andreassen, Hanne Krogh, Øystein Sunde, Ketil Bjørnstad, Asle Beck, Ole Paus, Hellbillies, Viggo Sandvik og Eldar Vågan. Han var i 1979 bassist i det kortvarige bandet Medusa som rakk å gi ut albumet Medusing samme år.
Liste over videoutgivelser publisert av Simpsons

Dette er en liste over DVD-er, ikke DVD-bokser, Simpsons har utgitt.
Alle DVD-ene er i Dolby Digital 2.0 audio, alle er tilgjengelig på engelsk, spansk og fransk.
Denne DVD-en ble utgitt den 2. september 2003 og inneholder fire «Halloween» episoder.
Denne DVD-en ble utgitt den 4. oktober 2003. Den inneholder fem episoder med tema jul eller vinter.
Denne DVD-en ble utgitt den 14. september 2004. Den inneholder fire episoder med tema party.
Denne DVD-en ble utgitt den 2. november 2004 og inneholder fire episoder med tema jul.
Denne DVD-en ble utgitt den 17. mai 2005 samtidig med teaterpremieren på Star Wars Episode III: Revenge of the Sith.
Denne DVD-en ble utgitt den 7. februar 2006, en uke før Valentindagen. Den har fire episoder knyttet til Homer og Marges forhold.
Denne DVD-en ble utgitt den 1. april 2002 og inneholder episoder med film som tema.
Denne DVD-en ble utgitt den 20. mai 2002 og inneholder fire episoder med musical som tema.
Denne DVD-en ble utgitt den 7. april 2003 og inneholder fire episoder med arbeid som tema.
Denne DVD-en ble utgitt den 20. mai 2003 og inneholder fire episoder med party som tema.
Denne DVD-en ble utgitt den 3. november 2003 og inneholder fem episoder med jul som tema.
Denne DVD-en ble utgitt den 25. oktober 2004 og inneholder fem episoder med jul som tema.
Denne DVD-en ble utgitt den 6. juli 2005 og inneholder fire episoder med reise som tema.
Disse to DVD-ene er en kombinasjon av Christmas With The Simpsons og Christmas 2. Den ble utgitt den 23. november 2005 og inneholder ni episoder med jul som tema, fordel på to DVD-er.
Denne DVD-en ble utgitt den 6. februar 2006, den inneholder fire episoder rundt Homer og Marges forhold.
Den 8. september 2003 ble det utgitt fem Simpson DVD-er, som tidligere hadde blitt utgitt på VHS.
Den 16. august 2004 ble ytterligere fem Simpson DVD-er utgitt, alle hadde tidligere blitt utgitt på VHS.
Den 8. apris 2005 ble ytterligere fem Simpson DVD-er utgitt, alle hadde tidligere blitt utgitt på VHS.
Den eneste Simpson VHS som ikke er utgitt på DVD er Love, Springfield Style, den ble utgitt i USA, Canada, Australia, Storbritannia, Japan og Kina. Utgivelsen hadde følgende episoder:
Marshmallow

Marshmallow er en søtsak som, i sin moderne form, består av sukker eller maissirup, pisket eggehvite, gelatin som er myknet i vann, gummi arabicum og smakstilsetninger, vispet sammen til en svampaktig konsistens. Den tradisjonelle oppskriften benyttet en ekstrakt fra den slimete roten til stokkrosen (Althaea), en buskaktig krydderplante, istedenfor gelatin; planteslimet virket dempende på hoste.
Kommersielle marshmallows er en oppfinnelse fra slutten av 1800-tallet. Siden Alex Doumaks patenterte ekstruderingsprosess fra 1948 blir marshmallows ekstrudert som myke sylindre, delt i korte stykker og rullet i en blanding av strøsukker og melis.
En populær tradisjon er å grille marshmallows på spidd over leirbål. Dette skaper et karamellisert ytre skall med et flytende, smeltet lag innenfor.
Kakao (varm sjokolade)

Kakao, eller varm sjokolade, er en drikk tilberedt av kakaopulver og sukker, blandet med varm melk eller vann. Man kan også lage kakao ved å smelte sjokolade og spe det med melk. Enda en metode er å ha ferdigblandet pulver i varm melk eller vann. Drikken ble populær i Europa etter at kakao ble introdusert etter oppdagelsen av nåværende Mexico.
Kakao kan serveres med vispet kremfløte, iskrem eller marshmallows øverst i koppen.
Nyere forskning har antydet at kakao kan gi en god helseeffekt på grunn av høyt innhold av antioksidanter.
Sjokoladepizza

