davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Pat O'Connor (piloto de carreras)

Pat O'Connor (North Vernon, Indiana; 9 de octubre de 1928-Indianápolis, Indiana; 30 de mayo de 1958) fue un piloto de carreras estadounidense. O'Connor murió en una pila de 15 autos luego de recibir un golpe fatal en la cabeza después de haber rodado con su auto y que este se prendiera fuego. O'Connor ingresó en el Salón de la Fama de la National Sprint Car en 1995. Fue el Pole-sitter de las 500 Millas de Indianápolis de 1957 y su mejor resultado fue un octavo lugar en la carrera (dos veces en sus cinco participaciones) sin puntos en el Campeonato Mundial de Pilotos.
Dick Rathmann y Ed Elisian tomaron la salida en la primera fila, con Jimmy Reece en el exterior de la misma. Elisian toma la curva 3 en la primera vuelta y se choca con Rothmann llevándoselo al paredón y comenzando un choque masivo que involucra 15 pilotos. Según A.J. Foyt, el monoplaza de O'Connor chocó contra el de Reece, haciéndolo volar 15 metros en el aire. O'Connor cayó en el suelo boca a bajo, para luego volver sobre sus ruedas. Los médicos aseguraron que O'Connor murió en el acto por la fractura de su cráneo al caer con el auto encima. Ampliamente culpable por el accidente, Elisian fue suspendido por la USAC debido al accidente (aunque fue reincorporado a los pocos días). Elisian sería repudiado por la comunidad automovilística. A partir de ese accidente se incorporarían a la competencia ciertas reglas de seguridad. Por ejemplo, para las 500 Millas de Indianápolis de 1959 las barras de metal soldadas a la estructura del auto detrás de la cabeza del conductor eran obligatorias, y para pasar la certificación de seguridad por parte de los funcionarios médicos era obligatorio el uso de cascos aprobados por los mismos.​
Martin Donnelly

Hugh Peter Martin Donnelly (Belfast, Irlanda del Norte, Irlanda, Reino Unido; 26 de marzo de 1964) es un expiloto de automovilismo británico. Después de competir en Fórmula 3 y Fórmula 3000, donde logró ganar 3 carreras y ser uno de los principales aspirantes al título, Donnelly compitió en Fórmula 1 en 1989 y 1990, hasta que un grave accidente durante la clasificación en el circuito de Jerez terminó con su carrera en dicha categoría.
Durante el año 1988, Donnelly fue el piloto de pruebas de la escudería Lotus de Fórmula 1. Pero fue durante 1989, cuando Donnelly comenzó su carrera como piloto titular en F1, cuando sustituyó a Derek Warwick en Arrows en el Gran Premio de Francia de 1989, después de Warwick se lesionara la espalda en un accidente de karting. En la calificación logró un 14.º puesto cuando su experimentado compañero de equipo, Eddie Cheever, logró el puesto 25. Donnelly terminó su primera carrera de F1 con 3 vueltas perdidas respecto al ganador (Prost) en 12.ª posición y fue el último monoplaza, mientras que la experiencia de Cheever le hizo acabar su carrera en 7.º lugar, a solo una vuelta del ganador.​
En 1990 continuó en Lotus, aunque esta vez no como piloto de pruebas, sino como un piloto de titular junto al hombre que le cedió su asiento en Francia: Derek Warwick. Sin embargo, 1990 fue una temporada sin anotar ningún punto en el campeonato de pilotos, con muchos abandonos por baja fiabilidad del Lotus 102. Sufrió un grave accidente durante la clasificación del Gran Premio de España, que puso fin a su carrera de Fórmula 1. Sufrió múltiples heridas en el accidente, en el que fue expulsado de su monoplaza, con el asiento todavía unido a su espalda, y tirado al medio de la pista.​
Donnelly logró competir en eventos de clubes más pequeños, y dirigió un equipo de Fórmula Vauxhall.​
En 2004, compitió con un Mazda RX-8 en una carrera en Silverstone, las 24 Horas de Britsports, y terminó en el lugar 27. En 2006 se Donnelly regresó a Lotus.
En septiembre de 2007, Donnelly bate otros 35 Lotus Elise y gana la Clase A en la ronda de Donington Park del Trofeo de Elise. Esta victoria fue seguida de cerca por la victoria en una la segunda carrera del Trofeo Elise del día. Más tarde, en la temporada corrió en Spa-Francorchamps, y en 2008, hizo campaña y ganó varias carreras en un Lotus 2-Eleven.
En junio de 2010, Martin Donnelly fue como invitado en la Copa Ginetta G50 en Oulton Park.
El 2 de julio de 2011 en el Festival de la Velocidad de Goodwood, Donnelly hizo una demostración con un Lotus 102 similar al que casi le quitó la vida. El bólido con motor Lamborghini tenía las mismas características que el coche que conducía en 1990.
Fue designado como el representante del piloto en el panel de comisarios en el Gran Premio de Corea del Sur de 2011 de F1.
Después de haber trabajado como director deportivo y gerente de desarrollo de pilotos de Comtec Racing, Donnelly ha formado recientemente en la academia especializada en trackday events y carreras en Norfolk.
En 2015 corrió una ronda de BTCC con un Infiniti.​
(Clave) (negrita indica pole position) (cursiva indica vuelta rápida)
Campeonato Mundial de Pilotos de Fórmula 1

El Campeonato Mundial de Pilotos es otorgado por la Federación Internacional del Automóvil al piloto de Fórmula 1 más exitoso de la temporada, determinado por el sistema de puntuación en relación con los resultados de los Grandes Premios. El primer Campeonato Mundial de Pilotos fue otorgado en la temporada 1950 a Giuseppe Farina. El primer piloto en ganar más de un campeonato fue Alberto Ascari en 1952 y 1953.
La FIA declara oficialmente al campeón al final de la temporada, pero se dice que un piloto "asegura" el campeonato cuando ningún otro tiene posibilidad de acumular más puntos que él, incluso si puntuara el máximo en todas las carreras restantes de la temporada. El piloto que ha asegurado el campeonato con mayor anticipación ha sido Michael Schumacher en la temporada 2002, cuando aún restaban seis carreras por disputar.
Treinta y cuatro pilotos distintos han ganado el campeonato, con Michael Schumacher ostentando las plusmarcas de siete títulos en total y cinco títulos consecutivos en las temporadas entre 2000 a la de 2004.​ En 2020 Lewis Hamilton igualó la plusmarca de siete títulos del piloto alemán y pulverizó casi todos los récords de la competición, estadísticamente está considerado el mejor piloto de la historia de la Fórmula 1.
El vigente campeón del mundo es el neerlandés Max Verstappen, que, en la última carrera de 2021, evitó el récord histórico de más mundiales de la historia (ocho) a Lewis Hamilton. En 2022 ha revalidado su título de la Temporada 2021 de Fórmula 1, a falta de 4 Grandes Premios. En el último GP de México ha conseguido superar el mayor número de victorias en una sola temporada (15), superando a Michael Schumacher y Sebastian Vettel (13 cada uno).
Negrita: pilotos en activo en la temporada 2024.
Tabla actualizada tras temporada 2024.
Fórmula 1 Británica

