davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Langis ng oliba

Ang langis ng oliba ay isang mantikang prutas galing sa pagpipiga ng oliba, ang bunga ng Olea europaea, isang tradisyonal na tanim ng baybaying Mediteraneo at pag-eekstrakto ng langis.
Kadalasin itong ginagamit sa pagluto o bilang sarsang pang-ensalada. Matatagpuan din ito sa ilang kosmetiko, gamot, at sabon, at bilang panggatong sa mga tradisyonal na lamparang petroleo. Ginagamit din ito sa mga ilang relihiyon. Isa ito sa tatlong primaryang halamang kinakain sa lutuing Mediteraneo, kasama ng trigo at ubas. Tinatanim ang mga puno ng oliba sa Mediteraneo mula noong ika-8 milenyo BK.
Espanya ang pinakamalaking prodyuser na nagmamanupaktura ng halos kalahati ng langis ng oliba ng mundo. Italya, Gresya, Tunisia, Turkiya at Maruekos ang mga ibang malaking prodyuser nito.
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Luya-luyahan

Ang luya-luyahan (Curcuma zedoaria) ay isang uri ng halamang kahawig ng tunay na luya. Ito ay isang perenyal na damong-gamot at nabibilang sa saring Curcuma, pamilya Zingiberaceae. Ang halamang ito ay katutubo sa mga bansang India at Indonesia. Ipinakilala ito ng mga Arabo sa Europa noong ika-anim na siglo ngunit ang gamit nito bilang pampalasa sa Kanluran ay bihira at napalitan na ng luya.
Ang luya-luyahan ay isang rhizome na nabubuhay sa mga tropikal at subtropikal na mga magubat na rehiyon. Ang halaman na ito ay mabango at mayroon mga dilaw na mga bulaklak. Meron itong pula at luntiang mga bract at ang pangilalim ng lupa nitong katawan ay malaki at maraming sanga. Ang mga talbos ng dahon ng luya-luyahan ay mahahaba at maaring umabot ng isang metro (tatlong talampakan) sa taas.
Ang makakaing ugat ng luya-luyahan at mayroong puting loob at bangong tulad ng mangga. Subalit ang lasa nito ay gaya ng luya ngunit mayroon itong mapait na naiiwang lasa. Pinupulbos ito at hinahalo sa curry sa Indonesya. Kinakain ito habang sariwa o kaya binuburo sa Indiya.
Ginagamit ang luya-luyahan sa mga tradisyonal na medisina ng silangan kung saan sinasabing tumutulong ito sa pagtunaw ng pagkain, pagpagaan ng colic at panlinis ng dugo.
Ang mga mahahalagang langis mula sa pinatuyong ugat ng Curcuma zedoaria ay ginagamit sa paggawa ng pabango, sabon at bilang sangkap sa mapapait na tonic.
Ceglie Messapica

Ang Ceglie Messapica (bigkas sa Italyano: [ˈTʃeʎʎe mesˈsaːpika]; Brindisino: Cégghie) ay isang bayan, at komuna, na matatagpuan sa lalawigan ng Brindisi at rehiyon ng Apulia, sa Katimugang Italya, sa tradisyonal na lugar na tinatawag na Salento.
Ang pook ng Ceglie Messapica ay matatagpuan sa pagitan ng Murge at ng Mataas na Salento: ang mga tipikal na salik ay kinabibilangan ng mga trullo, mga bukid, lamie (tipikal na tirahan sa katimugan na may isahang kuwarto), mga simbahan sa kuweba, mga kuwebang caric, dolinas, specchie, at paretoni (labi ng mga pader ng lungsod), mga pader na tuyong bato, mga halamang olibo, ubasan, maquis shrub, mga sinaunang puno ng roble, pastulan ng baka, at nasasakang lupain.
Ayon sa tradisyon, ang pundasyon ng Ceglie ay maiuugnay sa pagdating sa Italya ng mga mitikal na mga tao na tinatawag na mga Mesapio, kung saan iniuugnay ang pagtatayo ng mga megalitikong artepakto na kilala bilang mga salamin.
Hanami

Ang Hanami (花見, literal na "panonood ng mga bulaklak" o "pagtanaw sa mga bulaklak") ay isang nakaugalian o tradisyonal na gawi ng pagkakaroon ng kasiyahan sa kagandahan ng mga bulaklak, natatangi na ng mga seresang namumulaklak (桜 o 櫻 sakura). Mahigit na sa isang libong taon ang pagsasagawa ng Hanami at tanyag pa rin sa Hapon magpahanggang sa ngayon. Nagaganap ito tuwing tagsibol, na kabila naman ng kaugaliang Momijigari (紅葉狩り) na ipinagdiriwang naman tuwing taglagas. Tumatagal lamang ang mga usbong at bulaklak ng seresang namumulaklak sa loob ng isa hanggang dalawang mga linggo, kalimitang magmula Marso hanggang Abril, at sinusundan ng midya at hinihintay ng karamihan sa mga Hapones. Dumarating ang buong pagbuka ng mga bulaklak (満開 mankai) tuwing mga isang linggo pagkaraan ng pagbukadkad ng unang mga usbong (開花 kaika). Pagkalipas ng isa pang linggo, tapos na ang kaigtingan ng pamumulaklak at babagsak ang mga bulaklak magbuhat sa mga puno.
Umiiral din sa Hapon ang isang mas sinaunang anyo ng hanami, na tumutukoy sa pagkakaroon ng kasiyahan sa pagtanaw ng mga bulaklak (梅 ume) ng mga duhat (tinatawag ding sinigwelas, pasas, o plum; mga halamang Prunus), sa halip na ng sa mga seresang namumulaklak. Bantog ang ganitong uri ng hanami sa mga matatandang mga Hapones dahil mas kalmado o mas mahinahon ang mga pagdiriwang na ganito kaysa mga pagdiriwang ng sakura na kalimitang kinabibilangan ng mga nakababatang mga Hapones at minsang napakamatao at magulo o maingay.
Mahalagang tandaan na hindi lamang ito tinatawag na hanami ng mga Hapones, kundi tinatagurian din bilang ohanami (お花見), na nagdaragdag ng "o" sa harapan ng salita, na literal na nangangahulugang "pagtingin sa mga usbong ng mga bulaklak".
Magdalena Cantoria

Si Magdalena Cantoria (ipinanganak Oktubre 25, 1924) ay isang Pilipinong botaniko kilala sa kaniyang mga pagsasaliksik hinggil sa morpolohiya, pisyolohiya, at biyokimika ng mga halamang-gamot, partikular na ang sa agar, auwolfia, datura, menta (mint) at Piper.
Nag-tapos si Cantoria sa Unibersidad ng Pilipinas sa Batsilyer ng Agham sa Parmasiya noong 1947 at tinapos din niya sa parehong pamantasan ang Masterado ng Agham sa Botanika noong 1951. Masterado ng Agham sa Parmasiya naman ang kanyang tinapos noong 1955 sa Massachusetts College of Pharmacy at tinapos niya ang kanyang Doktorado ng Botanika sa University of Chicago noong 1961.
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Ramen

Ang ramen (拉麺, ラーメン, rāmen) ay isang masabaw na nudels lutuing nanggaling sa bansang Hapón. Naglalaman ito ng miswa na sinabawan ng sabaw ng karne o (kung paminsan-minsan) isda, at madalas na nilalagyan ng toyo o miso bilang pampalasa. Sinasahugan rin ito madalas ng hiniwang karne ng baboy, pinatuyong halamang-dagat (o nori), menma, at sibuyas. Halos lahat ng mga rehiyon sa bansang Hapón ay may sariling bersyon ng ramen, tulad ng tonkotsu (sinabawang buto ng karne ng baboy) ng Kyuushuu at ang miso ramen ng Hokkaido. Samantala, hindi sinasabawan ang mazemen, kundi ay nilalagyan ito ng sarsa (tulad ng tare), kahawig sa mga nudels na inihahain sa sarsang tamis-asim.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Hapon ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Ilang ng Taklamakan

Ang Ilang ng Taklamakan o Disyerto ng Takla Makan (Intsik: 塔克拉玛干沙漠, pinyin: Tǎkèlāmǎgān Shāmò; Uyghur: تەكلىماكان قۇملۇقى), kilala rin bilang Taklimakan, ay isang disyerto sa Gitnang Asya, sa Rehiyong Autonomo ng Xinjiang Uyghur ng Republikang Popular ng Tsina. Hinahangganan ito ng Bulubundukin ng Kunlun sa timog, at ng Bulubundukin ng Pamir at ng Tian Shan (sinaunang Bundok ng Imeon) sa kanluran at hilaga. Isang paghiram ng Uyghur mula sa Arabeng tark ang pangalan nito, na may ibig sabihing "iwanang mag-isa" o "lisanin" + makan, na nangangahulugang "pook". May tanyag na mga pagsasaad na nagsasabing may kahulugang "pumasok ka at hindi ka na makakalabas pa" ang Takla Makan.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Heograpiya at Tsina ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Sahara

Ang Sahara (Arabo: الصحراء الكبرى, aṣ-ṣaḥrā´ al-kubra, "Ang Dakilang Ilang" sa diwang "Ang Malaking Ilang) ay ang pinakamalaking maiinit na ilang sa buong Daigdig. Mayroon itong higit sa 9,000,000 kilometro kwadrado (3,500,000 milya kuwadrado) na lawak, tinatakpan nito ang karamihan ng Hilagang Aprika, na halos katumbas ang laki sa Estados Unidos o sa lupalop ng Europa. Umaabot ang ilang mula sa Dagat na Pula, kabilang ang ilang bahagi ng baybayin ng Mediteraneo, hanggang sa dakong labas ng Karagatang Atlantiko. Sa patungong timog, hinihiwalay ito ng Sahel: isang sinturon ng medyo-tuyot na tropikal na sabana na binubuo ng hilagang rehiyon ng gitna at kanlurang Subsahariyanang Aprika.
May pahintu-hintong kasaysayan ang Sahara na maaaring ibakas ng mga 3 milyong taon. Umaabot ang ilang mga bunton ng buhangin sa 180 metro (600 piye) ang taas. Nagmula ang pangalan nito sa Arabeng salita para sa ilang: (صَحراء), "ṣaḥrā´" (صحراء).
Manok-gubat

Ang manok-gubat (Ingles: grouse) ay ang alin man sa ilang mga ibong kahawig ng mga manok na may malaki at hindi kalakihang sukat. Sila ay nabibilang sa orden ng Galliformes. Bagaman kamukha ng mga manok, ang mga manok-gubat ay may mga binting napapalibutan ng mga balahibo. Ang kanilang mga balahibo ay kulay mapanglaw na kayumanggi, pula, o kaya abo. Sa lupa namumuhay ang mga manok-gubat, at sa lupa rin sila gumagawa ng mga pugad. Humuhugong ng malakas ang kanilang maluluwang ngunit maiiksing mga pakpak kapag tumatayo. Kapag nanliligaw ng mga inahing manok-gubat ang mga tandang o lalaking manok-gubat, nagsasayaw ang mga ito na pumapasag ang mga balahibo at pumuputak. May ilang mga tandang na nakalilikha ng tunog na pumuputok sa pamamagitan ng mga pakpak o ng kanilang sako ng hangin (supot ng hangin sa loob ng kanilang katawan). Ayon sa mga siyentipiko, kasama sa pangkat na ito ang mga manok ng parang (kilala sa Ingles bilang mga prairie chicken).
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Artabotrys hexapetalus

Artabotrys hexapetalus, the climbing ylang-ylang, is a shrub found in India through to Burma, southern China and Taiwan, having flowers that are renowned for their exotic fragrance. It is also called ylang-ylang vine or tail grape in English, with a variety of names in other languages. The yellow colored flowers of this plant are very fragrant. The flowers are greenish in the beginning and turn yellow with age. They are long lasting with a fruity pleasant smell. When young it is a shrub that turns into a climber once it attains the height of about 2 meters.
It is a large woody climber or half-scandent shrub and originated in South China, Burma (Myanmar), the Philippines and India. Its flowers are axillary, solitary, or in clusters of two or three, greenish yellow in color when ripe and give a strong smell resembling that of ripened jackfruit. Hence its name in Bengali is 'Kanthali champa' (jackfruit-champa). It flowers almost all year but more during the summer and the rains. It is unsuitable for small gardens because of its huge size. It needs pruning to keep it in shape. Propagation is from seeds or layers.
Desmos chinensis

