davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Lit de parade

Lit de parade (fransk uttale: [lidәparạd], «paradeseng») eller castrum doloris («sørgeplattform») er en betegnelse for det å plassere liket av en avdød person, fortrinnvis en kjent person med stor betydning, slik at folk kan få anledning til å se liket og vise vedkommende den siste ære.
I katolske land er dette vanlig praksis, og avdøde paver blir rutinemessig lagt på lit de parade. I USA er lit de parade en ære som i første rekke tilkommer avdøde presidenter, blant disse Abraham Lincoln (1809–1865) og John F. Kennedy (1917–1963). Også den norskfødte fagforeningsmannen Andrew Furuseth (1854–1938) ble vist denne æren i Washington D.C..
Edvard Grieg (1843–1907) lå på lit de parade i Bergen kommunale sykehus på Engen 8. september 1907, dagen før gravferden.
Den russiske revolusjonslederen Vladimir Lenin (1870–1924) ble balsamert allerede da han lå på lit de parade. Siden ble kroppen stilt ut i et mausoleum på Den røde plass i Moskva, dit det fortsatt valfarter folk for å se. Slik gravdyrkelse er ellers mest kjent fra religiøse forhold.
Likvake er en skikk som i Norge ble praktiset fram til 1800-tallet. Under likvake våket noen over liket i kista fram til begravelsen. I våkestua kunne det være lystig dans, kanskje for å skremme onde makter. Syning gir pårørende og kjente mulighet til å se den avdøde på sykehuset, hjemme eller i kapellet før gravferdsseremonien.
En liknende skikk blant vanlige folk, og kanskje spesielt på landsbygda i Norge, er likvake eller våkestue, som innebærer at familie, venner og naboer til en avdød våker over liket natten eller nettene frem til det legges i kiste og gjøres klar til gravferd. Likvake og våkestue var ofte lystige lag ettersom man trodde de levendes sinnstilstand også påvirket den dødes.
Likvake var fast en del av ritualet omkring døden i førreformatorisk tid, men ble ikke støttet av den lutherske kirken etter reformasjonen. Det ble forbud mot såkalt sjeleringing med kirkeklokker etter dødsfall ifølge Christian Vs Norske Lov, og videre ble likvake med dans, mat og drikke, i likhet med gravøl (sjon), forbudt i 1607. Likefullt var tradisjonen fortsatt lys levende til langt ut på 1800-tallet, enkelte steder langt opp mot vår tid, i hvertfall til 1950-årene.
Eva Kløvstad

Eva Antonie Kløvstad (født Jørgensen; 10. juli 1921 i Vang i Hedmark, død 8. juni 2014 på Hamar) var en norsk motstandskvinne og leder i Milorg under andre verdenskrig.
Hun er født i Vang i Hedmark, datter av Frithjof Georg Jørgensen og Thorbjørg Jenny Godager. Under andre verdenskrig deltok hun i motstandsbevegelsen i Hamar med kodenavnet Jakob. Fra 1944 fungerte hun som assistent for Milorg D-25. Senere i 1944 ble lederen skutt av Gestapo og Kløvstad ble de facto leder av D-25, en avdeling med ca. 1 200 medlemmer. Hun fikk ikke delta i Milorgs parade i Oslo i juni 1945 fordi det ikke passet for en kvinne.
Hun ble tildelt Deltagermedaljen i 1988.
Norges Grunnlov § 100

§ 100 i Norges Grunnlov sikrer at alle har rett til ytringsfrihet og rett til tilgang til offentlig informasjon.
Paragrafen hadde stått uendret fra vedtagelsen i 1814 og frem til 2004. I september 2004 ble det foretatt omfattende endringer av paragrafen.
Paragrafen ble sist endret 2. februar 2006 sammen med en rekke andre paragrafer. Endringene bestod i endring av språkform.
Ytringsfrihet bør finne sted.
Ingen kan holdes rettslig ansvarlig for å ha meddelt eller mottatt opplysninger, ideer og budskap med mindre det lar seg forsvare holdt opp imot ytringsfrihetens begrunnelse i sannhetssøken, demokrati og individets frie meningsdannelse. Det rettslige ansvar bør være foreskrevet i lov.
Frimodige ytringer om statsstyret og hvilken som helst annen gjenstand er tillatt for enhver. Det kan bare settes klart definerte grenser for denne rett der særlig tungtveiende hensyn gjør det forsvarlig holdt opp imot ytringsfrihetens begrunnelser.
Forhåndssensur og andre forebyggende forholdsregler kan ikke benyttes med mindre det er nødvendig for å beskytte barn og unge mot skadelig påvirkning fra levende bilder. Brevsensur kan ikke settes i verk utenfor anstalter.
Enhver har rett til innsyn i statens og kommunenes dokumenter og til å følge forhandlingene i rettsmøter og folkevalgte organer. Det kan i lov fastsettes begrensninger i denne rett ut fra hensyn til personvern og av andre tungtveiende grunner.
Det påligger statens myndigheter å legge forholdene til rette for en åpen og opplyst offentlig samtale.
Trykkefrihed bør finde Sted.
Ingen kan straffes for noget Skrift af hvad Indhold det end maatte være, som han har ladet trykke eller udgive, medmindre han forsætligen og aabenbar enten selv har viist, eller tilskyndet andre til Ulydighed mod Lovene, Ringeagt mod Religionen, Sædelighed eller de constitutionelle Magter, Modstand mod disses Befalinger, eller fremført falske og ærekrænkende Beskyldninger mod nogen.
Frimodige Yttringer om Statsstyrelsen og hvilkensomhelst anden Gjenstand ere Enhver tilladte.
Monarkens ansvarsfrihet

Monarkens ansvarsfrihet er et sentralt punkt i monarkiske statsforfatninger.
Belgias grunnlov § 88, lovfester kongens ansvarsfrihet: «Kongens person er uangripelig; hans ministre er ansvarlige»
I Canada er ansvarsfriheten en del av lovverk arvet fra det britiske imperiet. Den har dog i senere tid blitt regulert gjennom ulike reformer og tolkninger til det punktet at den nå så å si ikke lenger eksisterer.
Den danske grunnlovens paragraf 13 sier «Kongen er ansvarsfri; hans person er fredhellig. Ministrene er ansvarlige for regeringens førelse; deres ansvarlighed bestemmes nærmere ved lov.».
Frem til 1993 var det grunnlovsfestet monarkisk ansvarsfrihet i Malaysia. Denne ble opphevet i 1993.
I Norge er monarkens ansvarsfrihet nedfelt i Grunnloven § 5.
Loven slår fast at kongen ikke kan strafferettslig påtales, eller stilles til last i erstatningskrav. Ansvaret faller i stedet på regjeringen og statsrådene. Loven tilsier ikke at kongen står over loven, men at han ikke kan straffes om overtredelser skulle skje. Loven er likevel ikke til hinder for at kongen selv kan velge å ta på seg rettslig ansvar.
Det ble i 2003 fremmet forslag om å avskaffe loven. Kontroll- og konstitusjonskomiteen vurderte forslaget, og ga sitt svar 29. april 2008. Forslaget ble ikke bifalt.
Spanias grunnlov, andre del, paragraf 56 tredje ledd sier, «Kongens person er uangripelig, og skal ikke holdes til ansvar.»
I Storbritannia strakte monarkisk ansvarsfrihet seg til det punktet at alle i «kronens tjeneste» ikke kunne holdes ansvarlig, noe som senere ble regulert bort. I dag er det kun monarken som har immunitet mot straffeforfølgelse.
I Sveriges grunnlov, § 8 står det «Kongen kan ikke anklages for hans handlinger. Heller ikke kan en regent anklages for sine handlinger som statsleder.»
Kristi himmelfartsdag

Kristi himmelfartsdag (gresk: ἀνάληψις τοῦ Κυρίου; latin: ascensio Domini) er en kristen bevegelig helligdag som feires torsdagen 39 dager etter første påskedag. I 2025 faller dagen på 29. mai. Kristi himmelfartsdag feires til minne om at Jesus Kristus, ifølge Lukasevangeliet, skal ha fart opp til himmelen 39 dager etter sin oppstandelse.
Festen ble antagelig innført på 300-tallet, da enkelte kristne kirker begynte å feire den som en egen fest. Det første kjente eksempel på at denne finnes i en liturgisk kalender, er fra begynnelsen av 300-tallet, da synoden i Elvira avviste en skikk med å begynne en ny fasteperiode etter den førtiende dag. Begrunnelsen for en slik faste ser ut til å ha vært at man ville markere at Kristus var tatt bort fra jorden. Feiringen nevnes også i prekener av St. Johannes Khrysostomos og andre.
I Norge er Kristi himmelfartsdag en helligdag etter loven. Men dagen er ikke offisiell flaggdag i Norge.
I krisepakken fra Gro Harlem Brundtlands tredje regjering i desember 1992 skulle Kristi himmelfartsdag flyttes til nærmeste lørdag og opphøre som helligdag, men dette ble nedstemt.
I en meningsmåling i 2023 svarte rundt 1 av 10 personer i Norge at de tror på at Jesus stod opp fra de døde slik det står beskrevet i bibelen.
Kristi himmelfartsdag feires 39 dager etter første påskedag (altså førtiende påskedag), det vil si den sjette torsdagen etter påskedag som også er torsdagen ti dager før første pinsedag. Kristi himmelfartsdag faller dermed som regel i mai, men den kan også falle på en av de tre første dagene i juni. Dette skjedde sist i 1943, 2000 og 2011, og skjer neste gang i 2038. Den kan også falle på den siste dagen i april, men dét skjedde sist i 1818 og vil ikke skje igjen før i 2285.
St. Patricks dag

St. Patricks dag (også kalt «Paddy's Day») er Irlands nasjonaldag som feires den 17. mars, til minne av landets skytshelgen St. Patrick.
I blant annet USA, Storbritannia og Irland er det tradisjon å kle seg i grønt denne dagen. Over hele verden møtes irer og fester med øl og musikk. Dette skjer ofte på irske puber, og mange steder holdes det parader, hvor deltagerne er kledd i grønt som et symbol på Irland. På de fleste irske puber i England og Irland serveres denne dagen kun Irish stew og Guinness-øl.
St. Patrick er også kjent som den som kristnet Irland.
Opinion polling for the 2025 Norwegian parliamentary election

In the run up to the 2025 Norwegian parliamentary election, various organisations carry out opinion polling to gauge voting intention in Norway. The date range for these opinion polls are from the 2021 Norwegian parliamentary election, held on 13 September, to the present day. Unlike most nations, Norway's constitution does not allow early elections before the four-year term limit.
This section includes national voter intention polls listed on the Poll of Polls website. The projected seat distribution for each poll, as listed on the website, is shown below the percentages.
Palace Park

Palace Park (Norwegian: Slottsparken) is a public park in the center of Oslo, Norway, surrounding the Royal Palace. It is 22 hectares (54 acres).
The park was built during the 1840s and was designed by Hans Ditlev Franciscus Linstow, who was the main architect of the palace. Two thousand trees were planted in 1848, but since then the park has been redeveloped several times, becoming simpler with larger but fewer paths and fewer creeks.
Queen's Park forms a separate part of Palace Park, and dates back to 1751 when it was built as a private rococo garden.
Princess Ingrid Alexandra's Sculpture Park is part of Palace Park. There are sculptures made by Norwegian children, for children, and specially chosen by the princess.
59°55′03″N 10°43′42″E﻿ / ﻿59.9175°N 10.7283°E﻿ / 59.9175; 10.7283
Pápa Pius X

Bhí Pius X (nó Giuseppe Melchiorre Sarto, 2 Meitheamh 1835 - 20 Lúnasa 1914) mar phápa ar an Eaglais Chaitliceach ó 1903 go dtí 1914 (nuair a bhris an Chéad Chogadh Domhanda amach). Tháinig sé i gcomharbacht ar Leo XIII agus tháinig Benedict XV ina dhiaidh.
Rugadh Giuseppe Sarto i Riese san Iodáil sa bhliain 1835. D'fhás sé suas i dteaghlach de dheichniúr clainne. Bhí a athair ina fhear a phoist agus bhí an chlann bocht. Chuaigh sé le sagartacht nuair a bhí sé cúig bliain d'aois agus cuireadh oideachas maith air, mar sin.
Oirníodh Giuseppe Sarto ina shagart in 1828. Chaith sé tréimhse ghearr mar shagart paróiste, bhí sé ina reachtaire ar chliarscoil agus ansin riarthóir deoise Treviso. Ceapadh é mar easpag Mantua sa bhliain 1884.
Ceapadh Giuseppe Sarto mar chairdinéal agus ansin patrarc na Veinéise sa bhliain 1893, ceapachán polaitiúil. Bhí deacrachtaí idir an Vatacáin agus an Iodáil ag an am. Ní raibh sé ábalta dul ann go dtí 1894.
Tar éis bháis Leo XIII, tógadh é mar phápa in 1903. Bhí sé thar a bheith diaganta is cosúil, agus labhair sé go cráifeach faoina chreideamh, a dúradh.
Níor thaitin débhríocht na nua-aimsearthachta leis. Coimeádach cruthanta a bhí ann.
Sa bhliain 1908 d’ordaigh Pius X an fhéile, Taibhsiú na Maighdine Muire i Lourdes. a chomóradh ar fud an domhain ar an 11 Feabhra.
Sa mbliain 1908, reáchtáladh ollchomórtas lúthchleasaíochta sa Róimh mar cheiliúradh ar Iubhaile Órga an Phápa Pius X, ar tugadh cuireadh do fhoirne lúthchleasaíochta as tíortha go leor ar fud an domhain a bheith san iomaíocht ann – Éire ina measc.
Glacadh go fonnmhar leis an gcuireadh seo a d’fhág iomaitheoirí na hÉireann astu féin agus an píobaire
Bhí an réabhlóidí Éamonn Ceannt sa mórshiúl tosaigh, ina cheann feadhna fiú ag seinm na bpíb, feistithe i bhfilleadh beag,
Tuairiscítear go raibh an Pápa chomh tógtha sin leis an ócáid agus gur iarr sé deis labhartha leis an gceoltóir go mbronnfadh sé a bheannacht air.
Torc Mountain