Sjokoladepizza er en type pizza hovedsakelig bestående av sjokolade. En frossen ferdigvariant ble lansert av Dr. Oetker i 2017, som forsvant fra markedet i 2019 på grunn av dårlig mottagelse. Pizzaen, også omtalt som «sjokokake» i sosiale kontekster, består av både hvit- og mørk sjokolade, kjeksbunn med marshmallows på toppen.
Daniel Rosenfeld

Daniel Rosenfeld (født 9. mai 1989) er en tysk musiker best kjent som komponisten bak musikken og lydene i videospillet Minecraft. Musikken hans er som oftest gitt ut under aliaset C418.
Han ble født og vokste opp i Øst-Tyskland etter gjenforeningen av Øst- og Vest-Tyskland. Han har sagt at han lærte seg lydkomponering i en ung alder med datamaskiner og programmer som Ableton Live. Senere begynte han å jobbe sammen med Markus «Notch» Persson med lydmotoren i Minecraft.
Siden han jobbet som freelancemusiker, var han ikke fast ansatt hos Mojang, bedriften bak Minecraft, som ble solgt til Microsoft i 2014. Rosenfeld sier han fortsatt har alle rettighetene til musikken i spillet, og har gitt ut to album med sanger fra spillets lydspor. Det første lydsporet, Minecraft – Volume Alpha, ble sluppet ut 4. mars 2011. Videospillbloggen Kotaku valgte ut musikken i Minecraft som et av de beste videospillydsporene i 2011. Rosenfeld ga ut det andre lydsporet 9. november 2013 med tittelen Minecraft – Volume Beta, og har musikk som har blitt lagt til i spillet senere. Minecraft - Volume Alpha har også blitt sluppet ut i et fysisk format.
Persson og Rosenfeld gikk sammen igjen etter Minecrafts suksess, og skulle lage et spill kalt 0x10c, men spillet ble aldri sluppet ut, og Persson stoppet produksjonen av spillet i august 2013. Rosenfeld ga ut et album med sitt verk i prosjektet i september 2014. Albumet ble sluppet ut digitalt med lite markedsføring.
I tillegg til spillmusikk har Rosenfeld komponert egen musikk. Han gir ut mye av sin musikk på Bandcamp-siden sin. Han har sagt at han ikke ønsker å bli spesielt berømt, og sliter med offentlig oppmerksomhet, slik som kritiske kommentarer på sosiale medier. The Guardian har sammenlignet hans komposisjoner med de fra Brian Eno og Erik Satie på grunn av verkenes ambiente kvalitet.
Liste over innsjøer på New Zealand

Dette er en liste over innsjøer på New Zealand.
En innsjøs plassering er identifisert av region og distrikt. Nedbørfeltet er det geografiske området som bringer vann inn i innsjøen.
Innsjøer med et overflateareal på minst 10 km².
Disse fire innsjøene ligger alle på Sørøya. Den dypeste innsjøen på Nordøya er Lake Waikaremoana har en dybde på 248 m
Mange av innsjøene i Aucklandregionen er kunstige vannreservoarer, konstruert i de kuperte nedbørområdene til Waitakere og Hunua-kjedene for å skaffe vanntilførsel til Aucklands byområde.
Olav Bergan

