davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
لاؤس

لاؤس (/ˈlɑːoʊs/ ⓘ)، باضابطہ طور پر لاؤ پیپلز ڈیموکریٹک ریپبلک (Lao PDR یا LPDR)، جنوبی مشرقی ایشیا میں واقع ایک زمین بند ملک ہے۔ اس کی سرحدیں شمال مغرب میں برما اور چین سے، جنوب میں کمبوڈیا، مشرق میں ویت نام اور مغرب میں تھائی لینڈ سے ملتی ہیں۔ اس کا رقبہ 236,800 مربع کلومیٹر (91,400 مربع میل) ہے اور آبادی 7,749,595 (2022 کا تخمینہ) ہے۔ اس کا دار الحکومت اور سب سے بڑا شہر وینٹین ہے۔ اس کی کرنسی کا نام کپ (₭) ہے۔
موجودہ لاؤس اپنی تاریخی اور ثقافتی شناخت لین زانگ سے کرتا ہے، جو تیرھویں صدی سے اٹھارھویں صدی تک جنوب مشرقی ایشیا کی سب سے بڑی سلطنتوں میں سے ایک کے طور پر موجود تھا۔ جنوب مشرقی ایشیا میں اپنے مرکزی جغرافیائی محل وقوع کی وجہ سے، سلطنت زمینی تجارت کا مرکز بن گئی اور معاشی اور ثقافتی طور پر امیر بن گئی۔ اندرونی کشمکش کے ایک عرصے کے بعد، لین زانگ تین الگ الگ سلطنتوں میں بٹ گیا: لوانگ فرابنگ، ویینٹیانے اور چمپاسک۔ سنہ 1893ء میں، تینوں مملکتیں ایک فرانسیسی پروکٹوریٹ، جو اب لاؤس کے نام سے جانا جاتا ہے، کے تحت آگئیں اور اس کی تشکیل کے لیے متحد ہو گئیں۔ دوسری جنگ عظیم کے دوران اس پر جاپان نے قبضہ کر لیا تھا اور مختصر طور پر سنہ 1945ء میں ایک جاپانی کٹھ پتلی ریاست کے طور پر آزادی حاصل کی۔ لیکن فرانس نے اسے دوبارہ نوآبادیات بنا دیا، یہاں تک کہ اس نے سنہ 1949ء میں خود مختاری حاصل کر لی۔ لاؤس سنہ 1953ء میں، ایک بادشاہ، سیساوانگ وونگ کے تحت، لاؤس کی بادشاہت کے طور پر آزاد ہوا۔ سنہ 1959ء میں ایک خانہ جنگی شروع ہوئی، جس میں کمیونسٹ پاتھیٹ لاؤ کو شمالی ویتنام اور سوویت یونین کی حمایت حاصل تھی جبکہ رائل لاؤ کی مسلح افواج کو ریاستہائے متحدہ کی حمایت حاصل تھی۔ سنہ 1975ء میں ویت نام کی جنگ کے خاتمے کے بعد، لاؤ پیپلز ریولوشنری پارٹی اقتدار میں آئی، جس نے خانہ جنگی اور بادشاہت کا خاتمہ کیا۔ لاؤس سنہ 1991ء تک سوویت یونین کی فوجی اور اقتصادی امداد پر انحصار کرتا تھا۔
لاؤس، اقوام متحدہ، ایشیا پیسفک تجارتی معاہدے، آسیان، مشرقی ایشیا سمٹ اور فرانسیسی زبان بولنے والے ممالک کی تنظیم کا رکن ہے۔ لاؤس نے سنہ 1997ء میں ورلڈ ٹریڈ آرگنائزیشن کی رکنیت کے لیے درخواست دی تھی۔ 2 فروری 2013ء کو اسے مکمل رکنیت دی گئی۔ یہ ایک جماعتی سوشلسٹ جمہوریہ ہے، جو مارکسزم۔لینن ازم کی پر یقین رکھتی ہے اور لاؤ پیپلز ریوولیوشنری پارٹی کے زیر انتظام ہے۔ تھونگ لونگ سسولتھ ملک کے صدر اور لاؤ پیپلز ریوولیوشنری پارٹی کے جنرل سیکرٹری ہیں۔ بون تھونگ چتمانی پنی یاتھوٹو نائب صدر ہیں اور سونیکسے سیفاندون لاؤس کے وزیر اعظم ہیں۔ تشدد، شہری آزادیوں پر پابندیاں اور اقلیتوں پر ظلم و ستم جیسی بار بار کی جانے والی زیادتیوں کا حوالہ دیتے ہوئے ملک کا انسانی حقوق کا ریکارڈ ناقص ہے۔ سیاسی اور ثقافتی طور پر غالب لاؤ لوگ آبادی کا 53.2 فیصد ہیں، جو زیادہ تر نشیبی علاقوں میں رہتے ہیں۔ مون-کھمر گروپ، ہامونگ اور دیگر مقامی پہاڑی قبائل وادیوں اور پہاڑوں میں رہتے ہیں۔ ترقی کے لیے لاؤس کی حکمت عملی دریاؤں سے بجلی پیدا کرنے اور اپنے پڑوسیوں، یعنی تھائی لینڈ، چین اور ویتنام کو بجلی فروخت کرنے کے ساتھ ساتھ "زمین سے منسلک" ملک بننے کے لیے اس کی پہل پر مبنی ہے، جس کا ثبوت چار نئے ریلوے ٹریک کی تعمیر ہے۔ ورلڈ بینک نے لاؤس کو جنوب مشرقی ایشیا اور بحرالکاہل کی تیز ترین ترقی کرنے والی معیشتوں میں سے ایک کہا ہے جس کی سالانہ جی ڈی پی نمو سنہ 2009ء سے اوسطاً 7.4 فیصد ہے۔
لاؤس کی اکثریت بدھ مت کو اپنا چکی ہے۔ تاہم آبادی کا ایک مختصر حصہ حلقہ بگوش اسلام ہے۔
Naroda

Naroda is a fast-growing area in Ahmedabad, northeast of central Ahmedabad in the Indian state of Gujarat.
It is 8 km from Ahmedabad International Airport on the SP Ring Road, Naroda is situated on the emerging Gandhinagar-Ahmedabad-Vadodara (GAV) corridor.
Naroda is near the intersection of National Highway No. 8 and National Highway 59. It is near Bapunagar. Kalupur and Krishnanagar, the geographic center of Ahmedabad, are 5 km away. The Sardar Patel ring road crosses in front of Naroda.
Naroda has two parts: Juna Naroda (Old Naroda) and Nava Naroda (New Naroda). At the center of Naroda (called Naroda Gam or Naroda Bazaar) are an old fountain and a newly developed park.
Naroda is predominantly populated by Hindus and Jains. Most of the residents are Gujaratis. A substantial amount of Sindhis also live there.
Naroda has flourished due to its proximity to SVPI (Sardar Vallabh bhai Patel International Airport) Airport and the Ahmedabad Railway Station.
The Naroda GIDC industrial park hosts national and multinational corporations such as Reliance Industries Ltd,Siemens Energy ,PepsiCo, Ingersoll-Rand, Dresser Industries, Lubi Elcectronics, Lubi Pumps, Harshtaiana, Laxmi Engineers Arvind Mills, Umiya Textile and Nirman Textile. Pharmaceutical companies include Dishman, Tuton, Westcoast and Maccure. India's snack food manufacturer Havmor Ice Cream Ltd, Samrat Namkin is located there.
Several major township projects are emerging along the Ahmedabad Vadodara Expressway centered on Naroda. In the 2008 Vibrant Gujarat summit, 24 projects worth more than Rs 1,000 crore were slated to be developed in and along the Ahmedabad-Vadodara expressway. Projects include hospitals, clubs, educational institutions, NRI residential colonies, a business park and a 120-room hotel.
Naroda railway station is the main railway station of the town. Kalupur Railway Station is approx 8.5 km), Airport (SVP Airport approx 8 km) and Bus Station (Krishnnagar approx 5 km) are within 10 kilometers of Naroda.
A government commerce college operates there. Among the many schools are an international school and preschools.
Naroda has a hot semi arid climate (BSh), narrowly missing a tropical savanna climate (Aw).
Naroda features temples such as the Lord Sankar temple (a historical temple of Shri nareshwar mahadev), Ranchodrai, Satyanarayan and Padmavati Mataji's Jain Temple, Hanumanji Mandir, Ayyappa Temple, Gokuliya Hanuman, Ganesh Temple. It also has Mahaprabhuji's Bethak, a famous pilgrim place for Vaishnavites. It is believed that Mahaprabhu stayed there. Swaminarayan Mandir Vasana Sanstha) temple is there.
The Naroda Patiya massacre took place on 28 February 2002 at Naroda during the 2002 Gujarat riots. 97 Muslims were killed by a mob of approximately 5,000 people, organised by the Bajrang Dal, a wing of the Vishva Hindu Parishad, and allegedly supported by the Bharatiya Janata Party which was in power in the Gujarat State Government. The riot lasted over 10 hours, during which the mob looted, stabbed, sexually assaulted, gang-raped and burnt people individually and in groups.
The late business tycoon Dhirubhai Ambani started his first textile mill in Naroda in 1977.
Talala, Gujarat

Talala (Gir) is a town and a taluka in Gir Somnath district in the Indian state of Gujarat. Talala is famous for Asiatic lions and orchards of Kesar mangoes. Earlier Talala (Gir) was part of Junagadh district.
APMC Talala (Gir) was established on 6 June 1987. It started operation in 1991. Construction cost was around 21,984,984 rupees, which includes shops, road, godown, compound wall, office. The Kesar mango auction in APMC started on 29 April 2000.
Vihar Exports is a company based in Surva village of Talala taluka of Gir Somnath in Gujarat. They started working together with local farmers and started a new venture by sending fresh organic products directly from farmers to customers. They also formed a grocery company called Vihar Exports and many Bollywood actors also like it.
Sri Bai ashram is located on the bank of Hiran River. It is a historic temple of Sri Bai.
In Sasan gir The Asiatic Lion hub
Buddhist Stupa, belonging to the era of Kshatrapas (built in the 2nd century), locally known as Vajir Panat No Kotho is in the forest three kilometres from Talala Taluka. It is located on the bank of Sarasvati river. The outer part of the stupa was built around the start of the Common Era using burnt bricks. The inner part is filled with undressed stones.
Polarmuseet

Polarmuseet er et museum i Tromsø som tar vare på og formidler historier knyttet til norsk fangst, arktisk vitenskap og polarekspedisjoner.
Museet ble åpnet den 18. juni 1978, nøyaktig 50 år etter at Roald Amundsen dro ut på sin siste og skjebnesvangre ferd med flybåten Latham. Museet ligger i et av Tromsøs eldste hus fra tidlig 1800-tall, trebygningene som tidligere huset tollvesenets pakkhus og tollboder nær Skansen i Søndre Tollbodgate 11 Tromsø. Bygningene fra 1840-tallet er fredet av Riksantikvaren.
Tromsø etablerte seg som porten til ishavet og Arktis fra ca 1850. Byen ble raskt en sentral base for polarekspedisjoner innen fangst, vitenskap og eventyr/turisme. Polarmuseet formidler historier knyttet til denne delen av Tromsø bys- og Arktis historie.
I 2013 satte CNN opp en liste over verdens 10 beste byer for en vinterferie, der Tromsø var med. CNN skrev: "Det er flere fascinerende museer, bl.a. Polarmuseet som gir et innblikk i tidligere arktiske ekspedisjoner.
MS «Polstjerna»

MS «Polstjerna» er Norges best bevarte selskute. Fartøyet ble bygget på Moens båtbyggeri ved Risør våren 1949 og gikk rett ut på selfangst samme vår. MS «Polstjerna» er nå en del av Polarmuseet, Tromsø Museum - Universitetsmuseet. MS «Polstjerna» har siden 2004 vært utstilt i tørrdokk i et bevaringsbygg like ved Polaria i sørbyen av Tromsø. Bevaringsbygget er tegnet av Per Knudsen Arkitektkontor, som vant en lukket arkitektkonkurranse om anlegget.
Skuta har 33 fangstsesonger i isen og har ført hjem nær 100 000 sel fra Vest- og Østisen. Den er 28,3 m lang, 7 m bred og har en tonnasje på 129 bruttotonn. Masta er 19 m fra vannlinja mens har et dyptgående på 2,5 meter fremme og 4 meter akter.
Nede i tørrdokken, under «isen» rundt MS «Polstjerna» vises utstillingen SNOWHOW. Polarheltenes læremestre: inuitter, samer og ishavsfolk. Utstillingen er tilrettelagt av Polarmuseet, Tromsø Museum - Universitetsmuseet og Norsk Polarinstitutt.
MS «Polstjerna» er åpen for besøk om sommeren fra 15. juni til 15. august.
Fiskeøgler

Fiskeøglene tilhørte Ichthyosauria, en gruppe av utdødde krypdyr. Fiskeøglene var langstrakte og strømlinjeformede og hadde samme kroppsform som de fleste haier og delfiner.
De hadde store øyne og lange, smale kjever tett besatt med spisse tenner. De levde vesentlig av fisk og skallbærende blekkspruter. Hodet var stort i forhold til resten av kroppen, med lang og kraftig kjeve.
Fossiler funnet i skifer viser at de fødte levende unger.
I 1952 og 1971 ble det gjort funn av fiskeøgle (Ichthyosauria) i Ramsafeltet på Andøya. Avtrykk av denne finnes i Polarmuseet på Andenes. Helt fra andre halvdel av 1800-tallet har man gjort en rekke funn av fossiler her.
Mens forhistoriske reptiler som svaneøgler, flygeøgler og dinosaurer levde helt frem til masseutryddelsen for 66 million år siden, ble de siste fiskeøglene utryddet for 90 millioner år siden.
Fluesopper

Fluesopper (Amanita) er en slekt innen familien Amanitaceae, og er spesielt beryktet for å inneholde noen svært giftige sopper. Noen arter betraktes som giftige, men spiselige etter sterk varmebehandling. I Norge anerkjennes det minst 25 kjente arter, mens det i verden anerkjennes over 700.
Et av fellestrekkene til fluesoppene er at alle har hvite sporer og frie skiver. Unge individer er også beskyttet av hvit hud som, ettersom fluesoppen vokser, sprekker opp og ofte blir liggende som hudlapper på hatten. Mange arter har også hud under skivene, og denne huden kan bli hengende som en ring rundt stilken, men det er også mange fluesopper som ikke har ring. Ofte har fluesoppene en tydelig knollformet stilkbasis med en slire, slik at det kan oppfattes som om de vokser opp av en kopp.
Alle fluesoppene danner mykorrhiza med trær.
Fluesoppene står for 95 % av alle dødsfall som skyldes soppforgiftning. Den grønne fluesoppen (Amanita phalloides) står for 50 % av alle dødsfall alene. Sammen med grønn fluesopp er hvit fluesopp de giftigste fluesoppene vi har i Norge. Alvorlig forgiftning av disse vil gi leverskade.
Den velkjente rød fluesopp er også giftig, men med et helt annet giftstoff enn hvit- og grønn fluesopp. Panterfluesopp, rød fluesopp og brun fluesopp gir samme type forgiftning med virkning på nervesystemet. Panterfluesopp kan gi kraftigere symptomer da konsentrasjonen av giftstoffer er høyere. Alvorlig forgiftning av panterfluesopp kan føre til kramper og koma.
Fluesoppene, da spesielt rød fluesopp (Amanita muscaria), er også ofte mye brukt innen gamle sagn og i religion.
Under er en liste med de artene som har blitt gitt norske navn i Artsdatabanken.
Bifrost

Bifrost eller Bivrost er broen mellom gudenes og menneskenes verden i norrøn mytologi. Den ene enden var forankret i himmelberget, et stort fjell i utkanten av Åsgard der Heimdall sitter og skuer ut over verden. Mens den andre enden vandrer fritt rundt i Midgard. Gudene kunne bruke Bifrost som en bro da de skulle fra Åsgard til Midgard. Men broen var magisk, så intet menneske kunne finne den andre enden og komme seg til Gudenes rike.
Bokstavelig betyr navnet den bevrende broen, og uttales egentlig «biv-råst». På moderne norsk sier de fleste likevel «bi-frost». Det er en vanlig forestilling at bifrost er identisk med regnbuen, men noen mener det trolig er nordlyset som er den bevrende broen, på grunn av beskrivelsen hos Snorre, der den nevnes som en bro i tre farger.
Harald T. Andersen

Harald Torbjørn Andersen (født 3. januar 1933, død 11. januar 2023) var en norsk professor i fysiologi og lege.
Han ble cand.real./mag.scient. ved UiO i 1957, dr. philos. samme sted sted i 1963 og cand. med. samme sted i 1974. Han har vært dosent og professor i fysiologi ved Universitetet i Oslo, samt forsker ved flere amerikanske universiteter, bl.a. ved University of Pennsylvania, der han tok Ph.D.-graden. Andersen har også videreutdannet seg i flymedisin og var formann for Norsk Flymedisinsk Forening, og har som lege arbeidet ved Rikshospitalet. Han har også deltatt i ekspedisjoner vedrørende fysiologiske tilpasninger til klima hos isolerte folkegrupper.
Andersen var medlem av New York Academy of Science. Han er tildelt H.M. Kongens gullmedalje i medisin.
Operasjon Polar Bear VI

Operasjon Polar Bear VI var en antisabotasjeplan som ble lagt for norske havner i siste fase av andre verdenskrig.
I den siste fasen av andre verdenskrig begynte tyskerne å trekke seg tilbake. En del av prosessen var bruk av den brente jords taktikk for å hindre de fremrykkende styrker. Dette ble observert av de allierte i Frankrike der ødeleggelsen gikk spesielt ut over havnene, som allerede i 1943 var forberedt for destruering. De allierte i London kjente til at lignende planer ville bli igangsatt i Norge ved en eventuell invasjon. Dersom tyskerne ikke overgav seg ville fungerende havner lettet et alliert angrep på Norge.
Det ble utarbeidet en antisabotasjeplan, kalt operasjon «Polar Bear», for de viktigste norske havnene. Planene inkluderte tiltak for å forhindre at tyskerne blokkerte havnene ved en eventuell invasjon. Tjue offiserer fra sjøforsvaret ble plukket ut og ble trent for å utføre operasjonen.
Havnene i Østfold fikk kodenavnet «VI East» og omfattet havnene Moss og Fredrikstad. Disse havnene ligger lengst sørøst i Norge og nærmest det nøytrale Sverige. Marinen avgav personell og fenrik Inge Steensland, 21 år gammel fra Stavanger, ble satt på oppdraget. Han samarbeidet med Milorg/Distrikt 11 som støttet operasjonen.
Med støtte fra Milorg planla og kapret marinen elleve slepebåter i Fredrikstad og et bergingsskip i Moss. Båtene ble ført til Strömstad uten at et eneste skudd ble avfyrt.
Den 19. april ble dampskipene «Activ» og «Denofa 3» kapret i Fredrikstad.
Stig Egede-Nissen

Stig Egede-Nissen (født 11. desember 1907, død 4. oktober 1988) var en norsk skuespiller og sjøoffiser.
Han avbrøt sine studier i medisin og studerte ved NTH frem til 1935, før han studerte teaterkunst ved Carnegie Institute of Technology i Pittsburgh 1935-38. Tilbake i Trondheim debuterte han ved Trøndelag Teater men flyttet til Oslo der han var ved Carl Johan Teatret 1940-42.
Under krigen ble han arrestert 24. mai 1941, og brakt inn på Møllergata 19 i Oslo. Han ble løslatt etter halvannen måned, 5. juli. I 1942 flyktet han, og kom seg via Sverige til England. Han var i Royal Navy og lærte seg telegrafi før han ble stasjonert på HMS «Wensleydale» i 1944. Som løytnant plukket han opp og dekodet meldinger fra tyskerne. Han tok del i D-dagen i 1944 og var med på Operasjon Polar Bear VI i 1945.
Han var igjen ved Trøndelag Teater 1945-47. Fra 1947 til 1967 var han ved Det Nye Teater, leste ofte for NRK radio og hadde en sesong for Riksteatret. Han avsluttet med frilans ved Det norske teatret, Trøndelag Teater og Nationaltheatret 1967-76. Egede-Nissen var i styre og stell for Norsk Skuespillerforbund.
På 50-tallet begynte han å restaurere fem av 1600-tallsboligene i Damstredet (Oslo), et virke som ble overtatt av hans tretti år yngre kone Unni Gärtner Egede-Nissen (1937–2004).
Han var av slekten Egede-Nissen. Han var sønn av NKP-nestoren Adam Egede-Nissen og Goggi Egede-Nissen. Han var bror til skuespillerne Aud Richter, Gerd Grieg, Ada Kramm, Oscar Egede-Nissen, Lill Egede-Nissen og Gøril Havrevold.
Heimevernets innsatsstyrker

Heimevernets innsatsstyrker er tolv avdelinger i Heimevernet som består av personell som er spesielt selektert og utrustet. Styrken kan hurtig mobiliseres og er en nasjonal ressurs. Det er en innsatsstyrke i hvert Heimevernsdistrikt, og styrken utgjør til sammen om lag 3000 soldater.
Styrken har høy prioritet på treningsressurser og materiell og skal være klare til å løse oppdrag innen 24 timer. Mannskaper og befal er frivillige og tjenestegjør inntil 30 dager i året i henhold til kontrakt og faste lønnsbetingelser med Forsvaret.
I 2005 innså HV staben at det var behov for en omstilling i Heimevernet, da materiell og utstyr var avlegg og gammeldags, og det var ikke midler til å trene hele områdestrukturen. Distriktene HV-04, HV-06, HV-10, HV-13 og HV-15 ble nedlagt og krigsstrukturen ble redusert til 50 000 soldater for å frigjøre midler til å opprette innsatsstyrkene.
I langtidsplanen for forsvarssektoren 2025–2036 er det lagt opp til en økning av antall innsatstyrker til 16, som forventes å være operative mellom 2029 og 2032. Det opprettes en ny innsatsstyrke i Oslo og Akershus heimevernsdistrikt 02, med spesielt fokus på operasjoner i Finnmark. I tillegg opprettes det to innsatsstyrker i henholdsvis Bergenhus heimevernsdistrikt 09 og Trøndelag heimevernsdistrikt 12, samt én i Nord-Hålogaland heimevernsdistrikt 16.
Innsatstropp
Hovedtyngden i styrken er de infanteribaserte innsatstroppene.
Jegertropp
Jegertroppene har oppgaver innen oppklaring, overvåkning og kontroll, observasjon og patruljering.
Skarpskyttertropp
Skarpskyttertroppene fokuserer på styrkebeskyttelse, bekjempelse av fiendtlige styrker samt observasjon og etterretning.
Militærpoliti
MP skal etterforske straffe- og disiplinærsaker, drive trafikktjeneste, ordenstjeneste, redningstjeneste, krigsfangetjeneste og vakt-/sikringstjeneste.
Sanitetstropp
Består av utrykningslag og hjelpeplasslag, og vil unntaksvis operere i troppsforband.
Stabstropp
Troppen har kapasitet til å støtte innsatsstaben med etterretning-, og ops-kapasitet, samt å kunne støtte egen organisasjon med stabs- og logistikk-støtte.
Sambandstropp
Troppen støtter kommandostaben med samband og relélag.
Alle innsatsstyrkene har fått navn etter operasjoner Kompani Linge planla eller gjennomførte under 2. verdenskrig. Navnene er valgt i samråd med Lingeklubben.
Polar Interesseorganisasjon

Polar Interesseorganisasjon (Polar) er en ungdomsorganisasjon med fokus på kreativ databruk. Organisasjonen stammer fra datatreffet Player's Party, PolarBears og Datarussen'2000. Organisasjonen har sete i Vestfold og er arrangør for datatreffet PolarParty. Organisasjonen har rundt 1000 medlemmer. Polar er også knyttet til Hyperion, paraplyorganisasjon for datatreff, rollespill, brettspill, mediainteressen og mye mer. Målet til organisasjonen er å spre kunnskap og engasjere flest mulig av ungdommen i fylket (og ellers i landet).
I 1997 arrangerte en gruppe ungdommer datatreffene Player's Party'97 og Player's Party'97 The Aftershock. Noen av de sentrale bak disse gikk videre til å gå på skole i Tønsberg, og slo sammen arrangørgruppen med gruppen PolarBears og en skoleklasse, med navnet Datarussen'2000 i oktober 1998. Det første arrangementet i felles regi var Polar Party'98, og det skulle følge 7 andre datatreff i samme lokaler i Tønsberg.
Etter mai 2000 var det derimot veldig stille på arrangørfronten, til tross for flere opplivningsforsøk. Grunnene til at dette ikke var så stor suksess var i hovedsak problemer med de aktuelle lokalene.
I 2002 ble det blåst frisk luft inn i arrangørgjengen da flere personer tok til, og Polar Party 9: isbjørnen våkner ble arrangert i Stokkehallen, Stokke kommune.
I 2003 ble Polar Interesseorganisasjon formelt stiftet og registrert i Enhetsregisteret. Polar ble medlem av Hyperion samme år, og deltok på Stiftelsestinget til Hyperion.
I 2015 ble Polar Party flyttet til Slagenhallen i Tønsberg.
Polar Party er et dataparty som arrangeres i høstferien i Vestfold. Polar Party er Vestfolds største og eldste gjenlevende dataparty.
Polar Party har blitt arrangert opp til flere ganger i året siden 1997. I 1997 ble det arrangert to parties, begge i Sandefjord. Fra 1998 til 2000 ble det arrangert 8 parties, alle i Tønsberg. Deretter ble arrangementet flyttet til Stokkehallen i Stokke, hvor det ble arrangert årlig frem til 2014. Året etter ble Slagenhallen i Tønsberg tatt i bruk som nytt lokale og det har vært arrangert her siden.
Polar Party blir arrangert av den frivillige og demokratiske ungdomsorganisasjonen Polar Interesseorganisasjon.
For å få partyet til å gå rundt sysselsettes rundt 100 frivillige personer, herav rundt 15 arrangører. Salen fylles med flere hundre LAN-deltagere og besøkende.
Som dataparty skiller Polar Party seg fra andre dataarrangementer i at det tilbys et mye større spekter av underholdning. Polar Party har et arkadeområde for avslapping og gaming for besøkende, en scene hvor det holdes både konserter, konkurranser og annen underholdning, casting- og livestudio, auditorium med forelesninger og en kantine med godt utvalg av egenprodusert mat.
Mjøstårnet

Mjøstårnet i Brumunddal er offisielt verdens nest høyeste trebygning. Bygget har 18 etasjer og er 85,4 meter høyt. Mjøstårnet ble åpnet i mars 2019 og inneholder hotell, leiligheter, kontorer, restaurant, fellesområder og et svømmeanlegg. Bygget har et kombinert gulvareal på ca. 11.300 kvadratmeter, mens svømmeanlegget i den utvidede førsteetasjen er på ca. 4700 kvadratmeter.
Mjøstårnet er designet av Voll Arkitekter for AB Invest AS. HENT AS var totalentreprenør, mens Moelven Limtre leverte bæresystem i limtre, samt heise- og trappesjakter i KL-tre (massivtre). For å tilfredsstille anbefalte krav til komfort som følge av akselerasjoner på grunn av vind, ble det i de øverste syv etasjene brukt betong i etasjeskillene for å gi bygget ekstra tyngde. Mjøstårnet regnes likevel som et trehus, ettersom hovedbæresystemet for å håndtere vertikale og horisontale laster består av tre.
Verdens høyeste trehus er «Ascent MKE» i Milwaukee, Wisconsin USA, bygget i 2022 med sine 86,56 meter høyde. Det tredje høyeste trehus er det 84 meter høye HoHo Tower i Wien i Østerrike. Dette bygget har en stabiliserende betongkjerne, og er således å regne som et tre-betong hybridbygg etter definisjonen til CTBUH.
Det japanske selskapet Sumitomo Forestry planlegger å bygge en 350 meter høy skyskraper i tre, med 70 etasjer, i Tokyo. Den skal etter planen stå ferdig til selskapets 350-årsjubileum i 2041.
United States Capitol

United States Capitol er USAs føderale capitol og sete for Kongressen. Bygningen ligger i Washington, DC, på toppen av Capitol Hill i den østlige ende av National Mall. Offisielt blir både den østlige og vestlige side av Capitol referert som fasaden. Historisk er det dog den østlige side som opprinnelig ble bygget til mottagelse av gjester og dignitarer. Bygningen bevoktes av U.S. Capitol Police.
Entourage (TV-serie)

Entourage er en amerikansk TV-serie om en ung skuespiller på vei opp i Hollywood og hans barndomsvenner fra Queens i New York: Eric (E), Salvatore (Turtle), hans bror Johnny (Drama) (oversatt: hans «Entourage») i tillegg til den like så fremadstormende agenten og businessmannen Ari Gold. Serien er laget av Doug Ellin. Den baserer seg løst på Mark Wahlbergs opplevelser som kommende filmstjerne.
I Norge er serien vist på Canal+ og TV3.
Entourage kan bli sett på som mennenes svar på Sex og Singelliv, og særlig sesong 3 er blitt framhevet. Serien eller skuespillerne fra den har blant annet blitt nominert til 25 Emmypriser og 14 Golden Globe-priser. Spesielt Jeremy Piven som spiller agenten Ari har utmerket seg med sin tolkning av den utagerende, bannende, kyniske, men like fullt trofaste agenten.
Bladet MANN har i hvert blad en spalte de kaller månedens Ari, der blir et sitat fra hans vanvittige dialoger eller uttalelser trykt. Det mest kjente sitatet fra Ari er «let's hug it out bitch», et sitat Piven selv fant på. Et annet kjent sitat er: «If so much as eyefuck an agent in this building i will deport you naked to the taliban.»
Selv om serien nå (2011) går mot slutten og den begynner å miste seertall (det har blitt erklært at sesong 8 blir den siste) vil nok de fleste fans lenge huske denne serien som et godt innblikk i en filmstjernes verden og businessverden (Ari Gold). Det hadde nok allikevel vært vanskeligere å forholde seg til, eller føle med karakterene hvis det ikke hadde vært for kameratfaktoren, skaperen av serien Doug Ellin selv påpekte: «Entourage virker ettersom det er om mannlig vennskap. Settingen i Hollywood er underholdende, men det egentlig om vennskapet til disse fyrene».
Jeremy Piven uttalte også med klassisk Ari Gold retorikk: «Om det var bare et show om ønsker som ble oppfylt og noen fyrer som driter seg ut ettersom deres beste venn er berømt, ville det ikke ha vært særlig interessant.»
I 2015 kom den amerikansk filmkomedien Entourage som en spin-off fra TV-serien. Filmen ble skrevet og regissert av Doug Ellin.
I de fleste episoder av Entourage, opptrer en eller flere kjente personer, deriblant skuespillere, musikere og idrettsutøvere som seg selv. Selv om i det fleste tilfeller det meste av deres liv er fiksjon. Her følger en liste over slike opptredener.
Darkthrone

Darkthrone er et norsk black metal-band. De kommer opprinnelig fra Kolbotn og ble stiftet i 1987.
Bandet er best kjent som et black metal-band, men har tidligere spilt både death metal og punk/episk metal og laget musikk med doom metal-aktige riff
Darkthrone ble dannet som en blanding av punk og death metal under navnet Black Death i 1986, navnet «Darkthrone» kom i bruk sent i 1987.
I 1990 skrev Darkthrone kontrakt med Peaceville Records, etter å ha gitt ut en rekke demoer på kassett. Og i 1991 ga de ut debutalbumet Soulside Journey. Dette albumet inneholdt flere black metal-elementer, men var i hovedsak et death metal-album med ren produksjon og progressivt, teknisk spill. Senere la Darkthrone om stilen til å bli et rent black metal-band. På denne tiden var death metal veldig populært og black metal-miljøet var et slags anti death metal-miljø, mye på grunn av det sjelløse lydbildet en del death-metal band hadde begynt å tilegne seg. Darkthrone fortsatte i en sjanger som til da kun hadde innspillinger med organisk lydbilde innen black metal.
Bursa

Bursa er en by i det nordvestlige Tyrkia. Historisk er den også kjent som Brusa, på gresk: Προύσσα, Prusa. Det er Tyrkias fjerde største by og er en av de mest industrialiserte byene i landet. Byen inneholder mange mausoleumer fra tidlige osmanske sultaner, da byen var hovedstad i Det osmanske riket frem til Edirne overtok i 1365.
Åtte steder i Bursa og landsbyen Cumalıkızık like ved ble i 2014 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Bursa ligger 90 kilometer sør for Istanbul ved Uludağfjellets fot. Rundt byen er et svært grønt landskap men noen svovelkilder. Kysten av Marmarahavet ist med Gemlikbukten er 20 km unna, og byen Mudanya 32 km unna.
Bursa ble grunnlagt år 202 f.Kr. som Prusa av kong Prusias I av Bithynia etter at han hadde fått byen Cias med omegn av kong Filip V av Makedonia som takk for hjelpen i en krig mot Pergamon. Ved valget av byens plassering skal kongen ha fått råd av den kartagiske hærfører Hannibal.
Prusa ble en populær kurby på grunn av sine jern- og svovelholdige kilder og ble en viktig handelsplass ved det at den var det vestre sluttmålet for Silkeveien.
Prusa ble under kong Nikomedes IV (død 74 e.Kr.) romersk. Byen var senere hovedstad for det bysantinske vestre Anatolia.
I år 1315 inledet Osman I beleiring av byen, som falt for osmanene den 6. april 1326. Bursa var så hovedstad i Det osmanske rike fra 1335 til 1389, da den ble erstattet av Edirne. Bursa fortsatte imidlertid å være en viktig by i riket og her er flere sultaners graver og flere store moskéer.
I Tyrkia har skyggespill med Karagöz og Hacivat i hovedrollene vært populært siden 1400-tallet. Denne formen for skyggespill stammer fra Bursa, og byen har et eget museum for skyggespillet, Karagöz-museet. Denne skyggespilltradisjonen ble i 2009 inkludert i UNESCOs liste over "verdens kultur-og naturvernområder" (Verdensarven) som tyrkisk kulturarv.
Årets verk

Årets verk var en musikkpris som ble innstiftet av TONO og utdelt av NOPA. Prisen ble første gang delt ut i 1965 og ble deretter utdelt årlig fram til og med 1996. Antall priser som ble delt ut hvert år varierte. Fram til 1986 ble det kun delt ut priser innen musikk, men fra og med 1987 ble det også delt ut priser innen tekst. En pris som også hadde navnet Årets verk, ble i de samme årene delt ut av Norsk Komponistforening til et verk innen samtidsmusikken. Fra og med 1998 ble Årets verk erstattet av opphavsmannsprisen Edvard-prisen som er samarbeid mellom Norsk Komponistforening, NOPA og TONO. I 2008 startet NOPA utdeling av NOPAs tekst- og musikkpris som var en videreføring av Årets verk.
Paul Brill

Paul Brill (eller Bril; født 1554 i Antwerpen i De habsburgske Nederlandene, død 7. oktober 1626 i Roma) var som sin bror Mattheus Brill landskapsmaler som arbeidet i Roma etter å ha vunnet pavelig begunstigelse. De er også beskrevet som malere av capricci eller vedute ideate eller veduta di fantasia, med typiske bondske åskammer med noen få ruiner.
Paul Brill var sønn av maleren Matthijs Bril den eldre. Paul og hans storebror begynte sannsynlig å lære å male fra faren. Paul var deretter sannsynligvis elev av maleren Damiaen Wortelmans. Har reiste til Roma for sammen med broren å arbeide der.
Broren Mattheus døde ung, men hans bror hadde fulgt ham til Roma i 1582 og fortsatte hans arbeid. Paul Brill malte fresker som landskapene i Casino Rospigliosi i Roma, og Forum Romanum, som viste stedet for hva det hadde blitt: en slum for husokkupanter og et kvegbeite – i så stor grad at stedet fikk kallenavn Campo Vaccino, eller Kuåkeren.
Mange malere i Roma kan ha blitt påvirket av Paul Brill, som Adam Elsheimer, Cornelis van Poelenburgh og Bartholomeus Breenbergh. Han samarbeidet med Johannes Rottenhammer, som komponerte inn i Brills landskaper enkeltheter som figurer, eller omvendt kunne det være Rottenhhammer som først malte en gigursccene og etterpå Brill som tilføyde landskapet. Denne arbeidsmåten med arbeidsdeling mellom to eller flere malere var relativt utbredt i Roma den gang.
Serhij Svitoslavskyj

Serhij Ivanovytsj Svitoslavskyj (ukrainsk: Сергій Іванович Світославський) var en ukrainsk (sovjetisk) maler. Han var født i Kyiv 6. oktober 1857 og døde i samme by 19. september 1931.
Han studerte kunstmaling ved Moscow School of Painting, Sculpture and Architecture hos Aleksej Savrasov fra 1875 til 1883. Pavel Tretjakov, en kunstsamler som senere grunnla Tretjakovgalleriet i Moskva, kjøpte det første maleriet av Svitoslavskyj allerede i 1879.
De tidlige arbeidene var mest grå og brune bylandskap men etter at han kom tilbake fra en reise i Sentral-Asia ble fargene hans lysere. I 1910 fikk han en øyensykdom som etter hvert gjorde at han måtte slutte å male.
Han satt i styret for oppføringen av Taras Sjevtsjenko monumentet i Kiev fra 1911 til 1914. Svitoslavskyj var også aktiv i arbeidet med Kiev Zoo, han fikk venner og bekjente til å donere penger til den nystartede dyrehagen. Han solgte også eiendommen sin for å organisere en stor ekspedisjon til Sentral-Asia for å fange dyr til dyrehagen. Ekspedisjonen, som Svitoslavskyj deltok på, fanget en betydelig del av Kiev Zoo sin samling av dyr.
Paleontologisk Museum

The Paleontological Museum (Paleontologiske samlinger) contains the largest collection of fossils in Norway. It is part of the Natural History Museum at the University of Oslo.
The principal focus is on fossils from the Lower Palaeozoic rocks of the Oslo Region, the Norwegian continental shelf and from the Arctic Archipelago. The collection includes fossils and sedimentary rocks from both the Arctic and Antarctic regions. Large collections are from Svalbard, as well as specimens from Greenland, Canada and Russia. The collection is estimated to consist of over 1 million samples, including fossils of invertebrates from the Permian geologic period. Fossils of vertebrates include fossils from Svalbard of early fish from the Devonian geologic period. Post-glacial fossils and sediment samples from Norway are represented, as are Devonian plant fossils, principally from the Arctic region of Canada.
59°55′12″N 10°46′16″E﻿ / ﻿59.9199°N 10.7711°E﻿ / 59.9199; 10.7711
Arctic and Antarctic Research Institute

The Arctic and Antarctic Research Institute, or AARI (Russian: Арктический и антарктический научно-исследовательский институт, romanized: Arkticheskiy i antarkticheskiy nauchno-issledovatelskiy institut, abbreviated as ААНИИ) is the oldest and largest Russian research institute in the field of comprehensive studies of Arctic and Antarctica. It is located in Saint Petersburg.
The AARI has numerous departments, such as those of oceanography, glaciology, meteorology, hydrology or Arctic river mouths and water resources, geophysics, polar geography, and others. It also has a computer center, ice research laboratory, experimental workshops, and a museum (the Arctic and Antarctic Museum).
Scientists, such as Alexander Karpinsky, Alexander Fersman, Yuly Shokalsky, Nikolai Knipovich, Lev Berg, Otto Schmidt, Rudolf Samoylovich, Vladimir Vize, Nikolai Zubov, Pyotr Shirshov, Nikolai Urvantsev, and Yakov Gakkel have all made contributions to the work of the AARI.
Throughout its history, the AARI has organized more than a thousand Arctic expeditions, including dozens of high-latitude aerial expeditions, which transported 34(?) manned drifting ice stations Severniy Polyus ("Северный полюс", or North Pole) to Central Arctic. In 2019-2020 Arctic and Antarctic Research Institute joined a biggest in history Arctic expedition MOSAiC, where its scientists were primarily involved in measurements of sea ice mechanics and seismics.
The AARI was founded on 3 March 1920 as the Northern Research and Trade Expedition (Северная научно-промысловая экспедиция) under the Scientific and Technical Department of the All-Union Council of State Economy. In 1925, the expedition was reorganized into the Institute of Northern Studies (Институт по изучению Севера) and five years later - into the All-Union Arctic Institute (Всесоюзный арктический институт). In 1932, the institute was integrated into the Chief Directorate of the Northern Sea Route (Главное управление Северного морского пути). In 1948 the Arctic Geology Research Institute (Научно-исследовательский институт геологии Арктики, or НИИГА) was established on the basis of the geology department of the All-Union Arctic Institute, which would subordinate to the Ministry of Geology of the USSR.
In 1955, the AARI participated in the organization of Antarctic research. In 1958, it began to organize and lead all of the Soviet Antarctic expeditions, which would later make geographic discoveries, and in the same year the All-Union Arctic Institute was renamed Arctic and Antarctic Research Institute. In 1963, the AARI was incorporated into the Chief Administration of the Hydrometeorological Service (Главное управление Гидрометеослужбы) under the Council of Ministers of the USSR (now Federal Service for Hydrometeorology and Environmental Monitoring of Russia). In 1967, AARI was awarded the Order of Lenin.
Avraam Melnikov

Abram or Avraam Melnikov (Авраам Иванович Мельников; 1784—1854) was a Russian Neoclassical architect associated with the late phase of the Empire style. His teachers at the Imperial Academy of Arts included Andreyan Zakharov. He graduated with a gold medal and went to further his studies in Italy. Melnikov became de facto Dean of the Academy in 1831 but was not officially appointed until 1843.
Melnikov collaborated with sculptor Ivan Martos on the pedestals for his statues of Minin and Pozharsky in Red Square and Duc de Richelieu at the top of the Potemkin Stairs in Odessa. Apart from the Imperial School of Jurisprudence and the Old Believer Church of St. Nicholas (later converted into the Arctic and Antarctic Museum), Melnikov's major buildings are in New Russia and the Volga provinces.
The Saviour Cathedral in Rybinsk is based on Melnikov's design that had won the architectural competition for St. Isaac's Cathedral in St. Petersburg. It was also Melnikov who won the competition for the Cathedral of Christ the Saviour in Moscow. Neither design was approved by Alexander I of Russia. His successor, Nicholas I, also preferred the Russo-Byzantine designs of Konstantin Thon to the supposedly ponderous Late Neoclassical style espoused by Melnikov.
Media related to Avraam Ivanovich Melnikov at Wikimedia Commons
Polar bear jail

The Polar Bear Holding Facility, colloquially known as the Polar Bear Jail is a special building in Churchill, Manitoba, Canada where polar bears that are considered troublesome or dangerous are isolated until they can be relocated.
Before the facility was established, polar bears which were considered dangerous were shot. The jail was established in 1982. According to another source, it was created in 1983, after a person on the street was mauled by a bear. The facility is the subject of the poem "Churchill Bear Jail" by Salish Chief Victor A. Charlo.
Initially, the facility had 20 cells, which could hold 16 single bears and four family groups. The bears could be held from two to 30 days – if a bear had been captured repeatedly, the term may have been extended. The premise is that extended captivity would create a sense of danger for the bears so that they will be reluctant to approach the town. The bears are not fed during the captivity. Since the bears' natural life cycle involves long periods of fasting, their bodies are adapted to going without food for an extended time.
Dangerous bears are tranquilized when captured and are marked with a bright paint on the neck. Closer to the winter, when the ice in the Hudson Bay has set, the bears are released. They are tranquilized again and transported by helicopter far from the town.
In 2014, the jail was extended to 28 cells. The inhabitants of Churchill still have to be careful outside, as the outskirts of the city are said to be visited by about a thousand polar bears in the summer. With the ice gone, they are unable to hunt their primary prey – seals – and, suffering from hunger, they can approach the town and threaten the inhabitants.
There are signs cautioning "Polar Bear Alert" on the shores of the Hudson Bay and Churchill River, and anyone that spots a polar bear can call a designated phone number, upon which some workers of the Department of Natural Resources will come out to catch the bear.
Arturo (polar bear)

Arturo (1985 – July 3, 2016) was a polar bear living in Mendoza Zoological Park in Mendoza, Argentina, the only polar bear living in the country. He was born in the United States and transferred to Argentina in 1993. His companion, a female named Pelusa, died of cancer in 2012. The living conditions of the cage Arturo resided in were controversial, as temperatures reach up to 40 °C (104 °F) in Argentina, and the pool in Arturo's cage was only 51 centimetres (20 in) deep. Animal rights activists had, in response, dubbed Arturo the "world's saddest animal" and promoted a petition to have him moved to Assiniboine Park Zoo, a zoo in Winnipeg, Manitoba, Canada. The petition was created by Laura Morales of Hamilton, Ontario. It gained considerable attention after the hashtag #Freearturo began trending on Twitter. Supporters of the petition also noted that a polar bear died in Buenos Aires in December 2012 due to excessive heat, and argued that Arturo exhibited symptoms of depression and other mental health problems.
As of July 19, 2014, the petition had over 400,000 signatures, and had been endorsed by Newt Gingrich and Cher. Assiniboine Park Zoo responded that while they would have gladly accepted Arturo there, they did not have the authority to do so unless Argentina agreed to transfer him there, and that the Mendoza zoo could not supply the necessary medical records to make such a trip possible.
On July 24, 2014, the director of the Mendoza Zoo, Gustavo Pronotto, told the Associated Press that Arturo was too old to be moved to Canada. In social media, people also advocated for Arturo to be moved to Canada. and Twitter hashtag #FreeArturo.
Arturo died on July 3, 2016, aged 30–31, despite polar bears rarely living beyond 25.
London Children's Museum

The London Children's Museum is a private, not-for-profit museum located in London, Ontario, Canada. It was the first children's museum established in Canada, founded in 1975 by Carol Johnston two years after visiting Boston Children's Museum during a family trip. As of 2021, the museum receives 88,000 visitors each year and has an operating budget of approximately $1.2 million. Its current executive director is Amanda Conlon.
The original museum was based in the old City Centre. After several moves in its early days, it acquired the building of the former Riverview Public School in 1982 with a grant from the Richard Ivey Foundation. In 2014 it sold the Wharncliffe Road building to a London developer, but will remain a tenant until at least 2021.
The museum moved to a former and refurbished Kellogg's cereal plant in the city's east end factory district at 100 Kellogg Lane. The museum will occupy the building's fourth floor, which has 25-foot (7.6 m) ceilings. After the move, the museum plans on creating new exhibits. In 2018, the museum hired an Oakland, California company to design the exhibits in the new building. These include eight "immersive and interactive areas for children and their families", among them a garden patio, a main street-themed exhibit, a river-themed exhibit, and a room dedicated to archaeological discovery. It also includes a large rooftop playground. On December 25, 2024, the museum's old location at 21 Wharncliffe Road was sold.
Exhibits include Bellina, a whale skeleton suspended in the atrium, an arctic exhibit, and a dinosaur exhibit.
The Museum is affiliated with: CMA, CHIN, and Virtual Museum of Canada.
National Centre for Polar and Ocean Research

The National Centre for Polar and Ocean Research (NCPOR) is an Indian research and development institution, situated in Vasco da Gama, Goa. It is an autonomous institution of the Department of the Ministry of Earth Sciences, Government of India which is responsible for administering the Indian Antarctic Programme and maintains the Indian government's Antarctic research stations, Bharati and Maitri. NCPOR was established originally as NCAOR on 25 May 1998, with Dr. Prem Chand Pandey as the founding director.
NCPOR is known for its participation in global experiments, hosting of international conferences and in the leadership of international committees concerned with Antarctic science. The chairman of NCPOR is Dr. M. Ravichandran who is also Secretary of the Ministry of Earth Sciences since 2021. The director of NCPOR is Dr. Thamban Meloth.
NCPOR complex is home to a special low-temperature laboratory and is setting up a National Antarctic Data Centre and a Polar Museum.
The main duties of the NCPOR include:
This centre was previously referred to as the Antarctic Study Centre. It came into existence with joining of Dr. P. C. Pandey as the director on 12 May 1997.
On 9 October 2016, the NCPOR established a high altitude research station in Himalaya called Himansh. The station is situated above 13500 feet (> 4000 m) at a remote region in Spiti, Himachal Pradesh.
ጋሞጐፋ ዞን

ጋሞጐፋ ዞን በደቡብ ብሔሮች ብሔረሰቦችና ሕዝቦች ክልል ሥር ከሚተዳደሩት ዞኖችና ልዩ ወረዳዎች አንዱ ነው። ዋና ከተማው አርባ ምንጭ ነው። የዞኑ የስራ ቋንቋ አማርኛ ነው። በዞኑ ውስጥ ሶስት ብሔሮች አሉ እነሱም ጋሞጎፋ፣ ጊዲቾ እና ዜይሴ ናቸው። በ1999 ዓ.ም ጀምሮ ፈጣን እድገት እያሳየ ቢሆንም የሕዝቡን ጥያቄ በሚገባ አይመለስም። ሁሉም ብሔረሰቦች ጋሞኛ መናገር እየቻሉ አይችሉም ተብለው በገዛ ቋንቋቸው አለመማር፤ የስራ ቋንቋ አለማድረጉ አንደኛው ነው። በተረፈ በዚህ ዞን ውስጥ አኩሪና ውብ የተፈጥሮ ሀብቶች አሉ። ከእነሱም መካከል አባያ ሐይቅ፣ ጫሞ ሐይቅ አዞ እርባታ ነጭ ሳር ይገኙበታል። ጋሞጐፋ አስተዳደር ኢሕአዴግ የፈጠረውን መልካም አሰራር መጠቀም አልቻለም። የጉዞ ማስታወሻ ወደ ደቡብ ኢትዮጵያ የውበት ሰገነት Travel to Arba minch Part 4 የጉዞ ማስታወሻ መክተው ቢያድግልኝ ( ዶክተር) 2008 14 ደቂቃ ክፍል 4 ለ 5 ጓደኞቾ ሼር ያድርጉ ጋሞ ጐፋ ዞን አርባ ምንጭን ያስተዋውቁ ጉዞ ማድረግ ፈለኩኝ ወደ ደቡብ ኢትዮጵያ የውበት ሰገነት ወደ ትውልድ መንደሬ ጋሞ ጐፋ ዞን አርባ ምንጭ
እፍኝ ቆሎ ይዘህ ከአሻሮ ተጠጋ

እፍኝ ቆሎ ይዘህ ከአሻሮ ተጠጋ የአማርኛ ምሳሌ ነው። እፍኝ ቆሎ ይዘህ ከአሻሮ ተጠጋ የአማርኛ ምሳሌ ነው።
ያለ ጥርስ ቆሎ ያለ ጓድ አምባጓሮ

ያለ ጥርስ ቆሎ ያለ ጓድ አምባጓሮ የአማርኛ ምሳሌ ነው። ያለ ጥርስ ቆሎ ያለ ጓድ አምባጓሮ የአማርኛ ምሳሌ ነው።
ሱፍ ቆሎ

ኢትዮጵያ ውስጥ የሚሰራ የምግብ አይነት ሲሆን፣ የሚሰራውም ከሱፍስንዴና አንድ አንድ ጊዜም ሽምብራ ቆሎ ነው።
Пиренейска дива коза

Пиренейската дива коза (Rupicapra pyrenaica) е антилопа коза, която живее в Пиренеите и Кантабрийските планини на Испания, Франция и Андора и Апенините в централна Италия. Това е един от двата вида от род Диви кози (Rupicapra), другият е дивата коза Rupicapra rupicapra.
Пиренейската дива коза достига височина до 80 см. Лятната ѝ козина е руменокафява, а през зимата е черна или кафява, с по-тъмни петна около очите. И мъжките, и женските екземпляри имат рогове, извити назад, достигащи до 20 см дължина. Хранят се с трева, лишеи и пъпки на дървета. Стабилни и пъргави, те се намират на всяка надморска височина до 3000 м.
Подобно на други видове дива коза, пиренейската дива коза е била ловувана почти до изчезване, особено през 40-те години на миналия век, за производството на гюдерия. Оттогава популацията се е възстановила и през 2022 г. се оценява на около 50 000 зрели индивида.
Диви кози

Дивите кози (Rupicapra) са род тревопасни бозайници от разред Чифтокопитни с ясно определен европейски произход.
Дивите кози биват два вида:
Двата вида са много близки и в миналото са определяни като подвидове на един и същи вид. В днешно време обаче се смята, че има достатъчно белези от генетичен, биохимичен и морфологичен характер сочещи, че става въпрос за различни видове.
Понастоящем дивите кози се отнасят към подсемейство Caprinae, заедно с Козите (Capra), Овцете (Ovis) и др., но е нужно да отбележим, че бяха причислявани към Антилопите (Antilopinae).
Дивите кози обитават високите планини, като са много добре приспособени за живот в скалисти и стръмни участъци. Зоната им на обитание е малко по-ниско от тази на алпийските козирози, с които заемат сходна екологична ниша.
Навсякъде дивите кози са малобройни и защитени. В България Дивата коза (Rupicapra rupicapra) е вписана в Червената книга и е под закрилата на закона.