davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Pot Creek Cultural Site

Pot Creek Cultural Site is an abandoned 13th century pueblo located on private land owned by Southern Methodist University and on public Carson National Forest land in Taos County, New Mexico.
Located within the Rio Grande valley and surrounded by the Sangre de Cristo Mountains, the site is at 2,195 metres (7,201 ft) in elevation. Its sources of water were the Rio Grande del Rancho, also known as the Little Rio Grande, and Rio del la Olla, also known as Pot Creek.
The site was a large adobe pueblo consisting of a large plaza, great kiva, and small plazas with multiple-storied blocks of rooms and smaller kivas. Its height of occupation was between 1260 and 1320 CE. The pueblo is believed to have been similar to Taos Pueblo and had about 400 rooms on the ground floor for storage, with additional rooms in the multiple-storied dwellings used as dwellings. It is estimated that the pueblo was occupied for about three generations, with its peak population about 1310. Around 1318 a great kiva was under construction, but it was never completed. It is believed that the pueblo was abandoned about 1320, at which time the southern portion of the site was destroyed by fire. Residents moved to nearby Picuris and Taos Pueblos.
The pueblo people lived primarily on a diet of corn, squash and beans that they grew. They also ate bison, local animals and wild plants. The made their own pottery. Gray pottery was used for cooking. They also decorated black-on-white pottery vessels and made tools from stone and animal bones.
The site has been studied by Southern Methodist University for more than 50 years.
The portion of the pueblo located on Carson National Forest is open to visitors from June to September. It is about 50 yards from a parking area on Highway 518 at milepost 66.4 and has a picnic area and restrooms. The one-mile loop trail has signs that interpret the lifestyle of the pueblo residents and leads to a reproduction of a pueblo room and a kiva.
36°16′45″N 105°34′34.61″W﻿ / ﻿36.27917°N 105.5762806°W﻿ / 36.27917; -105.5762806
Greenery Day

The present observation of Greenery Day (みどりの日, Midori no Hi) as a public holiday in Japan stems from the celebration of the birthday of the Emperor Shōwa (Hirohito, who lived from 1901 to 1989) on April 29 every year during the Shōwa era (1926–1989). In 1989, following the ascension of the Emperor Akihito to the Chrysanthemum Throne, the name of the holiday was changed from "Birthday of the Emperor" to "Greenery Day". Officially, as its name suggests, it is a day to commune with nature and to be thankful for blessings. The day was renamed to "Greenery Day" to acknowledge the controversial wartime emperor's love for plants without directly mentioning his name. However, in practice it is seen as just another day that expands the Japanese Golden Week vacation.
In 2007, Greenery Day moved to May 4, and April 29 was changed to Shōwa Day in accordance with a 2005 revision of the law pertaining to public holidays. The Shōwa Emperor reigned for 62 years and 2 weeks. On May 3, 1947, he became a symbol of Japan by the new constitution of the country.
Greenery Press

Greenery Press is an American publishing house based in Emeryville, California, specializing in books on BDSM (particularly femdom) and polyamory, with over 50 titles in print. Most titles are non-fiction, but a smaller number of fiction titles and memoirs are published under the Grass Stain Press name. Greenery's sales top 100,000 books per year.
Greenery Press was founded in 1991 by author Janet Hardy. In 1995 it merged with Jay Wiseman Books under the Greenery name. Hardy continues to run the company, while Wiseman continues to serve on the Press's board of directors.
Greenery Press closed its new books program in 2019 upon the retirement of editorial director Janet W. Hardy and is no longer publishing new titles.
Greenery's list of titles include works by such notable authors such as Hardy herself, Dossie Easton, Wiseman and Midori, their most popular title is The Ethical Slut: A Guide to Infinite Sexual Possibilities, which has been translated into several languages and has sold over 50,000 copies as of 2004.
Mountain Greenery

"Mountain Greenery" is a popular song composed by Richard Rodgers, with lyrics by Lorenz Hart for the musical The Garrick Gaieties (1926). It was first performed on stage by Sterling Holloway.
The lyrics display Hart's characteristic use of enjambement and witty and unexpected internal rhymes e.g. 'lover let' and 'coverlet' and 'keener re...' rhymed with 'beanery':
Monument (Miss May I album)

Monument is the second studio album by American metalcore band Miss May I, released on August 17, 2010. This album debuted at No. 76 on the Billboard 200 chart.
On June 24, Miss May I announced via Facebook that the new album "Monument" will be released August 17 and that they are recording a video at Mansfield Prison for the song "Relentless Chaos." On July 14, guitarist Justin Aufdenkampe posted a picture on his Twitter account of the album's track list and song lengths. On August 5, it was announced that the song "Rust" would only be available through preorder on iTunes via the band's Facebook. On September 3, the video for "Relentless Chaos" was released via YouTube.
On May 21, 2011, it was announced that Monument would be released in a Deluxe Edition on June 21, 2011, featuring three new songs, the "Rust" b-side, and a DVD featuring music videos, interviews, live songs, and more.
Metal Hammer reviewed the album in the February 2011 issue. It received a low score of 5/10 and was criticised for sounding unoriginal and too much like the band As I Lay Dying. Writer Adam Rees wrote "Miss May I struggle to deliver anything new...their best moments sound suspiciously like recent As I Lay Dying output on an off day...."
In contrast "Monument" was well received by Rock Sound who awarded it 8/10 "Since metalcore started merchandising a band’s image and paint-splattered jock-straps, before a fairly blueprinted sound structure, it’s been a difficult path to tread to find which bands are worth sticking around to listen to, but with their second outing ‘Monument’, Miss May I have firmly marked their place for Killswitch Engage’s support slots. The thunderous attacks of ‘Relentless Chaos’ and ‘Creations’ show the band’s steps towards thrash tendencies to a well worked effect. With exhilarating time signatures and ruthless musicianship, Miss May I have shown what it was that made metalcore exciting in the first place, and why we can love it once again."
Victoria Memorial Arena