Olav Bergan (1890–1970) var en norsk bankmann og politiker. Han var Trondheims ordfører, innsatt av Nasjonal Samling (NS), under okkupasjonen fra 1940 til 1943.
Han vokste opp på Røros som sønn av Anders Bergan, lærer, ordfører og stortingsmann.
Han studerte fra 1906 til 1907 ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt og begynte så som assistent i Trondhjems Handelsbank. Han ble boende i byen og giftet seg.
Bergan var banksjef i Tromsø Handelsbank fra 1918 til 1919. I 1919 ble han banksjef i Kristiansunds Handels- og Landmandsbank, som var blitt oppkjøpt av Den norske Handelsbank.
Han var banksjef ved Den norske Handelsbanks hovedfilial i Trondheim fra 1921 til opphøret i 1924/1925. Deretter bodde han noen år i Hamburg, hvor han etablerte sin egen agentur- og kommisjonsvirksomhet. I 1936 etablerte han slik virksomhet i Trondheim.
Bergan var frimurer, opptatt i 1919 i St. Johanneslogen Nordlyset i Trondheim.
Bergan meldte seg høsten 1940 inn i NS, etter oppfordring fra partiets fylkesfører, bankmannen Ingar Nickelsen. Bergan hadde, etter egen forklaring, aldri vært medlem av noe parti før.
Den 1. november 1940 ble han innsatt av NS som ordfører i Trondheim. Han satt i stillingen til 31. november 1943. I 1942 ble han innsatt av okkupasjonsmyndighetene som banksjef i Forretningsbanken i Trondheim, etter at banksjef Gunnar Sandberg Birch hadde blitt henrettet som et av de ni sonofrene i Trøndelag. Bergan ble fjernet fra stillingen ved frigjøringen.
Under landssvikoppgjøret ble Olav Bergan dømt av Frostating lagmannsrett i 1947 til 12 års tvangsarbeid, 10 års tap av statsborgerlige rettigheter samt diverse bøter og inndragninger. Han anket saken til Høyesterett, som i 1948 reduserte fengselsstraffen til 10 år, men opprettholdt resten av straffen.
Konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne

Konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne (Convention on the Rights of Persons with Disabilities, CRPD) er en FN-konvensjon vedtatt 13. desember 2006 av FNs generalforsamling og trådte i kraft 3. mai 2008. Konvensjonen sikrer at mennesker med funksjonsnedsettelser har de samme grunnleggende menneskerettighetene som alle andre og fastsetter staters plikt til å fjerne juridiske, sosiale og fysiske barrierer for full deltakelse i samfunnet.
Før vedtakelsen av CRPD hadde flere internasjonale menneskerettighetsdokumenter inkludert referanser til mennesker med funksjonsnedsettelser, men ingen bindende konvensjon var spesifikt dedikert til denne gruppens rettigheter. Økende bevissthet om diskriminering og ekskludering førte til at FN i 2001 startet arbeidet med en egen konvensjon. Prosessen var preget av aktiv deltakelse fra funksjonshemmedes organisasjoner, som spilte en sentral rolle i å utforme konvensjonens innhold.
Konvensjonen inneholder 50 artikler som dekker et bredt spekter av rettigheter, inkludert:
Ved siden av konvensjonen ble det vedtatt en tilleggsprotokoll som gir enkeltpersoner mulighet til å klage til FNs komité for rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne dersom deres rettigheter blir brutt, forutsatt at staten de bor i har ratifisert protokollen.
Per 2023 har 164 stater signert og 185 stater ratifisert konvensjonen, inkludert Norge, som ratifiserte den 3. juni 2013.
CRPD har styrket den globale bevegelsen for funksjonshemmedes rettigheter ved å anerkjenne funksjonshemming som et menneskerettighetsspørsmål, ikke kun et medisinsk eller sosialt anliggende. Konvensjonen har også bidratt til endringer i nasjonal lovgivning i flere land og fremmet prinsipper om inkludering, deltakelse og universell utforming.
Til tross for bred tilslutning har gjennomføringen av CRPD møtt utfordringer. Mange land har ratifisert konvensjonen, men har ikke fullt ut implementert den i praksis. Noen stater har også reservert seg mot bestemte artikler, særlig knyttet til juridisk handleevne og inkluderende utdanning. Det er fortsatt stor variasjon i hvordan land tilpasser lover og praksis til konvensjonens standarder.
Kjennemerke for motorkjøretøy i Danmark

