davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Michael Wilson (wide receiver)

Michael George Wilson (born February 23, 2000) is an American professional football wide receiver for the Arizona Cardinals of the National Football League (NFL). He played college football for the Stanford Cardinal.
Wilson is the son of Orville and Ngaire Wilson. His father was born in Jamaica and his mother, Ngaire, was born in Wellington, New Zealand, and Wilson is the nephew of Maureen Jacobson, who played for the New Zealand women's national football team. Wilson grew up in Simi Valley, California and attended Chaminade College Preparatory School. As a junior, he caught 70 passes for 1,278 yards and 12 touchdowns. Wilson was rated a four-star recruit and committed to play college football at Stanford after considering Notre Dame.
Wilson played in all 13 of Stanford's games during his freshman season. He became a starter as a sophomore and led the Cardinal with 56 receptions and 672 receiving yards while scoring 5 touchdowns. Wilson caught 19 passes for 261 yards and one touchdown in the first four games of his junior season before suffering a foot injury. Wilson missed the beginning of his senior year due to the foot injury that he suffered in the previous season. He returned for the final four games and had 19 receptions for 185 yards. Wilson used the extra year of eligibility granted to college athletes in 2020 due to the COVID-19 pandemic and returned to Stanford for a fifth season. He caught 26 passes 418 yards and four touchdowns in six games before suffering a season-ending injury.
Despite not playing a full season of College Football due to injuries since 2019, Wilson was drafted by the Arizona Cardinals in the third round, 94th overall, of the 2023 NFL draft. In Week 4 of the 2023 season, he had two receiving touchdowns in a loss to the San Francisco 49ers. As a rookie, he had 38 receptions for 565 receiving yards and three touchdowns in 13 games and 12 starts.
Wilson married professional soccer player Sophia Smith, whom he met when both attended Stanford, in January 2025 after getting engaged in June 2024.
Itawamba Indians

The Itawamba Community College Indians are 11 teams representing Itawamba Community College in intercollegiate athletics, including men and women's basketball, soccer, and tennis. Men's sports include baseball, football, and golf. Women's sports include softball and volleyball. The Indians compete in the NJCAA Region 23 and are members of the Mississippi Association of Community Colleges Conference (MACCC).
ICC has had 19 Major League Baseball draft selections since the draft began in 1965.
Department of Youth Welfare and Sports Development (Tamil Nadu)

The Department of Youth Welfare and Sports Development is one of the departments of Government of Tamil Nadu. The department is responsible for development and administration of sports infrastructure and development of sportspersons.
Sports Development Authority of Tamil Nadu (SDAT) is the body working under the ministry responsible for implementing the same. Tamil Nadu Physical Education and Sports University (TNPESU), established in 2005, was the first sports university by any state government in India and works on development of physical education and sports. It is first public sports university established in India. The department is also responsible for the management of National Cadet Corps (NCC) and National Service Scheme (NSS).
Directorate Sports and Youth Welfare

Directorate Sports and Youth Welfare also known as Department of Sports & Youth Welfare is one of the department of state government of Madhya Pradesh, India, entitled for the development in the field of sports and youth welfare.
The department organizes various inter-state, national and even international sports events, these are-
Indian originated games like Kho kho, Gulli Danda, Pittu Garam (Sitoliya) and Langdi are popular in the rural areas.
David Howarth

David Armine Howarth (født 28. juli 1912, død 2. juli 1991) var en britisk marineoffiser, historiker og forfatter av krigshistorie. Under andre verdenskrig var han nestkommanderende for SOE-operasjonen, senere kjent som Shetlandsbussen.
Howarth var utdannet ved Universitetet i Cambridge, og arbeidet fram til evakueringen fra Dunkerque som krigskorrespondent for BBC. Deretter vervet han seg til det britiske marinen. I 1941 ble han med løytnants grad beordret som nestkommanderende under hæroffiseren major Leslie H. Mitchell over Special Operations Executive (SOE)s hemmelige operasjoner i rute mellom Shetland og Norge fra Lunna Ness-basen nord for Lerwick på Shetland. Den 28. desember 1944 giftet han seg med Nanette Smith fra Shetland. Etter krigen bosatte de seg i Scalloway hvor han en tid drev et lite skipsverft.
Howarth skrev flere historiske bøker med emne fra krigen, blant annet The Shetland Bus (1951, norsk tittel Nordsjøbussen, 1952) hvor han i første persons form gjenforteller Shetlandsgjengens operasjoner sett fra sin egen posisjon som nestkommanderende. Bøkene ble oversatt til flere språk og solgt i store opplag, og var et viktig bidrag til å gjøre historiene om Leif Larsen og Jan Baalsrud kjent. Ni liv : historien om Jan Baalsrud (1955), engelsk utgave We Die Alone (1957), ble benyttet som grunnlag for filmatiseringen Ni Liv (1957), regissert av Arne Skouen etter manus av David Howarth og Arne Skouen. Filmen ble nominert for Oscar det samme året.
Hans forfatterskap ble etter hvert omfattende med nær årlige utgivelser, og hans emner utvidet seg fra den andre verdenskrig til andre historiske emner, særlig lord Nelson og krigen mot Frankrike på 1800-tallet, men han redigerte også selvbiografien til Dalai Lama, My Land and My People (1964).
For sin innsats under krigen mot den tyske okkupasjonen av Norge ble Howarth hedret med St. Olavs Orden av 1. klasse og Haakon VIIs Frihetskors.
Howarth døde i 1991, 78 år gammel. Etter eget ønske ble hans aske gravlagt i havet ved Lunna Voe, Shetland, nær Lunna House, den første basen for operasjon Shetlandsbussen.
Innrykk markerer norsk utgivelse
World cup i kjelkehockey 2005

World cup i kjelkehockey 2005 ble arrangert i 11. – 15. april 2005 i Arvada i Colorado i USA.
Tre lag deltok: Norge, Canada og USA.
*) Hentet fra Hockey Canadas kampreferater
Canada slo Norge 6-0 i den innledende kampen, og de samme to lagene møttes i finalen. Denne gangen greide Canada bare 3-3 i ordinær tid, etter at Billy Bridges hadde scoret to mål, og Dany Verner ett. For Norge scoret Rolf Einar Pedersen i første periode, Eskil Hagen i andre periode, og Stig Tore Svee i tredje periode. Dany Verner scoret Canadas utligningsmål 4 minutter før full tid.
Ingen av lagene scoret i den 10 minutter lange ekstraomgangen, der lagene kunne vinne på sudden death. Norge vant etter dette på straffeslagkonkurranse. Dette var det canadiske landslagets første tap i 2004-05-sesongen.
OverOslo