Torc Mountain (Irish: Sliabh Torc, meaning 'mountain of wild boar'), at 535 metres (1,755 ft), is the 329th–highest peak in Ireland on the Arderin list. It is a popular mountain for hill walkers as it has a stone or boarded path (using railway sleepers) from its base at Torc Waterfall to its summit, which has views of the Lakes of Killarney. Torc Mountain is part of the Mangerton Mountain Group range in County Kerry, Ireland.
The word Torc comes from the Irish translation of a "wild boar", and the area is associated with legends involving wild boars – Irish academic Paul Tempan notes that: "Wild boar is significant in Celtic mythology, being depicted on Celtic artefacts found in continental Europe, Ireland and Britain; it represents physical strength and heroic fighting skills". One legend is of a man who was cursed by the Devil to spend each night transformed into a wild boar, but when his secret was revealed by a local farmer, he burst into flames and disappeared into the nearby Devil's Punchbowl on Mangerton Mountain from which the Owengarriff River emerged to hide the entrance to his cave beneath the Torc Waterfall. There is also the story of how the legendary Irish warrior, Fionn MacCumhaill, killed a magical boar on Torc mountain with his golden spear.
Torc Mountain is part of the Mangerton Mountain Group which is a massif to the south of Killarney that includes 26 other named peaks with a height above 100 metres (330 ft). Torc sits in the north-west corner of the massif and immediately west of Torc Mountain is the subsidiary summit of Torc Mountain West Top 470 metres (1,540 ft). Torc's height and prominence, qualifies it on the British Isles Marilyn classification, as well as the Arderin classification.
Torc is popular for hill walkers as it can be accessed from a marked stone-step path its base at Torc Waterfall, which then becomes a small road (the Old Kenmare Road) from the top of Torc Waterfall to the mountain itself, and then finishes with a track of wooden railway "sleepers" over the underlying bogland to its summit at 535 metres (1,755 ft). The route can thus be completed without full hiking boots, and requires no special navigational skills.
The summit of Torc has views of the Lakes of Killarney, the Black Valley, the MacGillycuddy's Reeks and Muckross House and grounds. The route from the Torc Waterfall car-park (at V966847), to the summit of Torc Mountain and back is 8–kilometres and takes 3 hours.
Hill walkers can avoid the circa 100 steps of Torc Waterfall and start instead from the upper Torc Waterfall car-park (at 55 metres, V967842), to complete the shorter 7.5–kilometre hour 2.5–hour route to the summit of Torc Mountain, via the Old Kenmare Road, and back to the upper car-park.
The northerly views from the summit of Torc Mountain can be achieved by climbing the steep stone steps up the lower Cardiac Hill, which is half-way up the north facing slopes of Torc Mountain, and which can be accessed from the N71 Road, half a kilometre from the Torc Waterfall car-park.
Moll's Gap

Moll's Gap or Céim an Daimh (meaning, Gap of the Ox), is a mountain pass on the N71 road from Kenmare to Killarney in County Kerry, Ireland.
Moll's Gap is on the Ring of Kerry route, and offers views of the MacGillycuddy's Reeks mountains, and is a popular tourist location. The rocks at Moll's gap are formed of Old Red Sandstone, which are small quartz grains laid down over 350 million years ago; unlike most of the Old Red Sandstone around Killarney which is stained red by iron oxide, the rock at Moll's gap is stained green by chlorite. Moll's Gap is named after Moll Kissane, who ran a shebeen (an unlicensed public house) in the 1820s, while the road was under construction.
Like the nearby Gap of Dunloe, Moll's Gap is an example of a "glacial breach", where a 500 metre deep glacier in the Black Valley broke through Moll's Gap 25,000 years ago during Ireland's last ice age.
Golden Waterfall

The Golden Waterfall (Chinese: 黃金瀑布; pinyin: Huángjīn Pùbù) is a waterfall located near a village named Jiufen in Ruifang District, New Taipei, Taiwan.
The waterfall runs off into what is called the Yin-Yang Sea, and because of the color of the water, it has long been assumed that it was polluted. However, recently it has been discovered that the color of the water is a natural occurrence. The soil and the water that runs off contains many minerals including sulfur, arsenic, and copper ore, which give the water its golden color. However, the water is very toxic because of the high amount of metal minerals in the water, and people are advised to not get into the water. The rocks in the waterfall have acquired a yellow color over time due to the levels of arsenic and other minerals in the water.
Nearby the waterfall are an old gold mining factory and the Yin-Yang Sea, which the waterfall runs into.
There is an old Gold Mining Factory nearby the Golden Waterfall that dates back to the time of the Japanese occupation in Taiwan. It was because of this mining factory's presence and the amount of mining that had been done in that area that people believed the waterfall's color was because of pollution from these activities.
The Golden waterfall runs off into the Shuinandong Bay and the sea there has two colors, the normal blue and the yellow from the waterfall's runoff. Because of this contrast of colors in the bay, the local people started to call it the Yin-Yang Sea. The inspiration for this name comes from the concept of duality and of two different sides becoming one whole.
Николай Нинов (шахматист, р. 1969)