Kjennemerke for motorkjøretøy i Danmark har normalt to bokstaver og fem sifre, og er utstedt av myndighetene. Skiltene kan fås hos autoriserte bilforhandlere, bilinspeksjonsstasjoner eller offisielle registreringssenter (Skat Motor center). Det er en bokstavserie som ikke er geografisk tilknyttet, men tallene har nummerserie basert på kjøretøytype.
På nummerkombinasjonen man kan se typen kjøretøy:
Likbiler er registrert som om de hadde gule skilter (kommersiell bruk). Skiltene er imidlertid hvite (personlig bruk), noe som reflekterer synet at den avdøde er en passasjer snarere enn kommersiell frakt.
Et nytt design med EU-stripe var forventet i 2008, men ble forsinket til 12. oktober 2009. Dette gjør Danmark potensielt til siste EU-land til å innføre EU-skilt (Kjennemerke for motorkjøretøy i Europa). EU-stripen er valgfri. Skriften ble litt endret på skilter utstedt etter midten av 2008. Siden juli 2009, kan bilkjøpere velge skilt med eller uten EU-stripen.
Hvis en dansk bil ikke har EU-skilt, må den være utstyrt med et godkjent ovalt nasjonalitetsmerke ved kjøring i utlandet. Skiltet skal være elliptisk (ovalt) 175×115 mm, hvit bakgrunn med svart skrift. Bokstavene må være 80 mm høye og avstanden mellom dem skal være 10 mm.
Biler som er registrert på Færøyene før 1996 har skilter med hvit bakgrunn og sort tekst i det danske formatet, men med kun én bokstav, F.
Biler som er registrert etter 1996 har et eget format: hvit bakgrunn med blå tekst; to bokstaver og tre tall. Det er en blå stripe til venstre med færøysk flagg og koden "FO". Færøyene er utenfor EU.
Skiltene har en hvit bakgrunn og svart tekst i dansk format med bokstavserien "GR" reservert for Grønland. Grønland er ikke medlem av EU og EU-skilt er ikke tilgjengelig.
Øyvind Torvund

Øyvind Torvund (født 1976) er en norsk komponist. Han har nordisk grunnfag fra Høgskolen i Stavanger, og studerte komposisjon ved Norges musikkhøgskole og Universität der Künste Berlin.
Ved siden av sitt virke som komponist, har Torvund vært aktiv som gitarist innen rock og improvisasjonsmusikk.
Ofte er det en slags paradoksal sammenblanding av elementer som er grunnlaget for musikken hans: melodiske temaer i møte med konseptuelle idéer, akustisk kammermusikk og lyder frambragt av lo-fi-elektronikk og hjemmelagde strengeinstrumenter. Mange av stykkene hans sirkler rundt idéen om en arkaisk musikk, og det naivt idylliske og opprinnelige. For eksempel er lyd fra naturen et viktig element i flere av Torvunds verker. I «Wolf Studies» spiller musikerne sammen med et feltopptak av ulver, og i «Forest Construction» (2012) består det musikalske materialet av imitasjoner av dyrelyder og et feltopptak av musikere som spiller i skogen kombineres med livespilling. Torvund har vært opptatt av å bruke ulike innfallsvinkler til det å komponere musikk, og flere av hans verker åpner for bruk av improvisasjon.
Torvund var huskomponist for Oslo Sinfonietta i perioden 2003-04. Han har skrevet verk for ensembler som ensemble Ascolta, Ensemble Zwischentöne, Trondheim Symfoniorkester, Plus Minus ensemble og Yarn/Wire.
Musikken hans har blitt framført på Donaueschinger Musiktage, Maerz Musik, Ultraschall, Issue Project Room NY, Ultima, Transit, Huddersfield Contemporary Music Festival, Other Minds Festival og i Darmstadt Ferienkurse.
Torvund har også hatt flere viktige verv i det norske musikklivet. Han var redaktør for Parergon, tidsskrift for ny musikk, fra 2001 til 2002, kunstnerisk leder for samtidsmusikkfestivalen Music Factory i Bergen, medansvarlig for programmet til samtidsmusikkfestivalen Borealis (2004-08) og kunstnerisk leder for foreningen nyMusikk fra 2009 til 2012.
I perioden 2007 til 2009 var Øyvind Torvund del av INTRO komponistprogrammet til MIC Norsk musikkinformasjon og Rikskonsertene. I 2012 mottok han Arne Nordheims komponistpris, og i 2013 mottok han Deutscher Akademischer Austauschdienst-stipendet fra Der Berliner Künstlerprogramm. I september 2017 ble Torvund tildelt Edvard-prisen i kategorien Samtid for verket Sweet Pieces, som ble bestilt av nyMusikk til Only Connect-festivalen i 2016. Sammen med BIT20 Ensemble, Trond Madsen, Kjetil Møster og Jørgen Træen vant han Spellemannprisen 2019 i klassen samtid for The Exotica Album. Han fikk Musikkforleggerprisen 2025 i klassen årets opphaver – klassisk-/samtidsmusikk.
Forest Construction (2012)
The Campfire Headphase

