davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Modilion

Un modilion (ortografiat și modilión) este o întăritură ornamentală, o consolă mică precum cele care sprijină cornișele, dar mai complexă decât un denticul. Modilioanele sunt folosite pur și simplu ca decorațiuni sau pentru sprijinirea unei structuri superioare a unei clădiri, spre exemplu o terasă, un acoperiș (partea plată a acoperișului), parapet, fronton, antablament, balcon, brâu sau cornișă de acoperiș. În mod obișnuit, modilioanele sunt întâlnite sub cornișe corintice sau compozite, dar pot sprijini orice tip de streașină.
Modilioanele pot fi sculptate sau simple.
Materiale media legate de modilion la Wikimedia Commons
Telamon

Telamon /ˈtɛləmən/ (în greacă veche Τελαμών), fiul regelui Aeacus din Egina și al reginei Endeïs, a fost un erou din mitologia greacă. Împreună cu fratele său, Peleus (tatăl lui Ahile), l-a însoțit pe Iason în celebra expediție a argonauților. Este menționat de mai multe ori în Iliada ca fiind tatăl eroilor ahei Aiax din Salamina („Aiax cel Mare”) și Teucros.
De asemenea, Telamon și Peleus au fost prieteni apropiați ai lui Heracle, însoțindu-l în expedițiile acestuia împotriva amazoanelor și împotriva Troiei.
Conform celor relatate în Pseudo-Apollodorus, Telamon a fost foarte aproape de a fi ucis în timpul asediului Troiei chiar de către prietenul său Heracle. Telamon a fost primul care a escaladat zidurile troiene, pătrunzând în cetate, fapt care l-a înfuriat teribil pe Heracle, care dorea ca laurii victoriei să-i aparțină doar lui. Heracle a scos sabia, fiind gata să-l ucidă, când Telamon a reacționat rapid începând să adune pietre din zidul troian și ridicând cu acestea un altar în onoarea lui Heracle. Acesta a fost atât de încântat, încât după ce și-a luat partea de pradă din Troia, l-a recompensat pe Telamon dându-i-o pe Hesione, fiica regelui Laomedeon al Troiei. Hesione a cerut favoarea de a-l lua cu ea și pe fratele ei mai mic, Podarces. Heracle nu ar fi permis acest lucru, cu excepția cazului în care Hesione l-ar fi cumpărat Podarces ca sclav. Hesione a plătit pentru fratele ei cu un voal. Numele Podarces a fost apoi schimbat în Priam, nume semnificând „cel cumpărat” (mai târziu, Priam a devenit rege al Troiei, sfârșind tragic în timpul războiului troian).
În arhitectură, „telamonii” sunt sculpturi masculine colosale folosite drept coloane. Aceștia sunt, de asemenea, numiți atlanți, fiind versiunea masculină a cariatidelor.
Travesti

Travesti este interpretarea unui rol potrivit unuia dintre cele două sexe de către un reprezentant al celuilalt sex. Similar, expresia în travesti se referă la deghizarea unui individ pentru a juca un rol opus sexului său.
Conform DEX-ului, "travestiul este interpretarea unui rol masculin de către o femeie, respectiv interpretarea unui rol feminin de către un bărbat".
Travesti nu are legătură cu orientarea sexuală sau romantică, identitatea de gen sau sexul, fiind noțiuni diferite. Travesti e mai în strânsă legătură cu exprimarea de gen, dar nu obligatoriu. Travesti nu are legătură cu persoanele născute transgen.
Prima documentare a apariției travestiului a apărut încă din perioada teatrului antic grec când era considerată o blasfemie întruchiparea și jucarea anumitor personaje de către femei. Așadar, toate personajele la vremea respectivă erau interpretate numai de barbați, unii dintre aceștia interpretând, evident, roluri în travesti.
Între 1600 și 1800, când a apărut și s-a dezvoltat commedia dell'arte, caracterizată ca o formă de improvizație teatrală dar cu personaje de dinainte stabilite, travestiul a fost folosit frecvent pentru îngroșa și pastișa caractere, sentimente și situații des întâlnite.
Elemente de travesti au apărut și în cultura japoneză, folosindu-se frecvent această metodă de deghizare în diferite ocazii, dar în special în teatrul de tip Kabuki. Similar cu sugestiile și practicile regizorale ale dramaturgului englez William Shakespeare, unele rolurile feminine erau jucate de tineri îmbrăcați în femei, stârnind râsul și aplauzele spectatorilor.
În România travestiul își are originile în formele străvechi ale spectacolelor populare, iar ulterior a fost dezvoltat în teatrul cult de către marele actor Matei Millo și, ulterior, de către Miluță Gheorghiu, ambii creând memorabile personaje feminine, dintre care Coana Chirița este cel mai cunoscut.
„Drag queen” sunt interpreți, actori, artiști, de obicei bărbați, care se îmbracă potrivit sexului opus, dar exagerat, și care, în principal, parodiează diferite staruri la modă.
Ei cântă sau mimează melodiile acestora, dansează și au momente umoristice.
Dita Von Teese

Dita Von Teese (născută Heather Renée Sweet, pe 28 septembrie 1972, în Rochester, Michigan, ca Heather Renée Sweet) este o actriță americană reprezentată a dansului numit "new burlesque". Ea a devenit cunoscută prin căsătoria cu Marilyn Manson care a durat din 2005 până în 2007.
Dita a primit de la vârsta de 4 ani lecții de balet. Când avea 12 ani se mută cu părinții în Comitatul Orange, California. În anul 1991 fotografia ei în internet apare împreună cu "Bettie Page". Ea a fost fotografiată de fotografi ca Ellen von Unwerth, Dewey Nicks, Juergen Teller, P.R Brown, Rankin, Lionel Deluy, Sean McCall, Perou, Christophe Mourthe, Pierre et Gilles și Gottfried Helnwein. În anii 1999, 2001, 2005 și 2008 se lasă fotografiată pentru reviste . Ea a mai jucat diferite roluri în filme ale regizorului Andrew Blake. În februarie 2006 lucrează ca fotomodel pentru Jean-Paul Gaultier. În anul 2009 poate fi văzută dansând în emisiunea Eurovision Song Contest.
Pantone

Pantone LLC este o companie cu răspundere limitată, sediul în Carlstadt, New Jersey, Statele Unite. Compania este cunoscută mai ales pentru Pantone Matching System (PMS), un spațiu de culoare patentat utilizat într-o varietate de industrii, în special design grafic, design de modă, design de produs, imprimare și fabricație și care susține gestionarea culorii de la proiectare la producție, în formate fizice și digitale.
X-Rite, un furnizor de instrumente și software de măsurare a culorii, a achiziționat Pantone pentru 180 milioane de dolari în octombrie 2007, și a fost achiziționat de Danaher Corporation în 2012.
Din 2000, Pantone Color Institute a declarat o anumită culoare „Culoarea anului”. De două ori pe an, compania găzduiește, într-o capitală europeană, o întâlnire secretă a reprezentanților grupurilor de standarde de culoare ale diferitelor națiuni. După două zile de prezentări și dezbateri, ei aleg o culoare pentru anul următor; de exemplu, culoarea pentru vara anului 2013 a fost aleasă la Londra în primăvara anului 2012. Culoarea se presupune că este conectată la zeitgeist;de exemplu, comunicatul de presă care declara Honeysuckle culoarea din 2011 spunea "În vremuri de stres, avem nevoie de ceva care să ne ridice spiritul. Honeysuckle este o culoare captivantă, stimulantă, care face ca adrenalina să devină – perfectă pentru a alunga depresia". Rezultatele ședinței sunt publicate în Pantone View, pe care designerii de modă, florarii și multe alte companii orientate către consumatori le achiziționează pentru a-și orienta proiectele și planifica viitoarele produse. 2016 și 2021 sunt singurii ani cu mai multe culori.
Lista stadioanelor de fotbal după țară

Aceasta este lista stadioanelor de fotbal majore, grupate după țară și ordonate după capacitate. Din țări precum SUA, Australia ș.a., sunt incluse doar stadioanele destinate exclusiv pentru fotbal (cele de fotbal american nu sunt listate).
Stadioanele A-League:
Arnold Schwarzenegger Stadion ex Prater Stadium
Note: Many of these capacities are 'standing capacities' not seated capacity
Note that this list includes only soccer-specific stadiums
Tanger Stadium ||45 000|| IR Tanger
The following is a list of stadiums in Africa de Sud, ordered by capacity. Currently all stadiums with a capacity of 30 000 or more are included.
1 Soccer City 94 700 Johannesburg Gauteng Africa de Sud national football team, Kaizer Chiefs 2 Ellis Park Stadium 62 567 Johannesburg Gauteng Lions, Golden Lions 3 Odi Stadium 60 000 Mabopane Gauteng Garankuwa United 4 Mmabatho Stadium 59 000 Mahikeng North West training ground for North-West University 5 Cape Town Stadium 56 000 Cape Town Western Cape Ajax Cape Town 6 Moses Mabhida Stadium 54 000 Durban KwaZulu-Natal Amazulu 7 Kings Park Stadium 52 000 Durban KwaZulu-Natal Sharks, Natal Sharks 8 Loftus Versfeld Stadium 51 762 Pretoria Gauteng Bulls, Blue Bulls 9 Newlands Stadium 51 100 Cape Town Western Cape Africa de Sud national rugby union team, Stormers, Western Province 10 Nelson Mandela Bay Stadium 48 459 Port Elizabeth Eastern Cape Southern Kings, Eastern Province Kings 11 Royal Bafokeng Stadium 42 000 Rustenburg North West Platinum Stars 12 Peter Mokaba Stadium 41 733 Polokwane Limpopo Polokwane City 13 Mbombela Stadium 40 929 Nelspruit Mpumalanga Pumas, Mpumalanga Black Aces 14 Free State Stadium 40 911 Bloemfontein Free State Bloemfontein Celtic, Central Cheetahs, Free State Cheetahs, 15 Orlando Stadium 40 000 Soweto Gauteng Orlando Pirates 16 Johannesburg Stadium 37 500 Johannesburg Gauteng training ground for Lions and Golden Lions 17 Charles Mopeli Stadium 35 000 Phuthaditjhaba Free State Maluti FET College 18 Wanderers Stadium 34 000 Johannesburg Gauteng Africa de Sud national cricket team, Highveld Lions cricket team, Gauteng cricket team 19 EPRU Stadium 33 852 Port Elizabeth Eastern Cape no current tenant 20 Athlone Stadium 30 000 Cape Town Western Cape Santos 21 Rand Stadium 30 000 Johannesburg Gauteng training ground for Orlando Pirates 22 Olympia Park 30 000 Rustenburg North West no current tenant
Sinaia Casino

The Sinaia Casino (Romanian: Cazinoul Sinaia) is located in "Dimitrie Ghica" park, Sinaia, Romania and was built at the initiative of King Carol I of Romania.
Construction began in 1912 and was finished a year later. The work was supervised by architect Petre Antonescu, who was also the author of the plans. The main shareholder in the casino was Baron of Marçay, a shareholder in the Monte Carlo Casino. The opening was celebrated with fireworks and a piano recital by George Enescu, in the presence of Alexandru Davila and Titu Maiorescu. The casino became a major attraction between the wars.
After the communist takeover in the late 1940s, gambling ceased and the casino is now an international conference center.
45°21′19″N 25°33′12″E﻿ / ﻿45.3552°N 25.5533°E﻿ / 45.3552; 25.5533
List of buildings in Bucharest

This is a list of prominent buildings in Bucharest, Romania, organized alphabetically within each category.
Public universities and colleges:
This is not a comprehensive list of hotels in Bucharest, only those of architectural or historic significance.
This is not a comprehensive list of restaurants in Bucharest, only those of architectural or historic significance.
This is not a comprehensive list of bars and clubs in Bucharest, only those of architectural or historic significance or which are significant as performance venues.
Divi Flamingo Beach Resort & Casino

Divi Flamingo Beach Resort & Casino is a diving resort hotel and casino on the Caribbean island of Bonaire. The grounds include a scuba centre, bars, restaurants and casino reported to be the world's first "barefoot casino". The hotel has 141 rooms. The headquarters for Divi Resorts is located in Chapel Hill, NC.
The resort is located on the west coast of Bonaire and is very close to Kralendijk, its capital city. The pier and hotel are both situated in the town's southern section, walking distance to the center of town. Further south, there is another diving resort, Plaza Resort Bonaire. It is south of the Cactus Blue restaurant off the Kaya Grandi road, the island road which connects the airport to the resort. The beach front is about 20 yards (18 m) in front of the Divi Flamingo, to the Calabas Reef.
The building was used during World War II to house interned German prisoners. It was converted into Bonaire's first hotel, named the Zeebad. In 1989, the resort had 110 rooms. A refurbishment in 2001 included rooms painted in bright colours and flooring laid with white tiles, with floral designs. In 2006, there were 145 rooms, a large swimming pool and landscaped gardens. As of 2013, there are 141 rooms.
Room balconies feature views of either the sea or the tropical garden. Facade walls are painted with bright colours of pink, ochre and cobalt-blue. Apart from the standard rooms, the resort has 40 suites with attached kitchens.
The small beach has a pier used by sunbathers, for diving and boating. The resort is cited as a notable location in the Caribbean islands for diving, and has facilities for PADI scuba diving. There is a fully equipped diving facility which can also be accessed by disabled people. Snorkeling and diving are done from the pier. The diving activity is done under professional guidance at any time during the day or night. There is also a casino which can be approached barefoot and hence known as “barefoot” casino. Other activities include Wine-and-Dine cruises, pedal-powered bikes, golf, and tennis.
Red Lake (Romania)

Red Lake is a natural dam lake in Harghita County, Romania. It is located in the Hășmaș Mountains, on the upper course of the Bicaz River, and lies at the foot of the Hășmașul Mare Peak [ro], near the Bicaz Gorge, at a distance of 26 km (16 mi) from Gheorgheni and 30 km (19 mi) from Bicaz.
The lake formed following the collapse of a slope due to the earthquake of January 23, 1838 at 18:45, measuring 6.9 magnitude on the Richter scale, VIII intensity. The landslide blocked the course of the Bicaz River and the lake formed behind this dam.
According to measurements in 1987, the lake has a perimeter of 2,830 m (9,280 ft), and covers an area of 11.4676 ha (28.337 acres); the volume of water that accumulates is 587,503 cubic metres (768,425 cu yd). The lake was formed at an altitude of 983 m (3,225 ft), in a depression with a predominant subalpine climate.
The Red Lake is located between Suhardul Mic and Suhardul Mare peaks on the north side, the Podu Calului Mountains to the south-west, the Licaș and Chișhovoș Mountains to the north-west, the Făgetul Ciucului peak to the north-east, and Muntele Ucigaș (The Killer Mount) to the east.
The lake is powered by four large streams and 12 temporary water courses, of which the most important are Vereșchiu, Licaș, Suhardul, and Pârâul Oii (Oaia). The Bicaz River streams out of the Red Lake and continues towards the Bicaz Gorge, about 4 km (2.5 mi) to the north-east.
Although the Red Lake is a young formation, the conditions and time of the lake formation are very much discussed. During the forming, the lake area was a hardly accessible area, economically unexplored. According to Franz Herbich, the Red Lake was formed in 1838. This is also justified by the earthquake of January 23, 1838, which was repeated in February and could have caused a landslide. Another year of forming is 1837, which can be argued by very violent storms and heavy rains. About this period writes Ditrói Puskás Ferenc in his work, "The History of Borsec". It is essential that the lake was formed by moving the clay mass deposited during the last ice age on the north-western slope of Mount Ghilcoș.
Soon after the valley had been closed, the fir forest was flooded, and the trees were petrified, giving a rare peculiarity to the whole landscape. In the first years of forming, the lake has expanded further - about a kilometer higher in the valley of the stream, but over time the natural dam eroded, the water level stabilizing at the current level.
The surroundings of the lake have a pleasant microclimate. The average multiannual temperature is 8 °C (46 °F), above the 6 °C (43 °F) average of the intramontane depressions. The valley is virtually free of winds, very clean air rich in natural aerosols, scenic surroundings provide excellent conditions for those who are seeking for sources of rapid regeneration naturally. Since the 1900s, it has been the recreational spa tourism that has brought development to the tourist services of this area.
Lake Tarnița

Lake Tarnița (Romanian: Lacul Tarnița) is a reservoir located in Cluj County, Romania, between the communes of Râșca, Mărișel, and Gilău, west of Cluj-Napoca. Covering some 215 ha (530 acres), with a length of close to 9 km (5.6 mi) and a maximum depth of over 70 m (230 ft), it is a popular tourist destination. Water from the Someșul Cald River flows into the reservoir. A 97 m (318 ft) high dam was completed in 1974.
Bicaz

Bicaz (Hungarian: Békás) is a town in Neamț County, Western Moldavia, Romania situated in the eastern Carpathian Mountains near the confluence of the Bicaz and Bistrița Rivers and near Lake Bicaz, an artificial lake formed by the Bicaz Dam on the Bistrița. Bicaz used to be a border town until 1918. Six villages are administered by the town: Capșa, Dodeni, Izvoru Alb, Izvoru Muntelui, Potoci, and Secu.
Before the construction of the dam (1950–1960) the settlement was just a mountain village in Eastern Carpathians where the main economic activity was timber harvesting. By tradition, the tree trunks were linked together, forming a raft (pluta); a raftman (Romanian: plutaș) used to drive the raft on the Bistrița river downstream to wood processing facilities in Piatra Neamț.
Building the dam created also a horizontal industry: two cement and aggregate plants were built in Bicaz proper and nearby Tașca. This, together with the construction of the Bicaz-Stejaru Hydroelectric Power Station (10 km (6.2 mi) to the east) triggered a relative economic boom during the communist period.
The Bicaz cement plant was shut down after the Romanian Revolution of 1989 and is slowly being taken apart. On the other hand, the Tașca cement plant was acquired by the German group HeidelbergCement and was completely overhauled. The town has also a few timber factories and wood processing facilities.
The town has access to two national roads: DN15 and DN12C while Bicaz railway station is the terminus station on CFR Line 509 with scheduled daily service to Bucharest North. The town served also as a port with scheduled ferry service with the villages on lake shore in the 1960s and 1970s. Today the facility offers only seasonal leisure cruises.
The town is located in the proximity of two important tourist destinations in Romania: the Ceahlău Massif (12 km (7.5 mi) north) and Cheile Bicazului-Hășmaș National Park (25 km (16 mi) to the west). The impressive Bicaz Dam built on the river Bistrița in the 1950s (one of the biggest in Romania) and the resulting Bicaz Lake are also popular tourist sights. Durău, the only ski resort in the Ceahlău Massif, is located about 30 km (19 mi) north.
Hoia-Baciu Forest

The Hoia-Baciu Forest (Romanian: Pădurea Hoia-Baciu, Hungarian: Hója erdő) is a forest situated to the west of the city of Cluj-Napoca, near the open-air section of the Ethnographic Museum of Transylvania. The forest is used as a common recreation destination. In recent years a biking park has been added to the forest, along with areas for other sports such as paintball, airsoft and archery.
The forest covers an area of about 3 square kilometers. Its southern border begins on a ridge which runs east-west. It does not contain the steep southern slope of the hill, which rises from the Someșul Mic River. To the north, the forest ends on a smoother slope, which meets the Nadăș River.
The eastern end of the forest is bordered by the Tăietura Turcului, an artificial valley that divides the hill from north to south and contains a traffic road. The west end of the forest reaches the northeastern slope of the Dealul Melcilor, nearby the Mujai Forest, which extends further westward. The Bongar valley runs along the south end of this side, which contains a downy oak grove unique to the southern steppe. Part of the northeastern end of the forest is bordered by Valea Lungă (Long Valley), which passes through Eocene limestone and forms Cheile Baciului, a valley with asymmetric slopes. A small natural lake is located upstream from Cheile Baciului, at the border of the forest. There are several springs with potable water at the north edge of the forest, in Valea Lungă.
The oldest Neolithic settlement in Romania (believed to have been established around 6500 BC) belonging to the Starčevo–Kőrös–Criș culture was discovered at the north of Valea Lungă. Tombs and houses from this settlement were uncovered between 1960 and 1994.
According to legend, the Hoia-Baciu Forest is a hotspot of paranormal phenomena. Many ghost stories and urban legends contribute to its popularity as a tourist attraction. Skeptics say these are just stories for entertainment and lack any testable evidence.
The Hoia-Baciu Forest has been featured in paranormal documentary TV shows, from Ghost Adventures to Destination Truth, the Swedish series Spökjakt. It was featured on Expedition X.
The forest is also the setting for the horror video game Deadly Quiet, which includes themes of supernatural elements.
Калистеника

Калистеника (на гръцки: κάλλος – хубав, красив; σθένος – сила) е съвкупност от двигателни упражнения, използващи основно тежестта на тялото като съпротивление.
За изпълнението им не е необходимо специално фитнес оборудване или помещение, само минимални условия като например лост. Целта е посредством повторения на различни силови упражнения от типа на лицеви опори, набирания, коремни преси в комбинация с разтегателни движения да се постигне телесна сила, мускулен тонус и гъвкавост. В допълнение се подобряват психомоторни умения като баланс, издръжливост и координация. В Австралия в средата на 20 век възниква форма на калистениката включваща съчетание от спортна гимнастика, балет и театър. За разлика от традиционната калистеника австралийската е с хореография и състезателен характер. Калистениката се практикува както индивидуално така и групово, например като част от физическото възпитание на децата в училищата в цял свят. Отделни упражнения са част от изпитите за постъпване във военизираните организации (армия, полиция) по света.
Калистениката възниква с човешкото осъзнаване на необходимостта от развитие и усъвършенстване на тялото. Древните гръцки и египетски воини използвали свободни упражнения, за да подготвят физиката си за битка. Калистениката е спомената като основен тренировъчен компонент на спартанците в докладите на персийски разузнавачи преди битката при Термопилите. Още в 5 век пр. Хр. от калистениката са се възползвали и индийските борци, в чиито тренировъчни методи са били заложени именно упражнения с тежестта на тялото, произлезли от йога. Благодарение на тях те са развивали изключителна сила. Калистениката е била широко използвана от иранските пехливани, както и от източните майстори по бойни изкуства, чиито тренировки са били, и още са съставени почти изцяло от нея. Днес упражненията с телесно тегло, в комбинация с интензивни кардио тренировки, представляват по-голямата част от ежедневието на американските морски пехотинци.
Основното предимство на калистениката е, че упражненията ангажират цялата мускулатура на тялото в синхрон. Тренировката посредством собствената тежест натоварва мускулите в цялото тяло в точната степен за оптимални резултати, за разлика от тренирането на отделни групи мускули с изкуствена тежест. Калистениката използва движения и пози, които са естествени за тялото. Благодарение на това, калистениката е по-благосклонна към ставите и дори спомага за тяхното заздравяване. Най-важното предимство е свободата и достъпността. Калистениката не изисква специална екипировка и оборудване или конкретни атмосферни условия.
По-често изпълняваните калистенични упражнения включват:
Стойка на ръце

Стоенето на ръце представлява акт на поддържане на тялото в стабилно, обърнато вертикално положение, чрез балансиране на ръце. При основната стойка на ръце тялото се държи изправено, ръцете и краката са изцяло изпънати, като ръцете са разположени приблизително на ширината на раменете, а краката са прибрани един до друг.
Стойката на ръце се изпълнява в много атлетически дейности, включително в цирка, при акробатични танци, йога, калистеника, скокове във вода, чирлидинг и художествена гимнастика.
В съвременната йога съществува упражнение, което се изпълнява в поза в стойка на ръце, известна като Adho Mukha Vrksasana (на маратхийски: अधोमुखवृक्षसन).
В съвременната гимнастика съществуват два основни стила на стойката на ръце – с изправен и с извит назад гръб. Стилът на изправен гръб се използва, когато естетиката на правите линии на тялото е желана и осъществима. В много случаи обаче, като например, когато стойката на ръце се изпълнява заедно с гимнастически уред, стилът с извит гръб е за предпочитане, тъй като предлага много по-добър контрол на баланса, чрез краката и торса. Във всички случаи балансът се поддържа чрез преместване на тежестта на тялото към пръстите или дланта на ръката.
„Замръзването“ на една или две ръце е често срещано при брейк данса, при който танцьорите се стремят да приемат визуално интересни форми на тялото, които не са предмет на официални правила.
Съществуват много вариации на стойката на ръце, всички от които изискват от изпълнителя да притежава адекватен баланс и сила в горната част на тялото, и по-точно в трицепсите и раменните мускули.
Най-общите вариации на стойката на ръце включват:
Силово набиране

Силово набиране или още силово възлизане, е усъвършенствано упражнение за силова тренировка от калистениката, което представлява комбинация от набиране, последвано от кофичка. Съществуват различни варианти за изпълнение на халки, както и на висилка.
Упражнението започва с изпънати ръце над главата, хващайки лост за набиране в надхват или халки. След това тялото се издърпва експлозивно чрез ръцете, с по-голяма скорост от обикновеното набиране. Когато лоста се доближи до горната част на гърдите, китките бързо се огъват, за да изнесат предмишниците над лоста. В този момент тялото се навежда леко напред, а ръцете се изпъват в лактите, чрез активиране на трицепсите. Движението се счита за завършено, когато лоста е на нивото на талията, а ръцете са напълно изправени. Следва обратно движение, при което ръцете се свиват в лактите, а тялото се спуска надолу, след което упражнението може да се повтори.
Начинаещите спортисти могат да изпълняват упражнението с помощта на люлеене на краката, което осигурява инерция, подпомагаща експлозивната сила нагоре, необходима за изтласкване над лоста. По-напредналите могат да извършват упражнението по прецизно – бавно и без люлеене на краката.
Силовото набиране е насочено към голям брой мускулни групи в гърба, раменете, ръцете и туловището. Основната сила при издърпване идва от широкия гръбен мускул и бицепса. По време на това движение мускулите на цялото туловище са ангажирани за да стабилизират прехода към последващото избутване над лоста, при което по-голямата част от силата се осигурява от трицепсите. В най-горно положение над пръта се ангажират също така и горната и долната част на гърдите, тъй като са подложени на значителен натиск.
Световният рекорд за най-много последователни силови набирания на висилка е 26 (2018 г.), а на халки – 18 (2020 г.), като и двата се държат от Махал Стивънс от Мичиган.
Уличен фитнес

Стрийт уъркаут, стрийт фитнес или уличен фитнес (от англ. Street Workout и Street Fitness) е спорт, включващ силови и гимнастически упражнения на улична площадка. Основните уреди са лост, успоредка и земя, но могат да се извършват упражнения и на халки, т.нар „маймунски лост“ (от англ. Monkey bar), ръкохватки и др.
Стрийт уъркаутът води началото си от 2008 година, когато група американци решават да създадат свои тренировъчни комплекси, включващи както силови упражнения, така и от гимнастиката на площадка, в своя квартал. С течение на времето този спорт се популяризира чрез видеоклипове в социалните мрежи и започват да се организират тренировъчни събирания и турнири.
Стрийт уъркаут е популярен в доста страни, но най-вече в САЩ, Полша, Русия, Бразилия и на Балканите, в това число и в България. Строят се все повече площадки с лостове във всички краища на България.
Стрийт уъркаутът се съдържа от „базови“ елементи, „динамика“ и фрийстайл/комбинирани елементи (от англ. freestyle– свободен стил). Базовите упражнения изискват сила, издръжливост и експлозивност, като например набирания с подхват и надхват (набирания в предна и задна везна), кофички, лицеви опори (лицеви в планч), вдигане на краката на L-sit, V-sit, I-sit, коремни възлизания и други. Фрийстайл упражненията са тези, които изискват повече издръжливост и атрактивност, отколкото сила. По-известни силови елементи са силово възлизане, предна везна, задна везна, страдъл планч, фул планч, малтийз планч (планчовете включват много разновидни хватове), Станчев малтийз (самолет Станчев, на името на своя създател – Йордан Станчев), планч на една ръка, хефесто, хюмън флаг, флаг на една ръка, хендстенд (стойка), холоубек (hollow-back), преси от планч на стойка, набирания на везни (предна и задна) и др. А известни елементи от динамиката са 360 над лоста, 360 под лоста, 540, 720, 900, слънце, джинджър флип, скин дъ кеч, смъртно чод лоста, смъртно над лоста и други.
В България Street Workout набира все по-голяма популярност. В почти всеки град ежегодно се провежда поне един турнир, а по площадките се организират масови тренировки, насочени с цел да се включат още желаещи.
По традиция хората, занимаващи се със Street Workout, избягват да употребяват цигари и алкохол, рядко прибягват и до насилие. Повечето, които тренират, използват за мотивация музика, най-често от стилове като рап, дъбстеп, трап, рок, метъл и др. Street Workout е единственият спорт, в който няма възрастови или полови ограничения, въпреки че на повечето турнири участниците се разпределят по категории според тегло, възраст и пол. Спортът развива бицепса, трицепса, раменете, гърба и коремните мускули на практикуващия.
Тяло (физика)

Тяло във физиката (или физическо тяло, физичен обект) е веществен материален обект, имащ постоянни: маса, форма (като правило проста) и съответен обем; при това е отделен от други тела с външна граница.
Простото тяло (на английски: simple or single body) обикновено се счита за еднородно, за разлика от съставното тяло (на английски: complex body), което се счита за скрепена комбинация от прости тела с различни свойства. Това понятие се използва за опростяване на теоретичните и математическите разглеждания и изчисления, при които не се отчитат измененията на вътрешното състояние на реалния обект, нито необратими изменения и разрушаване на формата му.
Телата притежават физични свойства, които могат да бъдат определени с технически средства (измерителни прибори и устройства) и методи на физиката. Основните физични свойства, които притежава, са координати, импулс, енергия, размер, маса и електрически заряд. Тези характеристики се измерват със съответните единици, определени от международната система SI. Координатите (x,y,z,t) определят позицията на обекта в пространствовремето спрямо избрана отправна система. В този смисъл обект на физиката е всяко различие на физическите свойства в точка или област на пространствовремето. Отправната система е координатна система, чието начало (отправна точка) е свързано с материален обект. Материалната точка е идеализиран обект на физиката, който има безкрайно малък размер.
Обектите във физиката са „наблюдаеми“ и „ненаблюдаеми“. Наблюдаемите обекти във физиката са тези, които могат да се видят директно с микроскоп или телескоп и определят границата на наблюдаемата вселена. Тази граница се определя от разделителната способност на тези устройства и се разширява с усъвършенстването им. Например с електронен микроскоп могат да се наблюдават физически обекти с размери от порядъка 1 nm, докато при обикновения микроскоп този порядък е 1 микрон. С телескопа „Хъбъл“ се наблюдават обекти, отдалечени на милиарди светлинни години, докато с обикновен телескоп от Земята могат да се наблюдават само част от звездите на нашата галактика. Ненаблюдаеми обекти във физиката са елементарните частици, които се изследват със статистически методи и тяхната позиция в пространствовремето се определя от функция, която е решение на уравнението на Шрьодингер и представлява разпределение на вероятности.
Тяло (геометрия)

Тяло в стереометрията е ограничено множество от точки в тримерното пространство, което отвсякъде е заградено с краен брой повърхнинни области, които могат да бъдат:
Частен случай на валчестите тела са ротационните тела, получени чрез въртене на равнинна област около права (ос) от тази област. Ротационни тела са например сферата, елипсоидът, конусът, цилиндърът.
С телата са се занимавали още древните гърци: питагорейците са изучавали сферата и куба, а по-късно платонистите – пирамидата, призмата, конуса и цилиндъра. Формули за обемите на призмата, конуса, и сферата дават Демокрит и Евдокс.
Стъкловидно тяло

Стъкловидното тяло е анатомична структура във вътрешността на окото на много гръбначни, включително и на човека. То е прозрачен гел, запълващ пространството в очната ябълка между очната леща и ретината. пихтиесто вещество. През него преминават светлинните лъчи до ретината.
Трикая

Трикая или Трите Буда Тела е група от поучения, дадени от историческия Буда Шакямуни в рамките на третото завъртане на колелото на Дхарма. Освен във Ваджраяна понятието за Трикая е в основата на Зен будизма, например изложено от Шестият Патриарх Хуйнен в Олтарна сутра. В тези поучения се обяснява присъщата на всички чувстващи същества Буда Природата, чиито съвършени качества се изразяват като Трите Тела на Буда:
Във Ваджраяна традициите се използва понятието
Понякога се говори за Две Буда Тела: Дхармакая и Рупакая или тяло на формата, което включва Нирманакая и Самбогакая.
Калу Ринпоче дава следното обяснение: нормално чувстващите същества преживяват своето обичайно съществуване като три форми: ум, реч и тяло. При постигането на просветление отпадат всички воали на ума и тези непросветлени аспекти се преживяват съответно като Дхармакая, Самбогакая и Нирманакая. При отпадането на воала на погрешните възгледи се постига Дхармакая, при отпадането на воала на смущаващите чувства се постига Самбогакая и при отпадане на кармичния воал се постига Нирманакая.
Още преди Буда Паринирвана на Буда термина Дармакая е бил в употреба. Дхармакая буквално означава Тяло на истината, както и Тяло на реалността.
В Пали канона Буда казва на Васетха, че Татхагата (Буда) е Дармакая, „Тяло на истината“ или „Въплъщение на истината“, както и Дармабхута, което е „Установена истина“ и „Човек, който се е превърнал в истина“
Буда се отъждествява с Дамма:
Путикая, което е „разлагащо тяло“ се отличава от вечното тяло Дамма на Буда и от тялото бодхисатва.
Втори шанс (теленовела, 2005)

Втори шанс (на испански: El cuerpo del deseo, букв. пр. Тялото на желанието) е американска теленовела, продуцирана от Telemundo-RTI за Телемундо през 2005 – 2006 г. Базиран е на колумбийската теленовела В чуждо тяло от 1992 г., създадена от Хулио Хименес.
В главните роли са Марио Симаро, Лорена Рохас, Мартин Карпан, Ванеса Вийела и Ерик Елиас.
Премиерата на „Тялото на желанието“ е на 18 юли 2005 г. по Телемундо.
В България теленовелата е излъчена през 2006 г. по Нова телевизия.
Език на тялото

Език на тялото е вид невербална комуникация, при която се използва физическо поведение, за да се предаде информация. Това включва стойка на тялото, мимики, жестове, движение на очите, докосване и дистанциране.
Съществува както при хората, така и при животните. Психологът Албърт Мерабиън установява, че общото въздействие на едно послание 7% е словесно (само думи), 38% – вокално (височината на гласа, интонацията и други звукови характеристики) и 55% несловесно.
Терминът „жестови снопове“ се използва за пръв път от Алан Пийз в неговата книга „Езикът на тялото“.
Той твърди, че знаците, които нашето тяло предава невербално идват на снопове и че най-голямата грешка за един новак в езика на тялото е да съди за някого само от един от неговите жестове.
Типичен жестов сноп при лъжата е:
Всички тези знаци идват на снопове с поне още един от другите. Самостоятелно могат да съществуват знаците тип „не знам“.
Един от най-известните експерти по език на тялото е д-р Пол Екман – той е един от основателите на тази наука.
Той и неговият колега Фризен провеждат тестове с аборигени от Нова Гвинея – хора от племето фори, които нямат контакт с външния свят. Екман и Фризен избрали произволно 200 възрастни и 130 деца измежду 11 000 аборигени, на които показвали три фотографии на лице на „бял човек“ в момент на различни емоции. Целта е да се определи дали тези експресии на лицето са универсални. Аборигените са разпознавали емоциите правилно. 92% от тях са открили чувството на радост, 85% – на гняв, 80% – на страх. Най-сложно се оказало чувството на учудване, което са определили само 68% от участниците. Сега тези емоции се наричат базови емоции като към първоначалните 6 е добавена и още една (ненавист): страх, щастие, гняв, отвращение, ненавист, тъга, изненада.
Оттогава насам тази наука се развива с бързи темпове. Вече на почти всички летища има обучени хора, които да разпознават нагласата на даден човек за извършването на дадено действие. Понякога емоциите могат да се комбинират.
Архимедово тяло

Архимедовите тела, още наричани полуправилни многостени, са многостени, чиито стени са правилни многоъгълници от различен вид и равни вътрешни многостенни ъгли при върховете.. При 10 от тях стените са правилни многоъгълници от два различни вида; при 3 други стените са правилни многоъгълници от три различни вида.
Пап Александрийски в своята Сбирка (книга 5) предал, че Архимед бил изнамерил 13 различни полуправилни многостена, и тяхното название отчита откритието. Текстът на Архимед обаче не е известен и съобщеното от Пап е служило като указание за тяхното преоткриване. По време на ренесанса различни хора намират едни или други от тях, но едва Кеплер представя пълния списък . Отбелязва се, че в два случая съществуват неизоморфни, „леви“ и „десни“ форми.
Архимедовите тела са:
Седем от архимедовите тела се получават чрез отсичане с равнини на части от платонови тела. За останалите шест са нужни допълнителни операции – раздалечаване, завъртане и вмъкване на елементи.
Шест от архимедовите тела имат симетрия подобна на октаедъра и други шест - подобна на икосаедър. Извън тези два класа остава пресеченият тетраедър. Архимедовите тела могат да бъдат „произведени“ от петте платонови тела, a при тях, както е известно, съществуват дуалности: октаедър и куб са взаимно дуални, също както додекаедър и икосаедър; тетраедърът е дуален на самия себе си.
Дуалните на архимедовите тела са известни като каталанови тела.
Пресеченият икосаедър се среща под формата бъкминстърфулерен.
Фендер

„Фендер“ (на английски: Fender Musical Instruments Corporation) в Скотсдейл, щата Аризона, САЩ е компания за китари, основана от Лео Фендер през 1940 г.
Тя е първата компания, която пуска на пазара електрически китари с тяло от плътно дърво. Първата такава е „Телекастър“ (тогава носещ името „Броудкастър“) и излиза през 1951 г.
Произвежда струнни инструменти и усилватели като електрически китари с тяло от плътно дърво (solidbody), най-популярни сред които са Stratocaster и Telecaster.
Компанията, която преди това е носила името Fender Electric Instrument Manufacturing Company, е основана във Fullerton, Калифорния, от Кларънс Леонидас „Лео“ Фендер през 1946 г. Той е проектирал някои от първите комерсиално успешни solidbody електрически бас-китари, а именно Precision Bass (P-Bass), който е станал много популярен в рок, джаз, кънтри, фънк и други музикални стилове.
Протеза

Протезата е термин, използван в медицината. Означава изкуствена функционалноподобна човешка част, която замества лисваща или отстранена от тялото такава поради заболяване.
С помощта на механични устройства, свързани с човешките мускули и скелет и управлявани от нервната система на човека, протезите заменят липсващите части от тялото и подпомагат човека да изпълнява моторни функции, необходими за съществуването му. Така загубата от травма, тежко нараняване или заболяване се преодолява и човешкият индивид се социализира по-лесно и е възможно да изпълнява определени трудови дейности. Протези се поставят и на индивиди, които по рождение нямат част от тялото или е необходимо да се допълни някаква част, за да функционира по-добре.
Протезите са многообразни в зависимост от мястото на поставяне и степента на увреждане на човешкото тяло.
Това са протези, заместващи крайници, което е обект на ортопедията. Протезите се конструират в зависимост от травмата и заместват целия крайник или част от него. Сложната кинематична функция на ръката и крака се възпроизвежда трудно, даже и със съвременни средства от механиката и електрониката с микропроцесорно управление. Но вече се произвеждат протези, макар и скъпи, имитиращи добре липсващия крайник.
За изработването на такива протези се използват дърво, метал, кожа, латекс, PVC.
Това са протези, които са поставени като тъкан в човешкото тяло и са обградени с друга тъкан. Наричат се още отворени протези. За крайниците характерни примери са протезите в колянната и тазобедрената става, поставени чрез хирургическа операция.
Поставят се в устната кухина. Заместват липсващи зъби и са обект на лечение от денталната медицина. Най-простата протеза е неподвижното протезиране с зъбна коронка. По-сложни са зъбните мостове, които се фиксирани частични протези и подвижните частични или пълни протези на горна и долна челюсти. Съвременно направление е и поставянето на имплант на мястото на изваден зъб.
За протезиране се използват зъболекарско злато, метал, металокерамика и специализирани материали за протезиране, биологично поносими от човешкия организъм.
Поставянето на сърдечна клапа или други изкуствени средства за нормално кръвообращение почива на принципа на отворената протеза, т.е. функционира в човешкото тяло съвместно с другите мускули и органи.
Отворени протези са и тези, които заместват орган или част от него, без да изпълняват неговите функции. Такива са протезите, имитиращи око, ушна мида или нос, поставяни в човешкия череп. Пластичната хирургия също използва импланти за постигане на определени нови форми на тялото.
С ампутирани крайници и протези са воювали:
Африканска палмова цивета

Африканската палмова цивета (Nandinia binotata) е дребен коткоподобен хищник с издължено тяло, къси крака, малки уши и дълга колкото дължината на тялото гъвкава опашка. Теглото ѝ е около 2 кг. Среща се в горите на Източна Африка. Живее самостоятелно, предимно по дърветата и е активна през нощта. Храни се с дребни гризачи, прилепи, насекоми, птици и техните яйца, както и с плодове.
Африканската палмова цивета се смята за един от най-примитивните съвременни хищници – своеобразен преход между виверовите и котките. Затова днес учените я отделят от семейство Виверови в самостоятелно семейство Nandiniidae.
Боен спорт

Бойният спорт е състезателен контактен спорт, при който двама бойци се бият един срещу друг, за да спечелят достатъчно точки или до състояние, при което да се обявяви един победител чрез използване на определени правила. Примери за бойни спортове са бокс, кикбокс, борба, джудо, таекуондо, муай-тай и смесени бойни изкуства.
Използваните техники могат да бъдат категоризирани в три области: нанасяне на удар, сграбчване (борба) и използване на оръжие.
Най-дългият двубой се е провел в Шведската столица Стокхолм, който е дълъг цели единадесет часа.
В групата на спортните единоборства се включват дисциплини, в които победа се постига по определени правила, които могат да бъдат:
При повечето видове спортни единоборства се прилага комбинация от тези три правила.
Най-общо казано, за всички видове спортни единоборства точки се дават след изпълнение на определена техника, която в реални условия би понижила или напълно отнела боеспособността на противника.
За пример могат да бъдат дадени бокса и кикбокса, където точка се присъжда след нанесен удар, влязъл в контакт с разрешена зона, която същевременно е и уязвима част от тялото на опонента. Ударът трябва да бъде изпълнен с разрешената част на ръката или респективно крака. Също така трябва видимо да е оказал въздействие. Ако след нанесения удар опонентът е загубил боеспособност – така наречения нокдаун (от англ. knock down), срещата се прекъсва за 10 секунди, в които той има време да я възвърне. Ако това не стане в рамките на тези 10 секунди се отчита победа за опонента му с нокаут (knock out). При натрупване на разлика, която е по-голяма от 10 точки, се присъжда победа с технически нокаут.
Според някои правилници се дава различно количество точки за изпълнение на различни по трудност и ефикасност техники (борба, джудо, карате).
Също така точки или победа се дават за изпълнение на определени техники, незадължително симулиращи реална бойна техника, като обездвижване на опонента в джудото, туш (задържане за определено време гърба на опонента, допрян на земята) в борбата.
Според други правилници точките са съдийските гласове, които могат да бъдат дадени за по-висока активност, физическо или техническо превъзходство. Примери са някои правилници в кикбокса, свободни двубои.
Спортните единоборства могат да бъдат разделени на три групи въз основа начина на протичане:
При прилагане на забранени техники се налагат наказания, вариращи между устна забележка, наказателни точки, дисквалификация.
В тази група се включват повечето видове бойни изкуства, както и различни военни и полицейски системи за самозащита. Характерното за тази група е изцяло практическата насоченост на обучението. Целта е да се елиминира физически опонентът или да бъде нарушена боеспособността му. Правила няма.
Повечето от бойно приложните единоборства са тясно свързани с употребата на различни видове хладно оръжие или подръчни средства, които когат да бъдат използвани като такова.
Академично гребане

Гребането е воден спорт с лодки.
За него е характерно, че греблата имат опорна точка с лодката (за разлика от кану-каяк спорта, където греблата нямат опорна точка с лодката). Затова, за да работи греблото като лост, гребците седят с гръб към посоката на движение. При гребане те използват основно силата на краката си чрез специална седалка (наречена слайд) движеща се върху релси (наречени ролбани). Има 2 вида лодки – „разпашни“ (всеки гребец гребе с гребло, което държи с двете ръце) и „скул“ (всеки гребец гребе с 2 гребла, по едно във всяка ръка). Единият от гребците на двойната лодка се нарича носови – стои на носа и следи темпото (ритъма на загребване) на другия – наречен загребни, стоящ на бака на лодката. Лодката с 1 гребец се нарича скиф. Има също и лодки за четирима гребци, като и за осмина гребци (където всеки гребец винаги е с по 1 гребло).
Общият брой на видовете лодки в този спорт е 9: скиф, 2-ка разпашно с рулеви (накратко 2-ка със), 2-ка разпашно без рулеви (2-ка без), 2-ка скул, 4-ка разпашно с рулеви (4-ка със), 4-ка разпашно без рулеви (4-ка без), 4-ка скул, 4-скул с рулеви, 8-ка разпашно. При лодките с рулеви последният управлява курса на лодката и е препоръчително да е нисък и лек (за да олекотява лодката).
Има гребни тренажори, наречени ергометри. Те отчитат резултатите, но те не са същите като в лодка, защото не се отчита тегло, което е от голямо значение.
Академичното гребане е сред най-тежките спортове, който натоварва и развива мускулатурата на цялото тяло и изисква много голям витален капацитет (вместимост на белите дробове). Изисква се и добро чувство за равновесие и координация на собствените движения с тези на останалите гребци в лодката. Гребането е спорт, който развива качества като стремеж за пълен синхрон и екипност. В гребането спортистите научават, че ако не успееш да ги приложиш в полза на отбора си, личните ти качества нямат значение за никого. Вероятно за това повече от 100 години колежи и университети активно стимулират студентите си да практикуват гребане.
Академичното гребане е създадено в известните английски университети – Оксфордски и Кеймбриджки. Оттам идва и името му. В този вид гребане основно се натоварват най-силните групи мускули – краката, кръста и ръцете.
Стандартната състезателна дистанция е 2000 м. Най-старото състезание е регатата между университетите на Оксфорд и Кеймбридж, проведена за първи път през 1829 г.
Уингсют

Уингсют (на английски: wingsuit: от „wing“ – крило и „suit“ – костюм) е специален костюм, добавящ допълнителна площ към площта на човешкото тяло, подпомагайки планирането във въздуха.
Летенето с уингсют се нарича още уингсютинг (wingsuiting) и е вид екстремен спорт, вариант на парашутизма, при който се правят скокове с уингсют.
Въпреки че първите опити за реализиране на този вид спорт датират от 1912 година, първите съвременни костюми за уингсют летене са разработени в края на 1990-те. Те добавят допълнителна площ от плат между двата крака и между ръцете и торса, по аналогия с крилата на прилепите и специалните кожни приспособления на летящите катерици. Един уингсют скок започва със свободно падане и обичайно завършва с отваряне на парашут.