OverOslo er en musikkfestival som arrangeres på Grefsenkollen i Oslo i juni hvert år.
Festivalen ble arrangert første gang i 2011, og har gradvis vokst til å bli en av Oslos og landets største musikkfestivaler, med mer enn 28 000 besøkende.
Det startet med høsten 2009 og vinteren 2010 hvor arrangerte OverOslo flere intimkonserter i Festsalen på Grefsenkollen. Jan Eggum var den aller første. Salen rommer bare 130 tilskuere, og blir alltid raskt utsolgt. I årene som ble det arrangert mer enn 70 intimkonserter i Festsalen, med navn som Odd Nordstoga, Jonas Fjeld, Ole Paus, Jarle Bernhoft, Susanne Sundfør, Minor Majority, Jo Nesbø, Bugge Wesseltoft og mange flere.
Humor OverOslo ble arrangert for første i 2022, en festival som samler store deler av norske komikere. Arrangeres alltid helgen før musikkfestivalen.
2L

2L (etablert 2001 i Oslo) er et merkenavn brukt av det norske produksjonsselskapet Lindberg Lyd. Plateselskapet 2L har vakt oppmerksomhet utenfor landets grenser. Deres produksjoner omfatter både samtidsmusikk, klassisk musikk, folkemusikk og jazz. Men kanskje er særegenheten deres nettopp å gå på tvers av alle disse genrene. Morten Lindberg, Wolfgang Plagge og Jørn Simenstad er aktive produsenter i selskapet.
Musikken som produseres av musikkmerket 2L fremhever norske komponister og utøvere, og et internasjonalt repertoar reflektert i en nordisk atmosfære. Norge er velsignet med fantastiske kirker og katedraler. De fleste av produksjoner er innspilt i disse levende omgivelsene. Musikkmerket 2L vektlegger de fundamentale verdier i overbevisende fremførelser og deltagende lydproduksjoner, hvor du får kontakt med den innerste kjernen i musikken uten å miste åpenheten i det levende rommet. Selskapet er internasjonalt anerkjent for sitt fokus på audiofile kvaliteter, og ble i 2006 nominert til den amerikanske Grammy-Award i kategorien «Best Surround Sound Album». Immortal Nystedt med Ensemble 96 og Øystein Fevang ble også nominert i kategorien «Best Choral Performance».
Jan Erik Kongshaug

Jan Erik Kongshaug (1944–2019) var en norsk lydtekniker og jazzgitarist.
Han var bosatt i Trondheim (1946–1953), hadde en gitarspillende far, John Kongshaug, som spilte med Willy Andresen, og startet selv med trekkspill (1950), gitar (1958) og bass (1964), det siste grunnet et engasjement på MS «Bergensfjord» (1963–1964).
Kongshaug tok examen artium i 1963 og utdannet seg i elektronikk ved Trondheim tekniske skole (1967). Deretter var han ansatt i Oslo-bedriftene Arne Bendiksen Studio (1967–1974) og Talent Studio (1974–1979), samt hadde engasjement også i hjembyen og i New York City.
I 1984 grunnla han sitt eget eget lydstudio, Rainbow Studio i Oslo. Tilsammen produserte han over 4000 plater, og han er særlig kjent for sine rundt 700 innspillinger for ECM (1970–). Han regnes som en av verdens beste lydteknikere, teksten «Recorded at Rainbow Studio, Oslo. Engineer: Jan Erik Kongshaug.» regnes som et særlig kvalitetskjennetegn for lydopptak.
Under Spellemannprisen 1982 ble han tildelt diplom som studiotekniker og under Spellemannprisen 1990 fikk han bransjeprisen som plateprodusent. Han var i tillegg nominert til Spellemannprisen 1983 i klassen produsent/opphavsmann/arrangør som produsent for Inger Lise Rypdals album Just For You.
Som musiker spilte han til Åse Klevelands bidrag til Norsk Melodi Grand Prix 1966 som fikk bronse i det internasjonale Melodi Grand Prix i 1966. Ellers medvirket han på flere titalls plateutgivelser, deriblant med Asmund Bjørken, Frode Thingnæs, Sven Nyhus, Arild Andersen og Frode Alnæs. Han ga ut to plater i Jan Erik Kongshaug Quartet der man finner Svein Olav Herstad på piano, Harald Johnsen på bass og Per Oddvar Johansen på trommer.
Han fikk Gammleng-prisen i klassen studiomusiker i 2012 og var den første til å få NOPAs hederspris da den ble delt ut for første gang i 2013. I 2019 ble Kongshaug tildelt Kongens fortjenstmedalje, og fikk Rockheims ærespris samme år.
(midlertidig ufullført)
Inger Sitter

Inger Solveig Sitter (1929–2015) var en norsk grafiker og maler. Hun var en av Norges mest kjente og sentrale kunstnere.
Sitter vokste opp i Antwerpen, der familien bodde da faren var styrmann i Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab. Familien flyttet tilbake til Norge i 1939, og da hun var 15 år gammel, begynte hun i 1945 på Statens kunstakademi i Oslo. Der var hun elev av Per Krohg, Axel Revold og Jean Heiberg. Året etter flyttet familien tilbake til Antwerpen, og hun fortsatte på Institut Supérieur des Beaux-Arts i Antwerpen fra 1946 til 1950. I 1948 var hun elev ved André Lhotes malerskole i Paris. Hun deltok på Høstutstillingen første gang i 1948. Hun var elev av Stanley William Hayter, Atelier 17 i Paris 1954–55 og 1956–57.
I en tiårsperiode var hun gift med kunstneren Carl Nesjar, som hun møtte i 1953. De fikk en datter i 1958. I store deler av sitt liv var hun bosatt i utlandet. Hun hadde et hus i landsbyen Villa Faraldi i Nord-Italia, og bodde senere i den gamle bydelen i Antibes i Sør-Frankrike, fem minutters gange fra Picassomuseet.
Sitter hadde sin gjennombruddsutstilling i Galleri Per i 1956, og ble karakterisert som nonfigurativ modernist. Hun holdt separatutstillinger i Galleri Haaken 1964, Kunstnernes Hus 1974, Henie-Onstad Kunstsenter 1987. I 2007 hadde hun en retrospektiv utstilling i Haugar Vestfold Kunstmuseum i Tønsberg, og i anledning av at hun fylte 80 år, arrangerte Trondheim kunstmuseum en større retrospektiv utstilling i 2009. Hun hadde også separatutstilling i Galleri Brandstrup i oktober 2009.
Sitter var med på å utføre dekorasjoner til Regjeringsbygningen sammen med Carl Nesjar og Odd Tandberg. Sitter utførte store dekorative arbeider til Norges Handelshøyskole, Bergen (1967), NLH, Ås (1971) og til cruiseskipet Norway (1980). Verket «In the picture» (1964) er kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.
Sitter var den første kvinnelige professor ved Statens kunstakademi i Oslo fra 1981 til 1984. Kunstpolitisk var hun også svært aktiv. Hun ble medlem av Norsk kulturråd da det ble grunnlagt i 1964, og satt i styret til 1968. Hun var med å stifte Sosialistisk Kulturarbeiderlag i 1968. Fra 1976 til 1982 var hun medlem av Formidlingsutvalget (Gjørv-utvalget).
I 1999 ble hun utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for fortjeneste av norsk billedkunst». Hun ble i 2010 forfremmet til kommandør.
I 2011 ble hun tildelt Norsk kulturråds ærespris og Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris. I 2014 ble hun tildelt Sør-Trøndelag fylkes kulturpris.
Sitters maleri «Komposisjon i rødt» (1957) ble i 2008 gjengitt på et norsk frimerke, i serien Norsk kunst I.
«Haugianerne»

«Haugianerne» er et maleri av Adolph Tidemand. Motivet viser en lekpredikant fra haugianerbevegelsen som forkynner i en årestue. Bildet ble malt i Düsseldorf i 1848 basert på studier i Norge og regnes som et hovedverk i Tidemands arbeid.
Tidemand arbeidet med motivet fra 1845 til 1852, og det finnes flere versjoner av bildet. En tegning er datert 1845, og maleriet er kjent i versjoner datert 1848, 1852 og 1865. Nasjonalgalleriet eier bildet fra 1852, Mandal museum har utstilt bildet fra 1865, mens Düsseldorfs kunstmuseum museum Kunst Palast har det aller første, som de ervervet som en del av sin kontakt med kunstnerne med tilknytning til Kunstakademie Düsseldorf. Tidemand var tidligere elev ved akademiet og bodde i byen da han malte bildet.
Bildet viser en gruppe mennesker, til dels i norske folkedrakter, samlet inne i en årestue eller røykovnstue. En predikant står på en krakk under lyset fra ljoren mens flere personer sitter utover i halvmørket. Predikanten holder en bok og har tydeligvis nylig talt og det er alvor og en tydelig stillhet i bildet. Ut fra tittelen forstår man at den stående mannen midt i bildet er en lekpredikant tilknyttet haugianerbevegelsen, som var en norsk kristen vekkelsesbevegelse på begynnelsen av 1800-tallet.
I bildet viderefører Tidemand en sjanger som anvender den strenge bildebyggingen vi finner i tradisjonelt historiemaleri, på motiver hentet fra folkelivet. Komposisjonen består av en klassisk trekant eller pyramide: Forsamlingen danner en pyramide med predikanten som toppen, og trekantenformen gjentas i taket med lyset på toppen. Bruken av lys er dramatisk som på en teaterscene. Lyskjeglen og takets spisse trekant gir assosiasjoner til et kirkerom. Bortsett fra predikanten er den eldre mannen i kubbestol bildets midtpunkt. Figurene i bildet er i ro og kontemplative. Figurene er i alle aldre og av begge kjønn.
Mange av personene er antatt å være malt etter tyske modeller; en malerkollega fra Düsseldorf sto modell for predikanten. P.H. Holtermann, som var arkitektstudent i Berlin, sto modell. Mannen i kubbestolen er Baard Olavson Mo fra Kvam i Hardanger som var venn av Tidemand og en troende Haugianer; og Tidemand malte også et separat bilde av ham.
Bobsleigh

Bobsleigh, eller bobsled, er en vinteridrett der to eller fire personer kjører en kjelke med meier gjennom en spesialbygget, smal, kurvete islagt bane. Moderne bobbaner bør være minst 1500 meter lange og ha minst 15 kurver, og det er ikke uvanlig med hastigheter opptil 130 km/t. Farten drives av tyngdekraft etter et kraftfullt tilløp fra utøverne. Løpet består av å finne det ideelle sporet gjennom banen. Dette gjøres blant annet gjennom små, myke, kontrollerte vektforskyvninger sidelengs.
Kjøring med bobsleigh oppstod i Sveits. De første konkurransene ble avholdt på snøunderlag. Tidlig var kjelkene bemannet med fem til seks personer, men dette ble endret til toer- og firerbob i 1930-årene. Kjelkenes maksimallengde er henholdsvis 2,7 og 3,8 meter for toer- og firerbob. Maksimalvekten, inkludert mannskapet, er 390 kg og 630 kg – man kan bruke metallvekter for å kompensere for manglende vekt. Før vektgrensen ble innført i 1952, var deltakerne på bobsleighlagene vanligvis svært tunge.
Bobsleigh har vært en olympisk gren siden det første vinter-OL i 1924. Kvinnene deltok for første gang i Salt Lake City i 2002.
Det finnes tolv baner som brukes til konkurranse på toppnivå:
Ferjesambandet Kjelkenes–Smørhamn

Kjelkenes–Smørhamn var et ferjesamband mellom Smørhamn og Kjelkenes i Bremanger kommune i Sogn og Fjordane.
Ferjesambandet var en del av fylkesveg 616 og ble erstattet da Bortnetunnelen i Bremangersambandet åpnet i mai 2013. Sambandet ble i årene frem til nedleggelsen trafikkert av MF «Førdefjord».
I perioden juli-september 2015 ble sambandet gjenåpnet etter en brann i Skautestraumtunnelen.
Kjelkenes