The Campfire Headphase is the third studio album by Scottish electronic music duo Boards of Canada. It was released on 17 October 2005 by Warp Records. Unlike previous albums from the duo, The Campfire Headphase features the addition of more organic musical elements, including heavily treated acoustic guitars and more conventional song structures. It received generally positive reviews from critics, and reached number 41 on the UK albums chart.
The duo began recording sketches for the album as early as 2002, but did not work on the project in earnest until 2004. According to Michael Sandison, compared with their previous releases, they aimed to "simultaneously shift and reduce the sound palette, making it more like a conventional band gone over the edge." This resulted in the presence of fewer samples, vocals, and cryptic references in favor of organic instrumentation. Regarding their process, Sandison stated that:
The duo avoided effects units and computer programming when possible, preferring to manipulate hardware sounds through direct modifications and EQing.
The track "Oscar See Through Red Eye" was released digitally on 5 September 2005 on Warp's webstore, Bleep. On 4 October 2005, the track "Dayvan Cowboy" was released through iTunes.
In April 2006, a music video for the song "Dayvan Cowboy" was released on the Warp Records website. The video consists of footage from Joe Kittinger's famous parachute jump from 19.5 miles' (31.4 km) altitude, and later slow-motion footage of big-wave surfer Laird Hamilton. The video was directed by Melissa Olson.
The album received generally positive reviews, receiving a rating of 79 out of 100 on aggregate website Metacritic. Mark Richardson of Pitchfork noted that the group's use of guitars "makes explicit something about the band's sound that was always just beneath the surface: the connection of the music to the pastoral tradition of British folk," but noted that "the best thing Campfire Headphase has going is its unnamable synthesizer sounds," and concluded that its "blissed-out narcotic interludes don't come quite often enough, though, and in fact this feels like a step down from the last two albums."
Simon Reynolds of The Observer wrote that "blurring the boundaries between rock and techno is a smart move, because BoC have always made music that deserved to appeal beyond the electronic audience", and praised "the stereophonic delirium of their production." In December 2005, American webzine Somewhere Cold ranked The Campfire Headphase No. 2 on their 2005 Somewhere Cold Awards Hall of Fame list.
All personnel credits adapted from The Campfire Headphase's liner notes.
The album was awarded a silver certification from the Independent Music Companies Association which indicated sales of at least 30,000 copies throughout Europe.
List of terms referring to an average person

The following is a list of terms referring to an average person. Many are used as placeholder names.
Fulān (male: ‏فلان‎), Fulāna (female: فلانة), also (male with family name: Fulān al-Fulani)
See also fr:wikt:Tartempion#Synonymes
Fulano, mengano, zutano, and perengano are words that are used to refer to someone when their name is not known or is not wanted to be said.
Common placeholder first names in Russia are Ivan and Pyotr, due to their ubiquity. Their placeholder function may be seen in old Russian textbooks: in arithmetical problems or sentences to illustrate grammar.
The name "Vasya Pupkin" (Russian: Вася Пупкин) may be used to denote an average random or unknown person in the colloquial speech.
For a group of average persons or to stress the randomness of a selection, a triple common Russian surnames are used together in the same context: "Ivanov, Petrov, or Sidorov". This is a relatively new phenomenon that was unknown in the early 20th century. Ivanov, being derived from the most common first name, is a placeholder for an arbitrary person. In its plural form, "Ivanovs", it may be used as a placeholder for a group of people. There is a military joke: The sergeant asks the rookies: "Your surnames!" - "Ivanov!", "Petrov!", "Sidorov!" - "Are you brothers?" - "No, we are namesakes, sir!"
Petar Petrović is the most often used name in examples of how to fill out documents, payment slips etc, alongside the street name Petra Petrovića and the town of Petrovac. Other names: Jovan Jovanović, Marko Marković, Lazar Lazarević, Ivan Ivanović.
The Saint Olav Drama

