Florin Dumitrescu

Florin Dumitrescu (n. 16 septembrie 1966, București) este un textier român, cunoscut și ca poet, prozator și publicist. A debutat în 1987 ca publicist, în presa studențească, și în literatură în 1997 cu volumul de poezie „Ana are mere”.
În 1992 încheie studiile de inginerie la Institutul Politehnic București și continuă cu studiul limbilor străine (italiană - franceză) la Universitatea București (1992-1996). Absolvă un stagiu Erasmus la Universitatea din Padova și un masterat în studii romanice la Universitatea București, unde predă (1996-1999) italiană, retorică și teoria argumentării.
Din 1999 abandonează cariera universitară în favoarea unei activități mai intense în publicitate.
Între 2010 și 2013, studiază antropologia cu prof. dr. Vintilă Mihăilescu (doctorat POSDRU la SNSPA, stagiu la Universitatea din Perugia). În iulie 2014 susține teza doctorală Supermarketizarea tradițiilor.
Din februarie 2023, este lector la Universitatea Transilvania din Brașov, Facultatea de Litere (Departamentul de Literatură și Studii culturale).
În 1988, Adrian Pleșca „Artan” (Timpuri Noi) îl încurajează pe Florin să scrie versuri de cântece. Prima lui contribuție de textier este aceea de a înlocui versul „O-o-o iarnă grea” din cântecul Perfect, cu „O-o-o... totul e minunat”, tușă de ironie care va fi interpretată vocal de Adrian Pleșca în manieră baritonală exagerată, sugerând în mod subtil contrariul: de fapt, „totul e un iad” (în societatea totalitară).
Pe albumul Timpuri Noi (1992), Florin debutează ca textier pentru Emigrant USA și co-textier pentru Tanța (uncredited). De asemenea, în această perioadă, Florin scrie pentru grupul feminin Secret diverse texte care vor fi sensibil modificate de către membrele trupei. Va fi menționat pe albumul Strict Secret (1992) la secțiunea „Mulțumiri”.
În 1993, înființează grupul Sarmalele Reci, alături de muzicieni din zona fusion-jazz-rock: Zoltán András (voce, clape), Emil Viciu (chitară) și prietenul său, Mihai Iordache (saxofon, flaut, de asemenea fost colaborator al trupei Timpuri Noi). Restul componenței fluctuează în timp. Saxofonistul Mihai Iordache, compozitor al principalelor hituri din prima epocă Sarmalele Reci (1993-1999), va părăsi oficial trupa în 2000, dar va continua să compună sporadic cântece pentru următoarele albume. Florin Dumitrescu este în tot acest timp textierul permanent și exclusiv al trupei.
În primii ani (1993-1999), Florin imprimă activității Sarmalelor Reci un marcat caracter ideologic, plasând performanțele trupei în zona artei contestatare, cu mesaj social-politic. Acest radicalism programatic reflectă situația din anii '90, protestele împotriva regimului Iliescu și a moștenirii totalitare din politica românească. Alături de mesajul antitotalitar (Țara te vrea prost, Nicu Ceaușescu președinte, Ilici Ilici uber alles, Nu mă atinge, Prostia la putere etc.) și critica socială cu accente ironice (N-ai nimic pe sub tricou, Violeta, Ea studiază tantra etc.), versurile Sarmalelor Reci resimt tematici angajate, precum compasiunea socială (Blues-ul băiatului sărac, Mamelor, Aurolac, Vineri seara, Răpirea din serai, Și ce dacă, Hei Tase etc.) și tema emigrației (Gașca de la bloc, Invadatorii, Omul fără nume etc.), ceea ce rezonează cu fiorul de stânga tipic trupelor de punk rock și rock contestatar din întreaga lume.
Cu trecerea timpului și maturizarea trupei, Florin își va tempera rolul de ideolog și va căuta o armonizare a contribuției sale libretisitice cu dimensiunea muzicală, asigurată de cei doi compozitori permanenți, Zoltán András și Emil Viciu.