Kjelkenes er ei grend 10 km sørvest for kommunesenteret Svelgen i Bremanger kommune, Vestland fylke. Kjelkenes var opprinnelig navnet på neset der handelsstedet lå, som siden har gitt navn til hele grenda. Kjelkenes ligger i Midtgulen som også er navnet på stedets kirke. Her ligger én av distriktets to kirkegårder.
Kjelkenes var fra gammelt av samferdsels- og handelssentrum for fjordbygdene rundt Gulenfjordene. Dette var før industrialiseringen i Svelgen tok til, da det som nå er kommunesenteret ennå bare bestod av noen veiløse og avsidesliggende gårder innerst i Nordgulen. Det var i det hele tatt dårlig med veier i distriktet, så de fleste måtte bruke båt for å komme seg til butikken.
Handelsvirksomheten på Kjelkenes begynte da grenda fikk postkontor i 1877. Samtidig åpnet gårdbruker og poståpner Arnt K. Kjelkenes handel ved siden av postvirksomheten. Året etter ble Kjelkenes fast stoppested for Fylkesbaatane. På den tiden var det ingen dypvannskai på Kjelkenes, slik at folk og gods måtte fraktes med bordingsbåt ut til dampbåten på fjorden.
I 1881 døde Arnt, og broren Kristoffer Andreas Knutson Kjelkenes tok over handelen. I 1892 døde også Kristoffer. To år senere giftet Kristoffers enke seg med Henrik M. Frimannslund. Henrik, som hadde vært noen år i Amerika før han kom til Kjelkenes, tok så over handelsvirksomheten. Han utvidet handelsboden og bygde dypvannskai på neset.
Det var også Henrik Frimannslund som åpnet den første butikken i Svelgen da kraftutbyggingen begynte der i 1917. Samme år åpnet også en annen kjelkenesing, Knut K. Kjelkenes, landhandel i Svelgen. I 1919 tok sønnen til den forrige eieren av Kjelkenes, Kristoffer Sibon Kristofferson Kjelkenes, over gardsbruket og butikken på Kjelkenes. Han startet også fiskemottak på Kjelkenes. Kristoffer døde allerede i 1924, og enken Olivia tok over hele virksomheten, bortsett fra fiskemottaket som hun valgte å legge ned. I 1939 gikk firmaet konkurs. Olivia fikk fortsatt drive posten og telefonen, men butikkene ble overlatt til Einar Åsen fra Førde.
I 1942 rømte Einar Åsen til Shetland, og butikkene ble overtatt av Svelgen Handelslag. I 1946 ble butikkene overført til Gulen Samyrkelag.
Butikken på Kjelkenes ble lagt ned i 1986 da veien mellom Svelgen og Dyrstad ble åpnet. Med det var de siste av fjordbygdene rundt Gulenfjordene knyttet til veinettet, og det var ikke lenger behov for butikk på Kjelkenes. Postkontoret på Kjelkenes ble nedlagt i 1993.
Kjelkeneset er i dag styrt og eid av Are Kjelkenes, sønn av Kristoffer Kjelkenes. Det drives ikke lengre aktiv gårdsdrift på stedet. Kjelkenes er en attraksjon for turister som kommer med båt, og mange velger å legge til ved kaien på Kjelkenes.
Kjelkenes er gjennomfartssted på Bremangers hovedfartsåre, fylkesvei 614 mellom Grov og Stårheim. Her ligger også Kjelkenes ferjekai, der det fra 1977 til mai 2013 var forbindelse over til Smørhamn og fylkesvei 616. Ruten ble trafikkert av Fjord1 Fylkesbaatane.
Effekt

Effekt er i fysikk definert som arbeid utført per tidsenhet. Måleenheten for effekt i SI-systemet er watt og målenheten for arbeid er joule. En watt tilsvarer å omsette eller forbruke én joule per sekund.
Mens watt uttrykker arbeid per sekund, uttrykker kWh/h arbeid per time, et uttrykk som benyttes innen kraftproduksjon, mens kWh/år gjerne brukes for årsforbruk av elektrisk energi i en bolig.
Siden én joule tilsvarer et arbeid lik det å skyve med en kraft på 1 newton over en avstand på 1 meter, vil en effekt på 1 watt kunne skyve en gjenstand med en kraft på 1 newton over en avstand på 1 meter hvert sekund ( W = J s ⟶ W = N ⋅ m s {\displaystyle W={\dfrac {J}{s}}\longrightarrow W={\dfrac {N\cdot m}{s}}} ). Dette tilsvarer å heise ca. 102 gram 1 meter opp per sekund ved jordoverflaten.
En eldre enhet for effekt som fremdeles er mye i bruk er hestekraft. En metrisk hestekraft tilsvarer 735,49875 watt, eller å heise en masse på 75 kg én meter opp per sekund, (75(kg)*9,80665(m/s2)*1(m/s)=735,5(W)) ved jordoverflaten (g=9,80665)
En kW tilsvarer 1,36 hestekraft.
Sammenheng mellom effekt, turtall og dreiemoment er gitt ved:
der
En omdreining er 2 π {\displaystyle \pi } radianer. Har man for eksempel oppgitt at en motor yter 100 Nm ved 6000 omdreininger per minutt er effekten således
Sammenheng mellom effekt, kraft og hastighet er gitt ved:
der
Hvis man skyver en kjelke av gårde med en kraft på 10 Newton i en hastighet av 2 meter per sekund yter man en effekt på 20 watt. Vi forutsetter her at retningen på kraften man skyver med i er i samme retning som hastigheten.
Sammenheng mellom effekt, arbeid og tid er gitt ved
der
Eksempel: Dersom man har utført et arbeid på 20 joule i løpet av 4 sekunder har man hatt en gjennomsnittlig effekt på 5 Watt over de 4 sekundene.
Sammenheng mellom elektrisk effekt, strøm og spenning er gitt ved
der
Eksempel: Dersom man belaster 10 ampere (A) over en spenning på 230 volt er effekten 2 300 Watt.
2011 World Sledge Hockey Challenge

The 2011 World Sledge Hockey Challenge was the fourth and fifth edition of the semi-annual international event hosted by Hockey Canada. The event in April was hosted in London, Ontario and the November tournament was held in Calgary, Alberta.
Japan 0 Canada 8
Norway 1 USA 5
USA 6 Japan 2
Canada 5 Norway 2
Norway 8 Japan 3
Canada 3 USA 1
Japan 2 Canada 9
Norway 2 USA 7
Japan 3 Norway 5
Canada 4 USA 1
Japan 0 Canada 12
Norway 2 USA 4
USA 10 Japan 1
Canada 14 Norway 0
Norway 7 Japan 6
Canada 3 USA 1
Japan 1 Canada 11
Norway 5 USA 4
Japan 1 USA 9
Canada 8 Norway 0
Japan underdogs at 2011 World Sledge Hockey Challenge
Aleksander Aamodt Kilde

Aleksander Aamodt Kilde (born 21 September 1992) is a Norwegian World Cup alpine ski racer. He competes in four events, with a main focus on super-G and downhill. Kilde hails from Bærum and represents the sports club Lommedalens IL.
Kilde became junior world champion in giant slalom in 2013 at Mont-Sainte-Anne, Quebec, Canada, and won the European Cup overall title that season. He also finished second in the Super-G at the Norwegian national championships, setting a time 0.11 of a second behind winner Aksel Lund Svindal. He made his World Cup debut in October 2012 and has competed on the circuit since the 2014 season.
Kilde represented Norway in the 2014 Winter Olympics in Sochi, Russia, and was 13th in the super-G at Rosa Khutor, but did not finish in the downhill nor the combination, where he placed fourth in the downhill portion of the combined.
He gained his first World Cup podium in a super-G at Val Gardena in December 2015. It was a third place in a Norwegian sweep, following teammates Aksel Lund Svindal and Kjetil Jansrud.
Kilde won the 2019–20 World Cup overall title, after the retirement of Marcel Hirscher with eight consecutive. Despite winning two races in Val Gardena in December 2020, he failed to defend the title due to a season-ending injury in January.
The following 2021/22 season, though, saw Kilde reach a personal best number of podiums within one season: seven wins and two 2nd places. He won the Super-G globe for the second time in his career and also celebrated his first Downhill globe. In the 2022 Winter Olympics, Kilde won two medals, a bronze from Super-G and a surprise silver from alpine combined. He also finished fifth in the downhill.
Although his middle name is derived from his mother's maiden name, he is not related to fellow Norwegian alpine racer Kjetil André Aamodt.
Kilde has been in a relationship with American alpine skier and fellow overall World Cup winner Mikaela Shiffrin since early 2021. They announced their engagement on April 4, 2024.
Why Kings and Queens Don't Wear Crowns

Why Kings and Queens Don't Wear Crowns is a fairytale written by Princess Märtha Louise of Norway and released as a children's book in the US in 2005. The original version was released as a picture book in Norway in 2004.
The story is about the author's grandfather, King Olav V, when he first came from Denmark to Norway. It tells about how difficult it was to wear crowns while cross country skiing amongst other typical Norwegian winter activities. The illustrations in the book are made by the Norwegian artist Svein Nyhus.
Why Kings and Queens Don't Wear Crowns was a finalist for the 2005 INDIES Award for Children's Picture Books.
Fiona Thornewill

Fiona Thornewill (born 10 July 1966) is an English explorer who reached the South Pole solo and unaided in a record 42 days in 2004, walking and skiing over 700 miles in the process.
Born in Upton, Nottinghamshire, England, Fiona was into sports as a child, especially gymnastics, horse-racing and ice-skating. She attended Lowes Wong Junior School in nearby Southwell before going to The Rodney School in Kirklington.
Later, Fiona worked as an administrator for the RAF where she able to gain experience in flying and gliding. She also opened her own gymnasium, but tragedy struck when her husband, Bill, was killed in a road accident.
In 1992, Fiona met her present husband, Mike, who introduced her to outdoor sports such as mountaineering. Mike also had ambitions to cross the South Pole overland, and these plans encouraged Fiona to follow suit.
In 2000, Michael and Fiona became the first married couple to reach the South Pole, along with Catherine Hartley.
In 2001, Mike and Fiona set up an expedition to reach the North Pole, raising money for charity in the process. Guiding them was Canadian mountaineer and arctic adventurer Paul Landry. They reached their destination in 56 days.
Fiona's greatest feat came in 2200
As news reached home she was congratulated by friends and family, and husband Mike was part of a party racing to meet her on Antarctica.
Norway men's national ice sledge hockey team

The Norway national ice sledge hockey team is the national team that represents Norway at international ice sledge hockey competitions. Since 2004, the team has been overseen by the Norwegian Ice Hockey Federation (NIHF) a member of the International Ice Hockey Federation.
#1 Roger Johansen (G), No. 5 Kjell Christian Hamar (G), No. 3 Rolf Einar Pedersen (D), No. 6 Tor Joakim Rivera (F), No. 8 Stig Tore Svee (F), No. 9 Morten Værnes (D), No. 11 Helge Bjørnstad (F), No. 12 Magnus Bøgle (F), No. 16 Knut Andre Nordstoga (F), No. 17 Loyd Remi Johansen (F), No. 21 Ole Bjarte Austevoll (D), No. 22 Audun Bakke (F), No. 23 Jan Roger Klakegg (F), No. 85 Thomas Jacobsen (F).
The following is the Norwegian roster in the men's ice sledge hockey tournament of the 2010 Winter Paralympics. A music video with the Norway National Sledge Hockey Team was released in 2010, with the team song "Et halvt bein i finalen" (Half a leg in the final).
Roger Johansen, Rolf Einar Pedersen, Kjell Vidar Røyne, Eskil Hagen, Stig Tore Svee, Morten Værnes, Helge Bjørnstad, Tommy Rovelstad, Knut Andre Nordstoga, Loyd Remi Johansen, Kissinger Deng, Ole Bjarte Austevoll, Audun Bakke, Thomas Jacobsen
Post turtle

Post turtle is a phrase that has been used in political discourse of various countries based on an old joke about the leader of a group being comparable to a turtle balanced on top of a fence post.
On Good Morning America in 1998, Hillary Clinton said "if you find a turtle on a fence post, it didn't get there by accident and I just look at the landscape around here and I see just lots of big old turtles sitting on lots of fence posts and I think we need to find out how those old turtles got on those fence posts."
Describing a person who is a post turtle, "You know he didn't get up there by himself, he doesn't belong up there, he doesn't know what to do while he's up there, he's elevated beyond his ability to function, and you just wonder what kind of dumb ass put him up there to begin with."
Lap

A lap is a surface (usually horizontal) created between the knee and hips of a biped when it is in a seated or lying down position. The lap of a parent or loved one is seen as a physically and psychologically comfortable place for a child to sit.
In some countries where Christmas is celebrated, it has been a tradition for children to sit on the lap of a person dressed as Santa Claus to tell Santa what they want for Christmas, and have their picture taken, but this practice has since been questioned in some of these countries, where this sort of contact between children and unfamiliar adults raises concerns.
Among adults, a person sitting on the lap of another usually indicates an intimate or romantic relationship between the two; this is a factor in the erotic activity in strip clubs known as a lap dance, where one person straddles the lap of the other and gyrates their lower extremities in a provocative manner.
A lap steel guitar is a type of steel guitar played in a sitting position with the instrument placed horizontally across the player's knees. The lap can be a useful surface for carrying out tasks when a table is not available. The laptop computer was so named because it was seen as being able to be used on the user's lap.
Gedung Indonesia Menggugat