Saint Olav Drama (Norwegian: Spelet om Heilag Olav) is an outdoor theatre performance played every end of July in Stiklestad in Verdal Municipality, Norway.
The play commemorates the Battle of Stiklestad that took place in the year 1030, and which resulted in death of King Olaf II of Norway. In the aftermath of his death, King Olaf would later be canonized as Saint Olaf (Heilag Olav), patron saint of Norway. The play explores the transition process between traditional pagan customs and the introduction of Christianity into Norway.
The play draws on historic events mentioned in Heimskringla written by Snorri Sturlson. The play features other historical Norwegian figures, including Rögnvald Brusason and Thorir Hund.
Saint Olav Drama was written by Olav Gullvåg, with music composed by Paul Okkenhaug (1908-1975). It has been staged every year since 1954. Among featured directors have been Norwegian stage producer Stein Winge.
In Norwegian
Food Paradise

Food Paradise is a television series narrated by Jesse Blaze Snider (formerly by Mason Pettit) that features the best places to find various cuisines at food locations across America. Episodes were originally shown on the Travel Channel. Other networks began airing episodes of the series including the Cooking Channel in 2019 and Food Network in 2020.
Each episode focuses on a certain type of restaurant, such as "Diners", "Bars", "Drive-Thrus" or "Breakfast" places that people go to find a certain food specialty.
List of Teen Titans Go! episodes

Teen Titans Go! is an American animated television series based on the DC Comics fictional superhero team, the Teen Titans. The series was announced following the popularity of DC Nation's New Teen Titans shorts, both of which are based on the 2003 Teen Titans TV series. Teen Titans Go! is a more comedic take on the DC Comics franchise, dealing with situations that happen every day. Sporting a different animation style, Teen Titans Go! serves as a comedic standalone spin-off with no continuity to the previous series, and only certain elements are retained. Many DC characters make cameo appearances and are referenced in the background. The original principal voice cast returns to reprise their respective roles.
As of April 5, 2025, 414 episodes of Teen Titans Go! have aired.
This is a series of clip show specials which are framed as "top 10"-style countdowns hosted by Birdarang in four episodes and Robin in "Best Rivals".
This special episode was released as part of the Teen Titans Go! packs for Lego Dimensions.
Debarking (lumber)

Debarking is the process of removing bark from wood. Traditional debarking is conducted in order to create a fence post or fence stake which would then go on to be pointed before being planted. Debarking can occur naturally during powerful tornadoes, such as the 2013 Moore tornado.
Debarking generally involves the use of industrial machinery into which the log or stake is placed. These machines can be either stationary or portable. Generally they are powered by hydraulic motors but can also be driven by a power take-off. The log or stake is then pressed against blades or knives which remove the bark while the log is turned to ensure the removal of bark from all around the log. Debarking can also take place by hand, although this can be very time consuming and may not be suitable for large volumes.
Bark is the usual side-stream produced during log debarking. In several wood-related industries, such as plywood, veneer and laminated veneer industries, the logs, before debarking them, are submerged in warm water to ease the debarking process. The process conditions (temperature and time) depend on the country, company, wood species and their properties. In some countries, such as Finland, the water used in this process is discarded, but studies prove that it accumulates several valuable compounds, such as glucosides, proanthocyanidins and phenolics. This water is a promising side-stream that should be further studied.
Birch-bark roof

A birch-bark roof (in Finnish: malkakatto or tuohikatto) is a roof construction traditional in Finland and Norway for farmhouses and farm buildings built from logs. The birch-bark roof was the prevailing roof type in rural Finland up until the 1860s, when it was replaced by the use of other materials such as metal sheeting and later roofing felt. The tradition of birch-bark roofs has been revived in recent years as a craft in connection with the restoration of old farm buildings that have been converted into open-air museums.
The birch bark itself does not form the top layer of the roof. Once the main log frame of the building is constructed, the main horizontal roof poles are laid down; after this comes thin timber slats placed at right-angles to the base roof poles. On top of these then come the layers of birch-bark, each row overlapping the next. The number of layers could vary from 2 to 6 depending on the building. On top of the birch-bark layers were then placed long heavy wooden poles (usually de-barked young trees).
The poles on either side of the pitched roof would be interlocked at the roof ridge. The poles were held in place at the eaves by an eaves board. The poles nearest the end gable would further be fixed with tree-root bindings. Furthermore, rocks were often placed on the roof to further add weight. Alternatively, though less common, turf would be placed above the birch bark.
The main reason for using birch bark was that when added in several layers, it acts as an efficient water- and damp-proof course. The birch trees would normally be de-barked, using a knife, during the summer.