Victoria Memorial Arena was an ice hockey arena in Victoria, British Columbia, Canada. It was built in 1949 and demolished in 2003 due to poor acoustics and climbing maintenance costs.
Its nickname, the "Barn on Blanshard", was due to its design (rectangular with a curved roof, resembling a barn or aircraft hangar).
The Victoria Shamrocks of the Western Lacrosse Association began play in 1950, one year after the arena's opening.
The Victoria Maple Leafs of the Western Hockey League played in the arena in the 1960s.
The arena hosted the Victoria Cougars of the Western Hockey League between 1971 and 1994, when the team moved to Prince George. Afterward, the arena hosted the Victoria Salsa of the British Columbia Hockey League from 1994 to 2004.
The replacement, Save-On-Foods Memorial Centre, now occupies the site. In 2004, the Jim Pattison Group agreed to pay $125,000 per year for 10 years to the City of Victoria for the Save-On-Foods name rights on Victoria's new arena, amidst unpopular public opinion.
48°25′53″N 123°21′38″W﻿ / ﻿48.43139°N 123.36056°W﻿ / 48.43139; -123.36056
Bombinga av Elverum 1940

Bombinga av Elverum 1940 fant sted den 11. april 1940, dagen etter at Stortinget hadde vedtatt Elverumsfullmakta og kong Haakon VII hadde gitt sitt «nei» til den tyske sendemannen Curt Bräuer på Elverum folkehøgskule. Den skal ha blitt beordra av Adolf Hitler, som var rasende over at det ikke gikk etter planen i Norge. Nitten fly fra Kampfgruppe 4 angrep Elverum sentrum, lokalt kjent som Leiret, og Terningmoen leir på den andre sida av Glåma.
Det har lenge vært usikkerhet rundt hvor mange det var som ble drept i angrepet. Lokalhistoriker Trond Bækkevold har kommet fram til 34 omkomne, hvilket inkluderer noen som døde på sykehus en tid etter som direkte følge av angrepet.
Nesten hele byen ble lagt i ruiner i angrepet. Det var mange trehus som ble splintra av bomber eller brant ned, og de få murbygningene som var ble for det meste slått i stykker av bomberegnet. Blant bygninger som ble spart var Elverum kirke og Elverum folkehøgskole, som begge ligger litt utafor sentrum.
Kitty Grande

Kitty Margarete Grande (født Kitty Margrete Sørensen 22. mars 1919 i Strinda, senere gift Lorange, Grande og Fitte, død 26. januar 1999 i Stockholm) var en norsk agent og provokatør for den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig og medlem av Henry Rinnans Sonderabteilung Lola fra juni til desember 1942.
Kitty Margrete Sørensen ble medlem av Nasjonal Samling fra 14. mai 1941.
Hun hadde kallenavnet «Røkelaksen» fordi faren hennes drev et røykeri, hvor hun også selv hadde arbeidet før hun begynte å arbeide hos Rinnan. Også moren Olga Marie Sørensen (1898-1990) begynte å arbeide for Rinnan ved at huset hennes i Innherredsveien 125 ble brukt som møtested da Rinnan ga seg ut for å være motstandsmann.
I 1938 giftet Kitty seg med Fredrik Lorange som vervet seg til tysk tjeneste i den norske legion sommeren 1941. Kitty Lorange ble boende i leiligheten deres i femte etasje i Erling Skakkes gate 52 på Kalvskinnet, og innledet et forhold til Rinnans nestekommanderende Ivar Grande. Gjennom ham fikk Rinnan tilgang til boligen, som fra juni 1942 ble brukt når Sonderabteilung Lola avtalte møter med motstandsfolk. Her tok Kitty Lorange imot, iblant med dekknavnet «Gerd Søreng».
Høsten 1942 kom Kitty Grande flere ganger i konflikt med Rinnan og ble vurdert som en sikkerhetsrisiko da han fikk nyss om at hun hadde forelsket seg i en motstandsmann. Hun ble arrestert 26. desember 1942 og først plassert i Grini fangeleir, for senere å bli sendt til konsentrasjonsleiren Ravensbrück som Nacht und Nebel-fange. I august 1943 ble hun satt fri etter at hennes fire år gamle sønn Vidar omkom i en ulykke. Hun var ikke agent for Rinnan etter dette.
Rinnans nestleder Ivar Grande bidro til frigivelsen; de giftet seg 3. juni året etter. Rivalisering mellom Ivar Grande og Rinnan førte til at Grande ble forflyttet til Ålesund. Her ble han 11. desember 1944 likvidert av representanter for Milorg. Hans enke ble boende i Ålesund til hun ble arrestert i juni 1945 og stilt for retten sammen med resten av Rinnanbanden.
Etter krigen ble hun 20. september 1946 dømt til 20 års tvangsarbeid av Frostating lagmannsrett. Lagmannsretten la i formildende retning til grunn at hun hadde advart to av Rinnans negative kontakter, samt «hennes ungdom og tidligere ustraffethet». Hun ble løslatt fra Bredtveit kvinnefengsel 26. mai 1951, bosatte seg senere i Sverige, ble gift med franskmannen Hubert Fitte og tok hans etternavn. I et intervju på svensk TV i 1989 fortalte hun om sin krigserfaring og angret ingenting.
Kitty Grande døde 26. januar 1999 i Stockholm. og ble begravet på Skogskirkegården i Stockholm sammen med sin mor og ektemann.
Dødsfall under andre verdenskrig

Dødsfall under andre verdenskrig gir oversikt over militære og sivile dødsfall i verdenshistoriens mest kostbare konflikt, hvor flere titalls millioner liv gikk tapt. Tabellene nedenfor gir et detaljert bilde av antall døde, gruppert på land.
Totalt estimeres det at andre verdenskrig krevde omtrent 72 millioner menneskeliv. Sivile tap var omtrent 47 millioner, inkludert 20 millioner på grunn av sult og sykdom. Militære tap var omtrent 25 millioner, inkludert omtrent fem millioner døde i krigsfangenskap. De allierte mistet omtrent 61 millioner, mens aksemaktene mistet 11 millioner.
Det er store variasjoner i statistikkene med tapstall fra andre verdenskrig. Estimatene går fra 50 - til over 70 millioner døde. Nyere forskning har kastet nytt lys over tapstallene i krigen. Forskning i Russland etter kommunismens fall har gitt nye estimater over tapene i Sovjetunionen. Sovjetiske tap, gitt innenfor førkrigsgrensene, estimeres nå til 26,6 millioner, av dem døde kun 6,9 millioner soldater ved fronten. Historikere i Polen anslår nå at de polske tapene påført av tyskerne var på mellom 4,9 og 5,1 millioner mennesker, ikke inkludert 120 000 til 350 000 drept av sovjeterne. Den tyske militærhistorikeren dr. Rüdiger Overmans publiserte i 2000 en studie som viste at de tyske militære tapene var på 5,3 millioner døde. Oversikten over Det britiske samveldets tap er i denne artikkelen hentet fra Commonwealth War Graves Commissions forsøk på å identifisere døde fra samveldeland. Denne oversikten inkluderer omtrent 12 millioner døde av sult i Kina, Indonesia, Indokina og India, noe som ofte utelates fra slike oversikter.
Tapene i andre verdenskrig var lite proporsjonalt fordelt mellom de deltagende landene. Dette gjelder spesielt sivile dødsfall. Denne tabellen viser tapstallet fordelt på de deltagende landene, sammen med opplysninger om det totale innbyggertallet slik at man kan se tapstallene i sammenheng med dette.
Tabellen inkluderer døde i den kinesisk-japanske krigen.
De allierte (andre verdenskrig)

De allierte er en betegnelse for alle de landene som kjempet mot aksemaktene under den andre verdenskrig. Under krigen ble betegnelsen «De forente nasjoner» brukt synonymt med «de allierte». Krigsalliansen ble formalisert ved undertegnelsen av Erklæringen om De forente nasjoner («Declaration by the united nations») 1. januar 1942, undertegnet av 26 regjeringer. De allierte ble involvert i krigen enten på grunn av at de allerede var blitt invadert, eller at de ble direkte truet av invasjon eller ettersom de var bekymret over at aksemaktene ville kontrollere verden.
Den antityske sammenslutningen ved begynnelsen av krigen (1. september 1939) besto av Frankrike, Polen, Storbritannia, nasjonene i Det britiske samveldet, Australia, New Zealand, Canada og Unionen Sør-Afrika (sistnevntes soldater kjempet hovedsakelig under Samveldets kommando til tross for å ha vært en selvstendig stat siden 1931). Etter 1941 hadde lederne for Det britiske samveldet, Sovjetunionen og USA, kjent som «de tre store», lederskapet over de allierte maktene. Kina var på den tiden også en betydelig alliert. Andre allierte omfattet Belgia, Brasil, Tsjekkoslovakia, Etiopia, Hellas, India (som en del av det britiske imperiet), Mexico, Nederland, Norge og Jugoslavia.
I løpet av desember 1941 foretrakk den amerikanske presidenten Franklin Roosevelt navnet «de forente nasjoner» framfor de allierte. Han refererte til de tre store og Kina som en «forvaltning av det mektige», og deretter benyttet han senere betegnelsen «de fire politimenn». Erklæringen om De forente nasjoner i juli-august 1945 foreslo Roosvelts etterfølger, Harry S. Truman, at utenriksministrene fra Kina, Frankrike, Sovjetunionen, Storbritannia, og USA «burde gjøre utkast til avtaler og grensesettinger i Europa», noe som førte til opprettelsen av Utenriksministrenes råd («Council of Foreign Ministers»).
¨
Forsvarsmuseet

Forsvarsmuseet er et norsk museum for militærhistorie. Museet er hovedmuseum i Forsvaret og har holdt til i en gammel arsenalbygning på Akershus festning i Oslo siden 1860.
Museet ble opprettet i 1946 da Artillerimuseet (opprettet i 1860) og Intendanturmuseet (opprettet i 1928) ble slått sammen under navnet Hærmuseet. Til å begynne med var museet åpent kun for militærpersonell, men ble åpnet for publikum i 1978 av Kong Olav V under navnet Forsvarsmuseet.
Hovedformålet med museet er å vise norsk militærhistorie fra vikingtiden til i dag, og museet består av åtte utstillinger:
Utenfor museet står en rekke minnestøtter over soldater fra forskjellige norske avdelinger som har mistet livet i ulike konflikter under og etter andre verdenskrig. Ulike veteranorganisasjoner bekranser monumentene på frigjøringsdagen 8. mai hvert år.
Ullensaker museum

Ullensaker museum ligger på Gardermoen. Museet holder til ved en av Norges eldste ekserserplasser, Lilleplassen, som ble anlagt i 1740. Området innhar en sentral rolle i norsk militærhistorie, noe som avspeiles i bygningene fra den gamle militærleiren som er blitt bevart. Tunet består av flere verneverdige bygninger: Kornmaga­sinet, Depot 148, Telthuset, Østerrikegata 13, Ballonghuset, Rawindhuset, Posthuset og Furua. Museet åpnet i juni 2005.
Ullensaker museum forvalter gjenstandssamlingen til Ullensaker bygdesamling. Museet har fokus på temaene samferdselshistorie, militærhistorie og lokalhistorie. Da arbeides med å bygge opp et dokumentasjonssenter.
Utbyg­gingen av hovedflyplassen markerte slutten på en 250 år lang militær aktivitet på Gardermoen, og historien knyttet til utviklingen av hovedflyplassen er et annet av museets ansvarsområder.
MilitærHistorie

MilitærHistorie utgis av Ares Forlag AS. Tidsskriftet dekker militærhistorie både i luft, til lands og til vanns, samt artikler om strategi, taktikk og krigskunst. MilitærHistorie har som mål å dekke perioden fra antikken og frem til i dag. I tillegg til dette tar tidsskriftet opp andre innfallsvinkler til militærhistorien som militær modellhobby og om Militaria. Det siste nye innen litteratur og film presenteres også.
MilitærHistorie utkom første gang 15. april 2008. Tidsskriftet har senere utkommet med seks utgivelser årlig. Redaktører er Heine Wang og Per Erik Olsen.
Liste over fengsler og fangeleirer i Norge under andre verdenskrig

Liste over fengsler og fangeleirer i Norge under andre verdenskrig
Det er dokumentert 470 fangeleirer i Norge under krigen, de fleste for sovjetiske krigsfanger.
De fleste og største leirene var i Nord-Norge. For eksempel hadde fangeleiren i Bø på Engeløya i Steigen 1700 sovjetiske krigsfanger på det meste.
Krigsfangene jobbet med utbyggingen av Nordlandsbanen og Polarbanen. Fangene utførte også arbeid på veien over Korgfjellet i Hemnes kommune, samt veiutbygging mellom Rognan og Fauske, kalt Blodveien. De deltok også i bygging av snøtunneler i Nord-Norge, blant annet over Kvænangsfjellet.
Det militære skarpskyttermerke

Det militære skarpskyttermerke er et ferdighetsmerke for skyting med personlig våpen (gevær, maskingevær, pistol eller maskinpistol). Skyttermerket ble stiftet i 1861 som en «Skydepremie».
Merket har som formål å stimulere skyteinteressen blant militære og sivile skyttere, og gjennom årlige skyteprøver å holde skyteferdighetene oppe hos befal og mannskap i de stående styrkene, Heimevernet og mobiliseringsstyrkene.
Merket er to korslagte gevær over en bundet laurbærkrans med et rødt felt innenfor kransen. I toppen er riksvåpenet. Merket finnes i valørene gull, sølv og bronse i tillegg til en medalje i gull.
Medaljen har samme utforming som merket, men er større og henger i et rødt og gult bånd. Det er spesifikke krav til alle valørene både når det gjelder ferdigheter og antall år en må gjennomføre prøver for å kvalifisere seg.
Medalje

En medalje er en utmerkelse til minne om en person, en institusjon eller begivenhet og som deles ut som en påskjønnelse, ærespris eller i en konkurranse som premie.
Ordet «medalje» kommer av det franske médaille som igjen stammer fra metallum, det latinske ordet for «metall» eller «malm». Forsida kalles advers eller avers, baksida revers. Medaljer kommer i alle fasonger, og de som ikke er runde, kalles gjerne plaketter og er vanligvis preget bare på framsida. Medaljer blir ofte båret i bånd, eventuelt med merker eller spenner i metall, og kan, på samme måte som ordener, også tildeles i miniatyrutgave.
Medaljer blir utdelt som belønning og tegn på anerkjennelse innen de fleste samfunnsområder. Det kan være for sivil, militær, humanitær, vitenskapelig, næringslivsmessig, idrettslig eller foreningsmessig innsats. Innen idrett utdeles medaljer som premie i konkurranser. Det er da vanlig å tildele medaljer i tre valører: gull for første-, sølv for andre- og bronse for tredjeplass.
Medaljene har sitt opphav i antikkens myntkunst, og utviklet seg etter hvert som propagandamiddel for konger og fyrster. Medaljekunsten har en lang og rik historie med flere kjente utøvere, også i dag.
Kjente norske medaljer er:
Noen krigsmedaljer er (etter rang):
Den største offentlige samlinga av medaljer i Norge finnes i Universitetets Myntkabinett i Oslo.
KNBLO-medaljen

KNBLO-medaljen (også kalt Nijmegenmedaljen) er en medalje for deltakelse i den fire dager lange Nijmegenmarsjen i byen Nijmegen i Nederland. Dette er det eneste utenlandske ferdighetsmerket som er godkjent for bruk på norsk uniform. Dette er også det eneste av ferdighetsmerkene der en får en medalje ved første gangs deltakelse. Den første marsjen ble holdt i 1909. Den blir arrangert årlig av De Koninklijke Nederlandse Bond voor Lichamelijke Opvoeding (KNBLO) (Det kongelige nederlandske forbundet for fysisk oppfostring). Daglig marsjlengde er mellom 30 og 50 kilometer, alt etter deltakerens alder og kjønn.
Hvert år en deltaker fullfører marsjen blir markert med enten et spesielt kors, eller et nummer som festes på båndet. Det blir gitt et kors i bronse for første marsjen. En krone blir lagt til over korset for andre fullførte marsj. Samme praksis følger for femte og sjette i sølv, og tiende og ellevte i gull. Videre festes det tall på båndet for å vise antall fullførte marsjer. Siden 1977 er det innført nye medaljer som tildeles etter 40, 50, 60 og 70 fullførte marsjer.
Kun ett kors, det siste tildelt, skal bæres, og kun det siste nummeret på båndet skal bæres.
Marsjen er blitt fullført 1.694.823 ganger av rundt 646.900 deltakere mellom 1909 og 2019. Derfor har rundt 646.900 førstegangsmedaljer blitt utdelt. Rundt 1,048,000 høyere medaljer har blitt tildelt dem som har gått flere ganger.
(en) Kruis voor betoonde marsvaardigheid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Wadlow

Robert Pershing Wadlow (1918–1940) var ifølge Guinness rekordbok verdens høyeste mann. Han var 2,72 meter høy og veide 199 kg da han døde. Han døde i Manistee i Michigan i USA, som et resultatet av en betennelse i en blemme forårsaket av en dårlig tilpasset beinskinne. Han ble begravd på Oakwood Cemetery i Alton i en kiste som var 3,28 m lang, 81 cm bred og 76 cm dyp. Det var 16 personer som bar kisten. I begravelsen hans kom det 27 000 personer som ville ta et siste farvel med Anton-kjempen. Den ekstreme veksten skyldtes en svulst i hypofysen. Han vokste normalt til han var fem år gammel, men deretter hadde han en ekstrem vekst, og han fortsatte å vokse helt fram til han døde. Da han var 13 år gammel, var han 224 cm. Da han var i speideren, måtte de lage en spesiell uniform til han av 12,8 m med stoff som var 0,9 m bredt. Han er også tildelt rang som verdens høyeste tenåring noensinne, for da han var 17 år gammel, var han 244,8 cm høy. Vekten da er ukjent.
Volkssturm

Volkssturm eller Der Deutsche Volkssturm («Den tyske folkestormen») var en tysk milits som ble opprettet på ordre fra det nazistiske Tysklands rikskansler og fører Adolf Hitler den 18. oktober 1944, og nedlagt ved andre verdenskrigs slutt. Den militære formasjonen var et siste desperat forsøk på å forsvare tysk territorium mot de alliertes styrker. Alle menn mellom 16 og 60 år som ikke allerede gjorde tjeneste i en annen militær enhet, ble utskrevet. Mot slutten av krigen ble også yngre gutter tatt inn.
Volkssturm hadde eksistert på papiret siden ca. 1935, men det var først på høsten 1944 at Hitler beordret Martin Bormann til å rekruttere seks millioner menn til Tysklands hjemmeforsvar. Basisenheten var bataljonen, bestående av 642 menn. De fleste av medlemmene var hentet fra Hitlerjugend, eller var personer som tidligere hadde blitt regnet som uegnet for militærtjeneste på grunn av fysiske eller psykiske defekter. Mange av dem var krigsinvalide fra første verdenskrig eller den pågående krigen. Det ble også utskrevet mange som tidligere hadde yrker som var viktige for krigens gang, som jernbaneansatte. Etterhvert som Tysklands infrastruktur raste sammen var det mer presserende å skaffe soldater enn å opprettholde disse stillingene.
Enhetene var underlagt hjemmehæren, som på slutten av 1944 og begynnelsen av 1945 var under SS-sjef Heinrich Himmlers kommando. Den ble senere underlagt Karl Dönitz.
Medlemmene fikk en kort opplæring, som besto av politisk indoktrinering og basisopplæring i våpenbruk. Hovedvåpnene var rifler og Panzerfaust, et tysk antistridsvognvåpen, De avla etter dette ed til Hitler, og ble sendt i kamp. De skulle egentlig brukes til forsvar av sine egne distrikter, men mange ble sendt til viktige frontavsnitt.
Under slaget om Berlin ble store styrker fra Volkssturm satt inn. De hadde dårlig utstyr og lite trening, og sto mot en tall-, utstyrs- og erfaringsmessig overlegen sovjetisk styrke. Særlig de yngste medlemmene, som hadde vokst opp etter NSDAPs maktovertagelse, kjempet med fanatisk mot, og en meget høy andel falt i kampene.
De fleste historikere er enige om at Volkssturm hadde en ubetydelig effekt på krigens gang. I noen mindre områder kunne de ha en betydning, men bare som en forsinkende styrke.
Fordi det ikke fantes nok uniformer, besto Volkssturm-uniformen kun av et svart armbind med teksten «Deutscher Volkssturm – Wehrmacht». Dette var minstekravet i Haag-konvensjonen, for at medlemmene skulle kunne anerkjennes som stridende parter. Insigniene var forskjellig antall sølvromber på kragen. Mange av medlemmene hadde uniformer fra andre steder, som Hitlerjugend eller Reichsbahn.
Gradshierakiet i Volkssturm var enkelt og bestod av bare fem grader:
List of World War II films

This is a list of fictional feature films or miniseries which feature events of World War II in the narrative.
There is a separate list of World War II TV series.
Fictional feature films specifically pertaining to the Holocaust appear in the List of Holocaust films#Narrative films.
Many aspects of this conflict have repeatedly been the subject of drama. These common subjects will not be linked when they appear in the film descriptions below:
Before the Second World War explicitly began with the Nazi German, then later Soviet (Russian) invasions of Poland in September 1939, Germany had already absorbed Austria in the Anschluß of 1938, then the Czechoslovakian lands of Bohemia and Moravia. Meanwhile, Italy, Germany, and the Soviet Union were involved in the Spanish Civil War, (1936–1939), and Italy had conquered Ethiopia (1935–1936) and Albania (1939). China had been fighting against Japan since the 1931 invasion of their northeastern province of Manchuria in a war that completely opened in 1937, called the Second Sino-Japanese War, until Japan attacked the U.S.A. at Pearl Harbor on 7 December 1941, then the British Empire and the Dutch East Indies colonial possessions also in December 1941.
Note: Soviet films are in Russian and originate in the Russian SFSR, unless otherwise noted.
A dramatised documentary is a documentary film which includes dramatised scenes using actors in costume. This format is distinct from a docudrama, which is a fully dramatised fact-based fictional work in a documentary style.
In the Spanish Civil War, the Nationalists (the rebel side) are supported by Mussolini's Italy, Hitler's Germany, and a small number of internaxxxtional rightist volunteers. The Republicans (government side) are supported by Stalin's Soviet Union and a large number of leftist volunteers, the International Brigades.
The Nationalists under Francisco Franco win.
During World War II, Franco remains neutral – so Gibraltar is never overrun – but nevertheless he sends the Blue Division to fight for Germany on the Eastern Front.
For films about the Blue Division, see the List of World War II films since 1950.
List of World War II military operations

This is a list of known World War II era codenames for military operations and missions commonly associated with World War II. As of 2022 this is not a comprehensive list, but most major operations that Axis and Allied combatants engaged in are included, and also operations that involved neutral nation states. Operations are categorised according to the theater of operations, and an attempt has been made to cover all aspects of significant events. Operations contained in the Western Front category have been listed by year. Operations that follow the cessation of hostilities and those that occurred in the pre-war period are also included. Operations are listed alphabetically, and where multiple aspects are involved these are listed inline.
Flags used are those of the time period.
Excludes North African campaigns
Includes North Sea and Arctic Ocean operations and actions against naval vessels in harbour
Includes operations in Iraq, Syria, Iran, India, Burma, Malaya and Indo-China, and the Indian Ocean
Includes some operations by regular forces in support of partisans
Orders, decorations, and medals of Norway

This is a list of Norwegian orders and medals in order of precedence. This list contains all medals approved for wearing on a Norwegian military uniform in ranked order.
Those awards presented by or approved by the King of Norway are worn in an order of precedence established by Royal Decree of 11 June 1943, with subsequent additions.
These are not worn on military uniform.
Decorations that are awarded or approved by foreign heads of state. They are ranked as follows: British, Danish, Finnish, Icelandic, Swedish, other countries are ranked alphabetically by their name in French.
Decorations from international operations led by UN, NATO and other international organisations. The Multinational Force and Observers Medal is also placed in this group, so was the formerly approved PLANELM Medal. Medals are ranked by the year a mission started, oldest first.
Foreign awards that do not fall into any of the groups above can be approved for use on Norwegian military uniform upon application. The order of wear as for group 2.
Since 2008, the old medals were no longer approved worn on military uniform, and got replaced by the following medals in 2012:
These decorations are most often divided in three classes: bronze, silver and gold. They are most often awarded as metal badges, but if the gold requirements are met over several years a medal is awarded:
Since 2008, the above medals are no longer approved worn on military uniform. The requirements for these medals can be a part of earning the current military medals
These share most of the characteristics of the badges and medals awarded for military skills, but the requirements may vary more:
Since 2008, the above medals are no longer approved worn on military uniform. The requirements for these medals can be a part of earning the current military medals.
Additional civilian skills medal no longer approved worn on military uniform:
Foreign military and civilian skill medals are generally not permitted to be used on Norwegian military uniforms, unless permission has been applied and granted. Such skill medals then rank very last, after all other awards and skill marks.
The following foreign skill mark is approved:
The Norwegian Armed Forces does not have any unit citations.
Norwegian personnel who have fought in departments that have been honored with a foreign unit citation or unit award and who have received a ribbon as a sign of this, are allowed to wear these on Norwegian military uniform, but then separate from other ribbon stripes and located below these.
Unit citations in the form of ribbons are not worn with medals.
Examples of foreign unit citations given to Norwegian personnel:
The following obsolete awards are no longer approved on military uniform:
The Military cross, in both versions, are since 2014 no longer approved worn on military uniform. Personnel still serving got it converted to other medals. Similarly has the Medal for International Operations with Golden Laurel Branch been converted for personnel still serving.
Approved worn on military uniform in the years 1961–1981:
Kebaya kerancang

Kebaya Kerancang adalah busana Betawi yang resmi harus dikenakan dalam pesta perkawinan oleh ibunda kedua calon/pengantin. Nama lain dari kebaya kerancang ini adalah encim. Kebaya Kerancang memiliki filosofi sebagai perlambang keindahan, kecantikan, kedewasaan, keceriaan dan pergaulan yang mengikuti kearifan, aturan dan tuntutan leluhur. Tujuannya untuk memelihara keanggunan dan kehormatan perempuan.
Busana ini terdiri atas kebaya dan kebaya dan kain. Busana ini digunakan untuk keperluan resmi atau bepergian. Dahulu hanya bisa dikenakan oleh para nyai, gundik tuan blande yang kaya, karena harga kebaya ini memang selangit pada zamannya. Setelahnya datang orang Tionghoa yang juga beradaptasi menggunakan adat busana setempat dengan menggunakan kebaya bergengsi ini yang kemudian orang Betawi menyebut kebaya ini sebagai kebaya encim. Oleh Persatuan Wanita Betawi, nama ini kemudian diganti dengan 'kebaya kerancang', kerancang berasal dari bahasa Sanskerta yang berarti berlubang.
Kebaya ini dibuat dengan model kartini dengan ujungnya yang sondai (meruncing ke bawah di bagian depan 20 cm - 30 cm dari bagian datar di pinggul). Selain itu model lain dari kebaya ini adalah berbentuk Kebaya Panjang Nyak Betawi, yang bawahnya datar sebatas 3 cm sampai 5 cm di atas lutut yang disebut kebaya panjang. Di masa sekarang jenis kebaya ini telah banyak berkembang dan dimodifikasi dengan menggunakan beragam jenis bahan sutra, brukat, sutra alam dan sebagainya. Kebaya ini digunakan oleh berbagai kalangan usia wanita. Biasanya oleh remaja putri kebaya ini dikombinasikan dengan rok panjang ataupun celana panjang. Hal ini tentu telah berkembang dari aslinya yang menggunakan kain sebagai pasangan. Biasanya kain yang menjadi pasangan Kebaya Kerancang bisa berupa sarung ataupun kain panjang yang disirungkan. Di masa sekarang biasanya ditambahkan pula dengan selendang untuk melengkapi kecantikan dari busana ini.
Rumah kebaya

Rumah kebaya adalah sebuah nama rumah adat suku Betawi. Disebut dengan rumah kebaya karena bentuk atapnya yang menyerupai pelana yang dilipat dan apabila dilihat dari samping maka lipatan-lipatan tersebut terlihat seperti lipatan kebaya.
Selain Rumah Kebaya, suku Betawi juga memiliki rumah adat lainnya, seperti Rumah Gudang, Rumah Joglo, dan Rumah Panggung.
Ciri khas dari rumah ini adalah rumah ini memiliki teras yang luas yang berguna untuk menjamu tamu dan menjadi tempat bersantai keluarga. Pada zaman dahulu, masyarakat betawi membuat sumur di depan rumahnya dan pemakaman yang berada disamping rumah. Dan, dinding rumahnya terbuat dari panel-panel yang dapat dibuka dan digeser-geser ke tepinya. Hal ini dimaksudkan agar rumah terasa lebih luas.
Rumah ini dapat dibedakan menjadi 2 bagian dari segi sifatnya, yakni bagian depan bersifat semi publik, sehingga setiap orang dapat melihat betapa asri dan sejuknya rumah tersebut. Dan yang kedua adalah bagian belakang yang bersifat pribadi. Bagian ini hanya boleh dilihat oleh orang-orang dekat dari pihak pemilik rumah.
Material yang digunakan untuk menutup atap rumah adalah genteng atau atep (daun kirai yang dianyam), konstruksi kuda-kuda dan gording (balok kayu mendatar yang letaknya diatas kuda-kuda) menggunakan kayu gowok (Syzygium Polycephalum) atau kayu kecapi (Sandoricum Koetjape), balok tepi, terutama diatas dinding luar menggunakan kayu nangka (Artocarpus Heterophyllus Lamk yang sudah tua, sedangkan kaso (balok kayu dengan ukuran 4 cm x 6 cm atau 5 cm x 7 cm yang berfungsi sebagai dudukan reng) dan reng (balok kayu dengan ukuran 2 cm x 3 cm atau 3 cm x 4 cm yang berfungsi sebagai dudukan atap genteng) menggunakan bambu tali, yakni bambu yang batangnya (setelah dibelah-belah) dapat dijadikan tali. Bambu yang digunakan sebagai kaso adalah bambu utuh dengan diameter ± 4 cm, sedangkan yang digunakan untuk reng adalah bambu yang dibelah.
Material yang digunakan untuk dinding depan adalah kayu gowok/kayu nangka yang terkadang dicat dengan dominasi warna kuning dan hijau. Dinding rumah lainnya menggunakan bahan anyaman bambu dengan atau tanpa pasangan bata dibagian bawahnya. Daun pintu/jendela biasanya terdiri dari rangka kayu dengan jalusi horizontal (jalusi adalah pintu yang memilik lubang udara pada pintu yang membuat sirkulasi udara tetap terjaga dalam ruang yang tertutup, seperti pada kamar mandi) pada bagian atasnya atau pada keseluruhan daun pintu/jendela.
Bahan yang digunakan untuk pondasi rumah adalah batu kali dengan sistem pondasi umpak (pondasi rumah/tiang yang terbuat dari batu) yang diletakkan dibawah setiap kolom, sementara untuk landasan dinding digunakan pasangan batu bata dengan kolon dari kayu nangka yang sudah tua.
Rumah Betawi umumnya memiliki ragam hias yang sangat spesifik. Ragam hias ini biasa dibuat untuk dinding pembatas teras, untuk hiasan dinding, tapi terutama digunakan untuk menutup lubang ventilasi pada dinding depan.
Setiap rumah pasti memiliki ruangan-ruangan yang digunakan untuk tujuan tertentu. Dan setiap ruangan tersebut ada yang bersifat pribadi atau untuk umum. Adapun ruangan yang ada di rumah Kebaya:
Grup kertas dinding

Grup kertas dinding (atau grup simetri bidang atau grup kristalografi bidang) adalah klasifikasi matematika dari pola berulang dua dimensi, berdasarkan simetris dalam pola. Pola seperti itu sering terjadi dalam arsitektur dan seni dekoratif, terutama pada tekstil, ubin dan kertas dinding.
Bukti bahwa hanya ada 17 kelompok berbeda dari pola, pertama kali ditunjukkan oleh Evgraf Fedorov pada tahun 1891 dan kemudian diturunkan secara independen oleh George Pólya pada tahun 1924. Bukti bahwa daftar grup kertas dinding selesai hanya muncul setelah kasus yang lebih sulit dari grup ruang tiga dimesi selesai dilakukan. Tujuh belas kemungkinan grup kertas dinding tercantum di bawah ini di § Tujuh belas grup.
Grup kertas dinding adalah grup simetri dua dimensi, berada di tengah dalam hal kompleksitas antara grup dekorasi sederhana dengan grup ruang tiga dimensi. Grup kertas dinding mengelompokkan pola berdasarkan simetri mereka. Perbedaan yang hampir tak kentara dapat menempatkan pola yang sama dalam kelompok yang berbeda, sedangkan pola yang sangat berbeda dalam gaya, warna, skala atau orientasi mungkin berasal kelompok yang sama.
Perhatikan contoh-contoh berikut:
Contoh A dan B memiliki grup kertas dinding yang sama; yang dinamakan p4m dalam notasi IUC and *442 dalam notasi orbifold. Contoh C memiliki grup kertas dinding yang berbeda, dinamakan p4g atau 4*2. Fakta bahwa A dan B memiliki grup kertas dinding yang sama berarti mereka memiliki simetri yang sama, terlepas dari detail desain, sedangkan C memiliki serangkaian simetri yang berbeda meskipun ada sedikit kesamaan.
Saykoji

Ignatius Rosoinaya Penyami yang lebih dikenal dengan nama Saykoji atau Igor Saykoji (lahir 8 Juni 1983) adalah seorang rapper, penyanyi dan aktor Indonesia.
Lewat lagu "So What Gitu Loh" di album pertama nama Saykoji mulai dikenal publik pada tahun 2003. Saat itu, Saykoji merupakan salah satu penyanyi rap yang cukup diperhitungkan setelah era Iwa K meredup. Setelah cukup sukses dengan album pertama, Saykoji pun merilis album kedua dengan singel "Jomblo" dan "Ulangan Dadakan" yang sukses di kalangan generasi muda. Setelah itu Saykoji pun ikut dalam kompilasi album yang dirilis EMI dan mengeluarkan singel "Kecoa Ngesot".
Saykoji hanya terdiri satu penyanyi, yakni Ignatius Rosoinaya Penyami, atau lebih sering dipanggil Igor. Sebelumnya, Igor tidak terlalu menyukai musik rap, karena musik rap ia anggap tidak jelas dalam melantunkan syair. Namun saat mendengarkan musisi rap Indonesia, Black Skin, Iwa K, dan Neo akhirnya ia mulai menyukai musik rap dan mempelajarinya lebih lanjut. Ia memilih nama Saykoji sebagai nama panggungnya. Hal ini berdasarkan pengalamannya sewaktu masih bersekolah. Pada saat itu, ia dikenal sebagai siswa yang penyendiri, sehingga pernah disebut sebagai psycho. Dari julukan inilah, nama Saykoji (ejaan Inggris-Indonesia untuk Psycho G) muncul.
Dalam formasi panggung, Saykoji biasanya terdiri dari Guntur Simbolon dan Della MC dari Batik Tribe. Igor pun memiliki satu group rohani yang bernama Disciples bersama tiga sahabat lainnya yaitu JFlow, Guntur Simbolon, Rendy Rainhard.
Pada pertengahan 2009, Saykoji kembali meluncurkan singel baru berjudul Online. Meski baru berupa singel, tetapi lagu ini sudah mampu terkenal dengan cepat, bersamaan dengan maraknya perkembangan dunia daring yang pada saat itu sedang terjadi di Indonesia, bahkan dijadikan lagu tema sebuah produk telepon seluler, sehingga lagu ini semakin populer. Saykoji juga mengeluarkan singel kontroversial berjudul Copy My Style, yang menceritakan pemalsuan hak cipta lagu Saykoji Tahukah Kau.
Pada Tahun 2010, Saykoji mengeluarkan album yang berjudul Narsis.
kedua orangtua Saykoji berasal dari Sulawesi Tengah akan Tetapi ia lahir di Balikpapan.
Igor atau Saykoji telah memiliki tiga anak bernama Aaron Miguel Penyami, Anezka Gabrielle Penyami dan Ariana Charlotte Penyami dari hasil pernikahannya dengan Tessy Penyami.
Bahrain 10–0 Indonesia

Pada 29 Februari 2012, tim nasional sepak bola Bahrain dan Indonesia saling berhadapan dalam pertandingan kualifikasi untuk Piala Dunia FIFA 2014. Pertandingan itu dimainkan di Stadion Nasional Bahrain di Riffa, Bahrain. Setelah pertandingan ini selesai, FIFA melakukan penyelidikan terhadap hasil pertandingan yang dianggap tidak biasa.
Sebelum pertandingan ini Bahrain harus mencetak sembilan gol untuk melewati Qatar dan lolos ke babak berikutnya di kualifikasi. Mereka juga butuh Qatar untuk kalah dalam pertandingan berikutnya mmelawan Iran, tetapi karena gol penyeimbang pada menit ke-83 mengakibatkan pertandingan berakhir imbang 2-2 dan dengan demikian Qatar yang lolos ke babak berikutnya.
Sebelum pertandingan, Bahrain membutuhkan kemenangan dengan selisih sembilan gol untuk mendapatkn kesempatan maju ke babak berikutnya.
Menjelang pertandingan, Indonesia telah kalah dalam semua pertandingan untuk di babak grup kualifikasi dan kebobolan 16 gol. Konflik Internal di jajaran pengurus PSSI mencegah semua pemain yang berasal dari Liga Super Indonesia bermain di tim nasional. Mereka hanya mengirim pemain yang bermain di Indonesia Premier League, meskipun pemain-pemain nasional yang lebih baik dan berpengalaman bermain di Liga Super Indonesia. Indonesia menurunkan pemain yang tidak berpengalaman karena situasi ini.
Sebelum pertandingan ini, rekor kekalahan terbesar Indonesia 9-0, tercatat pada tahun 1974 menghadapi Denmark.
Dalam enam pertemuan sebelumnya antara kedua tim, masing-masing tim telah memenangkan dua kali, dengan dua pertandingan yang berakhir imbang.
Indonesia memulai pertandingan dengan tim yang kurang dari segi pengalaman, dengan tidak ada pemain yang mendapatkan lebih dari 12 caps. Ini juga merupakan debut internasional untuk delapan pemain di line-up Indonesia (kecuali Syamsidar, Irfan Bachdim, dan Ferdinand Sinaga).
Indonesia mengalami awal yang buruk setelah kiper Syamsidar mendapatkan kartu merah di tiga menit pertama. Setelah Bahrain mencetak gol penalti yang dihasilkan dari pelanggaran tersebut, mereka mendapat empat hadiah penalti di pertandingan tersebut, termasuk tiga di babak pertama, meskipun kiper pengganti Indonesia Andi Muhammad Guntur berhasil menyelamatkan dua dari empat tendangan penalti.
Setelah pertandingan, Indonesia mengakhiri putaran ketiga dengan catatan keseluruhan terburuk dari 20 tim yang ada, setelah tidak mendapatkan poin sama sekali dan kebobolan sebanyak 26 gol.
Bahrain juga gagal lolos ke babak berikutnya, mengakhiri babak grup dengan dua kali menang, tiga kali imbang dan satu kali kalah.
Priska Madelyn Nugroho

Priska Madelyn Nugroho (born 29 May 2003) is an Indonesian tennis player. She has career-high WTA rankings of 265 in singles and 197 in doubles. Nugroho has won eight titles in singles and twelve in doubles on the ITF Women's Circuit.
At the age of 14, she won the WTA Future Stars event in the U-14 category at the 2017 WTA Finals in Singapore. In 2019 and 2023, Priska was selected to represent Indonesia at the SEA Games and won the bronze medal (2019) and gold medal (2023) in singles, saved 11 gold medal points in the later event. In 2020, partnering Alexandra Eala, she won the 2020 Australian Open girls' doubles title.
Singles:
Doubles:
Priska debuted as a professional in 2018, aged 15, at an ITF Circuit tournament in Solo, where she lost in the first round of singles and quarterfinal of doubles. In 2021, she reached her first pro circuit final in doubles alongside Federica Rossi at a $15k event in Amarante, Portugal in July before winning her first pro title with Naho Sato at another $15k event in Frederiksberg, Denmark the following month. Priska reached her first singles final at a $15k event in Cairo, Egypt in November, losing to Carson Branstine.
In 2021, Nugroho began playing college tennis for the North Carolina State University in the Atlantic Coast Conference. In 2022, she completed her freshman year with a 23–8 win-loss record in singles ranked No. 89 nationally and a 26–4 win-loss record in doubles. She was named Freshman of the Year by the Atlantic Coast Conference in June 2022.
In October 2022, Priska played her first WTA Tour qualifying match in the first series of Jasmin Open, losing against Ana Konjuh 4–6, 2–6. She then qualified for her first $60k singles tournament also in Monastir, losing to Sara Errani in the quarterfinal 2–6, 4–6, after beating higher-ranked Suzan Lamens 6–4, 6–3 in the previous round. She followed this up by competing in two $60k tournaments in Australia, losing 6–7, 1–6 to Jaimee Fourlis in the second round of the Playford International and 2–6, 3–6 to Alexandra Bozovic in the first round of NSW Open in Sydney. These results brought Priska to a new career-high singles ranking of No. 512 on 7 November 2022, taking over as the top-ranked Indonesian player on tour in singles from Aldila Sutjiadi who had dropped to No. 525 on the same week.
Overall, between June and December 2022, Nugroho won three $15k singles titles, four $15k doubles titles, two $25k singles titles, three $25k doubles titles, and her first $60k doubles title in Monastir, Tunisia. These results brought her to new career-high rankings of No. 275 in singles (achieved on 13 February 2023) and No. 197 in doubles (achieved on 30 January 2023).
Nugroho received a wildcard entry into the 2024 Jasmin Open but lost in the first round to Mai Hontama in straight sets.
Priska made her debut in multi-sport event at the 2019 SEA Games, where she won the bronze medal in women's singles.
Priska made her Billie Jean King Cup debut at age 17 against Chinese Taipei at the 2020-2021 Asia/Oceania Group I qualifying in Dubai, United Arab Emirates.