La Fórmula 1 Británica fue un campeonato con automóviles de Fórmula 1 disputado entre 1978 y 1982. Como indica su nombre, se disputaba principalmente en el Reino Unido (también se disputaron carreras en Bélgica, Francia, Italia y Países Bajos). Era conocida como Fórmula Aurora debido al patrocinio por parte de la compañía Aurora durante tres de las cuatro temporadas.
Este campeonato remplazó al Shellsport International Series, que permitía monoplazas de otras categorías, pero cambiaron las normativas para centrarse en la Fórmula 1. A pesar de que los principales monoplazas eran de la Fórmula 1 se permitía también la participación de vehículos de Fórmula 2 como coches de una subcategoría inferior.​
Los circuitos donde se corrió fueron Brands Hatch, Snetterton, Thruxton, Donington Park, Silverstone, Mallory Park y Oulton Park. Por su parte los circuitos internacionales fueron Circuito Paul Armagnac en Francia, Zandvoort en Países Bajos, Zolder en Bélgica y Monza en Italia.
La categoría tuvo entre sus pilotos a algunas mujeres. El 7 de abril de 1980 Desiré Wilson se convirtió en la única mujer en ganar una carrera de Fórmula 1 cuando se impuso en Brands Hatch conduciendo un Wolf WR4.​
Se disputaron cuatro temporadas entre 1978 y 1982. En 1981 no se disputó el campeonato.
Deportes de motor

Los deportes de motor (en singular: deporte motor, también conocido internacionalmente como Motorsport) son una serie de disciplinas deportivas practicadas con vehículos motorizados. El automovilismo se practica con automóviles y, por extensión, también con camiones y buggys. El motociclismo con motocicletas y, por extensión, también con motonieves y cuatrimotos. La motonáutica y la aeronáutica se excluyen un poco del deporte motor, ya que está centrado sobre todo a coches y motocicletas.
Debido a la gran variedad de tipos de vehículos y formas de competición, existen numerosos campeonatos de cada modalidad a nivel mundial, continental y federaciones mundiales. Los deportes de motor están expresamente excluidos de los Juegos Olímpicos, aunque se practicaron eventos de este tipo como exhibición en los Juegos Olímpicos de París 1900.
Kid Auto Races at Venice

Kid Auto Races at Venice (Carreras de autos para niños o Carreras sofocantes) es una película de 1914 en la que aparece por primera vez Charlie Chaplin en el papel de su clásico personaje: el Vagabundo.
Chaplin interpreta a un espectador de una carrera de autos infantiles en una playa de Los Ángeles llamada Venecia. Un camarógrafo está filmando la carrera, pero el espectador insiste en aparecer en la película, lo echan, vuelve, se interrumpe la filmación, complica la carrera y causa gran frustración entre el público y los participantes.
Stock car

El término inglés stock car puede traducirse como «automóvil de producción», «de línea», «de serie» o «estándar». Originalmente se refería a un automóvil no modificado respecto a la configuración de fábrica, a diferencia de los preparados para carreras. Actualmente se refiere a los automóviles usados en la NASCAR (National Association for Stock Car Auto Racing).
El porqué de utilizar este término —cuando actualmente distan mucho de una configuración de fábrica— viene de la tradición de la NASCAR, la organización más importante de competiciones de stock cars. Cuando la NASCAR fue fundada por Williams France Sr. para regular las competiciones de automóviles de línea, se requirió que cualquier automóvil que deseara ingresar debía estar construido completamente por piezas disponibles al público en concesionarios y talleres. De hecho, en los inicios de la NASCAR los autos eran tan de línea que era común ver a los competidores llegar a los autódromos en los mismos vehículos con los que competían.
Actualmente, los automóviles de serie de las divisiones mayores de la NASCAR son prototipos de carreras; es decir, sus chasis, motores y equipamiento de seguridad difieren por completo de los de cualquier automóvil de calle.
Every Turn of the World

Every Turn of the World is the third studio album by Christopher Cross, recorded and released in 1985. The album has a harder rocking sound, lacking the pop ballads that dominated the sound of Cross's previous albums. The album peaked at No. 127 on the Billboard 200, while the "Charm the Snake", peaked at No. 68 on the Billboard Hot 100, the only single to chart from the album. Two other singles, the title track and "Love Is Love (In Any Language)", were also released.
MotorSport

