Bucătăria iraniană

Bucătăria iraniană ( persană : آشپزی ایرانی āšpazi-e iranī ) cuprinde tradițiile culinare din Iran. Termenul bucătărie persană este folosit și datorită faptului că Iranul este cunoscut istoric ca Persia în Occident, chiar dacă etnicii persani sunt doar unul dintre grupurile etnice native ale Iranului care au contribuit la cultura culinară.
Cultura culinară a Iranului a influența istoric bucătăriile din regiunile învecinate, inclusiv bucătăria caucaziană, bucătăria turcească, bucătăria levantină, bucătăria greacă, bucătăria din Asia Centrală și bucătăria rusă. Prin intermediul diferitelor sultanate musulmane persanizate și Dinastia mongolă din Asia Centrală, caracteristici ale bucătăriei iraniene au fost de asemenea adoptate în bucătăriile din India și Pakistan.
Mâncărurile principale iraniene tipice sunt combinații de orez cu carne, legume, nuci și semințe. Ierburile sunt frecvent utilizate, împreună cu fructe precum prune, rodii, gutui, caise și stafide . Arome iraniene caracteristice, cum ar fi șofranul, lămâia uscată, scorțișoară, curcuma și pătrunjel sunt amestecate și utilizate în diferite feluri de mâncare.
În afara Iranului, bucătăria iraniană se regăsește în special în orașe din diaspora iraniană, cum ar fi Londra, zona golfului San Francisco, Toronto, Houston și în special Los Angeles și împrejurimile sale .
Utilizarea orezului, la început o specialitate a bucătăriei de curte a Imperiului Safavid, a evoluat până la sfârșitul secolului al XVI-lea d.Hr., într-o ramură majoră a bucătăriei iraniene. În mod tradițional, orezul era cel mai răspândit ca element de bază în nordul Iranului și în casele celor bogați, în timp ce pâinea era elementul de bază dominant în restul țării.
Soiurile de orez din Iran includ gerde, domsia (care înseamnă literalmente coadă neagră, deoarece este negru la un capăt), champa, doodi (orez afumat), Lenjan (din districtul Lenjan ), Tarom (din districtul Tarom ), anbarbu și altele.
Tabelul următor include trei metode principale de gătit orez în Iran.
Următorul tabel arată mai multe forme de pâine plată și pâine de patiserie, utilizate în mod obișnuit în bucătăria iraniană.
În agricultura din Iran se produc multe fructe și legume. Astfel, un bol cu fructe proaspete este obișnuit pe mesele iraniene, iar legumele sunt de nelipsit în majoritatea mâncărurilor. Acestea nu sunt doar savurate proaspete și coapte ca deserturi, ci sunt, de asemenea, combinate cu carne și formează garnituri ale felurilor principale. Atunci când nu sunt disponibile fructe proaspete, se folosește în schimb o mare varietate de fructe uscate, cum ar fi curmale, smochine , caise și piersici. Sudul Iranului este unul dintre cei mai mari producători de curmale din lume, unde sunt cultivate unele soiuri speciale, cum ar fi curmale Bam.
Legumele precum dovleceii, spanacul, fasolea verde, fasolea boabe, soiuri de dovleac, ceapă, usturoi și morcov sunt utilizate în mod obișnuit în preparatele iraniene. Roșiile, castraveții și ceapa verde însoțesc adesea o masă. În timp ce vinetele sunt „cartoful Iranului”, iranienii sunt pasionați de salatele proaspete de culoare verde, asezonate cu ulei de măsline, suc de lămâie, sare, chili și usturoi .
Advieh sau chāshni se referă la o mare varietate de legume înțepătoare și fructe uscate care sunt folosite în bucătăria iraniană pentru aromatizarea alimentelor.
Unul dintre condimentele iraniene tradiționale și cele mai răspândite este șofranul, derivat din floarea Crocus sativus . Apa de trandafiri, o apă aromată făcută prin înmuierea petalelor de trandafir în apă, este, de asemenea, un ingredient tradițional și comun în multe feluri de mâncare iraniene.
Planta iraniană de crucea-pământului ( golpar ), care crește sălbatic în regiunile muntoase umede ale Iranului, este folosită ca și condiment în diferite supe și tocănițe iraniene. De asemenea, este amestecat cu oțet în care se scufundă fasolea înainte de a fi consumată.
Unele alte condimente obișnuite sunt cardamomul - obținut din semințele mai multor plante Elettaria și Amomum , shevid - o plantă anuală din familia de țelină Apiaceae, mahleb - un condiment aromat făcut din semințele de Prunus mahaleb și limu amani - lămâie verde uscată.
Există, de asemenea, mai multe combinații tradiționale de mirodenii, dintre care două sunt arde - fabricate din semințe de susan prăjite măcinate, și sosul delal - obținut din ierburi proaspete sărate bine, cum ar fi coriandrul și pătrunjelul.
Bucătăria tipică iraniană include o mare varietate de feluri de mâncare, inclusiv mai multe forme de kebab, tocană, supă și feluri de pilaf, precum și diverse salate, deserturi, produse de patiserie și băuturi .
În Iran, kebaburile sunt servite fie cu orez, fie cu pâine . Un fel de mâncare de orez alb chelow cu kebab se numește chelow kabab, care este considerat felul de mâncare național al Iranului. Orezul poate fi, de asemenea, preparat folosind metoda kateh și, prin urmare, felul de mâncare s-ar numi kateh kabab .
Următorul tabel arată mai multe tipuri de kebab din bucătăria iraniană.
Khoresh este o formă iraniană de mâncare cu sos sau tocană, care esteeste servită de obicei cu o garnitură de orez alb. Un khoresh constă de obicei din ierburi, fructe și bucăți de carne, aromate cu pastă de roșii, șofran și suc de rodie . Alt tip de tocană este dizi, care se servește cu pâineîn loc de orez.
Mai multe feluri de mâncare iraniene sunt listate în tabelul următor.
Există diferite forme de supă în bucătăria iraniană, inclusiv sup-e jow („ supă de orz ”), sup-e esfenaj („ supă de spanac ”), sup-e gharch („ supă de ciuperci ”) și mai multe forme de „supă groasă”. O supă groasă este denumită āsh în Iran, care este o formă tradițională iraniană de supă.
Următorul tabel arată supe și mâncăruri din bucătăria iraniană.
În afară de mâncărurile de orez cu kebab sau tocană, există diverse feluri de mâncare iraniene pe bază de orez gătite în metodele tradiționale de polow și dami.
Polow este cuvântul persan pentru pilaf și este folosit și în alte limbi iraniene, în limba engleză poate avea variații de ortografie. O farfurie de polow include orez umplut cu bucăți de legume, fructe și fasole, de obicei însoțite fie de pui, fie de carne roșie. Mâncărurile Dami sunt similare cu polow, deoarece amestecă diverse ingrediente cu orez, toate acestea sunt gătite folosind metoda dami, adică preparea într-o singură oală.
Următoarele sunt o serie de preparate tradiționale iraniene pe bază de orez:
În 400 î.Hr., vechii iranieni au inventat o mâncare specială, rece, făcută din apă de trandafiri și tăiței de tip vermicelli, care era servită regalității în timpul verii..Gheața a fost amestecată cu șofran, fructe și diverse alte arome. Astăzi, unul dintre cele mai faimoase deserturi iraniene din de tăiței semi-înghețat cunoscut sub numele de falude, care își are rădăcinile în orașul Shiraz, o fostă capitală a țării. Bastani-e zaferani, sau bastani-e sonnati, expresia persană pentru „înghețată cu șofran”, sau „înghețată tradițională”. Alte deserturi iraniene tipice includ mai multe tipuri de orez, grâu și deserturi lactate.
Următoarea este o listă cu mai multe deserturi iraniene.
Prăjiturile par să fi avut originea în Iranul secolului al VII-lea, la scurt timp după ce utilizarea zahărului a devenit relativ comună în Iran. Există numeroase tipuri tradiționale native ca gustări în Iranul modern, dintre care unele sunt listate în tabelul următor.
Iranul este unul dintre cei mai mari producători de ceai din lume cultivat în cea mai mare parte în regiunile sale de nord. În cultura iraniană, ceaiul ( čāy ) este consumat la scară largă și este de obicei primul lucru oferit oaspeților. Iranienii pun în mod tradițional o bucată de cub de zahăr în gură înainte de a bea ceaiul. Bomboanele tari sunt, de asemenea, utilizate pe scară largă, de obicei aromate cu șofran .
Cafeaua tradițională a Iranului ( qahve, sau kāfe ) este servită tare și dulce. În Iranul Safavid din secolul al XVI-lea, cafeaua a fost inițial folosită în scopuri medicale în cadrul societății.Cafenelele tradiționale erau adunări populare, în care oamenii beau cafea, fumau tutun și recitau poezie - în special poeziile epice ale lui Shahnameh .În Iranul actual, cafenelele sunt la modă mai ales în zonele urbane, unde sunt servite o varietate de preparate și deserturi. Cafeaua turcească este, de asemenea, populară în Iran, mai precis printre azerii iranieni .
Următorul tabel enumeră mai multe băuturi reci iraniene.
Micul dejun tradițional iranian de bază constă dintr-o varietate de pâini plate, cuburi de unt, brânză albă, smântână grasă (sarshir; adesea îndulcită cu miere) și o varietate de gemuri și tartine de fructe.
Gătitul tradițional iranian se face în etape, uneori având nevoie de ore de pregătire și atenție. Rezultatul este un amestec bine echilibrat de ierburi, carne, fasole, produse lactate și legume. Principalele capse de mâncare iraniană care sunt consumate de obicei la fiecare masă includ orez, diverse ierburi, brânză, o varietate de pâini plate și un anumit tip de carne (de obicei păsări de curte, carne de vită, miel sau pește ). Mâncarea cu sos peste orez este de departe cel mai popular fel de mâncare, iar prepararea acestora variază în funcție de regiune.