Petru Lucaci

Petru Lucaci (n. 11 iulie 1956, Arad, România) este un artist vizual român, profesor universitar la Universitatea Națională de Arte București și președinte al Uniunii Artiștilor Plastici din România. Genurile artistice în care se exprimă sunt: pictură, gravură, grafică, fotografie, obiect, happening și new media.
A absolvit cu diplomă de merit Institutul de Arte Plastice „Nicolae Grigorescu”, secția Pictură, în 1982. A obținut doctoratul în arte vizuale la Universitatea Națională de Arte București în 2006.
În perioada 1978-1982 a lucrat ca pictor, restaurator, dar și profesor de desen în cadrul Universității Naționale de Arte din București. Între 1995-2002 a fost lector asociat; între 2002 și 2009 lector, apoi, în perioada 2009-2016, conferențiar, iar din 2017 este profesor la Universitatea Națională de Arte din București.
Petru Lucaci a fost Președinte al Filialei de Pictură București din cadrul Uniunii Artiștilor Plastici din România între 2004 și 2007, în perioada 2007-2010 având funcția de Vicepreședinte al Uniunii Artiștilor Plastici din România. Între 2010 și 2012 a fost Președinte interimar al Uniunii Artiștilor Plastici din România, iar în 2012 a fost ales Președinte al Uniunii Artiștilor Plastici din România.
De asemenea, este director al revistei Arta și director artistic al Victoria Art Center din București. Face parte din Grupul 8 Art +, alături de Vasile Tolan, Darie Dup, Gheorghe I. Anghel, Vladimir Șetran, Marcel Bunea, Napoleon Tiron și Florin Ciubotaru.
(...)Pictor bine cunoscut al generației 80 din România, remarcat pentru expresionismul abstract al picturilor sale intens colorate, de câțiva ani Petru Lucaci intreprinde o periculoasă și fascinantă „coborâre în infern”. După o baie prelungită în senzorialitatea explozivă a unui cromatism bogat și exuberant, iată-l plonjând în abisurile unei singure culori: negrul total, negrul profund, negrul abisal. Odată cu seria Noctumbre, de la începutul anilor 2000, și până la seria actuală, Clarobscur, poate fi vorba, oare, de o simplă basculare a preaplinului colorat anterior în opusul său nihilist, dar mereu senzual. Această calcinare a culorilor până la completa lor negare(dar care le conține pe toate)ne duce cu gândul, desigur, la alți exploratori ai „vidului cromatic”, precum Pierre Soulages sau americanii Clyfford Still, Barnett Newman și Brice Marden, atrași de asemenea de virtuozitățile catarsice și de potențialitățile metafizice ale „misticii negrului”, în ultima jumătate a secolului XX.
Totuși, la pictorul român, avem de-a face cu un procesc psihic mai evident: o tentație anihilantă, o disoluție în propriului infern subconștient și o izbăvire finală; toate acestea traversând corpul feminin devenit „umbră revelatoare” a unei alchimii totodată estetice și spirituale. Orfeu încă amorezat implorând-o pe Euridice pentru a ieși din Hades. Adam apropiindu-și anxios aspectul umbrit al Evei, numită Lilith. Masculinul tatonând feminitatea sa profundă și zbuciumată: Animus îmbrățișând-o pe Anima, în psihologia arhetipală a lui Gustav Jung.
În seria sa cea mai recentă, Clarobscur, Petru Lucaci trece pragul unei descătușări mai apropiate de greutatea emoțională precedentă, printr-o experimentare mai detașată a laturii puternic expresive a „mareei negre”. Colajele sale făcute din fragmente de pictură, din gestualisme grafice și clișee fotografice în alb și negru, transpuse digital, evocă o senzualitate regăsită și o plăcere deosebită pentru compoziția dramatică în contrapunct. Posturile provocatoare ale nudurilor feminine fragmentate, pictate cu tușe de negru, în maniera lui Yves Klein, pun în valoare un melanj straniu de atracție și repulsie, de expresionism sumbru și de hedonism autosuficient. O dulce incitare senzuală își dă mâna cu un rest de mister, a cărui latură neliniștită vorbește despre și se adresează propriilor noastre angoase. Această lume a contrastelor, greoaie și poetice în același timp, nu este un simplu exercițiu virtuos de limbaj vizual, nu este nici o demonstrație pură de semiotică vizuală în jurul a ceea ce clarul și obscurul pot oferi într-o cheie vizuală ultramodernă. Magda Cârneci