Николай Иванов Нинов е български шахматист, гросмайстор от 2012 г. и гросмайстор по кореспондентен шах от 2000 г. Най-високият му ЕЛО рейтинг е 2562, постигнат през юли 2009 г. От 27 август до 10 септември 2012 г. се проведе конгрес в Истанбул, на който му се присъди титлата гросмайстор.
Най-доброто му постижение на републиканското първенство по шахмат е второто място през 2005 г.
През периода 1998 – 1999 г. е заместник главен редактор на списание „Шахматна мисъл“.
Петър Петров (шахматист)

Петър Стойнев/Симеонов Петров е български шахматист и журналист.
Активната му състезателна кариера е в периода 1940 – 1951 г. През 1946 г. става шампион на България. Участва на Балканиадата по шахмат през 1947 г., като актива му е две загуби. Става носител на бронзов отборен медал. Подвизава се дълги години като шахматен журналист в радио София.
Михаил Кантарджиев (шахматист)

Михаил Кантарджиев е български шахматист.
През 1937 г. е шампион на България по шахмат. Участва на шахматната олимпиада през 1939 г., където изиграва 11 партии (8 победи, 1 равенство и 2 загуби)
През 1947 г. заедно с Александър Цветков основават списание „Шахматна мисъл“.
Александър Кипров (шахматист)

Александър Александров Кипров е български шахматист, шахматен деятел и съдия.
Завършва право в Софийския университет.
Участва на две шахматни олимпиади, неофициалната в Мюнхен през 1936 г., където изиграва 19 партии (2 победи, 3 равенства и 14 загуби) и през 1939 г. в Буенос Айрес, където изиграва 13 партии (2 победи, 7 равенства, 4 загуби).
През април 1936 г. играе партия, която завършва наравно с Александър Алехин на сеанса му в София.
Кипров е републикански шампион по кореспондентски шах през 1964 г. На седмата олимпиада по кореспондентски шах е в отбора, спечелил сребърните медали.
Дълги години е заместник-председател на Българската федерация по шахмат.
Васил Спасов (шахматист)

Васил Спасов Спасов е български шахматист, гросмайстор. През януари 1998 г. ЕЛО рейтингът му е 2615, с което достига най-високото си 50-то място в света.
Той е петкратен шампион на България по шахмат (1990, 1997, 2000, 2003 и 2008 г.).
Христо Марков

Христо Ганчев Марков е български лекоатлет и треньор.
Роден е на 27 януари 1965 г. в Димитровград. Състезава се в дисциплината троен скок. Негов треньор е Чавдар Чендов.
Марков притежава всички възможни златни медали в леката атлетика. Европейски шампион за юноши (1983), световен шампион за мъже в зала (1985) и на открито (1987) – единственият в историята на българската мъжка атлетика. Олимпийски шампион на летните олимпийски игри в Сеул през 1988 г. с олимпийски рекорд. Има 2 сребърни медала от европейски първенства в зала (1987) и на открито (1990). 4-ти на световното първенство в зала през 1987 г. Майстор на спорта.
Треньор на българската олимпийска шампионка Тереза Маринова.
Марков не успява да постигне само световен рекорд при мъжете. На световното първенство в Рим той постига 17.92 м., на 5 см. от тогавашния световен рекорд на Уили Бенкс - 17,97 м. Има няколко скока над 18 м., но с леки фалове.
Народен представител в XXXIX народно събрание като депутат от листата на СДС на мястото на напусналия събранието Иво Цанев.
Почетен гражданин на град Борово, откъдето е част от рода му.
Световно първенство по волейбол за мъже 1952

Второто Световно първенство по волейбол за мъже се провежда от 17 до 29 август 1952 година в Москва. Участват 11 отбора. Шампион за втори път става отборът на СССР.
Отборите са разделени на 3 групи. По две от всяка група се класират за финала където играят всеки срещу всеки. Местата от 7 до 11 се разпределят аналогично от последните два отбора във всяка група.
България: Борис Гюдеров, Костадин Шопов, Драгомир Стоянов, Димитър Захариев, Тодор Симов, Панайот Пондалов, Боян Мошелов, Деньо Денев, Людмил Гюдеров, Коста Баджаков, Борис Владимиров. Главен треньор – Георги Кръстев
Световно първенство по волейбол за мъже 1962

Пето Световно първенство по волейбол за мъже се провежда от 12 октомври до 26 октомври 1962 година в СССР. Участват 21 отбора. Шампион за четвърти път става отборът на СССР.
21 отбора са разделени на 5 групи. Първите два отбора от всяка група се класират за финалния етап, където по кръгова система се разпределят местата от 1-во до 10-о, като се зачитат резултатите от първия етап. Местата от 11 до 20-о също се разиграват по същата система, но там участват отборите заели вторите и третите места в групите в първия кръг.
|== Квалификационен кръг 11 – 20 място (Киев) ==
С курсив са написани резултатите от мачовете от первия етап, впоследствие зачитащи се в следващия кръг.
С курсив са отделени резултатите от мачовете от първия етап, зачитащи се във финалния.
СССР: Николай Буробин, Георгий Мондзолевский, Юрий Чесноков, Геннадий Гайковой, Юрий Венгеровский, Виталий Коваленко, Иван Бугаенков, Юрий Поярков, Дмитрий Воскобойников, Ян Лабуцкас, Анатолий Цирков, Едуард Сибиряков. Главен треньор – Гиви Ахвледиани.
Чехословакия: Богумил Голиан, Зденек Гумгал, Пьотр Коп, Антонин Коваржик, Вацлав Кржиж, Йозеф Мусил, Карел Паулус, Павел Шенк, Вацлав Шмидл, Йозеф Шорм, Йозеф Столаржик, Ладислав Томан. Главен треньор – Йозеф Козак.
Румъния: Николае Барбуце, Габриел Черебетиу, Михай Чезан, Георге Корбяну, Михай Косте, Едуард Дерзеи, Аурел Дрэган, Михай Григоровичи, Георге Фиерару, Кайус Микулеску, Хорациу Николау, Давиле Плокон. Главен треньор – Николае Сотир.
Световно първенство по волейбол за мъже 1960

Световното първенство по волейбол за мъже 1960 е четвъртото издание на турнира. Провежда се от 29 октомври до 14 ноември 1960 година в Бразилия. Участват 14 отбора. Шампион става отборът на СССР.
В шампионата не стартират първоначално заявените отбори на Индия, Мексико и Доминиканска република.
14 отбора са разделени на 5 групи. Първите два отбора от всяка група се класират за финалния етап, където по кръгова система се разпределят местата от 1-во до 10-о. Местата от 11 до 14-о също се разиграват по същата система, но там участват отборите заели вторите и третите места в групите в първия кръг.
СССР: Николай Буробин, Георгий Мондзолевский, Нил Фасахов, Юрий Чесноков, Генадий Гайковой, Едуард Либин, Виталий Коваленко, Евгений Яковлев, Юрий Арошидзе, Иван Бугаенков, Виктор Герасимов, Юрий Поярков. Главен треньор — Гиви Ахвледиани.
Чехословакия: Богумил Голиан, Зденек Гумгал, Зденек Малъй, Йозеф Мусил, Яромир Палдус, Карел Паулус, Вилем Шашинка, Вацлав Шмидл, Йозеф Шорм, Йозеф Столаржик, Ладислав Томан, Юлиус Веселко. Главен треньор — Йозеф Козак.
Румъния: Габриел Черебетиу, Георге Корбяну, Едуард Дерзеи, Аурел Дреган, Георге Фиерару, Кайус Микулеску, Себастиян Михайлеску, Хорациу Николау, Петре Пеуною, Василе Павел, Щефан Роман, Марцел Русеску. Главен треньор — Николае Сотир.
България: Димитър Захариев, Симеон Сръндев, Илия Асенов, Васил Симов, Георги Константинов, Hикола Лечев, Славчо Жотев, Петко Панталеев, Иван Кочев, Кирил Аначков, Марин Маринов, Петър Кръчмаров. Главен треньор — Коста Шопов.
Българска федерация по шахмат

Българска федерация по шахмат (съкратено БФШ) е обществена организация, изградена от шахматните клубове в България.
Ръководи и координира спорта шахмат на национално ниво и представянето на клубовете пред държавата и международните организации. Приемник е на основания официално през 1931 г. Български шахматен съюз. Има постоянно седалище в София.
Организира национални индивидуални и отборни първенства при мъжете, жените, момчетата и момичетата от различните възрастови групи, представя българския шахмат пред международни организации като ФИДЕ и Европейския шахматен съюз (до 2016 г.), сформира националните отбори по шахмат, подбира и подготвя съдиите.
Управлява се от Управителен съвет, начело с избран президент. Тази длъжност до май 2017 г. се изпълнява от Силвио Данаилов, а след това от Иван Генов – бивш директор на АЕЦ „Козлодуй“, депутат от БСП и съпредседател на новоучредената „Българска федерация по шахмат 1928“. БФШ има Контролен и Експертен съвет и 13 комисии. До 2016 г. е член на Европейският шахматен съюз (ЕШС) и ФИДЕ.
От лятото на 2017 г. Българската федерация по шахмат 1928 формално управлява шаха в България, а от 2018 г. го представлява и официално в международен план като пълноправен член на ФИДЕ.
Министерството на младежта и спорта (ММС) не подновява лиценза на БФШ, управлявана от Силвио Данаилов и през 2018 г. завежда дело срещу нея за неправомерно изразходвани поне 684 540 лева. С решение от 4 януари 2019 г. Софийският градски съд (СГС) като първа инстанция по делото осъжда Българската федерация по шахмат да възстанови на ММС сумата от 395 468 лв., предоставени за организирането и провеждането на Европейско индивидуално първенство за жени в Пловдив през 2014 г., както и 289 072 лв., предоставени за организирането и провеждането на Европейски индивидуални купи по шахмат за мъже и жени в Албена/Златни пясъци през 2014 г. Нередностите са установени от проверка на Агенцията за държавна финансова инспекция (АДФИ) и Инспектората на ММС. Незаконното разходване на пари от БФШ в периода 2011 – 2014 г. е в размер на над 2 млн. лв. Това е причина за отказано подновяването на лиценза на федерацията.
Българи в световната шахматна ранглиста

Страницата съдържа списък с най-високите места, достигнати от български шахматисти в световната шахматна ранглиста. Водещата организация в спорта шахмат е Световната шахматна федерация (ФИДЕ). От 1971 г. насам ФИДЕ публикува ранглистата си с най-добрите шахматисти в света според техния рейтинг ЕЛО. Предварителни ранглисти за периода 1967 – 1971 г. са достъпни в базата данни на OlimpBase.
Най-успешният български шахматист в историята е Веселин Топалов, който е бил номер 1 в ранглистата на ФИДЕ за общо 27 седмици между април 2006 и декември 2009 г.
Маргарита Войска

Маргарита Боянова Войска е българска шахматистка, международен майстор от 1985 г. и гросмайстор за жени от 1985 г.
Възпитаничка е на шахматната школа на Славия, където тренира под ръководството на Живко Кайкамджозов и Емил Карастойчев. Тя е републиканска шампионка за девойки през 1979 и 1980 г. Състезава се дълги години в отбора на Славия.
Маргарита Войска е шампионка на България по шахмат рекордните 11 пъти: 1982, 1983, 1984, 1998, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2009 и 2010 г. Европейска шампионка по класически шахмат на 13-ото Европейско индивидуално първенство за сеньори в Пловдив през 2013 г. В международните отборни състезания се е състезавала само за националния отбор на България и е играла на всички дъски. От 1980 до 2016 г. тя участва на 19 шахматни олимпиади, където изиграва 199 партии (80 победи, 78 равенства и 41 загуби – резултатност 59,8 %). Тези нейни постижения също са рекорди в българския шахмат. Част е от отбора на България, спечелил сребърни медали през 1984 г. в Солун.
Член е на управителния съвет на Българската федерация по шахмат. От 2016 г. е треньор на Световната шахматна федерация, а от 2020 – лицензиран съдия на ФИДЕ.
Най-високото ѝ място в отборното класиране е второ (1984), а в индивидуалното – пето (1984, 2012). Най-добри резултати постига през 2012 г. – 83,3 %, 2008 г. – 80 % и 2014 г. – 78,6 %.
Босна (шахматен турнир)

Шахматният турнир в Сараево се провежда от 1957 г. с изключение на годините 1959, 1973 – 75, 1977, 1989 – 1997. Известен е под името „Босна“.
Първото издание на турнира се провежда от 8 до 25 септември 1957 г.
Шахматен турнир

Шахматният турнир е поредица от шахматни игри, в които шахматисти се състезават, за да определят победителя или отбора. След първия международен шахматен турнир в Лондон през 1851 г. шахматните турнири се превърнаха в стандартна форма на шахматно състезание сред силни играчи.
Днес едни от най-известните индивидуални състезания по шах са турнирите във Вайк ан Зее и Сейнт Луис. Най-представителният отборен турнир е шахматната олимпиада, в която състезателите представляват своите страни, както на олимпийските игри. В началото на 50-те години на турнирите започват да се появяват шахматни компютри.
Повечето турнири по шах се организират и ръководят от правилата на Световната федерация по шах (ФИДЕ), която предоставя насоки и регулира турнирите. Турнирите по шах се играят предимно по кръгова система, швейцарска система или олимпийска система. Използват се също директно елиминиране (нокаут-система) и схевенингенска система. Провеждат се по различни видове шах: класически, ускорен, блиц, армагедонски, кореспондетски. Разделят се на 23 категории според силата на играчите.
IBM (шахматен турнир)

Ай Би Ем (на англ. IBM) е шахматен турнир, провеждан в Амстердам, Нидерландия в периода 1961 – 1981 г. Основен спонсор на турнира е компанията „Ай Би Ем“.
През първите 2 години участниците са 12 на брой. През 1963 г. в турнира участие взима Лайош Портиш, което веднага оказва положителна светлина на съревнованието. Шахматното събитие се превръща в известен международен турнир, с голям брой участници. Следват най-успешните години на холандския турнир, чийто апогей са 70-те. Тогава участие взимат световни величия като Спаски, Полугаевски, Смислов, Петросян и др. През 1981 г. се състои последното състезание от веригата, което е спечелено от холандския шахматист Ян Тиман. След това турнира преустановява съществуването си, поради прекратено финансиране от световния концерн Ай Би Ем.
Дебют (табла)

Дебютът в таблата, подобно на шахмата, представлява съвкупността от откриващите играта ходове. Началните ходове са предмет на проучване на теорията на дебюта в таблата. Тази теория не е проучена толкова подробно, колкото шахматната, която, в контраст, е разгледана детайлно. Причината за това е, че в таблата има 21 възможни изхода, правейки „разгъването“ на дървото на възможните позиции далеч по-бързо и лесно в сравнение с шахмата.
С течение на времето е постигнат консенсус между играчите на табла по отношение на предпочитаните ходове при откриване на играта. С появата на невронните мрежи, мненията по отношение на темата кои са най-добрите откриващи ходове са се променили в неочаквана насока.
Таблицата по-долу, съдържаща данни от компютърно генериран ролаут, обобщава най-предпочитаните ходове при всички възможни ситуации (петнадесет). Няма откриващи ходове, състоящи се от чифтове, тъй като при началото на играта всеки играч хвърля един зар. Пръв мести този, чийто зар показва по-голямо число. Ако заровете и на двамата играчи показват едно и също число, те са принудени да хвърлят отново. При случаи, където не са представени предпочитани ходове, но два или повече алтернативни такива, последните изглеждат равносилни спрямо статистическата несигурност и не може да се каже със сигурност кой е по-добрият ход.
Ходовете са записани чрез стандартния метод за отбелязване на ходове в таблата. Например, 8/5 означава преместване на пул от осма на пета позиция.
Изводът, който може да се извлече от данните в таблицата е следният: като изключим случаите, при които играчът прави капии, както и местения от вида на 24/13 (наричано „скок на любовника“), успешната игра се характеризира с разделянето на пуловете от капията на позиция 24 и преместване на пулове от позиция 13.
Горните ходове, произлезли от компютърен анализ, демонстрират, че редица начални ходове, които са били често играни в миналото, сега са считани за ирационални. Пример за това е ходът 5-2: 13/11 13/8. Въпреки че не е лош ход, по-предпочитаният избор е 24/22 13/8. В други случаи, резултати на компютърни анализи показват алтернативни стратегии, които не са били обект на внимание в миналото; ходът 6-4: 8/2 6/2 бил посрещан с пренебрежение от експерти, но резултатите показват, че този ход е толкова ефективен, колкото 24/14 и 24/18 13/9.
Дан Харингтън

Дан Харингтън (на английски: Dan Harrington) е професионален покер играч от САЩ.
Роден на 6 декември 1945 г. в Кеймбридж, щата Масачузетс, САЩ. Притежава 2 гривни от Световните серии по покер (WSOP), едната от които е от победа в Основния турнир през 1995 г. Натрупаното му състояние от турнирните печалби възлиза на над 6 млн. долара. Сам измисля прозвището си 'Action Dan' (Активният Дан), въпреки че е известен като предпазлив и консервативен играч.
Освен в покера, Дан Харингтън става световен шампион по табла през 1981 г., както и виден шахматен майстор.
Работил е като юрист, търгувал е с акции и недвижими имоти, притежава финансова компания.
Започва да участва в сериозни покер турнири от 1986 г., като още на следващата година завършва на 6-о място в Основното събитие в Световните покер серии (World Series of Poker).
1995 г. е изключително печеливша за играча. Тогава спечелва 2 турнира в Световните покер серии, в това число и Основното събитие (Main Event) в WSOP, и взема $1 000 000.
През 2003 г. заема 3-то място на финалната маса в Основното събитие на Сетовните покер серии и взима $650 000, а през 2004 г. става 4-ти, добавяйки още $1 500 000 към печалбата си. Така Харингтън е 4 пъти сред победителите на финалната маса на Основното събитие за покер играчи.
През 2007 г. Дан Харингтън става първи в Световния покер турнир „Легендите в покера“ (WPT Legends of Poker), което му носи $1 634 865. В света има само 5 играчи, успели да спечелят както Основното събитие в Световните покер серии (Main Event WSOP), така и Световния покер тур (WPT).
На 19 октомври 2010 официално се обявява включването на Дан Харингтън в Залата на покер славата (Poker Hall of Fame). Церемонията се извършва на 8 ноември 2010 г. в Лас Вегас.
Дан Харингтън е написал 3 много популярни книги за турнирния покер, 2 за кеш игрите без лимити и 1 за онлайн кеш игри без лимити. Книгите му „Harrington on Cash Games“ и „Harrington on Hold'em“ се считат за едни от най-добрите пособия по покер. В „Harrington on Hold'em“, във втория том „Endgame“ се говори за така наречената Зонова система на турнирите, в която покер турнирът се разделя на 5 отделни зони според размера на стака, сравнен с блайндовете. Всяка зона се намира в пряка връзка с играта и стратегията се променя в зависимост от това в коя зона се намира играчът.
Испанска партия