"MotorSport" is a song by American hip-hop trio Migos, Trinidadian-born rapper Nicki Minaj, and American rapper Cardi B. Written alongside Murda Beatz and Cubeatz, it was released on October 27, 2017, as the lead single from the trio's third studio album Culture II (2018). It reached number six on the US Billboard Hot 100, becoming Migos' second top 10 in the country.
"MotorSport" marks the first time Migos, Minaj, and Cardi B have worked together on a song; although Offset had already collaborated with Minaj on London on da Track's "No Flag", and with Cardi B (his wife at the time) on her own track "Lick". On October 25, 2017, radio station Hot 93.7 confirmed that a collaboration between Migos, Minaj, and Cardi B would be released two days later. On October 26, the night before its release, Migos previewed the track on Power 105.1's music celebration, Powerhouse. On October 27, the song premiered online and was released worldwide as a download. Soon after it was released, Joe Budden from Everyday Struggle speculated that Ye was originally on the song and that he's the one who actually pitched the idea of getting Minaj on it. It was also rumored that Cardi B and Minaj were dissing each other on the song, which both rappers denied. Minaj commented on the rumors saying that the song was originally only a collaboration between her and Quavo, that she was "in full support of Cardi B's 'MotorSport' feature" and that "the conspiracy theorists are just so tired", while Cardi B said that "people wouldn't be satisfied even if [we] was making out" and "I don't really have the time".
The song references celebrities such as Criss Angel, Bill Belichick, Boosie, Jackie Chan, Yo Gotti, Selena, Britney Spears, Vince Lombardi, Mike Tyson, Lucy and Ricky Ricardo and Lil Uzi Vert; and brands such as Bugatti, Chanel, Givenchy, Lamborghini, McDonald's, Xanax, Percocet, Porsche, Richard Mille, Patek Philippe, Audemars Piguet and Saks, among others. Cardi B also references Daddy Yankee's 2004 song "Gasolina".
Nicki and Cardi's verses received positive reviews. Editors from Billboard noted Cardi B's line "trap Selena" as an "ambitious statement." Minaj's verse on the song was listed by Angel Diaz of Complex as the "Best Rap Verse of the Month" of October 2017. For another Complex writer, both rappers have "standout moments." Cardi B's verse won Best Featured Verse at the 2018 BET Hip Hop Awards.
Directed by Migos member Quavo and directors Bradley & Pablo, the music video was released on December 6, 2017, on Apple Music. It was made available on YouTube the next day.
The song reached number six on the US Billboard Hot 100, becoming Migos' second top 10 in the country. Cardi B won a BET Hip Hop Award for Best Featured Verse for the song, even though she is credited as a lead artist on it. It was also nominated for a BET Award for Viewers' Choice.
Cardi B included "MotorSport" on her medley performance at the 2018 iHeartRadio Music Awards. She also performed the song as a special guest on the Aubrey & the Three Migos Tour on August 25, 2018.
Minaj performed the song during her Rolling Loud festival performance on May 13, 2018, in Miami.
F4 Spanish Championship

The F4 Spanish Championship (Spanish: Campeonato de España de Fórmula 4) is an FIA Formula 4 racing series. The championship was planned to launch in 2015, though the inaugural season was cancelled and delayed until 2016. Koiranen GP was the promoter of the championship for the first two seasons. The current promoter is Agrupación Deportiva F4 Spain.
Gerhard Berger and the FIA Singleseater Commission launched the FIA Formula 4 in March 2013. The goal of the Formula 4 is to make the ladder to Formula 1 more transparent. Besides sporting and technical regulations, costs are regulated too. A car to compete in this category may not exceed €30.000 in purchase. A single season in Formula 4 may not exceed €100.000 in costs. The Spanish F4 will be the one of the second phase Formula 4 championship to be launched. The first phase championships was the Italian F4 Championship and the Formula 4 Sudamericana which started in 2014. The Spanish championship was launched by the RFEDA on 14 November 2014. French race car constructor Mygale was contracted to design and build all the cars. Ultimately the whole idea was abandoned.
With the announcement that Koiranen as the promoter of the championship, the Spanish F4 championship started in 2016. Due to this partnership, the championship made use of Tatuus cars, Abarth turbocharged engines and Hankook tyres, employing the same technical regulations as the SMP F4 Championship, which Koiranen also promoted.
The championship features Tatuus designed and built cars. The cars are constructed out of carbon fibre and feature a monocoque chassis. From 2016 season to 2021, the series used model F4-T014. From the 2022 onwards, the series has used Tatuus F4-T421. The engine is a 1.4L turbo Abarth.
Field (agriculture)

In agriculture, a field is an area of land, enclosed or otherwise, used for agricultural purposes such as cultivating crops or as a paddock or other enclosure for livestock. A field may also be an area left to lie fallow or as arable land.
Many farms have a field border, usually composed of a strip of shrubs and vegetation, used to provide food and cover necessary for the survival of wildlife. It has been found that these borders may lead to an increased variety of animals and plants in the area, but also in some cases a decreased yield of crops.
In Australian and New Zealand English, any agricultural field may be called a paddock, especially if for keeping sheep or cattle. If stock are grazed there, the space may be called a run, e.g. sheep run; cattle run. The term paddock is used more specifically in animal husbandry for a system in which grazing land is divided into small areas, paddocks, and the stock graze each paddock in turn for a short period. Paddock grazing systems may be designed with, for example, 6 or 11 paddocks used in rotation.
A paddock is normally fenced, usually by wire, and often defined by its natural boundaries, or is otherwise considered distinct. A back paddock is a smaller field that is situated away from the farm house; possibly land of lesser quality. The equivalent concept in North America and the UK is a pasture.
In Australia, the word seems to have had its current meaning since at least 1807 and in New Zealand since at least 1842. However, the English meaning of "field" was used earlier in Australia and is still occasionally used. Similarly, meadow was in early use and has appeared later, for example, in 2004. Field remains in regular use in Australasia in expressions such as football field, Field Day and field trip.
In a new style of intensive farming developed in North America, a paddock is a small (perhaps 1 acre) temporary subdivision of a pasture made with electric fencing, which is intensely grazed for a day and then left to rest for perhaps 80 days or more.
Dombås

Dombås er et tettsted i Dovre kommune i Innlandet. Tettstedet har 1 145 innbyggere per 1. januar 2023, og ligger langt nord i Gudbrandsdalen. Nordvest for Dombås er den nordligste delen av Gudbrandsdalen med Lesja.
Navnet kommer av elven Domba, som kan bety dunkel eller rolig. Klimaet er relativt tørt.
I eldre tider var Tofte Kongsgård vertshus og skysstasjon, det lå 10 km sørøst for Dombås. Men midt på 1800-tallet hadde også Dombås skysstasjon, og det kom jevnlig skolelærer til bygdas barn.
Under felttoget i 1940 slapp tyskerne 14. april fallskjermjegere mellom Dombås og Dovre. Disse ble i løpet av fem dager nedkjempet og tatt til fange av Garden og Møre Regiment under Slaget ved Dombås. Dette var de første «tapet» av et slag for de tyske hærstyrker. Kampene ved Dombås førte til at kongen og regjeringen som hadde evakuert fra Oslo var innesperret i Gudbrandsdalen; og reiste videre vestover til Romsdal etter at de siste fallskjermsoldatene hadde overgitt seg. De påfølgende dagene ble Dombås angrepet med bomber og mitraljøser fra fly særlig 21. april da mye av sentrum ble ødelagt inkludert jernbanestasjonen. Robert M. Losey ble drept på Dombås som den første amerikaner under andre verdenskrig. Krigshistorisk landskap med informasjon og bilder fra krigshandlingene i Dombås-området og krigsårene finnes i Minneparken, midt i Dombås sentrum.
Dombås Hotell ble oppført i 1917, og brant i 2007. Bygging av et nytt hotell ble startet i 2012, og sto ferdig i mars 2014. Dovrefjell hotell ble nesten totalskadet i en brann i desember i 2014. Dombås kirke fikk store skader etter brann i 2020.
Dombås stasjon er overgangsstasjon for reisende påDovrebanen og Raumabanen. Raumabanen åpnet i 1924. Dovrebanen åpnet i 1921 og ble hovedtraseen mellom Oslo og Trondheim etter at Rørosbanen ble åpnet i 1880. Dombås er et knutepunkt i veitrafikken: E6 møter her E136. E136 går fra Dombås til Ålesund gjennom Romsdalen.
Sangen «Ekko fra Dombås» ble skrevet av Erik Thoresen og Frank Robert. Erik Thoresen og Trekkspillkameratene spilte den inn i Oslo 3. september 1954. Sangen ble utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3433.
Fylkesvei 64

Fylkesvei 64 (Fv64) ligger i Møre og Romsdal og går mellom Åndalsnes i Rauma kommune via Molde og Hustadvika og Kristiansund.
Atlanterhavsvegen er en del av fylkesvei 64. Fra kryss Fannefjordtunnelen på Årø til kryss Årødalen, følger veien en kort strekning samme trasé som E39.
Hele traseen er som følger: Åndalsnes – Åfarnes ... Sølsnes – Bolsøya – Fannefjordtunnelen – Årø (Molde) – Årødalen – Skaret – Malmedalen – Sylte – Eide – Vevang – Atlanterhavsvegen – Averøy – Bremsnes – Atlanterhavstunnelen – Kristiansund.
Opprinnelig gikk riksvei 64 bare mellom Lønset i Molde og Åndalsnes, med ferje mellom Lønset og Grønnes, og dagens ferje mellom Sølsnes og Åfarnes. Strekningen mellom Molde og Kristiansund var skiltet riksvei 67, fergene mellom Ørjavik i Hustadvika og Tøvik i Averøy samt mellom Bremsnes i Averøy og Kristiansund var del av denne strekningen.
Da Atlanterhavsvegen ble tatt i bruk 1989 ble riksvei 64 forlenget mot nord med strekningen Molde–Ørjavik samt den nybygde strekningen til Bremsnes. Ferjeforbindelsen Ørjavik–Tøvik ble nedlagt.
Fannefjordtunnelen ble åpnet 1991 og erstattet ferjesambandet Lønset–Grønnes i Molde.
Atlanterhavstunnelen ble åpnet 2009 og erstattet ferjeforbindelsen Bremsnes–Kristiansund.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Averøyveien
Kårvågveien
Vevangvegen
Visnesvegen
Eidevegen
Nåsvegen
Fræneidet
Årødalsvegen
Nordsidevegen
Stone Arch Bridge (Minneapolis)

Stone Arch Bridge er en tidligere jernbanebro som krysser elven Mississippi ved Saint Anthony Falls i det sentrale Minneapolis, Minnesota.
Plassert mellom 3. Avenue Bridge og I-35W Saint Anthony Falls Bridge, ble Stone Arch Bridge bygget i 1883 av jerbanemagnaten James J. Hill for hans Great Northern Railway, og tilkomsten til den tidligere passasjerstasjonen ligger ca halvannen kilometer mot vest, på vestsiden av elven. Broen er nå brukt som forgjenger- og sykkelbro.
Den er en Historic Civil Engineering Landmark, og ble satt på listen til National Register of Historic Places i 1971 som en del av det historiske distriktet Saint Anthony Falls Historic District, (District #71000438).
London Bridge is Falling Down

London Bridge is falling down er en engelsk barnesang med lange tradisjoner. Den brukes ofte i en barnelek som tilsvarer Bro, bro brille.Hovedverset i den mest populære engelskspråklige versjonen er som følger:
Første skriftlige belegg for teksten på engelsk, er å finne hos Tommy Thumb i Pretty Song Book fra 1744.
Bakgrunnen for sangen er obskur. London Bridge var fra romersk tid til omkring 1750 den eneste broen over Themsen. Elven påvirkes av tidevannet med sterke strømmer, og det var derfor meget vanskelig å bygge bro i London. Flere ganger ble trebroen skylt vekk av flom, inntil det ble bygget en av stein. Den skjønne kvinnen, fair lady, som det vises til, kan være referanse til gammel overtro om å styrke en bro ved å begrave en jomfru i fundamentene, men det er mer sannsynlig at det er en referanse til Eleanor av Provence.
Broen har vært ødelagt en rekke ganger, blant annet av Olav Haraldsson og hans menn i 1014, av Olav Tryggvason i 980-årene, av en tornado i 1091 og av en brann i 1136.
Liste over høyadelstitler i Det forente kongerike

Liste over høyadelstitler i Det forente kongerike omfatter de høyere adelstitler i Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland etter 1801. Fra 1707 til 1801 skjedde nye adelsutnevnelser til Storbritannias adel. I Irland fortsatte utnevnelser til Irlands adel parallelt inntil opprettelsen av Den irske fristaten i 1922.
Alle innehavere av en høyadelig tittel kunne møte i House of Lords inntil 1999, da House of Lords Act 1999 begrenset antallet. Titlene som brukes er hertug, marki, jarl, vicomte og baron.
I listen nevnes også tilhørende titler i andre lands adel.
Titler i denne kategorien er ikke arvelige, men er tildelt som en æresbevisning til enkeltpersoner. Lenker i denne kategorien går derfor til personen som innehar tittelen, og ikke til en side om selve tittelen slik det er med de arvelige.
Oversikten er ikke oppdatert etter 2005.
Tore Grønlie

Olav Tore Grønlie (født 1946) er en norsk professor ved Institutt for arkeologi, historie, kultur- og religionsvitenskap ved Universitetet i Bergen. Han ble førsteamanuensis ved Universitetet i Bergen i 1975 og har vært professor siden 1992.
Grønlie er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Grønlie er sammen med Knut Heidar og Hanne Marthe Narud redaktør for boken Stortingets historie 1964-2014. Boken er et prosjekt vedtatt av Stortinget og skal utgis i 2014 i forbindelse med grunnlovsjubiléet.
Utvalgt bibliografi, se også fullstendigere lister i Cristin og i Bibsys.
Kenai Fjords nasjonalpark

Kenai Fjords nasjonalpark er en nasjonalpark i delstaten Alaska, USA. Parken ble etablert 2. desember 1980, og er på 4 600 km². De viktigste naturattraksjonene i nasjonalparken er i alt 38 isbreer; en av dem er Harding Icefield som et av de største områdene med is i USA. Et annet karakteristisk naturfenomen er de mange fjordene som er dannet av brearmene, og som har gitt parken dens navn.
Nasjonalparken ble etablert i 1980 som et av i alt femten verneområder som ble opprettet samtidig gjennom Alaska National Interest Lands Conservation Act.
Dyrelivet i parken omfatter blant annet knølhval, spekkhogger, stillehavsnise (Phocoenoides dalli), stellersjøløve (Eumetopias jubatus), lundefugl, amerikansk svartbjørn og snøgeit.
Parken ligger på Kenaihalvøya i det sørlige sentrale Alaska, og kan nås fra byen Seward ca. 200 km sør for Anchorage. Den er en av tre nasjonalparker i Alaska som kan nås fra bilvei; inngangen til parken er ved Exit Glacier-breen.
Andreas Fjorden Ree

Andreas Fjorden Ree (født 2000) er en norsk langrennsløper som representerer Støren Sportsklubb.
I U23-VM på ski 2022 på Lygnasæter gikk han på Norges lag som tok gull på 4 × 5 kilometer blandet stafett, og han ble nummer seks på 15 km klassisk.
I NM 2022 i Harstad vant han 50 km fristil. Han debuterte i verdenscupen 21. mars 2024 med en 21.-plass på femmila i Holmenkollen.
Den 6. april 2024 vant han Storlirennet.
Den 24. november 2024 vant han 10 km fristil i sesongåpningen på Beitostølen. Han ble tatt ut til verdenscupåpningen i Ruka.
Mountains

Mountains er en norsk drama kortfilm fra 2024, regissert av Marzie. Filmen ble produsert som avgangsfilm av en gruppe studenter ved Høyskolen Kristiania. Filmen hadde premiere på Vega Scene 3. juni 2024.
Filmen ble nominert til Next Nordic Generation-prisen på Den norske filmfestivalen i 2024.
I et forlatt bygg dypt inne i skogen i Kroatia møtes flyktningene Nivan og Zada. Der venter en gruppe flyktninger på å bli ført videre på reisen gjennom Europa mot vesten.
Rocky Mountains

Rocky Mountains («Klippefjellene») er en fjellkjede som strekker seg fra New Mexico i sør langs de vestlige deler av USA og Canada til Alaska i nord. Den er om lag 5 000 km lang og er på det bredeste omtrent 1 600 km bred. Den høyeste delen av fjellkjeden ligger i Colorado i USA, hvor mer enn 100 fjelltopper er over 4 000 meter. Her ligger også Mount Elbert, fjellkjedens høyeste med 4 399 m.
Rocky Mountains defineres normalt til å strekke seg fra Liard River i British Columbia sørover til Rio Grande i New Mexico. Andre fjellkjeder strekker seg på de andre sidene av disse elvene, slik som Selwyn Range i Yukon, Brooks Range i Alaska og Sierra Madre i Mexico, men disse regnes ikke for å være en del av Rocky Mountains. De er dog del av De nordamerikanske Kordillerene. USA definerer Rocky Mountains til å inkludere Cabinet Mountains og Salish Mountains i Idaho og Montana, hvor deres motparter nord for Kootenai River, Columbia Mountains, er ansett som et separat system i Canada, som ligger vest for den store Rocky Mountain Trench, som går langs hele lengden av British Columbia fra begynnelsen i midten av Flathead River dalen i vestre Montana til de søndre elvebredden til Liard River.
Rocky Mountains varierer i bredde fra 110 til 480 kilometer. Vest for Rocky Mountain Trench, lengre nord og mot Muskwa Range på den andre siden av traséen, ligger Stikine Ranges og Omineca Mountains som er en del av fjellmasivet Interior Mountains i British Columbia. Et mindre område øst for Prince George i Britisk Columbia på den østre siden av Rocky Mountain Trench, McGregor Plateau, ligner på Rocky Mountains, men er ansett som en del av Interior Plateau.
Robert Burås

Robert Solli Burås (født 12. august 1975 i Vassdalen i Bjerkvik, død 12. juli 2007 i Oslo) var gitarist og låtskriver i det norske rockebandet Madrugada.
I 2003 grunnla han samtidig bandet My Midnight Creeps sammen med Alexander Kloster-Jensen, som ga ut sin debutplate i 2005, hvor han var gitarist og låtskriver. Dets andre plate Histamin kom ut i mars 2007.
Den 12. juli 2007 ble Burås funnet død i sin egen leilighet av en venn. Politiet har ikke ønsket å opplyse om dødsårsaken, utover at det ikke er noe mistenkelig ved det. Presten ved bisettelsen, Hans Jørgen Svartvasmo, fortalte at Burås ble funnet med gitaren i hendene. Gitaren ble lagt på båren av hans nærmeste familie.
Burås ble etter sin død tildelt Alarmprisen 2007 og Spellemannprisen 2007 sammen med My Midnight Creeps i klassen rock.
Sommeren 2008 ble det satt opp en minnebenk for Burås i Birkelunden på Grünerløkka i Oslo. Burås var en flittig bruker av parken.
Pål Kristensen

Pål «Krisa» Kristensen (født 1965) er en norsk bassist. Han er best kjent som bassist i Backstreet Girls, hvor han spilte i 14 år. Han startet bandet sammen med broren Tom Kristensen i 1984.
I 1998 forlot bassist Pål Backstreet Girls.
Nyttårsaften 2011 spilte Backstreet Girls-besetningen (Bjørn Müller, Petter Baarli, Bjørn Terje Baarli og Pål «Krisa» Kristensen) på Elm Street Rock Cafes siste åpningsdag.
Persi Iveland

Per Christian «Persi» Iveland (født 30. august 1963) er en norsk bassist fra Trondheim, kjent først fra Wannskrækk og senere DumDum Boys.
Sammen med gitarist Kjartan Kristiansen startet han i 1979 punkbandet Wannskrækk som var forløperen til rockebandet DumDum Boys, som ble dannet i 1985. Som medlem av DumDum Boys var han med på innspilling av fire album, hvor tre av dem vant Spellemannprisen, og flyttet med resten av bandet til Oslo. Han sluttet i bandet i 1993 og ble erstattet av Aslak Dørum.
Han har senere vært medlem av Oslo-bandet The Moods. Han har dessuten vært tilknyttet Norgesnettet og har vært deres prosjektleder for Zoom Urørt og den årlige Zoom Urørt-turneen.
Casa Murilo

Casa Murilo er et norsk band fra Oslo som spiller rock. Bandet ble stiftet av britene Chris Winfield og Dan Hesketh og nordmannen Fredrik Baden i Oslo i 2009. Bandet har gitt ut to studioalbum.
Dan Hesketh flyttet til Brasil for å jobbe i et firma som hjalp brasilianske studenter med å få studieplass i Storbritannia. Her traff han Chris Winfield, som var en venn av Ross Holmes, sjefen for firmaet Hesketh jobbet i. Etter å ha bodd sammen i Brasil i noen år traff de to guttene hver sin norske jente i 2008, og flyttet til Oslo med dem. I et intervju med Popsalongen i NRK P3 16. november 2010 forteller Hesketh at de kom til Norge på høsten, og ble slått av det kalde været og mørket «we pulled through by writing songs». På våren 2009 fikk de overtalt produsent og trommis Fredrik Baden til å bli med i bandet, og etterhvert også Rudi Leo Johan Johansen (gitar), Håkon Møller (tangenter) og Sturla Hinze (bass).
Etter å ha blitt populære på NRK Urørt, ble bandet spilt av popsalongen på P3. De ble invitert til å spille på Norwegian Wood og Øyafestivalen, og også bransjefestivalen By:Larm i Oslo. Singelen Drunken Promises ble listet på P3, og etter å ha spilt store og små konserter gikk de høsten 2010 i studio for å spille inn debutalbumet sitt, Lifting Ships. Lifting Ships handler om bandets opprinnelse, og Hesketh og Winfields tur til, og møte med Norge.
Opprinnelig ville de to britene kalle bandet for The Norwegian Girls, fordi det var norske jenter som hadde fått dem til Norge i første omgang. Navnet ble imidlertid slaktet av kjærestene til Hesketh og Winfield, og de skiftet til Casa Murilo. Murilo var en mann de bodde med i Brasil, og bandet er oppkalt etter huset hans (Casa Murilo betyr omtrent «Murilos hus»).
Bombardier Talent

Bombardier Talent, opprinnelig Talbot Talent, er en serie motorvognsett utviklet av Waggonfabrik Talbot (senere Bombardier Transportation) i Aachen i 1994. Dieselvarianten er levert til Tyskland (DB type 643/644), Norge (NSB type 93) og Canada (OC Transpo), mens den elektriske varianten er levert til Østerrike (ÖBB type 4023/4024/4124) og Ungarn (MÁV type 5342). Talent er et tysk akronym for Talbot leichter Nahverkehrs-Triebwagen.
Den første utgaven som ble bestilt var dieselmekanisk med 3-vogner i 1996 til Deutsche Bahn (DB), der den fikk typenummer 643. Senere bestilte også andre tyske selskaper denne varianten. I 1998 bestilte DB også en dieselelektrisk variant med samme lengde som fikk typenummer 644. En kortere 2-vognsutgave av 643 ble også levert med typenummer 643.2. I 1997 bestilte NSB en 2-vogns dieselmekanisk utgave med krenging kjent som type 93.
I 2001 bestilte Österreichische Bundesbahnen (ÖBB) både 3- og 4-vogns elektrisk utgave av Talent, henholdsvis typenummer 4023 og 4024. En 4-vogns to-strømsutgave ble også levert, både til ÖBB med typenummer 4124 og ungarske MÁV med typenummer 5342.
I februar 2007 presenterte Bombardier oppfølgeren, Talent 2, som kun er tilgjengelig i elektrisk utgave. Talent 2 ble første gang vist på InnoTrans i Berlin i september 2008.
Solørbanen

Solørbanen går fra Kongsvinger til Elverum. Banen var ferdig 4. desember 1910 (Kongsvinger–Flisa ble åpnet i 1893). Siden persontrafikken på banen ble nedlagt i august 1994 går det kun godstog, for det meste tømmer og flis. Strekningen mellom Elverum og Braskereidfoss har noe mer trafikk enn resten av banen.
Oslo-Trondheimstoget over Rørosbanen har blitt kjørt på Solørbanen; dagtoget gikk her i periodene 1943–1946 og 1986–1989. I tiden 1986–1991 gikk også nattoget her.
Banen er 94 km lang og er ikke elektrifisert. Damplokomotiv (type 26) var i bruk så sent som april 1969 i Gt. 5081/82. Gt. 5717/5084 gikk også i mange år med damp, men toget forsvant ved rutendringen 30. mai 1965. Di 3 trakk deretter godstogene fram til 2000. Persontogene gikk for det meste med motorvogn av type 86.
Viktige stoppesteder var Kirkenær, Flisa og Braskereidfoss. Sistnevnte er, foruten endestasjonene, den eneste stasjonen med fortsatt aktivitet.
Ved Haslemoen finnes landets nest lengste rette strekning med jernbanespor.
Muligheten for å la Solørbanen inngå som del av forbindelsen Kristiania-Trondheim ble vurdert på 1800-tallet. I stedet ble Hovedbanen og Rørosbanen forbundet via Hedemarksbanen
Sørlandsbanen

Sørlandsbanen er jernbanestrekningen som går fra Oslo over Kongsberg via Kristiansand til Stavanger.
Siden 15. desember 2019 kjører Go-Ahead Norge persontog på banen etter å ha inngått en åtteårig avtale med Jernbanedirektoratet. Go-Ahead markedsfører per 2020 togtilbudet under navnet «Sørtoget».
Meheia (med nedlagte Meheia stasjon) er banens høyeste strekning med 465 meter.
Sørlandsbanen ble bygget i flere etapper, den første delen, banestrekningen Oslo–Drammen åpnet i 1872, Drammen–Kongsberg i 1871, Egersund–Stavanger i 1878 og Kongsberg–Kristiansand ble bygget 1920–1938. Banen ble sluttført i regi av den tyske okkupasjonsmakten under den andre verdenskrig, og 1. mai 1944 ble hele Sørlandsbanen åpnet for normal drift.
Frem til 1913 ble banen i planer og på utbygde strekninger, omtalt som Vestlandsbanen. Dette året vedtok Stortinget, med 83 mot 40 stemmer, å omdøpe den planlagte jernbanestrekningen Oslo–Kongsberg–Kristiansand–Stavanger, fra Vestlands- til Sørlandsbanen.
I 1922 pågikk det anleggsarbeider i Drangedal da Sørlandsbanen skulle utvides. I forbindelse med disse arbeidene, holdt pinsevenner fra Kragerø vekkelsesmøter for anleggsarbeidere og fastboende. Dette førte til at den første pinsemenigheten ble etablert i Drangedal.
Lange strekninger går jernbanen innenfor kysten, og ikke langs den mer befolkningsrike kystlinjen. En grunn til dette var at jernbanelinjen skulle beskyttes mot invaderende styrker. Jernbanen var en viktig transportåre for transport av så vel soldater som krigsmateriell. Ved å legge linjen inn i landet, hindret man at banen kunne bli truet av krigsskip. En annen årsak var at linjen der kunne følge den geologiske strukturen slik at antall tunneler kunne begrenses, og banen dermed ble billigere å bygge. Arendal og Grimstad fikk forbindelse via sidebane, som allerede var på plass.
Mellom Kristiansand og Moi stasjon går linjen på tvers av flere dalfører nord-sør (blant annet Kvinesdal, Sirdal og Lyngdal). Banen går dels over heiene mellom dalene, og dels gjennom tunneler.
Fram til 1991 gikk det også en jernbaneferge for godstog mellom Kristiansand og Hirtshals.
Den 16. november 2009 sto banen mellom Sandnes og Stavanger ferdig utbygd med dobbeltspor.
Drammenbanen (tidligere Kristiania-Drammenbanen):
Randsfjordbanen (deler av den):
Bratsbergbanen (delstrekning)
Selve Sørlandsbanen:
Flekkefjordbanen (deler av den):
Jærbanen:
Uten radikale planer og sterk økning i overføringer er dette et mulig fremtidsscenario som Jernbaneverket legger opp til:
Drammenbanen / Askerbanen (ferdigbygget):
Vestfoldbanen (oppgradert)
Grenlandsbanen (ny):
Eksisterende Sørlandsbanen:
Spikkestadlinjen

Spikkestadbanen er jernbanestrekningen fra Asker til Spikkestad. Spikkestadbanen er en del av den Gamle Drammenbanen, som ble åpnet 3. juni 1872 og gikk fra Oslo V til Drammen via Lierbyen. I dag er linjen i praksis en sidebane til Drammensbanen og benyttes utelukkende av lokaltog til og fra Osloområdet.
I 1973 ble Lieråsen tunnel på Drammenbanen åpnet, og trafikken til Drammen ble lagt om til å gå på den nye og kortere jernbanelinjen. Den nye tunnelen kortet ned reisetiden mellom Oslo og Drammen med 45 minutter. Siste tog mellom Spikkestad og Brakerøya gikk den 2. juni 1973. Kort tid etter ble sporet mellom Brakerøya og Kjellstad fjernet for å gi plass til motorveitrasséen til E18 mot Drammensbrua. Etter hvert ble skinnene fjernet mellom Kjellstad og Gullaug også.
Den gamle strekningen ble beholdt mellom Asker og Spikkestad, under navnet Spikkestadbanen. Frem til 1994 gikk det også noe godstrafikk til et industriområde vest for Spikkestad stasjon. Stasjonsområdet på Spikkestad ble endret mellom 2009 og 2012, og sporene ender nå litt før de når den gamle stasjonsbygningen. For øvrig er en god del av den nedlagte jernbanestrekningen omgjort til turvei, og enkelte steder bilvei. Etter år 2000 fikk banen fjernstyring.
Spikkestadbanen trafikkeres nå av Vy lokaltog L1 Spikkestad – Oslo S – Lillestrøm.
Kilometreringen refererer til Oslo S, i parentes til Oslo V.
Dombås Station

Dombås Station (Norwegian: Dombås stasjon) is a railway station located at Dombås in Dovre, Norway. The station is located on the Dovre Line as well as serving as the terminal station for the Rauma Line. The station is served by express trains on the Dovre Line and regional trains on the Rauma Line. The station was built in 1913 when the Dovre Line was extended to Dombås.
The restaurant was taken over by Norsk Spisevognselskap on 15 November 1924. The building burned down on 23 April 1940 during the German occupation of Norway. A kiosk was immediately opened, and remained in use until the new station building and restaurant opened on 1 July 1941.
The first American killed in World War II, Captain Robert M. Losey, lost his life here on April 21, 1940, when a German aircraft bombed the station.
Media related to Dombås stasjon at Wikimedia Commons
Kvam Station

Kvam Station is a railway station located at the town of Kvam in Nord-Fron, Norway. The station is located on the Dovre Line and served regional trains with one departure southwards to Lillehammer and one to Oslo each day. Too the north there is one departure to Åndalsnes and one to Dombås each day. The station was opened in 1896 when the Dovre Line was extended from Tretten Station to Otta Station.
Norwegian Royal Train

The Norwegian Royal Train is one train carriage used by the Norwegian royal family and maintained by the Norwegian Railway Museum. The current carriage, named A4, was introduced in 1994 in connection with the Lillehammer Olympics and replaced a carriage from 1962, which was based on the B3 carriages generation, named A1. The carriage contains a main sleeping compartment with dressing room and adjoining bathroom, two guest compartments, guest bathroom, kitchen, guard compartments and a combined dining and conference room.
The carriage is pulled by ordinary railway locomotives and most often ordinary passenger carriages for press and other guests are added.
Timeline of train radio in Norway

The Norwegian railway network has used two types of train radio, Scanet and GSM-R. A train radio is a mobile telecommunications network that allows a train driver, maintenance crews and other rail transport officials to communicate with a dispatcher or each other. Scanet was an analog radio system installed on the main lines, limited to electrified lines with automatic train protection, between 1995 and 1999. The implementation left out many lines, which were instead covered by Nordic Mobile Telephone (NMT 450) network.
The lack of a train radio on the Røros Line was a contributing factor to the Åsta accident. This spurred the demand for full coverage. At the same time, the European Union required new systems to use the GSM-R standard, which will be implemented throughout Europe. GSM-R was rolled out between 2004 and 2007 and covers almost the entire network. It was also built to have 100% coverage in all tunnels, which was not achieved with Scanet. GSM-R was first rolled out on lines without Scanet, and then replaced the older system right-out. Both Scanet and GSM-R consist of mobile station in the trains, base stations along the track, and a core network connected to the central traffic control centers. The implementation of GSM-R cost 1.8 billion Norwegian krone.
The following is a list of all railway lines with train radio. It includes the date of opening of the train radio, including the affected section, and the standard used. Freight-only lines are excluded from the list, even if they may have had Scanet or have GSM-R.
Wulai Scenic Train

The Wulai Scenic Train (traditional Chinese: 烏來台車; simplified Chinese: 乌来台车; pinyin: Wūlái Táichē; Pe̍h-ōe-jī: U-lai Tâi-chhia), also known as Wulai Trolley, is a 1.6 km railway line in Wulai District, New Taipei, Taiwan.
The rail cart was originally designed by the Japanese government in 1928 to transport timber, logging tools, tea and passengers. After a highway was completed in 1951, most of the railway sections were dismantled except the 1.6 km section. However, with the declining timber and logging industries, the vehicle was transformed to transport tourists. In 1964, the railway was upgraded to two tracks to increase its capacity. In 2015, the railway was closed due to damage caused by Typhoon Soudelor in which 120 meters of section was completely destroyed. It was reopened on 26 August 2017 after almost two years of reconstruction work.
Each cart can accommodate up to 10 passengers. The total length of the track is 1.6 km.
The railway is accessible by bus from Xindian Station of Taipei Metro.
Nor-Way Bussekspress

NOR-WAY Bussekspress is a Norwegian intercity coach network, with lines between Kristiansand in the south, Namsos in the north, Trysil in the east and Bergen in the west, and with Oslo as the main hub. The lines are operated by many different companies, while they are marketed through NOR-WAY Bussekspress AS, a company owned jointly by the operating companies.
The services provide a public transport alternative where there are no train services, and also compete with trains on some routes. Some of the stretches in the Norwegian countryside are really scenic and beautiful (e.g. the Sognefjord and the western counties of Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane and Møre og Romsdal), along and across fjords on ferry or bridge and on mountains. There are also international bus lines from Stavanger to Hamburg, Germany, and from Oslo to Gothenburg and Malmö in Sweden, and further on to Warsaw and Kraków in Poland.
The company does not operate routes itself, instead it is a marketing company that provides a brand for its owners to operate coach routes with. The company is owned by Finnmark Fylkesrederi, Firda Billag, Fjord1, Gauldal Billag, Hallingdal Billag, Helgelandske, JVB Eiendom, Vy Buss, Norgesbuss, Ofotens Bilruter, Ottadalen Billag, Saltens Bilruter, Setesdal Bilrute, Sporveisbussene, Sørlandsruta, Telemark Bilruter, Tide, Tinn Billag, TIRB, Torghatten Trafikkselskap, Federation of Norwegian Transport Companies, TrønderBilene, Veolia Transport Norge, Veøy Billag and Østerdal Billag.
Randklev Bridge

Randklev Bridge is a railway bridge on the Dovre Line over Gudbrandsdalslågen in Ringebu, Norway.
The railway bridge was opened in 1957. It replaced a bridge next to it built 1896, considered too weak for increasing train weights and too low for electrification, which after 1957 is a narrow road bridge, still remaining as it was then. It is one of four railway bridges over this river.
In August 2023 the Randklev railway bridge collapsed during a flood, because a pillar in the river lost its foundation.
After this repairs started. The pillars in the river have been replaced with new pillars. The truss was lifted to a place by the river by a Liebherr LR 11350 crane, capable of 1350 tonnes. The bridge accepted railway traffic again in May 2024.
The bridges carries the main line and only electrified railway between Oslo and Trondheim. When closed, some freight trains and some passenger trains used the Røros Line, while most passengers were transported by bus past the bridge, and some freight carried by truck.
The repaired bridge was reopened for traffic on 20 May 2024. https://www.lok-report.de/news/europa/item/54139-norwegen-der-einsturz-der-randklev-bruecke-kostete-1-4-milliarden-nok.html
Sraith na Rialacha Idirnáisiúnta 2017

Beidh Sraith na Rialacha Idirnáisiúnta 2017 (ainm oifigiúil: Sraith Rialacha Idirnáisiúnta Virgin Australia 2017) ar an 20ú Sraith Rialacha Idirnáisiúnta idir peileadóirí Gaelacha as Éirinn agus peileadóirí Astrálacha as an Astráil. Is san Astráil a bheidh comórtas na bliana 2017 agus fillfear ar an bhformáid de dhá mhórchluiche agus bua ag an bhfoireann a scórálann an l. Imreofar an dá mhórchluiche ar an 12 agus 18 Samhain 2017 san Adelaide Oval agus sa Domain Stadium.
Bainfear úsáid as an bhformáid thraidisiúnta le dhá chluiche, agus an bua ag an bhfoireann ag a bhfuil an scór iomlán is airde sa dá mhórchluiche.
John Boyega

Aisteoir Sasanach is ea John Adedayo B. Adegboyega (r. 17 Márta 1992). Déanann sé aisteoireacht faoin ainm John Boyega. Aithnítear é go mór mhór as a ról mar Finn in Star Wars: The Force Awakens (2015), an seachtú scannán sa tsraith úd Star Wars, agus sa scannán a tháinig ar a shála sa bhliain 2017, mar atá Star Wars: The Last Jedi. Tharraing Boyega aird an phobail sa Ríocht Aontaithe air féin den chéad uair as a róle mar Moses sa scannán coiméideach ficsean eolaíochta Attack the Block (2011).
Bhí páirt aige freisin sa scannán drámata staire Detroit (2017), i gceithre eipeasóid den tsraith theilifíse 24: Live Another Day agus sa dráma Imperial Dreams (2014). Bronnadh an gradam BAFTA Rising Star Award ar Boyega sa bhliain 2016.
Is de chúlra Nigéarach iad tuismitheoirí Boyega. Rugadh é féin in Peckham, Londain.
Star Wars

Sraith ficsean eolaíochta é Star Wars, a raibh George Lucas mar stiúrthóir air. Is é an chéad scannán ná Star Wars (Aistrithe le Star Wars Episode IV: A New Hope níos déanaí). Tá dhá scannán eile sa tríológ bhunaidh, The Empire Strikes Back agus Return Of The Jedi. Níos lú ná fiche bliain tar éis na scannán sin, rinneadh tríológ nua réamh-dheascach. (The Phantom Menace, Attack Of The Clones agus Revenge Of The Sith). Bhí sé de tuairim ag George Lucas nach ndéanfaí scannán ar bith eile shraith iomráiteach, áfach i 2013 scaoileadh go bhfuil trí scannán nua á scannánú (Eipeasóidí VII, VIII agus IX) le bheith eisithe i 2015, 2017 agus 2019 faoi seach. Pé scéal é, tá mórán úrscéalta, greannán agus cluichí ríomhairí san Expanded Universe (Cruinne Leathnaithe).