Effisiens

Effisiens er en ofte målbar evne til å unngå å sløse eller kaste bort materialer, energi, innsats, penger og tid i utføringen av en oppgave. Effisiensen sier noe om ressursbruken ved en gitt last. I mer generell forstand er det evnen til å gjøre ting bra eller vellykket med minst mulig avfall.
Med vitenskapelige eller matematiske begreper betyr effisiens det ytelsesnivået som bruker minst mulig innganger (variabler) for å oppnå den høyeste mengden utganger (resultater). Det omfatter ofte spesifikt kapabiliteten (evnen) til en spesifikk anvendelse av innsats for å produsere et spesifikt resultat med en minimumsmengde eller mengde avfall, utgifter eller unødvendig innsats.
Effisiens kan referere til svært forskjellige innganger og utganger i forskjellige felt og bransjer. I 2019 uttalte Europakommisjonen at: «Ressurseffisiens betyr å bruke jordens begrensede ressurser på en bærekraftig måte, samtidig som miljøpåvirkningen minimeres. Det lar oss skape mer med mindre, og levere større verdi med mindre innsatsfaktorer.»
Forfatteren Deborah Stone har bemerket at effisiens «ikke er et mål i seg selv. Det er ikke noe vi ønsker for sin egen skyld, men heller fordi det hjelper oss å oppnå flere av de tingene vi verdsetter.»
Effisiens forveksles ofte med effektivitet. Generelt er effisiens et målbart konsept som kan bestemmes kvantitativt av forholdet mellom et nyttig resultat og totalen av nyttige innsatsfaktorer brukt. Til sammenligning er effektivitet et enklere konsept som sier hvorvidt man er kapabel til å oppnå et ønsket resultat (hvilket også kan uttrykkes kvantitativt, men vanligvis ikke krever mer komplisert matematikk enn addisjon). Effisiens kan ofte uttrykkes som en prosentandel av resultatet som ideelt sett kan forventes. Dersom for eksempel ingen energi hadde gått tapt på grunn av friksjon eller andre årsaker ville 100% av drivstoffet (eller andre innsatsfaktorer) blitt brukt for å produsere ønsket resultat. I noen tilfeller kan effisiens indirekte kvantifiseres med en ikke-prosentverdi, for eksempel spesifikk impuls (som sier hvor effisient en reaksjonsmassemotor skaper skyvekraft, som ofte er proporsjonalt med effektiv eksosgasshastighet).
En vanlig, men litt upresis og forvirrende måte å skille mellom effisiens og effektivitet er et ordtak som sier at «effisiens er å gjøre ting riktig, mens effektivitet gjør de riktige tingene». Dette ordtaket understreker indirekte at valg av hovedmål for en produksjonsprosess er like viktig som kvaliteten på prosessen. Imidlertid tilslører det forannevnte ordtaket, som forøvrig har fått en viss popularitet i engelsk næringsliv, den mer utbredte fornuftige forståelsen av «effektivitet», og man kan eller bør derfor istedet bruke følgende huskeregel:
Dette utsagnet gjør det tydelig at effektivitet, for eksempel store produksjonstall, også kan oppnås gjennom ineffisiente prosesser hvis for eksempel arbeidstakere er villige eller vant til å jobbe overtid eller med større fysisk anstrengelse enn i andre selskaper eller land, eller hvis de kan bli tvunget til å gjøre det. Tilsvarende kan et selskap oppnå effektivitet, for eksempel store produksjonstall, gjennom ineffisiente prosesser hvis det har råd til å bruke mer energi per produkt, for eksempel hvis energipriser, arbeidskraftkostnader eller begge deler er lavere enn for konkurrentene.
Ineffisiens er fraværet av effisiens. Typer av ineffisiens inkluderer:
Man kan analysere produktiv ineffisiens, ressursmarkedsineffisiens og X-ineffisiens ved hjelp av dataomslutningsanalyse (en ikke-parametrisk metode i operasjonsanalyse og økonometri) og lignende metoder.
Effisiens måles ofte som forholdet mellom nyttig utputt og total innputt, som kan uttrykkes med den matematiske formelen r=P/C, hvor P er mengden nyttig produksjon (produkt) produsert per mengde C (kostnad) av forbrukte ressurser. Dette kan tilsvare en prosentandel dersom produkter og forbruksvarer kvantifiseres i kompatible enheter, og gitt at forbruksvarer omdannes til produkter via en konservativ prosess (system uten friksjon eller annen mekanisme for å spre dynamikken, slik at faserommet ikke krymper over tid).
For eksempel ved analyse av virkningsgrad (effisiens av energikonvertering) av varmekraftmaskiner i termodynamikk kan produktet P være mengden av nyttig arbeidsutputt, mens forbruksvarene C kan være mengden av høy-temperaturs varmetilførsel. På grunn av bevaring av energi kan P aldri bli større enn C, og effisisensen r vil derfor aldri bli større enn 100% (og må faktisk være enda mindre ved endelige temperaturer).