Испанската партия е шахматен дебют, характеризиран с ходовете:
На много езици „испанската партия“ се нарича „дебют на Руй Лопес“, наречен на испанския епископ и шахматист, анализирал този шахматен дебют.
На най-основно ниво, третият ход на Белия напада черния кон, който защитава пешката на e5 от нападение от коня на f3. Очевидната заплаха на Белия да спечели черната пешка с 4.Bxc6 dxc6 5.Nxe5 е илюзорна – Черният може да играе 5...Qd4, заплашвайки коня и бялата пешка на е4. 3.Bb5 е добър ход за Белия, но тъй като третия ход на Белия не носи никаква непосредствена заплаха, Черният може да отвърне по най-различни начини.
Союз 9

„Союз 9“ е съветски пилотиран космически кораб.
Полетът слага началото на разработването в космоса на средства, необходими за продължителни полети без създаване на борда на изкуствена гравитация. Полетът е с продължителност над 17 денонощия – към този момент абсолютен рекорд за престой в космоса. Рекордът за продължителност на автономен полет (без скачване с орбитална станция) не е подобрен и до днес. Максималната продъжителност на полет на совалка по програмата Спейс Шатъл (STS-80) е с 66 минути по-малка. Програмата на полета е изпълнена напълно.
След завръщането си на Земята и двамата космонавта изпитват значителни трудности със свикването към земната гравитация. Около шест денонощия след завръщането са в болница под наблюдението на лекари. Впоследствие се възстановяват напълно. На база този опит се разработват методики, осигуряващи физиологическо натоварване на организма по време на полета за запазване здравето на екипажа. Така стават възможни съвременните дълговременни експедиции на орбиталните станции.
По време на полета е изиграна шахматна партия Космос – Земя (от страна на Земята – Н. Каманин и В. Горбатко).
Петър Романовски

Петър Романовски (на руски: Пётр Арсениевич Романовский) е руски шахматист, международен майстор (1950). Той е също международен съдия и шахматен автор.
Романовски е двукратен шампион на Съветския съюз. Първата си титла завоюва на първенството, проведено в Петроград през 1923 г. През 1927 г. поделя титлата с Федор Богатирчук. На първенствата на страната през 1920 и 1924 г. завършва на втора позиция.
През 1935 г. е обявен за майстор на спорта на СССР.
Романовски има сериозен принос в изследването на мителшпила. Преди смъртта си публика две книги, посветени на тази тема. Те са приети на по-късен етап за класика в литературата, посветена на средния етап в развитието на шахматната партия.
Посочената година на публикуване е тази, през която книгите са издадени за първи път на съветския книжен пазар. Няма данни, някоя от тези книги да е била преведена и издадена в България.
Междузонален турнир по шахмат 1958

Четвъртият междузонален турнир по шахмат се състои в Порторож, Словения от 4 август до 12 септември 1958 г.
Всичките 21 участници се класират за него чрез системата на зоналните турнири. Поради отказа на Самуел Решевски 2-рото място от зона САЩ заема следващият в класацията Джеймс Шъруин.
Шахматистите, заели първите 6 места от настоящия турнир, се класират за „Турнира на претендентите“ за световната титла.
В турнира участва и българският шахматист Олег Нейкирх, който заема 15-о място.
Междузонален турнир по шахмат 1973 (Ленинград)

Междузоналният турнир по шахмат 1973 се провежда от 2 юни до 28 юни в Ленинград.
Това е един от двата междузонални турнира, състояли се през 1973 г. Другият турнир се провежда в бразилския град Петрополис.
Започвайки от деветия, турнирите, вместо един, стават два, като се провеждат в различни градове. В двата турнира участват по 18 шахматисти. За Турнира на претендентите през 1974 се класират по трима участника от двата междузонални турнира.
В Ленинград участва и българският гросмайстор Иван Радулов, който заема 12-о място.
Иван Радулов (шахматист)

Иван Георгиев Радулов е български шахматист, гросмайстор и републикански шампион, неколкократен участник в шахматни олимпиади с отбора на България. През 1973 г. достига 47-о място в света по ЕЛО рейтинг.
Радулов става международен майстор през 1968 г. и гросмайстор през 1972 г. 70-те години са най-успешните в кариерата му: републикански шампион през 1971, 1974, 1977 и 1980, печели международни турнири в Торемолинос – 1971, Хелзинки – 1972, Монтиля – 1974 (пред Любомир Кавалек, Хелмут Пфлегер, Мигел Кинтерос, Флорин Георгиу и Улф Андерсон), Баймок 1975 и отново Монтиля 1975 (дели първо място с Лев Полугаевски).
Участва и в Междузоналния турнир в Ленинград през 1973 г. Класира се 12-и от 18 участника.
Състезава се осем пъти (от 1968 до 1986 г.) с отбора на България на шахматни олимпиади, като завоюва още при първото си участие индивидуален и отборен бронзов медал.
Радулов, освен шахматист е и строителен инженер – измежду проектите му е и участие в изграждането на Централна железопътна гара София. С жена си Елеонора имат две деца и четири внука: Виктория, Иван, още един Иван и Юлиян.
Евгений Бареев

Евгений Бареев (на руски: Евгений Ильгизович Бареев) е руски шахматист, международен гросмайстор от 1989 г. Най-високият ЕЛО коефициент постигнат от него е 2739 (октомври 2003). Тогава заема 4-то място, в топ 100 на най-добрите шахматисти в света, в анкетата на ФИДЕ.
Световен шампион е за юноши до 16 г. за 1982 г. Първенец е на СССР през 1990 г. заедно с шахматистите Белявски, Юдасин и Въжманавин.
Взима участия в редица престижни турнири, на които постига високи резултати. През 1994 г. участва на международен турнир проведен в Тилбург и заема второ място. Благодарение на високите резултати постигнати от него в периода 1987 – 1994 г., е поканен на силния шахматен турнир във Вайк ан Зее, като заема второ място в крайното класиране. През 1999 г. заема второ място в Сараево зад Гари Каспаров. През 2001 г. е втори в Кан. През 2006 г. участието му в турнира „Мемориал Хосе Раул Капабланка“, който се провежда в Хавана, му донася второ място.
През 2005 г. Бареев участва в турнира за Световната купа по шахмат. На него руският шахматист заема пето място, като пред него са само Аронян, Пономарьов, Бакро и Грисчук. Това класиране му дава право, да участва на турнира на кандидатите, проведен през 2007 г. На този турнир Бареев побеждава в първия кръг Юдит Полгар, но във втория губи от унгареца Петер Леко.
Бареев е сред малкото шахматисти, които са играли партии срещу изкуствения интелект. През януари 2003 г. той играе срещу компютърната програма HIARCS в холандския град Маастрихт. Изиграват се четири партии, като крайният резултат е 2:2. Всички партии завършват с реми.
Този списък е непълен. Съдържа партии, поместени на сайта chessgames.com.
Веселин Георгиев (шахматист)

Веселин Йорданов Георгиев е български шахматист, международен майстор, трикратен световен шампион за хора с увреден слух на първенствата организирани от Международния комитет за тих шах. Най-висок ЕЛО рейтинг на ФИДЕ има през 2013 г. – 2375. Състезател на Шахматен клуб „ЦСКА“ и на ШК „София“.
България е единствената страна в света, която е имала световни шампиони едновременно за мъже, жени, ветерани и хора с увреден слух.
През 2012 г. рекорден брой участници – 162 шахматисти и 80 делегации от 27 различни страни вземат участие в 15-ия Световен индивидуален шахматен фестивал за хора със силно и частично увреден слух и глухо-слепи.
Веселин Георгиев има редица престижни класирания в турнири и първенства за хора с увреден слух:
Нешо Мустакерски (шахматист)

Нешо Мустакерски е български шахматист, двукратен световен шампион на Международния комитет за тих шах (МКТШ), гросмайстор на МКТШ от 1970 г. (международен майстор от 1965 г.), майстор на спорта от 1972 г.
Роден през 1935 г. в София. Отрано остава без слух, но това не му пречи да се развива и усъвършенства като пълноценен гражданин. Започва да се занимава с шахмат, изучава шахматната теория, участва в състезания.
Участва в представителния национален тим на България в първенства и шампионати организирани от Международния комитет за тих шах за хора с увреден слух.
След 1966 г. е привлечен в първия състав на „Левски Спартак“ и участва с успех в републиканските отборни първенства.
През 1976 г. е награден с медал „За спортна слава“ от ЦС на БСФС, с което става първият глух спортист носител на този награда.
Борис Гулко

Борис Гулко (на немски: Boris Franzewitsch Gulko) е американски шахматист, международен гросмайстор от 1976 г. Към април 2008 г. има ЕЛО коефициент 2559. Женен е за шахматистката Анна Ахшарумова.
Гулко става международен майстор през 1975 г. Две години по-късно става шампион на Съветския съюз, заедно с Йосиф Дорфман. Скоро след това прави опит да напусне страната със семийството си, но безуспешно. Успява да го постигне през 1986 г. Емигрира в САЩ и започва да се състезава за тази страна. През 1994 и 1999 спечелва шампионата на Съединените щати. Това постижение го превръща в единствения шахматист двукратен шампион от двете първенства – съветското и американското.
Гулко е един от малкото шахматисти, които имат положителна статистика с Гари Каспаров. Двамата изиграват осем партии помежду си, като Гулко спечелва три и постига реми в други четири.
Гулко записва десет участия на шахматна олимпиада. В тях той изиграва 80 партии, постигайки 21 победи и 46 равенства. Средната му успеваемост е 55 процента. На този шахматен форум се изправя и постига следните резултати срещу български шахматисти - Никола Пъдевски (1978, загуба), Веселин Топалов (1994, реми) и Атанас Колев (1998, победа). Има спечелени четири отборни медала - три сребърни и бронзов.
Участва на три световни отборни първенства. Изиграва общо 16 партии, постигайки от тях 3 победи и 12 ремита. Успеваемостта му е 56,3 процента. Носител на бронзов индивидуален медал от първенството през 1993 г.
Международен комитет за тих шах

Международният комитет за тих шах (International Chess Committee of the Deaf, ICCD), съкратено МКТШ, е международна организация, провеждаща първенства по шахмат за хора с увреден слух. В него членуват 35 държави.
МКТШ е основан на 14 август 1949 г. в Копенхаген (Дания). Седалището на организацията е Киев, Украйна. Признат е от Световната шахматна федерация (ФИДЕ) и Международния олимпийски комитет (МОК).
На 31-вия конгрес на комитета през 2012 г. се приема осъвременяваща промяна в наименованието от Международен комитет за тих шах (International Committee for Silent Chess, ICSC) на Международен шахматен комитет за глухи (Internationl Chess Committee of the Deaf, ICCD).
Комитетът публикува периодичното списание „Mitteilungsblatt“ на всеки 4 месеца.
Международният комитет за тих шах провежда следните първенства:
Победителите в отделните световни първенства получават званието международен майстор на ФИДЕ.
Допускат се играчи със загуба на слуха 55 dB на 500, 1000 и 2000 Hz.
Световното първенство (известно още като олимпиада) по шахмат за глухи се състои от 7 основни (общо 10) турнира:
И още:
Списък на световните шампиони в историята на Международния комитет за тих шах:
Участия на българските шахматисти с увреден слух в шампионати на МКТШ и тяхното представяне:
В летописа на шахматната история СГБ има трима шампиони в Олимпиадите на МКТШ – Емил Лулчев, Нешо Мустакерски и Веселин Георгиев.
Peicho Peev

Peicho Peev (Bulgarian: Пейчо Пеев; 2 April 1940 – 15 September 2007) was a Bulgarian chess International Master (1973). Bulgarian Chess Championship winner (1968) and Chess Olympiad team bronze medal winner (1968).
In the 1960s and 1970s Peev was one of the leading Bulgarian chess players. He won the Bulgarian Chess Championship in 1968, and won the silver medal in this tournament in the 1971. Peev was winner of many international chess tournament awards. In 1973, he was awarded the FIDE International Master (IM) title.
Peev played for Bulgaria in the Chess Olympiads:
Peev played for Bulgaria in the European Team Chess Championship:
Peev played for Bulgaria in the World Student Team Chess Championship:
Peev played for Bulgaria in the Men's Chess Balkaniads:
For many years Peev worked as a chess coach for children and young people in the native Plovdiv chess club ШК Локомотив.
Beloslava Krasteva

Beloslava Krasteva (Bulgarian: Белослава Кръстева; born 2004) is a Bulgarian chess player who holds the titles of FIDE Master (FM, 2019) and Woman Grandmaster (WGM, 2023). She won the Bulgarian Women's Chess Championship (2020).
In 2019 Beloslava Krasteva won the Bulgarian Girls Chess Championships in the Under 16 age group. She represented Bulgaria in both the European Youth Chess Championships and the World Youth Chess Championships.
In 2019 Beloslava Krasteva ranked 3rd in Bulgarian Women's Chess Championship. A year later in Sofia, she won this tournament, with 7 points out of 9 rounds.
Beloslava Krasteva played for Bulgaria in the Women's Chess Olympiad:
In 2019, she was awarded the FIDE Master (FM) title.