Gedung Indonésia Mengugat téh ayana di jalan Perintis Kemerdékaan nomer 5, Kota Bandung, Jawa Barat. Asalna mah imah urang Walanda nu diadegkeun taun 1907, tapi dina taun 1917 robah jadi Landraad (baléwatangan) pamarentah kolonial Walanda.
Taun 1930, Landraad jadi tempat sidang keur para pajoang, di antarana Soekarno, Maskoen, Gatot Mangkoepradja, Soepriadinata, Sastromoeljono, jeung Sartono. Soekarno disidang alatan dituding barontak ka pamaréntah kolonial, tapi Soekarno malah malik ngadakwa ka pamaréntah Walanda nu kajadianana kawentar ku sebutan “Indonésia Menggugat”. Tah, tina kajadian éta nu jadi lantaran kiwari dingaranan Gedung Indonésia Manggugat, nu emprona mah diistrénan taun 2005 ku Gupernur Jawa Barat, HC Mashudi, sanggeus diréhab.
Sabada kamerdikaan GIM sababaraha kali genti paké ku sababaraha lembaga, jadi kantor Palang Merah Indonésia (PMI) nepi taun 1950-an. Ti taun 1950-an nepika taun 1973 jadi Gedung Keuangan, sanggeus éta jadi Kantor Dinas Perdagangan dan Perindustrian Jawa Barat.
DENIS

DENIS nyaéta bank anu diwangun di zaman Walanda anu mimiti ngagunakeun sistem hipotek di kota Bandung. DENIS ogé baheula nyayogikeun sagala rupi jasa asuransi salian ti jasa perbankan. DENIS nyaéta singkatan ti N.V (Naamloze Venootshap) De Eerste Nederlandsch-Indische Spaarkas, mun diterjemahkeun nyaeta PT. Bank Tabungan Hindia Belanda Kahiji. Salah sahiji anu ngadirikeun bank DENIS nyaéta Ru Bosscha, pengusaha kebon teh anu dipihormat ku wargi kota Bandung.
Arsiték wangunan ieu nyaéta A.F. Aalbers jeung Rijk de Wall. Aalbers ngadamel rancangan jeung ngawangun gedong dina taun 1935. Nu matak jantén ciri khas wangunan rancanganana nyaéta aya pola garis-garis panjang anu ngalingker dina gedongnya, istilahna nyaéta steamline art-deco. Anu nempatkeun batu pertamana nyaéta MEJ WBAN Googland dina kaping 26 Juni 1936.
Aya menara di gedong DENIS pikeun ngibarkeun bandéra 'Beureum-Bodas-Biru' atanapi bandéra Walanda. Nepi ka mimiti Oktober taun 1945, bandéra masih aya keneh nu matak jantén insiden kusabab masih aya keneh pangaruh ti Walanda.
Tilu sasih saangeus kamerdekaan Indonésia, aya insiden pengibaran bandéra, aktor utamana nyaéta tentara Walanda jeung sekutuna Inggris. Perkawis éta téh jantén mimiti ti runtuyan perjuangan révolusioér pemuda pribumi saméméh kajadian Bandung Lautan Api dina 24 Maret 1946. Bandéra Walanda disobek ku Endang Karmas jeung Mulyono anu bagian biruna jantén sarupa jeung bandéra nagara urang. Kawasan Jalan Asia Afrika dijadikeun markas utama Inggris dina wilayah Jawa Barat, kaasup serdadu di Nepal, Gurkha. Hotel Savoy Homann anu jarakna puluhan meter ti gedung DENIS dijadikeun markas nu Pasukan Gurkha. Pasukan éta mawa senjata nu hadé, Aya dua pemuda nu ngaranna Endang Karmas jeung Mulyono. Aranjeunna téh wani pisan nyanghareupan pasukan Gurkha. Untungna, Karmas jeung Mulyono salamet.
Dina taun 1930-an, Pamaréntah Kolonial Walanda dilanda masalah kauangan kusabab basa éta keur Perang Dunia kadua. Ku kituna, DENIS janten piandel keur biaya ngawangun kota Bandung.
Dina taun 1950-an, ada sababaraha bagian ti gedong ieu nu dipaké ku perusahaan-perusahaan sapertos rumah bola Vogelpool, toko kamera Braga-Fotohuis, kantor agénsi perjalanan Eastern Travel Bureau (ETB) anu ngurus wisata nepi ka Pulau Sumatera jeung Maluku.
Dina taun 1960-an, Pamaréntah Indonesia ngambil alih gedong ieu. Teras gedong DENIS difungsikeun pikeun kantor Bank Pembangunan Daerah Jawa Barat. Ayeuna dirobah ngaran gedongna janten Bank Jabar Banten anu diresmikeun kaping 20 Mei 1961. Saméméh ieu, ngaran gedongnya nyaéta Bank Jabar.
Dina taun 1997, pakumpulan Bandung Heritage ngadirikeun hiji monumen dina hareupeun gedong. Monumen ieu kaasup salah sahiji ti sapuluh monumen anu sarupa salaku pangéling pikeun wargi Bandung dumasar kana runtuyan kajadian Bandung Lautan Api.
Stasion Cibatu

Stasion Cibatu (CB) nyaéta stasion karéta api kelas II anu perenahna di Cibatu, Cibatu, Garut. Stasion ieu dilayanan ku karéta api kelas ékonomi jeung karéta api lokal di antarana karéta api lokal Cibatu-Padalarang jeung Karéta api lokal Cibatu.
Stasion ieu boga opat jalur, jalur dua minangka jalur lurus. Baheula stasion ieu kaasup stasion anu gedé, lantaran boga turntable, dipo lokomotip, sarta ti stasion ieu aya jalur percabangan ka Garut jeung Cikajang.
Di jaman Kolonial Walanda, stasion ieu sok ramé. Di hareup stasion sok ngajajar taksi-taksi milik hotél-hotél di Garut anu siap nganteur panumpang ka tempat wisata di Garut. Malahan taun 1927, komédian légéndaris Charlie Chaplin pernah nganjang ka stasion ieu, pas manéhna liburan di Garut.
Taun 1983, pas jalur Cibatu - Garut - Cikajang ditutup, dipo lokomotip stasion Cibatu robah fungsi jadi subdipo.
Karéta api
(id) Situs resmi PT Kereta Api Indonesia Archived 2016-12-07 di Wayback Machine
Stasion Cipari

Stasion Cipari (CPI) nyaéta stasion karéta api kelas III/leutik anu perenahna di Cipari, Cipari, Cilacap. Stasion anu aya dina tingkat kaluhuran +11 m ieu kaasup ka Daérah Operasi V Purwokerto. Stasion ieu miboga dua jalur kalawan jalur 2 minangka jalur lurus. Stasion ieu miboga barang-barang unik warisan jaman kolonial Hindia Walanda, saperti menara cai, brankas, jeung stémpel tikét. Di kuloneun stasion ieu aya Halteu Cilongkrang anu geus teu aktip mimiti 2003.
Stasion ieu ngan ngalayanan pasilangan atawa pasusulan wungkul, henteu pikeun naék-turunkeun panumpang. Pasilangan jeung pasusulan anu dilayanan sacara resmi dumasar Gapéka 2017 révisi 29 Méi 2019 nyaéta:
Karéta api
(id) Situs Resmi PT Kereta Api Indonesia Archived 2019-06-20 di Wayback Machine
Gedung Yayasan Pusat Kebudayaan