Desmos chinensis is a flowering plant in the family Annonaceae. The yellowish-green flowers are similar to the Ylang-ylang flowers, therefore this plant is sometimes known as dwarf ylang-ylang. Their smell, however, is much less strong and is only felt in the morning. By midday it has mostly faded away.
It is a vine or spreading shrub that may grow up to 4 m high if it finds an adequate support, otherwise it rarely grows taller than 150 cm. Its pollen is shed as permanent tetrads.
Desmos chinensis is found throughout Southeast Asia from Nepal to the Philippines. It grows at the edge of forests in flat areas at elevations up to 600 m. It may grow as a ruderal plant on the sides of roads, rural causeways and other disturbed terrain. It thrives in slightly shady places.
This tree is commonly used within the Bangkok urban landscape. Desmos chinensis is used to create shade along various sidewalks and bus stops. It is widely utilised in city settings, due to its dense leaf growth which provides cool shade, a relatively thin trunk and a root system that doesn't break sidewalk pavement.
Domaine Ylang Ylang

Domaine Ylang Ylang is the oldest distillery in Mauritius to produce oil from the ylang ylang (Cananga odorata) tree. The plantation of ylang ylang trees alongside the distillery, provided the flowers from which perfume was distilled. The Domaine Ylang Ylang further up the Kestrel Valley commands a view onto the wide lagoon of Vieux Grand Port of Mahebourg and the neighbouring islets on the central east coast of Mauritius.
Although the distillery stopped functioning after 2002 when it had been popular with tourists looking for essential oils and aromatherapy, the laboratory and building can still be seen.
In the adjoining Kestrel Valley (also historically known as the Domaine du Chasseur Game Park and Reserve) forest and nature hiking are available for nature-lovers over an area of more than 200 ha where the Mauritius kestrel (Falco punctatus) can be seen. It is an important protected area for many other endemic plants and animal species in Mauritius.
Fragrance oil

Fragrance oils, also known as aroma oils, aromatic oils, and flavor oils, are blended synthetic aroma compounds or natural essential oils that are diluted with a carrier like propylene glycol, vegetable oil, or mineral oil.
To allergic or otherwise sensitive people, synthetic fragrance oils are often less desirable than plant-derived essential oils as components of perfume. Essential oils, widely used in society, emit numerous volatile organic compounds (VOCs). Some of these VOCs are considered as potentially hazardous under federal regulations. Most high quality essential oils are extracted from natural sources such as plants, herbs, and flowers. However, synthetic versions of the same compound as a natural essential oil are usually very comparable. Furthermore, natural oils are in many cases significantly more expensive than their synthetic equivalents.
Aromatic oils are used in perfumery, candles, cosmetics, flavoring of food.
Some include (out of a very diverse range):
Scented candles are produced when fragrance oils are combined with hot wax like paraffin, forming a homogenous solution. Fragrance oils are retained like a sponge when the wax is cooled to room temperature. Lighting the candle wick increases the wax temperature, gradually releasing an aroma through the evaporation of the fragrance oil.
Surf (detergent)

Surf (known as Sunil in the Netherlands) is a British brand of laundry detergent manufactured and marketed around the world by Unilever, except in the United States, Canada and Puerto Rico, where it has been owned by Sun Products (now Henkel North American Consumer Goods) since 2008.
The brand was introduced in 1952 by Crosfields of Warrington, a subsidiary company of Lever Brothers in the United Kingdom. Surf was introduced in the United States in 1959 after Rinso, which had been Lever Brothers Company's lead laundry brand, had declined in sales and market share.
Between 1994 and 2001, Birds of a Feather stars Pauline Quirke and Linda Robson appeared in a series of adverts which saw them in a variety of different scenarios.
In 1998, January Isaac played Lumen in their 'Wais' commercials series in the Philippines; other characters were Lola Obang (Nina Medina) and her son Lando (Nap Miranda) and their twins Ana and Maria (played by Charice and Charlotte Hermoso from 2004 to 2007).
Present in the Brazilian market since 2003, soap powder is currently sold in the following fragrances: Rosas and Flor de Lis; Hydrangeas and White Flowers; Passion Flower and Daisy; and Cherry Blossom and Lavender. It is also available in the form of liquid soap, in the version Jasmine do Oriente and Flor de Lotus. The Tablet version (Bar) was no longer manufactured in July 2010.
In Portugal and the UK, the powder is currently marketed with the "Tropical Lilies & Ylang Ylang" fragrances. In both countries it is also available in pre-dosed "capsules".
Cananga

Cananga (ultimately from Proto-Malayo-Polynesian *kanaŋa) is a small genus of trees in the family Annonaceae, native to areas from Indo-China through Malesia to Australia, and introduced elsewhere. One of its species, Cananga odorata, is important as the source of the perfume ylang-ylang.
Two species are recognized:
Cananga latifolia is listed as a separate species in some sources, but the basionym, Unona latifolia Hook.f. & Thomson, is a later homonym of Unona latifolia Dunal and so is not an acceptable name. Unona brandisiana was explicitly proposed as a replacement name.
List of essential oils

Essential oils are volatile and liquid aroma compounds from natural sources, usually plants. They are not oils in a strict sense, but often share with oils a poor solubility in water. Essential oils often have an odor and are therefore used in food flavoring and perfumery. They are usually prepared by fragrance extraction techniques (such as distillation, cold pressing, or Solvent extraction). Essential oils are distinguished from aroma oils (essential oils and aroma compounds in an oily solvent), infusions in a vegetable oil, absolutes, and concretes. Typically, essential oils are highly complex mixtures of often hundreds of individual aroma compounds.
Cha mongkut

Cha mongkut (Thai: จ่ามงกุฎ, pronounced [t͡ɕàː mōŋkùt]) is a name of one of the traditional Thai desserts. It is similar to kalamae and is made of rice flour and glutinous flour mixed with green bean flour, and is stirred with coconut milk and sugar until it becomes sticky; it is typically sprinkled with chopped roasted peanuts on top or stuffed with melon seeds (The old traditional recipe uses pieces of fried flour that are as small as rice grains, which take a longer time to prepare.). Traditionally, they are cut into bite-size pieces and wrapped with banana leaf. Moreover, the aromatic scents of the dessert are given by fresh flowers such as Kesidang, Ylang-Ylang, Damask rose, and Jasmine with boiled water, which is used to squeeze coconut milk. Cha mongkut is easy to keep and does not need to be stored in a refrigerator.
Cha mongkut has been mentioned in The Verse of Foods and Desserts by the King Rama II of Siam, and the original recipe of cha mongkut belongs to Sri Suriyendra, the Queen Consort of the King. Cha mongkut is known to be used in the celebration of a job promotion because its auspicious meaning has the highest prestige and a great prosperity in the work. In wedding ceremonies, it represents blessings of high progress and dignity.
The name of cha mongkut is sometimes confused with another kind of dessert called dara thong or thong ek krachang, which is a round shaped thong ek dabbed with a gold leaf on its tip and arranged on a small powder plate decorated with sweetened melon seeds.
Dara thong or thong ek krachang, which some people call cha mongkut, actually originated from its winning in the Thai Dessert competition in the new year event when Plaek Phibunsongkhram was the prime minister of Thailand. Thus, it has existed for less than a hundred years, whereas cha mongkut has maintained its presence since Rama II's reign which was over 200 years ago. It possibly existed before that, but no valid evidence has been found.
Crimson-crowned fruit dove

The crimson-crowned fruit dove, also the Tongan fruit dove or purple-capped fruit dove (Ptilinopus porphyraceus), is a species of bird in the family Columbidae. It is found in American Samoa, Fiji, Marshall Islands, Niue, Samoa, Tonga, and Wallis and Futuna Islands. Its natural habitats are subtropical or tropical moist lowland forest and subtropical or tropical mangrove forest.
The diet of Ptilinopus porphyraceus is mostly fruit, including figs, Meliaceae, Muntingia, Solanum torvum, Metroxylon amicarum, and ylang ylang.
It is typically solitary, and sometimes seen in pairs; it is believed to be territorial. However, on rare occasions, it has been seen in groups of up to 10.
Until 2016, both the purple-capped fruit dove and the Kosrae fruit dove were also considered as subspecies of the crimson-crowned fruit dove. The crimson-crowned fruit dove has two remaining sub-species:
Desmos (plant)

Desmos is a genus of plants in the custard apple family Annonaceae, native to areas from India and China, through tropical Asia to northern Australia.
Plants in this genus are vines, shrubs, or occasionally small trees. Flowers are mostly solitary and terminal, or in some species are produced in the leaf axils. They are bisexual, i.e. they have both male and female organs. There are 3 sepals and 6 petals arranged in two rings of 3. Stamens and carpels both numerous. The fruits are apocarps.
The genus is native to the following areas:
As of January 2025, Plants of the World Online and World Flora Online accept the following 18 species:
Α-Isomethyl ionone

α-Isomethyl ionone, also known as α-cetone, is a synthetically made and naturally occurring organic compound found in Brewer's yeasts or the species known as Saccharomyces cerevisiae. The compound is an isomer of methyl ionone. Alpha-isomethyl ionone can be colorless or pale-straw coloured liquid. Its primary scent is flowery and secondary scent is violet. It may also have a woody or orris-like scent. and is often used in flavouring and cosmetic industries for example, aftershave lotions, bath products, hair care products, moisturizers, perfumes, shampoos and skin care products. It is also an ingredient used in Chanel No. 5, and other branded products such as Fidji by Guy Laroche. Perfume fragrances that α-isomethyl ionone is used in are for example, amber, chypre, violet, mimosa, reseda, iris, orris, cyclamen, chypre, berries, woody notes, ylang-ylang, leather, orange, nut, pistachio, muscatel, and tobacco.
α-Isomethyl ionone would be classified as a norsesquiterpenoid, having 14 carbon atoms (1 less than the 15 of three consecutive isoprene units). It is an extremely weak base, the calculated pKa values within the molecule being 19.7 (strongest acidic) and −4.8 (strongest basic). The percentage of α-isomethyl ionone used in perfumes is approximately ranging from 0.1% to 11.9%, with an average of 1.1%. For example, it is usually used in conjunction with hydroxycitronellal, woody notes, copaiba, N-methyl ionone, ionone, or Vetiver.
The synthesis of α-isomethyl ionone involves a cross-aldol condensation of citral with methyl ethyl ketone A high temperature and strong alkali is used. The ratio between the n-form and iso-form is controlled in order to obtain methyl pseudo-ionone and allow ring formation to occur. Iso-forms is then synthesized consequently.
Israelieni

Israelienii (în ebraică : ישראלים, Iisra'elim; și în arabă: الإسرائيليون, al-isrāʾīliyyūn ) sunt cetățeni ai statului Israel, indiferent de apartenența lor religioasă sau etnică . Majoritatea israelienilor sunt evrei (75%), urmați de arabi (20%) și alte minorități (5%). Peste un milion de israelieni trăiesc în țări străine, mai ales în Statele Unite . Israelienii sunt un popor multicultural, format din cetățeni din întreaga lume .
Cel mai mare grup etnic este așkenazi, cu un număr mai mic de sefarzi și mizrahi, urmați de cetățeni arabi, în mare parte musulmani arabi, cu un număr mai mic de creștini israelieni (în mare parte creștini arabi), precum și de druzi și alte minorități. Drept urmare, unii israelieni nu își iau naționalitatea ca grup etnic, ci se identifică atât cu naționalitatea, cât și cu originile lor ancestrale.
Datorită compoziției sale multietnice, Israelul este o națiune multiculturală, care adăpostește o mare varietate de tradiții și valori. Aliya (imigrația) pe scară largă la începutul secolul XIX până la secolul XX dintre comunitățile diasporei din Europa și Yemen și Aliya cea mai recentă la scară largă este din Africa de Nord, Asia de Vest, America de Nord, fosta Uniune Sovietică și Etiopia, au introdus multe elemente culturale noi și au avut un impact larg. Mixtul cultural rezultat poate fi descris ca un «creuzet de rasă».
Israelienii și oamenii de origine israeliană pot fi găsiți la nivel internațional, cum ar fi în Statele Unite, Canada, Regatul Unit și în toată Europa . Se estimează că nu mai puțin de 750.000 de israelieni - aproximativ 10% din populația generală a Israelului - trăiesc în străinătate, mai ales în Statele Unite, Franța și Canada.
Listă cu titluri în limba română de filme artistice străine până în 1989, rulate în cinematografele din România

Aceasta este o listă cu titluri în limba română de filme artistice străine care au rulat în cinematografele din România până în 1989, fiind sortate după anul premierei mondiale în ordinea alfabetică a titlurilor. Titlurile filmelor sunt strict cele date de către Direcția Rețelei Cinematografice și Difuzării Filmelor, și/sau titlurile aflate în afișele emise de această instituție sau alte instituții similare anterioare.
Pentru a căuta rapid un anumit film, regizor, actor sau studio de film, procedați în felul următor:
AP = Anul Premierei
Semințe de mac

Semințe de mac sunt semințe oleaginoase obținute din mac (Papaver somniferum). Semințele mici, în formă de rinichi, au fost recoltate din capsule uscate de diferite civilizații de mii de ani. Este încă utilizat pe scară largă în multe țări, în special în Europa Centrală și Asia de Sud, unde este cultivat și vândut în mod legal în magazine. Semințele sunt folosite întregi sau măcinate într-o masă ca ingredient în multe alimente – în special în patiserie și pâine – și sunt presate să producă ulei de mac.
Sămânța de mac este menționată în textul medical antic din multe civilizații. De exemplu, sulul papirusului egiptean numit Papirusul Ebers, scris în c. 1550 î.Hr., enumeră semințele de mac ca sedativ. Civilizația minoică (aproximativ 2700-1450 î.Hr.), o civilizație din epoca bronzului care a apărut pe insula Creta, a cultivat maci pentru sămânța lor și a folosit lapte, opiu și amestec de miere pentru a calma copiii care plâng. Sumerienii sunt o altă civilizație care este cunoscut de a fi crescut semințe de mac.
Semințele de mac au o lungime mai mică de un milimetru, în formă de rinichi și au o suprafață fără sâmburi.Este nevoie de aproximativ 3.300 de semințe de mac pentru a alcătui un gram, iar între 1 și 2 milioane de semințe pentru a alcătui o livră.
Semințele altor tipuri de mac nu sunt consumate, ci sunt cultivate pentru florile pe care le produc. Macii anuali și bienale sunt considerați o alegere bună de cultivat din semințe, deoarece nu sunt dificil de propagarea plantelor prin această metodă și pot fi puse direct în pământ în cursul lunii ianuarie. Macul din California (Eschscholzia californica), de exemplu, este o floare sălbatică care crește în vestul și nord-vestul Și nord-vestul Statelor Unite.
Într-o cantitate de 100 de grame, semințele de mac furnizează 525 calorii și sunt o sursă bogată de tiamină, acid folic și mai multe minerale esențiale, inclusiv calciu, fier, magneziu, mangan, fosfor și zinc. Semințele de mac sunt compuse din 6% apă, 28% carbohidrați, 42% grăsime și 21% proteină.
Présence du futur

Présence du futur este o colecție de romane și de povestiri științifico-fantastice inițiată în 1954 de către editura Editions Denoël.
Condusă inițial de Robert Cantaruri, continuă tradiția colecției Rayon fantastique, care a popularizat în Franța autori ca H. P. Lovecraft, Fredric Brown, Robert Heinlein sau Ray Bradbury. Présence du futur continuă traducerea altor scriitori de limba engleză: Brian Aldiss, J. G. Ballard, James Blish, Philip K. Dick, Thomas Disch, Clifford D. Simak, John Varley, Gene Wolfe, Roger Zelazny.
Colecția ajunge sub conducerea Elisabetei Gille, care publică, de asemenea, mai mulți autori tineri francezi cum ar fi Dominique Douay, Jean-Pierre Andrevon, Jean-Pierre Hubert, Serge Brussolo, Emmanuel Jouanne, Pierre Pelot și primele romane ale lui Antoine Volodine. Nici hard science-fiction-ul nu este uitat (Stanislas Lem, Gregory Benford), accentul este pus pe ficțiunea științifică, printre altele, prin publicarea colecției grupului Limite. Ea a editat, de asemenea, și cyberpunk.
Titlurile apar în limba franceză.
Lockheed F-117 Nighthawk

Lockheed F-117A Nighthawk este un avion cu un singur loc și două motoare pentru atac la sol, operat în trecut de United States Air Force (USAF). Primul zbor al F-117 a avut loc în 1981 și a realizat statutul inițial de capacitatea de funcționare în octombrie 1983. F-117A a fost „recunoscut” și dezvăluit lumii în noiembrie 1988.
Un produs al Lockheed Skunk Works și cercetarea a Have Blue, a devenit primul avion operațional proiectat inițial în jurul tehnologiei stealth. F-117A a fost mediatizat pe larg în timpul războiului din Golful Persic din 1991.
Forțele Aeriene au retras F-117 la 22 aprilie 2008, în principal datorită F-22 Raptor și din cauza introducerii iminente a F-35 Lightning II.
Echipaj: 1
Lungime: 63 ft 9 in (20.08 m)
Anvergura aripii: 43 ft 4 in (13.20 m)
Înălțime: 12 ft 9.5 in (3.78 m)
Suprafață portantă: 780 ft² (73 m²)
Greutate (gol): 29,500 lb (13,380 kg)
Greutate încărcat: 52,500 lb (23,814 kg)
Motor: 2× General Electric F404-F1D2 turbofans, 10,600 lbf (48.0 kN) fiecare
Viteză maximă: 700 mph (1,130 km/h)
Raza de acțiune: 535 miles (860 km)
Plafon operațional : 33,000 ft (10,000 m)
Bucătăria calabreză

Bucătăria calabreză este o bucătărie săracă, de origine țărănească, cu numeroase preparate strâns legate de ocaziile religioase: de Crăciun și de Epifanie se obișnuia să se pune treisprezece feluri sunt pe masă, în timp ce la Carnaval mănânci macaroane, Chifteluțe și porc. Paștele se sărbătorește cu friptură de miel, cudduraci și pâine spirituală și la fel și pentru celelalte sărbători. Un sos foarte important este 'nduja, foarte picant și excelent pentru crostini.
În Calabria, după cum a observat filologul german Gerhard Rohlfs, nu există o adevărată unitate etnică sau lingvistică și, prin urmare, nici măcar producțiile sale culinare nu sunt omogene, suferind din cauza străvechii împărțiri între [ [Calabria Citeriore]] și Calabria Ulteriore. Sunt puține feluri de mâncare care pot fi găsite în toate cele cinci provincii actuale, cum ar fi pastele „ca muddica și hamșa, parmigiana de vinete și stockfish, pe care totuși le au. diferite preparate în diverse teritorii. provincia Reggio Calabria, și cu atât mai mult orașul Reggio, diferă de celelalte, în special de cosentina care, chiar și geografic, este foarte distanta .
Sunt importante alimentele conservate, precum ansoa sarata, desarata si pusa in ulei cu ardei iute, porc carnati (cum ar fi 'nduja si soppressata Calabrian), branzeturile, legumele în ulei și roșii uscate, ceea ce ne-a permis să supraviețuim în perioadele de foamete, precum și în perioade lungi de asediu de către pirați Saraceni ("turcii").
viticultura este în creștere și producția de măsline se menține, deși a scăzut. De remarcat este folosirea legumelor: vinetele mai presus de toate dar și roșiile, ardeii, ceapa roșie, salata verde, broccoli și legumele precum fasolea, năutul, lintea și fasolea.
Pâinea folosește foarte mult grâul dur (în special tipul giugiulena) iar pastele de casă sunt larg răspândite. Ardeii iute, mai mult sau mai puțin picant, sunt folosiți pe scară largă, mai ales în sosuri și feluri principale.
Calabrian baked pasta
Fennels and fasole
<galerie> File:Pitta.JPG|Tip de pitta File:Mammola - Pane pizzata.JPG|Pane pizzata - pâine de porumb tipică de la Mammola File:Buggia conzata.jpg|Buggia conzata: pungă de pâine umplută cu sos tipic zonei ionice inferioare din Catanzaro </galerie>
Calabria, numită cândva Enotria (țara vinului), este deosebit de bogată în vinuri; mai multe viță de vie au fost introduse de primii coloniști greci.
Ministerul Politicilor Agricole și Alimentare, în colaborare cu Regiunea Calabria, a recunoscut 272 de produse calabreze drept „tradiționale”
<galerie> File:Calabrian drinks with bergamot (august 2020).jpg|Drinks with bergamot (august 2020) Fișier:Moka drink (2020).jpg|Moka drink (2020) File:Brasilena.JPG|Brasilena </galerie>
Mac de grădină

Macul de grădină (Papaver somniferum) se întâlnește în România ca specie cultivată sau subspontană. Este identic cu macul opiaceu. Semințele sunt utilizate în industria alimentară.
Rădăcina pivotantă lungă de 25–30 cm (80 cm), groasă de circa 1–2 cm cu ramificații secundare pe o rază de circa 30–50 cm, tulpina erectă netedă cilindrică , cerificată, înaltă de circa 150 cm, simplă sau puțin ramificată. Frunzele sunt întregi alterne alungit-ovoide, acoperite cu ceară, cu margini neregulate, glabre (lipsite de peri), fața superioară cu nervură proeminentă. Florile sunt mari, solitare 1-10 pe plantă, actinomorfe, violete, albe, roz sau roșii. Fructul este o capsulă ovoidă sau ușor turtită, cu stigmat persistent (aspect de rozetă), caliciul este caduc (cade după înflorire). Toate organele plantei conțin vase laticifere cu latex care are în compoziție peste 40 de alcaloizi. Cele mai cunoscute varități de Papaver somniferum sunt:
Formula florală: K2C2+2A∞G(∞)
Macul de grădină este principala sursă naturală pentru receptorul μ-opioid, și a tuturor opioidelor. Opiul natural este un latex pe care planta îl secretă când sunt incizate capsulele verzi. Din opiu sunt extrași numeroși alcaloizi precum morfină, tebaină, codeină și oripavină. Morfina este alcaloidul predominant în varietățile de mac cultivate în majoritatea țărilor producătoare.
Mac OS

Mac OS (Mac Operating System) este un sistem de operare (SO) produs de firma Apple Inc. (Apple) pentru computerele sale.
Lansat în 1984 împreună cu primele calculatoare de tip Macintosh. Mac OS reprezintă o serie de sisteme de operare cu interfață grafică, proiectată de firma Apple (nume anterior: Apple Computer) pentru gama sa de computere de tip Macintosh. A fost introdus pentru prima dată la modelul Macintosh 128K în anul 1989. Prin intoducerea sistemului de operare Mac OS, computerele Apple au devenit mai prietenoase pentru utilizatori decât cele cu sisteme de operare MS-DOS. Termenul „Mac OS” nu a existat cu adevărat până când a început să fie oficial utilizat la mijlocul anilor 1990. De atunci, acest termen a fost folosit pentru a distinge toate aplicațiile sistemului Mac de celelalte sisteme de operare.
Primele versiuni erau compatibile doar cu Macintosh-urile bazate pe microprocesorul Motorola 68000, iar versiunile mai noi erau compatibile și cu arhitectura PowerPC. Recent, Mac OS X a devenit compatibil și cu arhitectura Intel x86, care stă la baza tuturor PC-urilor.
Primele SO Macintosh constau din două elemente software numite „System” și „Finder”, fiecare având versiunea sa. System 7.5.1 a fost primul care includea logoul Mac OS (o variație a iconiței de pornire a lui Finder - „Happy Mac” smiley face), iar Mac OS 7.6 a fost primul numit Mac OS.
Până la apariția sistemelor bazate pe microprocesorul PowerPC G3, părți importante ale sistemului de operare erau păstrate în memoria fizică ROM pe placa de bază, scopul fiind evitarea utilizării cu limitări a spațiului oferit de floppy disk, luând în considerare că primele Mac-uri nu aveau hard disk.
Mac OS poate fi divizat în două categorii de sisteme de operare:
Mac OS Clasic:
Mac OS:
Mac OS X:
macOS:
Bernie Mac

Bernard Jeffrey "Bernie" McCullough (n. 5 octombrie 1957, Chicago, Illinois, SUA – d. 9 august 2008, Chicago, Illinois, SUA), cunoscut sub numele de Bernie Mac, a fost un actor american. Născut și crescut în Chicago, Illinois, Mac a devenit popular prin stand-up comedy. El a lucrat cu actorii celebri Steve Harvey, Cedric the Entertainer, D. L. Hughley ca The Original Kings of Comedy. A fost star-ul în The Bernie Mac Show (2001-2006) care a primit două premii Emmy.
El suferea de sarcoidoză pulmonară și a murit pe 9 august 2008.
Mac s-a născut în Chicago, Illinois, iar mai târziu s-a mutat în Tampa, Florida.
Mac a început stand-up comedy în Chicago's Cotton Pickin' Club.
Prekmurska gibanica

Prekmurska gibanica (Prekmurje layer pastry) is a type of Slovenian gibanica or layered pastry. It contains poppy seeds, walnuts, apples, raisins and quark fillings. Although native to Prekmurje, it has achieved the status of a national specialty of Slovenia. The unique sweetmeat shows the variety of agriculture in this region. The name gibanica comes from the dialect expression güba and in this case refers to a fold.
For centuries, prekmurska gibanica was served as a festive and ritual dish in Prekmurje. The exact origin of the recipe is not clear. Early sources suggest that it evolved over centuries. The oldest extant document (1828) by József Kossics described a wedding (Prekmurje Slovene: gostüvanje) as never being held without gibanica, which is done as follows: "The dough is rolled until thin, sprinkled with grated cabbage, turnips, or quark. All is covered by second layer of dough. It is sprinkled as previously. 10 or 11 such layers are thus composed and form a conspicuous cake [sic]."
Prekmurska gibanica was chosen to represent Slovenia in the Café Europe initiative of the Austrian presidency of the European Union, on Europe Day 2006. Since March 2010, prekmurska gibanica is protected in the EU as a Traditional Speciality Guaranteed.
Joffre cake

A Joffre cake (Romanian: prăjitură jofre) is a chocolate buttermilk layer cake filled with chocolate ganache and frosted with chocolate buttercream originally created at Bucharest's Casa Capșa restaurant, in honor of a visit by French Marshal Joseph Joffre, shortly after World War I. The cake is said to have been devised so as to be suitable for diabetics, as Joffre was diabetic. The cylindrical shape suggests the French military cap.
Mohn bar

Mohn bar, also known as mon bar, or poppy seed bar, is an Ashkenazi Jewish baked good consisting of a shortcrust pastry base with a sweet mohn (poppy seed) filling, and a streusel/crumb topping. It may be commonly found at kosher bakeries and Jewish delis across the United States.
Mohn bars originate from the shtetl, or the villages inhabited by Ashkenazi Jews in Eastern Europe from the Middle Ages until the decimation of European Jewry in the Holocaust. Jewish refugees fleeing antisemitic persecution in Europe brought with them their traditional foods including the mohn bar. Mohn bars were a very popular baked good in the Jewish community of the United States until the late 20th century, as their popularity declined due to the advent of newer baked goods containing fillings such as chocolate and jam. They are still made in a number of Jewish bakeries in the United States and across the Jewish diaspora, as well as in Israel.
Mohn bars consist of a pastry or cookie dough that has been filled or topped with mohn, a Jewish poppy seed filling commonly used in baked goods such as hamantash and babka, and topped with a sweet crumb topping which is then baked, allowed to cool and sliced into bars similar to a lemon bar and served cool at room temperature for breakfast or dessert.
A mohn bar generally uses a shortcrust pastry dough similar to that used for shortbread or hamantash that is most often pareve (non-dairy), though sometimes it is made with a dairy dough containing butter. The dough is rolled out to approximately 1/4-1/2 an inch in thickness, and placed in a baking dish. A filling of sweetened, cooked ground poppy seeds called mohn is spread on top of the dough, and then a crumb or streusel topping is distributed on top. Sometimes the mohn filling may be covered with an additional layer of dough, similar to a fig newton. The mohn bar is then baked and once it is finished baking it is allowed to cool and is dusted with powdered sugar and then sliced into individual "bars".
Mohn bars are sold at Jewish bakeries, delis, and restaurants across the United States, but particularly in the Northeast, Southern California, and South Florida regions. Packaged versions may be found in grocery stores in these regions, as well as at kosher markets across the country and are sold by brands such as "Green's" and "Beigel Bakery", among others.
Everything bagel

An everything bagel is a type of bagel baked with a mix of toppings. The exact ingredients vary, but recipes often include garlic flakes, onion flakes, poppy seeds, sesame seeds and kosher salt. The bagels are made with regular dough and the name is independent of additional fillings such as cream cheese.
The everything bagel inspired the creation of other food items with similar toppings, including bagel chips, croissants, rolls, roti, pasta, and mixed nuts. Pre-made mixes of everything bagel seasoning are also available.
The everything bagel is offered by many bakeries and fast casual restaurants. Its origins are disputed, but it was likely first created sometime between 1973 and 1980.
The origin of the everything bagel is disputed. A 1977 article in Newsday on where to eat in Syosset, New York, noted that at Bagel Master, "for those who can never decide if they want plain, salt, poppy seed, sesame seed, garlic or onion, there's something called the everything bagel, which is topped with all of them."
David Gussin claims he invented it sometime around 1980: while sweeping up leftover bagel toppings from the oven, Gussin saved them in a bin and convinced the store owner to make bagels with them. He concurs that others might have previously invented the concept but insists that he coined the name "everything bagel".
Others who have claimed to have invented the everything bagel include American restaurateur Joe Bastianich and sports marketer Brandon Steiner. In his blog, Seth Godin said he worked in a bagel factory that produced everything bagels two years before Gussin. Brandon Steiner, who believes his invention at a bakery in 1973 predates the others, wrote in a 2016 blog post:
An everything bagel is a plot element in the 2022 film Everything Everywhere All at Once. In the film, it is topped with literally everything in the multiverse.
St. Martin's croissant

St. Martin's croissant (Polish: rogal świętomarciński) is a croissant with white poppy-seed filling traditionally prepared in Poznań and some parts of Greater Poland region on the occasion of St. Martin's Day (11 November).
On 30 October 2008, the name and recipe for rogal świętomarciński was entered in the register of protected designations of origin and protected geographical indications in the European Union.
In Poznań, the tradition of baking St. Martin's croissants on 11 November certainly existed in 1860, when the oldest known advertisement for the pastry was published in Dziennik Poznański.
However, there is a popular legend that the tradition in its present form was born in November 1891. As St. Martin's Day was approaching, the parish priest of St. Martin's parish, Fr Jan Lewicki, appealed to the faithful to do something for the poor, following the example of the patron saint. The confectioner Józef Melzer, who was present at the mass and worked in a nearby confectionery, persuaded his boss to revive the old tradition. The wealthier Poznań residents bought the delicacy and the poor received it for free. The custom of baking in 1901 was taken over by the Association of Confectioners. After the First World War, Franciszek Rączyński returned to the tradition of giving gifts to the poor, and after the Second World War, Zygmunt Wasiński saved the croissant from oblivion.
The filling must, according to the protected designation documentation, consist of "white poppy seeds, sugar, crumbs, egg pulp, margarine, raisins, nuts, fruit in syrup or candied fruit". The croissant is coated with a sugar icing and sprinkled with nuts.
Poppy seed test

In medicine, the poppy seed test is a diagnostic test used before surgery to predict if surgery will find a vesicointestinal fistula or colovesical fistula (an abnormal direct pathway between the colon and urinary bladder) or other type of vesicointestinal fistula.
The test is very simple. The patient is fed 1.25 ounces of poppy seeds with 12 ounces of fluid or 6 ounces of yogurt. The patient's urine is then collected for the next 48 hours and examined for poppy seeds. If a poppy seed is found in the urine, the patient has a colovesical or related fistula.
The test is very accurate. In a series of 49 patients who underwent surgery for colovesical fistula due to sigmoid diverticulitis, the poppy seed test gave a correct diagnosis more often than abdominopelvic computerized tomography, magnetic resonance tomography of the abdomen, cystogram, retrograde colonic enema, urethrocystoscopy, and colonoscopy. In a series of 20 patients in the United States, the poppy seed test was significantly more accurate than computed tomography. In these two series, respectively, sensitivity of the test was 94.6% and 100%. Because of the physical nature of the test, specificity of the test is necessarily 100%.
The test is very inexpensive. In the United States, it has been reported to cost under 6 dollars and two orders of magnitude less than computed tomography.
The test was first described in the English medical literature in 2001, by a group of urologists in Germany. From 1994 to 1999, they gave 250 grams (8.8 oz) of poppy seeds to a series of 17 patients, then examined the patients' urine for two days. The test results were correct for all patients: 11 patients with fistulas did pass poppy seeds in their urine and 6 patients without fistulas did not pass poppy seeds.
FC Cetatea Suceava

Club Sportiv Municipal 1932 Cetatea Suceava, cunoscut ca CSM Cetatea Suceava sau Cetatea Suceava, este un club de fotbal din Suceava, Județul Suceava. Clubul a fost înființat inițial în 1932, sub numele de Cetatea Sucevei și de-a lungul timpului a fost reorganizată, folosind diferite nume precum CSM Suceava, Chimia Suceava sau Cetatea Suceava, printre altele. Echipa participa momentan in Liga IV Suceava dupa reinfiintarea din 2024.
Anul înființării echipei este 2004, formația suceveană evoluând în sezonul 2004–05 în Divizia C. Cetatea Suceava a promovat în Divizia B, iar la sfârșitul sezonului 2006–07 a retrogradat în Liga a III-a. În sezonul 2007–08, Cetatea Suceava a reușit să promoveze din nou în Liga a II-a. Cetatea Suceava s-a desființat pe 8 februarie 2010, după 5 ani de existență, antrenor fiind la timpul acesta Ioan Radu. A revenit în forță în vara aceluiași an cu jucătorii transferați ilegal la un alt club.
Liga a III-a:
Parcul Șipote-Cetate din Suceava

Parcul Șipote-Cetate (cunoscut și sub numele Parcul Șipote sau Parcul Cetății) este un parc dendrologic amenajat în partea de sud-est a municipiului Suceava, în imediata vecinătate a Cetății de Scaun. El se află pe valea pâraielor Șipot și Cetății (pârâul Târgului sau Cacaina). Principalul monument din parc este statuia ecvestră a lui Ștefan cel Mare, operă a sculptorului Iftimie Bârleanu, dezvelită în anul 1977.
Parcul Șipote-Cetate se întinde pe o suprafață de 7 hectare. El a fost amenajat între anii 1975–1977, când s-au trasat alei, peluze și rondouri de flori, s-au amenajat locuri pentru joaca copiilor, s-au construit terenuri sportive și o cabană-restaurant, s-au amplasat elemente decorative.
Parcul a fost împărțit în patru sectoare: vegetație de munte (1,95 hectare), vegetație de deal (2 hectare), vegetație de câmpie (1,35 hectare) și vegetație de luncă (1,70 hectare). S-a plantat circa 95% din suprafață cu aproape 7.000 de puieți. Printre speciile de arbori și arbuști plantate sunt de menționat următoarele: brad, tisă, molid, pin silvestru, plop alb, plop negru, ienupăr ornamental, salcâm japonez, fag, mesteacăn, nuc american, liliac etc.
În august 2023, Primăria Suceava a anunțat existența unui amplu proiect de reabilitare și modernizare a parcului. Astfel, vor fi amenajate 23 de grădini tematice și un traseu tematic de pelerinaj religios, un amfiteatru cu o capacitate de 200 de locuri, două zone cu locuri de joacă, tiroliană, traseu cu obstacole, zonă de fitness și o pistă de biciclete de 5 kilometri care va merge până la baza statuii ecvestre a voievodului Ștefan cel Mare.
De asemenea, în Parcul Șipote vor mai fi amenajate 10 pavilioane multifuncționale – pentru picnic, pentru odihnă, pentru activități educaționale, pentru expoziții și pentru informare, trei turnuri de observație a păsărilor, trei platforme de belvedere cu foișoare, patru cișmele racordate la rețeaua de apă a orașului și trei grupuri sanitare. Proiectul include și un spațiu interactiv – Izvor – la baza Cetății de Scaun.
Surse literare pentru originea românilor

Cele mai multe dintre sursele literare privind originea românilor au fost interpretate în diverse moduri de către adepții diferitelor teoriilor științifice. Lucrări pe acest subiect au fost modificate pe considerente politice, deoarece etnogeneza românilor (care împărtășesc exonimul vlah cu alte popoare care vorbesc o limbă romanică de est) a fost obiectul unei controverse însuflețite.
Surse primare:
Surse secundare: