Comuna Viișoara, Cluj

Viișoara (în maghiară Aranyosegerbegy, în germană Erlenmarkt) este o comună în județul Cluj, Transilvania, România, formată din satele Urca și Viișoara (reședința).
Comuna Viișoara este așezată pe malul stâng al râului Arieș, în depresiunea Turda - Câmpia Turzii, la 42 km de Cluj-Napoca și la 2 km de Câmpia Turzii.
Clima este temperat-continentală, conformă reliefului predominant de deal.
Conform recensământului efectuat în 2021, populația comunei Viișoara se ridică la 5.668 de locuitori, în creștere față de recensământul anterior din 2011, când fuseseră înregistrați 5.493 de locuitori. Majoritatea locuitorilor sunt români (61,84%), cu minorități de maghiari (16,43%) și romi (15,07%), iar pentru 6,53% nu se cunoaște apartenența etnică. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor sunt ortodocși (68,53%), cu minorități de reformați (14,84%), martori ai lui Iehova (2,84%), penticostali (2,38%) și baptiști (1,85%), iar pentru 7,29% nu se cunoaște apartenența confesională.
Comuna Viișoara este administrată de un primar și un consiliu local compus din 15 consilieri. Primarul, Ioan Roman[*]​, de la Partidul Social Democrat, este în funcție din 2000. Începând cu alegerile locale din 2024, consiliul local are următoarea componență pe partide politice:
Populația comunei a evoluat de-a lungul timpului astfel:
De-a lungul timpului Viișoara apare menționată sub mai multe denumiri:
Viișoara apare menționată din 1318, sub denumirea de Egerbeg (Egerhegy după o altă sursă). O primă așezare, datată anul 957-960 a existat aici, pe podișul Lopoșei , la jumătatea secolului al XII-lea o altă așezare se presupune a fi existat pe coasta dealului Bărbosul, în timp cele 2 așezări unindu-se și ducând la formarea actualei localități.
Cele mai vechi descoperiri arheologice găsite pe teritoriul comunei Viișoara datează din neolitic (anii 2700-2100 î.C.), fiind localizate pe malul stâng al râului Arieș - topoare de piatră șlefuită și diverse fragmente de ceramică (în zona actualei vetre a satului).
La poalele dealului Bărbosul au fost descoperite obiecte și fragmente ceramice celtice, datate app. 1700-1150 î.C. (epoca bronzului). Tot din această perioadă s-au găsit în Urca în grădina unui locuitor urme din ziduri romane de piatră, țigle și cărămizi romane.
Din perioada romană au fost descoperite numeroase obiecte - în podgoriile Dealului Bătrân s-au găsit cărămizi, țigle, fragmente de piatră, o monedă datată perioada Hadrian, precum și un altar al lui Jupiter, la marginea Dealului de Foc au fost găsite diverse fragmente de ceramică și o monedă, în alte locuri au mai fost descoperite diverse fragmente ceramice, monezi și alte obiecte datate acestei perioade .
De-a lungul timpului localitatea va apărea menționată sub diverse denumiri (vezi Toponimie), ea fiind și proprietate a unor diverse familii - cea de Luncani, Brănișa, Chiend, actualul Plăiești din comuna Moldovenești, respectiv Hădăreni - familiile: Urkund, Figeti, Gerendi, Totpronsi, Csanyi.
1570-1580: Biserica romano-catolică de pe Dealul Morii va fi transformată în cetate apărată. Cetatea va fi cucerită în 1619 de oastea lui Gabriel Bethlen. Localitatea va fi declarată oraș, beneficiind de o serie de avantaje și beneficii.
1602: După ce învinge satele Boian și Bolduț, generalul romano-german Gheorghe Basta va fi învins la marginea Viișoarei.
1617: În anul 1617, principele Transilvaniei Gabriel Bethlen colonizează aici 36 familii de curteni, după ce satul fusese devastat și distrus.
1619: Localitatea este declarată din nou oraș, ulterior pierzându-și din nou acest statut. În perioada 1714-1774 redevine oraș, din ordinul împăratului Carol al VI-lea.
1705: Odată ajuns în localitate, Francisc Rákóczi va convoca Dieta de la Alba Iulia, unde urma să fie proclamat principe .
1714-1744: Populația Viișoarei atinge 2.200 de suflete.
1763: La Agârbiciu este cantonat un detașament militar, condus de generalul imperial Buccow.
1831: Satul are 1.189 locuitori
1850: Localitatea este târg și are 2.463 locuitori, aparținând Districtului Militar Cluj, circumscripția Vințu de Sus, Cercul Vințu de Sus .
1848: Revoluția atinge și această zonă, existând numeroase conflicte și violențe îndreptate împotriva românilor . Ștefan Dembrian, protopop al Turdei, adresează pe 24 aprilie 1848 o scrisoare episcopului ortodox Andrei Șaguna, în care îi descrie situația, inclusiv amenințările cu moartea pe care el personal le primise. Șaguna va transmite o scrisoare către conducerea comitatului Turda în care va solicita rezolvarea acestor probleme, scrisoare rămasă fără răspuns.
1850: Ioan Rațiu devine practicant în Agârbiciu, asistându-l pe subcomisarul austriac Botta. Ulterior, va părăsi localitatea pentru a studia la Viena.
1883: La Turda se înființează Banca Populară Arieșeană. Printre acționarii fondatori se numără și unii locuitori ai Viișoara, respectiv bisericile greco-catolică și ortodoxă.
1918: Are loc Marea Unire. Reprezentanți ai Viișoarei se vor deplasa la Alba Iulia pentru a fi prezenți la eveniment. Atmosfera acelor zile este descrisă astfel :
1925: Ghiriș-Arieș și Ghiriș-Sâncrai se unesc, ducând la formarea actualei Câmpia-Turzii. Inițial Viișoara era inclusă în noua localitate, autoritățile decizând în final ca Viișoara să rămână localitate de sine stătătoare.
1925: Are loc marea inundație, provocată de râul Arieș. O mare parte din sat este distrus.
1939: Datorită numărului mare de animale existente aici, se decide înființarea unui târg periodic de animale la Viișoara.
1944, mai: La Viișoara se înființează o cantină pentru cei evacuați din Moldova și Basarabia.
1944, septembrie-octombrie: Armata horthyistă ocupă satul Viișoara. Au loc un număr de violențe împotriva locuitorilor români, culminate prin masacrul din Petrilaca, unde sunt uciși sub un pod 18 copii și părinții lor (vârste între 7 săptămâni și 36 ani). În lunile următoare, localitatea va fi eliberată de armata română și cea sovietică, în urma unor lupte însângerate.
1946: Viișoara este catalogată drept comună rurală de categoria I, prin decizia 1949 din 8 aprilie, a prefecturii Turda.
1949: Are loc naționalizarea. La Viișoara va fi confiscată moara "Vasinca Ioan și frații Solomon"
1952: Colectivizarea forțată a agriculturii atinge și Viișoara. Cei care se vor opune bolșevicilor vor fi arestați și întemnițați.
Terenul agricol totalizează 5.600 ha, iar cel arabil 3.600 ha. Economia este preponderent agrară (legumicultură și zootehnie).
Materiale media legate de Viișoara la Wikimedia Commons