Gedung Yayasan Pusat Kebudayaan (YPK) perenahna aya di Jl. Naripan No.7 Bandung mangrupa salah sahiji gedung tempat pintonan seni kayaning wayang golék, tembang, tari tradisional Sunda, téater, pasanggiri, paméran lukisan atawa seni rupa lianna. Gedung YPK mindeng ogé dipaké pikeun latihan kasenian, seminar, kongrés, rapat, lawungan, diskusi kabudayaan, acara paturay tineung, nepi ka taun 1980-an mah éta gedung téh diséwakeun ka masarakat umum pikeun hajatan jatukrami lantaran waragad akomodasina nu kawatesanan. Sabagéan tina rohanganana kiwari dijadikeun réstoran.
Ieu gedung ngaran mimitina nyaéta Villa Evangeline. Taun 1904 ieu gedung dipaké kantor badan hukum NV Javaansche Boekhandel en Drukkerij en handel in schrijfbehoeften “Medan Prijaji”. Badan hukum nu dijieun ku RM Tirto Adhi Soerjo (1878-1918) medalkeun koran “Medan Prijaji”. Koran nu disarungsum dina basa Malayu éta medal munggaran dina taun 1907 mimitina mah mangrupa koran mingguan sarta medal di Bandung. Tilu taun ti harita, éta koran medal unggal poé iwal ti Juma’ah, Minggu, jeung poé-poé gedé. Nalika jaman Walanda, Gedung YPK mangrupa Sositét (Balé Palawungan) nu dingaranan Ons Genoegen. Tempat maén bilyar, catur, maén kartu, sarta tempat nongton hiburan nu biasana mangrupa orkés leuleutikan. Dina taun 1930-an, para tokoh pulitik nasional kayaning Bung Karno saparakanca mindeng ngayakeun vergadering (rapat) di ieu tempat.
Dina périodeu 1950-1980, Gedung YPK kungsi jadi tempat para budayawan Bandung kayaning Seniman Teater Jim Liem (Jim Adilimas), Suyatna Anirun jeung anggota “Studiklub Teater Bandung” (STB); sastrawan Ajip Rosidi, Rustandi Kartakusumah, Rahmatullah Ading Affandie (RAF), jeung réa-réa deui. Kantor LBSS museur di wangunan utama, sedengkeun kantor Surat Kabar Warta Bandung jeung Majalah Sunda kungsi museur di salah sahiji bagéan rohangan di YPK. Dina périodeu 1960-1990 sawatara koran di Bandung kungsi museur di ieu gedung misalna waé Warta Bandung, Harian Berdikari, jeung Bandung Pos. Salian ti éta, gedung YPK ogé dijadikeun alamat sekretariat sawatara Paguyuban Seni jeung Budaya, misalna waé Caraka Sundanologi. Gedung YPK nu kungsi jadi kantor "Medan Prijaji” ieu kiwari jadi gedung kasenian.
Purwakarta

Purwakarta (Old Spelling: Poerwakarta) is a town and an administrative district (kecamatan) in West Java, Indonesia which serves as the regency seat of the Purwakarta Regency (not to be confused with the district of the same name in Cilegon city). It covers a land area of 24.39 km, and had a population of 165,447 at the 2010 Census, rising to 179,233 at the 2020 Census; the official estimate as at mid 2023 was 183,813 - comprising 92,178 males and 91,635 females.
The district centre is at Nagri Kaler, and the district is sub-divided into nine urban communities (kelurahan) and one rural village (desa) - the last being Citalang village - all listed below with their areas and populations as at mid 2023, together with their postcodes.
Purwakarta's existence is inseparable from the history of the struggle against the forces of the Dutch East India Company (Dutch: Vereenigde Oostindische Compagnie, VOC, "United East India Company"). Around the beginning of the 17th century Sultan Mataram sent an army led by the Regent of Surabaya and West Java. One aim was to subdue the Sultan of Banten. But in a way that clashed with VOC forces had to withdraw.
After the second expedition was sent back from the troops under the command of Mataram Dipati Ukur and suffered the same fate. To prevent the territorial expansion of the company (VOC), the Sultan of Mataram sent Penembahan Galuh Ciamis named RAA Wirasuta the title Duke or Duke Panatayuda Kertabumi III to occupy Rangkas Sumedang (Eastside Citarum). It also set up defenses in Tanjungpura, Adiarsa, Parakansapi, and Kuta games. After the fort was founded Kertabumi III Duke then returned to Galuh and died. Name Rangkas, Sumedang itself turned into Karachi because of the marshy condition of the area (Sunda: "Karawaan").
Sultan Agung Mataram and then raised the son of Duke Kertabumi III, the Duke of Kertabumi IV into Dalem (Regent) in Donegal, in the Year 1656. Duke Kertabumi IV is also known as Panembahan Singaperbangsa or grandparent live, with the capital in the manly workable medication-manly workable medication.
In the reign of R. Anom Wirasuta Panembahan Singaperbangsa son who holds RAA I Panatayuda between Year 1679 and 1721 the capital city of manly workable medication-manly workable medication Falkirk moved to Falkirk, with the local authority covering the area between Cihoe (Trade Agreement) and Cipunagara. Karawang regency government ended around the year 1811–1816 as a result of switching control of the Dutch East Indies from the Dutch Government to the British Government.
The major Jatiluhur Dam is quite close to Purwakarta and may be easily visited from the town. This dam is also used as a recreation place.
Purwakarta can be accessed through toll roads.
Both toll gates are in the Cikopo to Bandung direction.
The three-hectare Sri Baduga Water Fountain Park is a world-class attraction and the biggest of its kind in Southeast Asia. It has music, dancing water, and a light show.
Purwakarta has a tropical rainforest climate (Af) with heavy to very heavy rainfall year-round.
Cikondang

Cikondang is a traditional Indonesian village located within the village of Lamajang in the Pangalengan District in West Java in Indonesia.
Cikondang is a traditional Indonesian village located within the village of Lamajang in the Pangalengan District in West Java in Indonesia. The village borders Cikalong and Cipinang to the north, Pulosari to the south, Tribakti Mulya to the east, and Sukamuju to the west. It is 38 kilometres (24 mi) from Bandung.
In 2020, it is one of the places in Indonesia heavily affected by COVID-19. Its leaders coordinated with its national government to facilitate the aid as it turns out that from the original proposal of 1400 families, only 200 families received help.
The name Cikondang derives from the Kondang fountain around which the village grew.
Pasupati Bridge

Pasupati Bridge or Pasupati Overpass (Indonesian: Jembatan Pasupati, Sundanese: ᮏᮨᮙ᮪ᮘᮒᮔ᮪ ᮕᮞᮥᮕᮒᮤ) is a bridge that connects the north and east of Bandung through the Cikapundung valley. It has a length of 2.8 km and a width of 30–60 m. The road is built over Jalan Pasteur, which is a long street flanked by the palm trees that characterize the city of Bandung. The bridge and overpass are known for their colorful display, particularly at night, which has become emblematic of Bandung as a whole. The overpass and bridge connect to the main Cipularang Toll Road from Jakarta, and have greatly improved the traffic flow from the Greater Jakarta area into Bandung. Under the bridge, there is a park named Pasupati Park.
The elevated highway structures in Bandung are given the name Pasupati. They formerly took the name Paspati, which may have been unfortunately misinterpreted as the Sundanese “pas mati” - "when death". Pasupati is a portmanteau of Jalan Pasteur and Jalan Surapati. The Pasupati structures have links back to the town planning work of Thomas Karsten. The current structure was built as a result of an infrastructure grant from Kuwait. After many years of delays and issues, initial trials were carried out on June 26, 2005.
The Pasupati Bridge is the first in Indonesia that utilizes anti-earthquake technology. A lock up device (LUD), engineered in France, consists of 76 individual pieces. The bridge has 663 segments overall, supported by 46 poles. Each segment weighs from 80 tons up to 140 tons. The overpass structure includes a long cable-stayed bridge that crosses 161 meters above the Cikapundung valley with no intervening supports. The bridge over the Cikapundung is supported by 19 steel cables consisting of 10 wires on the western side and 9 cables on the eastern side. Each cable contains 91 small cables that each consists of seven smaller cables again. The ten western cables are paired.
6°53′56″S 107°36′22″E﻿ / ﻿6.8989°S 107.6060°E﻿ / -6.8989; 107.6060
Sri Baduga Museum

Sri Baduga Museum (Indonesian Museum Sri Baduga) is a state museum located in Bandung, Indonesia. As a state museum, the museum features various items related with the province of West Java, such as Sundanese crafts, furnishings, geologic history, and natural diversity.
Sri Baduga Museum was first founded in 1974 within a building formerly used as the government office of the Kawedanan Tegallega, a former administrative division within Bandung. On 5 June 1980, the museum was officially founded as Museum Negeri Propinsi Jawa Barat ("State Museum of West Java Province") by the Ministry of Education and Cultural at that time, Dr. Daud Yusuf. In 1990, the museum was renamed Museum Negeri Propinsi Jawa Barat Sri Baduga ("Sri Baduga State Museum of West Java Province") or Sri Baduga Museum, after a 15th-century Sundanese King Sri Baduga Maharaja.
Sri Baduga Museum collects items related with the Province of West Java. The collection is spread over three floors. The first floor displays the initial development of the natural history and culture of West Java. The history of West Java is described by a display of heritage items from the prehistoric era to the Hindu-Buddhist era.
The second floor includes an exhibition of traditional cultural objects which were important for living, trade and transport, as well as the influence of the Islam and European culture, the history of national struggle, and various seals of cities in West Java.
The third floor contains ethnographic collections in the form of fabrics, art and ceramics.
Wong Hui

Suku Hui (Hanzi: 回族, hanyu pinyin: hui zu) iku suku saka limang suku gedhé dhéwé ing Républik Rakyat Cina. Suku iki duwé agama Islam lan gedhé dhéwé ing Tiongkok. Punjere ana ing Ningxia, Hainan, Gansu, Yunnan lan Qinghai. Ningxia iku panggon kang diotonomi déning suku muslim Hui. Cacahe warga suku Hui kurang luwih 10 yuta.
Wong suku Hui gampang anggoné ngenali, wong suku Hui asring migunakaké klambi muslim, sing lanang migunakaké kopyah putih lan jenggoten, sing wédok migunakaké jilbab. Manawa warga Suku Hui kang urip ing kutha-kutha, akèh kang dodolan panganan utawa mbukak restoran. Ana ciri kang khas ing warung utawa restorane wong suku Hui, ya iku ing lawang ngarepe ana tulisan aksara Arab. Saliyané iku uga ana tulisan كوشير ing sisihe ana tulisan aksara Kanji 清真 (Pinyin: qing zhen, baca: jing cen) kang tegesé padha, ya iku halal. Ing papan wisata akèh wong suku Hui kang dodolan sate wedhus khas suku Hui kang didol migunakaké sepeda.
Sanajan suku Hui iku akèh sing agamané Islam, nanging wong suku Hui sopan lan santun marang wong kang agamané Kristen. Wong suku Hui ora gelem nganut agama liya, amarga sapa wonge saka suku Hui ngenut agama saliyané Islam bakal disiksa déning kulawargané. Amarga iku wong suku Hui ora bisa nampa Injil, sanajan wis punjul 30 taun wong suku Hui diujuk-ujuk supaya lumebu Kristen. Nganti saiki kurang luwih ana wong 200 kang agamané Kristen ing Suku Hui.
Kurung

Kurung (Gleichinia linearis) ya iku sawijining tuwuhan paku kang tuwuh sumebar warata ing Indonésia, saéngga nduwé aran béda-béda saben panggonan. Ing Acéh kena diarani reusam, ing Minang ransam utawa rasam, ing Sundha paku andam utawa paku payung. Ing Jawa dhéwé diarani pakis andam, pakis bantèngan, pakis kurung, pakis pranjangan, lan liya-liyané.
Minangka sawijining tuwuhan paku, tuwuhan pakis kurung thukul nglinting. Ing Jawa lumrahé bisa tuwuh ana ing papan kang ajeg udan, udakara 2.800 m dpl. Wujudé tetuwuhan iki uga kaya suket, gedhènè udakara 3-5 cm lan dawanè isa tekan 10-15 cm. Godhong lan wit-witané piguna ing pakebonan tèh kanggo pawijén utawa stèk godhong.
Ing kapungkur, wit pakis kurung kadadèkaké sulih pena (kalam) saperlu kanggo nulis aksara Arab ing pondok pesantrèn. Amarga kuwi, Rumphius naté maringi tetengér tuwuhan pakis kurung iki Filix calamaria. Para panaliti saka Walanda uga mbabaraké yèn kulit wit pakis kurung ing kapungkur uga piguna kanggo anyaman déning warga Lumajang, lan bagéan njeroné kena kanggo anyaman kopyah.
Désa-désa ing Jawa Wétan/Jawa Tengah/DIY kang nganggo jeneng kurung kanggo tenger désa ya iku: