davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
National Sports Committee of Indonesia

The National Sports Committee of Indonesia (Indonesian: Komite Olahraga Nasional Indonesia, abbreviated KONI) is the sports governing body of Indonesia. It was founded in 1946 to unite the various satellite sports associations that was created within the regions of Indonesia. KONI is responsible on sport development as well as organising sporting events within Indonesian national boundary on national level. It organizes the Pekan Olahraga Nasional (PON), multi-sport event held every four years where Indonesian athletes compete. It is the largest sporting event in Indonesia.
In 2005, KOI (Komite Olimpiade Indonesia or Indonesian Olympic Committee) was formed as a separate entity from KONI. KOI is responsible as Indonesian National Olympic Committee, to organise Indonesian participation in international sporting events, such as Olympic Games, Asian Games, Southeast Asian Games, etc. The KONI-KOI separation was based according to Act No. 3 of 2005 on National Sport System, and further enforced with Government Regulation No. 17 of 2007 about the organizing of sporting events.
Volleyball (ball)

A volleyball is a ball used to play indoor volleyball, beach volleyball, or other less common variations of the sport. Volleyballs are spherical in shape and typically comprise eighteen nearly rectangular panels made from synthetic or genuine leather. These panels are organized into six identical sections, each consisting of three panels. They are carefully wrapped around a bladder to form the complete volleyball. A valve permits the internal air pressure to be adjusted. In a break from the traditional construction, in 2008, the FIVB adopted as its official indoor ball a new Mikasa with dimples and only eight panels for a softer touch and truer flight.
Indoor volleyballs are specifically designed for the indoor version of the sport, while beach volleyballs are tailored for the beach game.
Indoor volleyballs come in either a solid white color or the brightest shade of yellow. They are produced in two variations: a youth version, slightly smaller and lighter than adult volleyballs, and a heavier "medicine ball" type designed for setters to enhance finger strength.
Beach volleyballs are slightly larger than standard indoor balls, featuring a coarser external texture and lower internal pressure. They come in vibrant colors or a solid white option. The earliest volleyballs were crafted using leather panels over a rubber carcass.
There are several brands of competitive volleyballs in use, including, but not limited to:
Most of these brands also make cheaper variations for recreational (non-competitive) use.
In 1895, the initial development of the Volleyball ball was made of a basket bladder according to William G. Morgan, the inventor of Volleyball.
Volleyball at the 2008 Summer Olympics

Volleyball competitions (beach and indoor) at the 2008 Summer Olympics in Beijing were held from 9 to 24 August 2008. Indoor volleyball events were held at Capital Indoor Stadium and Beijing Institute of Technology Gymnasium. Beach volleyball competitions were held from 9 to 22 August 2008 at the Beach Volleyball Ground at Chaoyang Park.
The 2008 Summer Olympics volleyball competitions brought the introduction of the new ball with a new moulding design making it more softened compared to the Mikasa MVP200.
4 sets of medals were awarded in the following events:
Pro Volleyball Federation

The Pro Volleyball Federation (PVF) is a women's professional indoor volleyball league in the United States. The league was announced on November 17, 2022, and began play in 2024.
The Pro Volleyball Federation was announced in November 2022 as a new professional women's league that focused on giving American players access to high level volleyball at home while also making a livable wage. The founders of the league include Super Bowl winning quarterback Trent Dilfer along with volleyball pioneers Cecile Reynaud and Laurie Corbelli. The league was initially expected to include ten teams but the league would lower the number to eight in later reports. The first franchise was awarded to a team in Grand Rapids, Michigan. In February 2023, it was announced that singer-songwriter Jason Derulo would team up to own a team that will be based out of Omaha, Nebraska. Atlanta, Georgia, was then announced as the second market, followed by Columbus, Ohio. The first 2025 franchise was awarded to a group led by Armand Sadoughi in July 2023 that will bring a team to Dallas, Texas.
The league debuted with a match between the Atlanta Vibe and Omaha Supernovas on January 24, 2024, which set a record for attendance at a women's professional volleyball match in the United States of 11,624. Omaha would set a new attendance record a few week later when 12,090 fans saw the Supernovas win in four sets over the Orlando Valkyries.
The Omaha Supernovas became the first-ever Pro Volleyball Federation Champions after sweeping the Grand Rapids Rise on May 18, 2024 at the CHI Health Center in downtown Omaha in front of 10,678 fans.
The league's second season began on January 9th, 2025 in Orlando. On January 10th, a match between the Omaha Supernovas and Atlanta Vibe set another new record for attendance at a women's professional volleyball match in the US, with 13,486 spectators.
The Indy Ignite made its debut as the first expansion team to launch, with its inaugural match taking place at Fishers Event Center on January 11th.
The Omaha Supernovas have the most championships, with 1 PVF Finals win.
Since 2024, CBS Sports is the primary broadcaster for the Pro Volleyball Federation. Matches primarily air on CBS Sports Network but CBS Sports has the option to air matches on the CBS broadcast network. For the 2025 season, the agreement was extended and expanded. CBS Sports Network will now air up to 20 matches, up from 10, and the CBS broadcast network will air at least one match per season.
Beginning 2025, Fox Sports became a broadcast partner. Four matches will air on FS1, while nine will air on FS2. The Roku Channel and VBTV also joined as streaming partners for the league.
Football at the SEA Games

Football has been part of the SEA Games sport since the 1959 edition. The women's football competition was held for the first time in 1985 in Thailand.
From the 2001 SEA Games to the 2015 SEA Games and again in 2021 SEA Games, the age limit for men's teams was under-23 plus up to three over-aged players for each squad.
Since the 2017 SEA Games, the age limit for men's teams is under-22. At the 2019 SEA Games, two over-aged players were allowed for each team while the 2023 edition and 2025 edition saw no overage players allowed.
Thailand and Vietnam are the only two nations to have won both the men's and women's gold medals in a Southeast Asian Games football tournament. Thailand achieved this feat five times (in 1985, 1995, 1997, 2007, and 2013), while Vietnam accomplished it twice in 2019 and 2021. Furthermore, they are the only two nations to win every gold medal in the women's Southeast Asian Games football tournament that was played.
Decided by round-robin standings. The title was shared. There was no bronze medal game held.
Indonesia did not turn up at the appointed time. After waiting for 15 minutes the referee called off the game and reported to the technical committee which awarded the bronze to Burma. Decided by round-robin standings.
Saos celupan

Saos celupan utawa saos cocolan ya kuwi bumbu umum kanggo akéh jinis pangan. Iki digunakaké kanggo nambah rasa utawa tekstur ing panganan, kaya ta roti pita, pangsit, krupuk, janganan mentahan, woh-wohan, panganan laut, potongan daging lan keju, Kripik kentang, Kripik tortilla, falafel, lan sok-sok malah wutuh roti lapis ing kasus au jus. Ora kaya saos liyané, tinimbang ngetrapaké saus menyang panganan, panganan biasané dilebokaké, dicelup, utawa ditambah menyang saus sing dicelup (mula jenenge).
Celupan umumé digunakaké kanggo panganan nyamikan, pembuka roti, lan jinis panganan liyané. Titikan adhedhasar krim sing ora nguntungke, crème fraîche, susu, yogurt, mayonis, keju lembut, utawa kacang buncis minangka tumpukan duoeuvres american lan luwih tipis tinimbang nyebar sing bisa digawé kanggo nggawé dicelup. Alton Brown nuduhaké manawa dicelup adhedhasar adhedhasar kemampuan kanggo "njaga kontak karo mekanisme transportasi dheweke luwih saka telung karpet putih".
Celupan ing macem-macem bentuk dipangan ing saindenging jagad lan wong wis nggunakaké saos kanggo dicelupaké kurang luwih wis ewon taun.
Gorèngan Burma

Fritters Burma ( Burma: အကြော် ; diucapaké [ʔət͡ɕɔ̀] ; dikenal minangka a-kyaw ing basa Burma) yaiku fritter tradisional sing kalebu sayuran utawa panganan laut sing wis mateng lan digoreng. Macem-macem fritter diarani a-kyaw-sone (basa Burma: အကြော်စုံ ). Fritter Burma umume gurih, lan asring nggunakake kacang buncis lan pulsa, padha karo vada Asia Kidul .
Fritters dipangan utamane nalika sarapan utawa minangka cemilan ing teatime, disajikake ing toko teh lan kios. Biasane disajikake minangka cemilan mandiri sing dicelupake ing saos adhedhasar asam jawa, utawa minangka topping kanggo masakan Burma sing umume. Gourd, chickpea lan bawang bombay dipotong dadi cilik lan dipangan karo mohinga, sajian nasional Myanmar. Fritter iki uga dipangan nganggo nasi bauk kauk hnyin lan nganggo saus ijo Burma sing diarani chin-saw-gar (ချဉ် စော်ကား) utawa a-chin-yay (အ ချဉ် ရည်). Gumantung karo pewarna es, saos digawe saka saus cabai sing diencerke karo cuka, banyu, cilantro, tomat sing dicincang alus, bawang putih lan bawang.
Bawang sing dicincang, kacang, kentang, macem-macem sayuran godhong, tempel kacang coklat, tahu Burma, chayote, banana lan crackling minangka bahan fritter sing populer. Fritter Burma khas kalebu:
Kapal mi

Mie prahu utawa kuaitiao ruea (basa Thai: ก๋วยเตี๋ยวเรือ , kocapan [kǔa̯j.tǐa̯w rɯ̄a̯] ) minangka panganan mie gaya Thailand, sing nduweni rasa sing kuwat. Isine daging babi lan daging sapi, uga kecap kecap peteng, kari kacang acar, lan rempah-rempah liyane, lan biasane disedhiyakake karo bakso lan ati babi. Sup uga ngemot lueat mu sot utawa lueat nuea sot ( เลือดหมูสด, เลือดเนื้อสด ), yaiku getih babi utawa daging sapi sing dicampur karo uyah lan rempah-rempah, kanggo nambah sup. Werna sup padha karo sup mi daging sapi ( ก๋วยเตี๋ยวเนื้อ ) nanging luwih kenthel amarga getih sing ditambahake. Biasane disajikake ing mangkuk cilik.
Bahan-bahan mie perahu liyane yaiku bawang putih, bawang putih goreng, lobak, kayu manis, taugeh, peterseli, kamulyan esuk, lan sawetara serang cabai Thailand. Jinis mi kanggo mie kapal kalebu, mi beras lancip, mi endhog, sen yai ( เส้นใหญ่ , lit: mie gedhe), lan sen lek . ( เส้นเล็ก , surem: mie cilik)
Pho

Phở utawa pho ( UK /fɜːr/, US /fʌ, foʊ/, Canada: /fɑː/ ; Vietnamese: pra=| Babagan swara iki ) minangka sop Vietnam sing ngemot duduh, mihun ( bánh phở ), rempah, lan daging (biasane daging sapi) ( phở bò ), kadhangkala pitik ( phở gà ). Pho minangka panganan sing kawentar ing Vietnam sing disuguhake ing omah, warung lan restoran ing saindenging negara. Pho dianggep minangka sajian nasional Vietnam.
Pho asalé ing wiwitan abad kaping-20 ing sisih lor Vietnam, lan dimisuwurake ing saindenging jagad dening para pengungsi sawise Perang Vietnam . Amarga asal - usul pho kurang didokumentasikake, ana sing ora sarujuk babagan ndaya budaya sing nyebabake pangembangan kasebut ing Vietnam, uga etimologi jeneng kasebut. Gaya phoes Hanoi (sisih lor) lan Saigon (kidul) beda karo ambane mi, manis duduh kaldu, lan pilihan obat-obatan.
Pho mungkin ngrembaka saka sajian mi sing padha; upamane, desa ing Vân Cù ujar dheweke mangan pho sadurunge jaman penjajahan Prancis . Maujud modern muncul ing antarane taun 1900 lan 1907 ing Vietnam sisih lor, tenggara Hanoi ing Provinsi Nam Định, banjur dadi pasar tekstil sing gedhe. Omah tradisional pho sing dianggep desa desa Vân Cù lan Dao Cù (utawa Giao Cù ) ing komune Đông Xuân, Distrik Nam Trực, Provinsi Nam Định.
Pho disajekake ing mangkok kanthi rajangan mie sing rata kanthi duduh kaldhu daging sapi sing mirasa, kanthi daging sapi sing tipis (steak, flank fat, flank flank, brisket ). Variasi nampilake tendon masak, tripe, utawa bakso ing Vietnam sisih kidul. Pho pitik digawé kanthi rempah-rempah sing padha karo daging sapi, nanging duduh kaldu digawé nganggo balung lan daging pitik, uga sawetara organ jeroan pitik, kaya ta jantung, endhog sing ora ana, lan rempela.
Luosifen

Luosifen ( Cina : 螺蛳 粉; Pinyin : luósīfěn; lit. Snail mie beras ) punika Chinese mie sup lan spesialisasi Liuzhou ing Guangxi, China. Piring kasebut kalebu mie beras sing digodhog lan disajikake ing sup . Duduh sing mbentuk sup digawe karo ngicipi keong kali lan balung daging babi nganti pirang-pirang jam nganggo kapulaga ireng, wiji adas, kulit jeruk kering, kulit kayu cassia, cengkeh, mrica putih, godhong teluk, oyot licik, jahe wedhi, lan kembang lawang . Biasane ora ngemot daging keong, nanging disajikake nganggo pucuk pring, acar kacang ijo, kuping kayu abon, fu zhu, sayuran ijo seger, kacang, lan lenga lombok sing ditambahake ing sup. Para tamu uga bisa nambah cabai, bawang ijo, cuka putih, lan mrico ijo sing cocog karo selera.
Sajian kasebut disedhiyakake ing restoran cilik " bolongan ", uga restoran hotel mewah. Ing pungkasan taun 2010, akeh restoran luosifen sing dibukak ing Beijing, Shanghai, lan Hong Kong, uga ing negara liya kayata AS.
Asale luosifen durung mesthi, nanging akeh sing percaya asale ing pungkasan taun 1970an lan wiwitan taun 1980an. Ana telung legenda sing nyoba nerangake asal mula.
Mie Luosifen yaiku mie beras sing digodhog lan dilebokake ing sup utawa kaldu sing kasusun saka keong kali lokal lan balung daging babi. Duduh kaldu digodhog karo keong kali lan balung daging babi telung nganti sepuluh jam; keong menehi rasa entheng lan legi. Bahan liyane bisa digodhog kanggo duduh kaldu, kalebu kapulaga ireng, wiji adas, kulit jeruk kering, kulit kayu kasia, uyah, mrico, godhong teluk, oyot licorice, jahe pasir, lan kembang lawang. Mi bisa digawe saka soun sing luwih tuwa kanggo tekstur chewier lan luwih kenceng. Tongkat kari kacang garing, tunas bambu acar, jamur ireng, salad, kacang, lan cowpeas sing diawet bisa ditambahake kanggo rasa. Iki minangka woworan sing paling umum digunakake ing restoran sing nyedhiyakake mie "ambune".
Pangsit

Pangsit iku panganan wujud daging cincang sing dibungkus nganggo lembaran kulit saka bahan glepung trigu.
Ing Xiamen (Fujian) lan saindhengé, sarta Taiwan, panganan iki diarani 扁食 (biǎn shí) utawa pian sit ing basa Hokkien. Ing Fujian, panganan sajinis nanging ukurané luwih cilik diarani 扁肉燕 (pinyin: biǎn ròu yàn). Isiné campuran daging babi lan pohung.
Ing sapérangan gedhé donya, panganan iki diarani wonton. Tembung wonton (雲呑) iku asalé saka basa Kanton. Ing basa Mandarin, panganan iki diarani 餛飩 (pinyin: húntun).
Kulit pangsit ya iku kulit saka bahan tepung terigu dicampur banyu karo bahan liya, diwangun dadi lembaran tipis lan elastis, saéngga bisa kanggo mbungkus.
Rahasia kulit pangsit ana ing panganggo tepung trigu kang bener, ya iku glepung trigu kang proteine dhuwur. Nalika diolah, campur glepung trigu karo banyu lan uyah lan kudu diuleni nganti kalis, tegesé ora kraket ing tangan. Nalika arep nggawé kulit pangsit godhog, tambah kuninge endhog saéngga kulite alus. Giling adonan nganti tipis ing dhuwur méja marmer, utawa ing dhuwur saklembar plastik kang wis ditaburi tepung supaya ora kraket. Nalika durung arep dinggo, tutup kulit pangsit nganggo serbet lembab supaya ora garing ,sebab kulit pangsit sing garing kering luwih rapuh lan gampang suwek.
Pangsit dadi panganan favorit ing Jerman. Ing Jerman Kulon lan Jerman Lor, pangsit diarani Klösse, lan ing Jerman Wétan lan Kidul diarani Knödel. Pangsit paling asring diwangun dadi bal, banjur dogodhog utawa dikukus ing banyu uyah. Ing Jerman, ana pangsit kang didakekake kanggo panganan utama, ana kang digawé sop, dadi lawuh, utawa legi dadi segeran sawisé mangan. Ana uga pangsit kang diisi nganggo roti kubus, buah, utawa daging.
Pitik lan pangsit

Ayam lan pangsit yaiku sup sing kasusun saka pitik sing dimasak ing banyu, lan duduh kaldu pitik diasilake kanggo masak pangsit kanthi nggodhok. Pangsit - ing konteks iki - yaiku adonan biskuit, yaiku campuran glepung, shortening, lan cairan (banyu, susu, buttermilk, utawa stok pitik). Pangsit kasebut digulung rata, digulung utawa dibentuk dadi bal.
Iki minangka panganan panganan sing nyenengake, umume ditemokake ing Kidul lan Midwestern Amerika Serikat, sing uga diarani panganan Kanada Kanada sing diwiwiti sajrone Depresi Gedhe . Sawetara sumber ujar manawa pitik lan pangsit diwiwiti ing Amerika Serikat Selatan sajrone jaman antebellum lan dianggep dadi andalan nalika jaman ekonomi angel. Salah sawijining versi resep paling dhisik yaiku pangsit tepung jagung sing dimasak nganggo sayuran turnip. Pitik lan pangsit minangka sajian disiapake kanthi kombinasi daging ayam sing wis direndhem, duduh kaldu sing diolah nganggo adonan pitik, pirang-pirang pangsit, lan uyah lan mrico kanggo bumbu. Kadhangkala sayuran sing dicincang kanthi apik, kayata wortel lan celery, ditambahake ing duduh kaldu, lan tanduran kayata dill, peterseli, thyme, utawa chives ditambahake ing adonan pangsit.
Knödel

Knödel ( diucapaké [ˈknøːdl̩] ( rungokaké)</img> ; Cithakan:Singular abbr lan Cithakan:Plural abbr ) utawa Klöße ( diucapaké [ˈkløːsə] ( rungokaké)</img> ; Cithakan:Singular abbrKloss) sing nggodhok dumplings umumé ditemokaké ing Eropah Tengah lan masakan Eropa Timur . Negara-negara Eropa Tengah sing variane Knödel populer kalebu Ostenrik, Jerman, Honggari, Polen, Rumania, Serbia, Kroasia, Slowén, Slowak, lan Republik Ceko. Uga ditemokake ing masakan Skandinavia, Rumania, Italia Lor Lor, masakan Ukraina lan Bélarus . Biasane digawe saka glepung, roti utawa kentang, iki asring disajikake minangka bahan sampingan, nanging uga bisa dadi panganan cuci mulut kayata pangsit plum, utawa uga bal daging ing sup Akeh jinis lan variasi sing ana.
Knödel digunakake ing macem-macem masakan ing masakan Ostenrik, Jerman, lan Ceko . Saka wilayah kasebut, Knödel sumebar ing saindenging Eropa.
Beef ball

A beef ball (Chinese: 牛丸; pinyin: Niúwán) is a common food in Cantonese and overseas Chinese communities and originated from the Teochew people. Beef balls are made of pulverized beef and are similar in form and preparation to fish balls, but with a darker color.
Nearly all meatballs (made from pork, beef, fish, or other animal flesh) made in Asia differ significantly in texture to their European counterparts. Instead of mincing the meat, which is done for meatballs of European origin, cooks pound the meat until it is pulverized. This process results in a smooth texture. Pounding, unlike mincing, uncoils and stretches previously wound protein strands in meat and allows them to cure to a gel with heat in a similar manner as surimi. This technique is also often used for meat fillings in steamed dishes.
After the meat is prepared, it is divided into balls, seasoned, and boiled in water. With prolonged cooking, the tiny pieces of tendon from the meat in the balls will dissolve. The result is meatballs with a tender, bouncy texture.
Beef balls are commonly mixed in with wonton noodles and other fish ball noodles. It is available in traditional markets and supermarkets. Beef balls are also a popular ingredient for hot pot dishes. It has a variety of uses within Chinese cuisine.
Some Hong Kong grocery stores and markets have controversially been found to sell beef balls that contain other kinds of ground meat, such as pork and chicken. This discovery raised concerns for religious customers who cannot eat pork.
Platostoma palustre

Platostoma palustre, commonly known as Chinese mesona, is a species of plant belonging to the genus Platostoma of the mint family. The species grows extensively in East Asia such as south east China, Japan and Taiwan preferring ravines, grassy, dry, and sandy areas. The plants are from 15 to 100 cm high with hairy stems and leaves. The leaves are tear-drop shaped and serrated.
The plants are referred to as xiān cǎo (仙草), xiānrén cǎo (仙人草), xiān cǎo jiù (仙草舅) or liángfěn cǎo (涼粉草) in Mandarin Chinese, sian-chháu (仙草) in Taiwanese, lèuhng fán chou (涼粉草) in Cantonese, sương sáo in Vietnamese, and ya chaokuai (หญ้าเฉาก๊วย) in Thai.
Mesona is primarily used in making grass jelly. The leaves and stems of the plant are dried and oxidized, much like tea, then processed into a jelly. The plant extracts of the black variant of grass jelly (Mesona palustris) have been reported to induce anti-diabetic, anti-cancer, and anti-diarrhea effects in pre-clinical research, all of which are possible due to the strong antioxidant nature of the extracts.
P. palustre is cultivated on flat ground or areas with a slight slope. In Taiwan, this plant is often grown under fruit trees in fruit orchards as a secondary crop. The plant is processed by harvesting all the aerial portions above the root. The portions are then partially dried and piled up in order to allow them to oxidize until they have darkened. After the oxidation, they are then thoroughly dried for sale.
S'more

A s'more (alternatively spelled smore, pronounced /ˈsmɔːr/, or /səˈmɔːr/) is a confection consisting of toasted marshmallow and chocolate sandwiched between two pieces of graham cracker. S'mores are popular in the United States and Canada, and are traditionally cooked over a campfire.
S'more is a contraction of the phrase "some more". The first known s'more recipe appeared in a "Campfire Marshmallows" cookbook in the early 1920s, where it was called a "Graham Cracker Sandwich". The text indicates that the treat was already popular with the Boy Scouts, Campfire Girls and Girl Scouts. In 1927, a recipe for "Some More" was published in Tramping and Trailing with the Girl Scouts. Newspaper recipes began appearing as early as 1925.
The contracted term "s'mores" appears in conjunction with the recipe in a 1938 publication aimed at summer camps. A 1956 recipe uses the name "S'Mores", and lists the ingredients as "a sandwich of two graham crackers, toasted marshmallow, and ½ chocolate bar". A 1957 Betty Crocker cookbook contains a similar recipe under the name "s'mores".
The 1958 publication Intramural and Recreational Sports for High School and College makes reference to "marshmallow toasts" and "s'mores hikes", as does its related predecessor, Intramural and Recreational Sports for Men and Women, published in 1949.
S'mores are traditionally cooked over a campfire, although they can also be made at home over the flame of a wood-burning fireplace, in an oven, over a stove's flame, in a microwave, with a s'mores-making kit, in an air fryer, or in a panini press. A marshmallow, usually held by a metal or wooden skewer, is heated over the fire until it is golden brown. Traditionally, the marshmallow is gooey but not burnt, but, depending on individual preference and cooking time, marshmallows can range from barely warm to charred. The roasted marshmallow is then sandwiched between two halves of a graham cracker and a piece of chocolate (or with chocolate on both top and bottom), between the graham crackers. An additional step may follow, wherein the entire sandwich is wrapped in foil and heated so that the chocolate partially melts.
Various confections containing graham cracker, chocolate, and marshmallow are often sold as some derivative of a s'more, but they are not necessarily heated or served in the same shape as the traditional s'mores. The Hershey's S'mores bar is one example. Kellogg's Pop-Tarts also feature a s'mores variety. In the UK, the lack of graham crackers is easily improvised with digestive biscuits with a slab of Cadbury's chocolate. Contemporary recipes can substitute other foods, such as potato chips, Nutella and Peeps, for the classic ingredients.
Anders Opedal

Anders Opedal (født 1968) er en norsk næringslivsleder og petroleumsingeniør. Han er konsernsjef i Equinor fra 2. november 2020.
Opedal er født og oppvokst i Sauda. Der faren arbeidet som lærer og inspektør på Sauda videregående skole.
Han er ingeniør med mastergrad fra Norges tekniske høgskole i Trondheim og mastergrad i bedriftsledelse (Master of business administration) ved Heriot-Watt universitetet i Edinburgh i Skottland.
Opedal begynte sin karriere inne oljeindustrien i 1992, først i oljeservicegigantene Schlumberger og i Baker Hughes Inteq, der han arbeidet som brønn-ingeniør og analytiker.
Han var petroleumsingeniør i Statoil fra 1997 og ble Senior Vice President for Projects innen Technology, Projects and Drilling (TPD) i 2011, driftssjef (chief operating officer) i 2015, og landansvarlig (Senior Vice President for Development & Production International) for Brasil i januar 2017. I august 2018 ble han Executive Vice President for utvikling og produksjon i Brasil, og i oktober 2018 konserndirektør for Technology, Projects and Drilling (TPD).
Den 2. november 2020 overtok han som konsernsjef i Equinor etter Eldar Sætre.
Mongstad

Mongstad er et tidligere landlig område med gårdsbruk som nå er utbygd til et industristed beliggende i Nordhordland i kommunene Alver og Austrheim. Mongstad er nå mest kjent for Equinors oljeraffineri, og Mongstadbase som er Norges største forsyningsbase. Mongstadområdet har i dag 3 000 arbeidsplasser fordelt på rundt 100 forskjellige virksomheter (2014). Equinors mongstadvirksomheter sysselsetter ca. 1 000 av disse.
Stedet har et oljeraffineri som ble satt i drift i 1975 av Equinor. Det eies i dag av selskapet Mongstad Refining, hvor Equinor hadde 79 prosent og Shell 21 prosent eierandel, inntil 2013 da Equinor overtok alle aksjene. Raffineriet ble utvidet for omkring 14 milliarder kroner på slutten av 1980-tallet, noe som gjorde at stedet fikk omfattende oppmerksomhet på grunn av budsjettoverskridelser på over seks milliarder kroner. Dette ble kjent som Mongstad-saken, og førte til omfattende utskiftninger i Equinors (den gang Statoil) ledelse. Raffineriet har en kapasitet på 12 millioner tonn råolje i året, og er Norges største utslippspunkt for klimagasser med over 2 millioner tonn CO2-ekvivalenter i 2021.
På Mongstad har Equinor også en råoljeterminal med lagerkapasitet på 9,5 millioner fat. Havneanlegget på Mongstad er Norges største målt i tonnasje og Europas største oljehavn etter Rotterdam i Nederland. Det er også et LPG-prosessanlegg (Vestprosess) på området.
En rekke offshorerelaterte servicevirksomheter er etablert på Mongstad Sør slik at kundenes behov blir ivaretatt innen nærområdet. Totalt utføres ca. 1 000 årsverk på Mongstad Sør. Viktige leverandører på Mongstad innbefatter bla.: WellConnection Mongstad AS, PSW Group AS, Caverion AS, Baker, Haliburton, Deep Sea Mooring, IOS Intermoor, Norsk Gjenvinning og West Piping AS
Mongstadbase AS er en leverandørstyrt forsyningsbase for ca. 20 installasjoner for Equinor, Wintershall og andre som opererer på den norske kontinentalsokkelen.
I 2010 ble det tatt initiativ til å etablere en industriinkubator på Mongstad basert på SIVA sitt konsept. Selskapet ble stiftet 4. mai 2011 som Industriutvikling Vest AS. Selskapet er en inkubator som har som mål å utvikle ny lønnsom forretningsvirksomhet med utgangspunkt i virksomhetene på Mongstad spesielt og Nordhordland og Bergensregionen generelt.
Åsgardfeltet

Åsgardfeltet er et oljefelt og naturgassfelt i Norskehavet.
Hovedforsyningsbasen for feltet ligger i Kristiansund, mens driftsorganisasjonen ligger i Stjørdal. Equinor er operatør for feltet. Utvinning fra feltet startet i 1999.
Navnet kommer fra Åsgard i norrøn mytologi.
Åsgardfeltet ligger på Haltenbanken i Norskehavet, om lag 200 kilometer fra kysten av Trøndelag og 50 kilometer sør for Heidrunfeltet. Feltet ligger på 240–320 meters havdyp og er bygd ut kun med brønner på havbunnen. Utvinnings- og injeksjonsbrønnene er bundet til produksjons- og lagerskipet Åsgard A og produksjons- og gassbehandlingsplatformen Åsgard B. På havbunnen befinner det seg i dag et av de mest avanserte og kompliserte havbunnsannlegg noensinne bygd med over 75 brønner fordelt på 28 bunnrammer. Produksjonssystemene er spredt over et område på 20 x 70 kilometer, større enn hele Roma by.
Aker Solutions (Engineering & Subsea) utviklet sammen med Statoi. ((Equinor) i perioden 2010 - 2015 verdens første storskala undervannskompresjonsanlegg (Subsea Compression) for Åsgardfeltet.. Dette er et av de mest krevende teknologiprosjektene for økt utvinning som noen gang har vært gjennomført. Kompresserstasjonen består av to kompressortog, hver på ca 11mW og er styrt fra Åsgard B. Komprssorstasjonen øker utvinningsgraden i feltene Migard og Mikkel fra under 60% til nær 90%
Den halvt nedsenkbare gassplattformen Åsgard B håndterer naturgasskondensat (lettolje) og naturgass. Gassvolumene leveres igjennom Åsgard Transport som er en rørledning til Gassterminalen på Kårstø i Rogaland. Kondensat leveres som egen kvalitet under navnet Åsgard Blend til lagerskipene Åsgard A og Åsgard C. Equinor driver plattformene Åsgard A og Åsgard B selv. Knutsen OAS Shipping opererer Åsgard C på vegne av Equinor.
Åsgard A er en skipsformet FPSO. Den ble prosjektert av Aker Engineering, og er av typen Tentech 900S. Dekket er bygget av Aker Stord og skroget av Hitachi. Den har en oljelagerkapasitet på 145.000m og dekksvekt på om lag 15.000 tonn. Den er 278m lang, vanndypet er 315 meter og den er forankret med 12 ankerliner. Den startet produksjonen 20.5.1999.
Åsgard B er en halvt nedsenkbar plattform som ble prosjektert av Aker Engineering, og er av typen GVA 70. Dekket er bygget av Kværner Rosenberg og skroget av Daewoo. Den har et deplassement på om lag 86.000 tonn og dekksvekt på om lag 34.000 tonn. Dekket er 95*115m, vanndypet er 300 meter og den er forankret med 16 ankerliner. Plattformen var i år 2000 den største halvt nedsenkbare plattformen noensinne bygget for produksjon. Åsgard B startet produksjonen 30.9.2000.
Åsgard C er en skipsformet FSO (M/T Jorunn Knutsen) er et lagerskip for naturgasskondensat. Skipet ble bygget i 1998 i Astilleros De Sestao i Spania. Det har et deplassement på 125.000 tonn, og er 264m lang og 42m bred. Vanndypet er 290m og den har ni ankerliner. Det har norsk flagg og er klasset i DNV. Det er koblet til Åsgard B og Kristinfeltet. Det har et offshore lastesystem av typen STL (submerged turret loading). Den startet produksjonen 4.10.2000.
Filip Skari

Filip Skari (født 2005) er en norsk skiløper som representerer Nittedal IL. Han ble U23-norgesmester på 20 km klassisk i 2025, og ble nummer tre på sprinten under NM på ski 2025.
Han drev tidligere med terrengløp, og sølv i G16-klassen under NM i terrengløp 2021.
Han er sønn av tidligere olympiske mester og verdensmester i langrenn, Bente Skari, og Geir Skari som også drev med langrenn.
Under Junior-NM på ski 2022 fikk han to bronsemedaljer i M17-klassen; han ble nummer tre på 10 km fri og på 10 km klassisk. I tillegg fikk han gull på stafetten, med Akershus skikrets. Under Norgescupen i langrenn for junior 2021/22 ble han nummer to i M17-klassen, bak Lars Heggen.
Han deltok i M18-klassen under Junior-NM på ski 2023, og fikk der bronse på 15 km klassisk. Han ble nummer sju sammenlagt i Norgescupen i langrenn for junior 2022/23.
Han ble tatt ut til å representere Norge under Junior-VM på ski 2024, der han ble nummer åtte på sprinten, nummer fire på 20 km fri og nummer seks på 10 km klassisk. Under Junior-NM på ski 2024 vant Akershus stafetten med Skari på laget, og han fikk bronse på 10 km klassisk i klassen M 19/20 år. Under Norgescupen i langrenn for junior 2023/24 ble han nummer to i klassen M19-20, igjen bak Lars Heggen.
Han slo gjennom på nasjonalt nivå under Norgesmesterskapet på ski 2025, der han fikk bronse på sprinten i fristil. Han deltok i Junior-VM på ski 2025, og vant der sprinten i klassisk stil, og han var også med å vinne miksstafetten. På 10 km fri teknikk ble han nummer fire, og på 20 km klassisk ble han nummer fem. Han deltok i U23-NM på ski 2025, og fikk der gull på 20 km klassisk og bronse på sprinten.
Hongkong internasjonale lufthavn

Hongkong internasjonale lufthavn (kinesisk: 香港國際機場) (IATA: HKG, ICAO: VHHH) er hovedflyplassen i Hongkong. Den er også kjent som Chek Lap Kok lufthavn, fordi den ligger på øya Chek Lap Kok, i tillegg til å skille den fra den nedlagte Kai Tak lufthavn.
Flyplassen åpnet i 1998 og erstattet da den gamle hovedflyplassen, Kai Tak lufthavn. Flyplassen er åpen hele døgnet og er en av verdens største regnet i antall passasjerer og i frakt. I 2007 betjente den 47 millioner passasjerer og 3.7 millioner tonn frakt. Flyplassen er hovedbase for selskapene Cathay Pacific, Dragonair, Hong Kong Express Airways, Hong Kong Airlines og Air Hong Kong.
Som ledd i avtalen om overdragelse av Hongkong til Folkerepublikken Kina inngikk Storbritannia og Kina en avtale om å anlegge den nye superlufthavn i henhold til en tidsplan hvorved de store anleggsarbeider som britene innledet først ble avsluttet og flyplassen innviet etter at overdragelsen til Kina var funnet sted. Utover den nye superlufthavn omfattet anleggsarbeidene blant annet anleggelse av en metroforbindelse mellom lufthavnen og Hongkongs sentrum samt to enorme broprojekter, en skråstagsbro samt en hengebro, hvorav hengebroen på innvielsestidspunktet var verdens største hengebro.
Terminal 2 er bare for innsjekking. Alle utganger, transfer og ankomst finnes i Terminal 1.
Heidi M. Petersen

Heidi Marie Petersen (født 1958) er en norsk næringslivsleder. Petersen ble i 2008 kåret til en av Norges 100 mektigste kvinner av bladet Kapital.
Petersen er daglig leder i investeringsselskapet Luuna AS. Hun er styreleder i Sandefjord lufthavn AS og er styremedlem i allmennaksjeselskapene Norsk Hydro, Glamox, Nordea, Scan Geophysical, Ocean Heavylift, Awilco Offshore, Arendals Fossekompani, Norwegian Energy Company, Aker Solutions og Songa Floating Production. Petersen er også styreleder i AS Vestfold Eiendomspart III og KS Terminalbygg Sandefjord og Luuna AS, og styremedlem i Norsk Vekst AS og H H Torp Eiendom AS.
Petersen er cand.scient. i kjemi fra Universitetet i Trondheim. Hun var direktør i Future Engineering AS and Rambøll Oil & Gas AS i perioden 2000–2007. Hun jobbet i Kværner Oil & Gas fra 1988 og ble leder for firmaet i 1997.
Atlantic Petroleum

Atlantic Petroleum (OSE: ATLA) er et færøysk olje- og gasselskap. Selskapet ble etablert på Færøyene av 18 private investorer i 1998. Selskapet har olje- og gassinteresser på britisk og irsk sokkel.
Atlantic Petroleum var først kun listet som et færøysk selskap, men i juni 2005 og ble selskapet notert på Københavns Fondsbørs. Mellom oktober 2006 og februar 2014 var Atlantic Petroleum notert på børsen i Reykjavík. I desember 2013 ble selskapet notert på Oslo Børs. Samme år hadde selskapet ca. 30 ansatte.
Sent 2012 kjøpte Atlantic Petroleum det norske leteselskapet Emergy Exploration for 12,7 millioner amerikanske dollar, og utvidet med dette sin virksomhet til norsk sokkel.
I 2015 planla selskapet å legge ned sitt kontor på Tórshavn og flytte aktivitetene til Bergen. Men senere samme år ble det kjent at selskapet hadde problemer med å møte sine forpliktelser på britisk sokkel, og var tvunget til å selge sin norske virksomhet. I mars 2016 ble derfor den norske virksomheten solgt til M Vest Energy, et selskap som var delvis eid av de lokalt ansatte, for 1 krone.
Atlantic Petroleum drives i dag hovedsakelig fra selskapets kontorer i London.
Boeing X-66

Boeing X-66 er et eksperimentelt flyprosjekt ledet av USAs luftfarts- og romorganisasjon NASA. Flyet skal baseres på et McDonnel Douglas MD-90 passasjerfly, og det er Boeing som skal stå for ombyggingen. I januar 2023 fikk Boeing kontrakt på å bygge NASAs Sustainable Flight Demonstrator, og i juni samme år ble flyet tildelt betegnelsen X-66. Det er NASA’s Integrated Aviation Systems Program som leder prosjektet. Første flyvning forventes å bli gjennomført i 2028.
Flyet skal teste ut konseptet Transonic Truss-Braced Wing som er tynne vinger avstivet med stag. NASAs vindtunnel-tester indikerer at dette vingekonseptet vil gi en betydelig reduksjon i luftmotstanden. Sammen med andre nyvinninger - som mer effektive fremdriftssystemer og forbedret materialteknologi - er håpet at drivstofforbruket skal kunne reduseres med 30% (i forhold til konvensjonelle fly). USAs Aviation Climate Action Plan fra 2021 har som mål å redusere netto-utslippene fra luftfarten til null innen 2050. Boeing X-66 forventes å kunne bidra til at dette målet nås.
Vingene blir totalt ombygd. Flyet vil gå fra å være lavvinget til å bli høyvinget, og vingespennet økes. For å stive av vingene skal de støttes av diagonale stag fra underkroppen av flyet. Flykroppen vil bli gjort kortere, og to nye PW1100G-motorer fra Pratt & Whitney skal monteres under vingene.
Økologisk bæreevne

Den økologiske bæreevnen eller bærekapasiteten er øvre grensen for antall individer av en art som kan leve i et gitt område over lengre tid. En populasjon kan svinge noe fra år til år, men over lengre tid kan ingen bestand være større enn det områdets økologiske bæreevne tillater fordi ressurser som vann, mat og habitat ikke øker med økende bestand.
Når et område har vært leveplass for en art for en stund, kan arten påvirke området slik at bæreevnen forandrer seg. Eksempelvis er beveren avhengig av løvtrær. Den bruker trærne til mat og til å bygge hus som de kan bo i. De bruker også mange trær til å bygge demninger rundt husene sine. De bygger demningene slik at vannet ikke skal ødelegge husene. Men når beveren er ferdig med huset sitt og de har fått avkom øker behovet for mat. Derfor ødelegger beveren ofte flere trær enn det området klarer å produsere. Resultatet blir at bæreevnen i området synker, og beveren må etter en tid finne seg et nytt område å etablere seg i.
Bæreevne er en viktig faktor i livshistorieteori, særlig innenfor R/K-seleksjon. I matematiske formler brukes gjerne bokstaven K for å betegne antall individer av en bestemt art som kan leve i et område. Arter som er langlivede og får forholdsvis få unger vil ofte ha en bestand som ligger tett oppunder bærekapasiteten.
Noreco

BlueNord ASA, formerly known as Norwegian Energy Company ASA or Noreco is an independent international petroleum company based in Norway. The company was established in January 2005 by Norway's local industry leaders. In December 2005, was awarded 3 production licences. In 2007, the company acquired Altinex ASA and in 2008, Talisman Oil Denmark. The main objective of the company is to explore, develop and produce oil and gas in the North Sea. The company operates in Norway, Denmark and United Kingdom.
In May 2023, the company changed its name from Norwegian Energy Company ASA to BlueNord ASA.
Ministry of Energy (Norway)

The Royal Norwegian Ministry of Energy (Norwegian: Energidepartementet) is a Norwegian ministry responsible for energy, including petroleum and natural gas production in the North Sea. It is led by Minister of Energy Terje Aasland of the Labour Party since 2022. The department must report to the legislature, the Storting.
The ministry was originally established in 1978, where petroleum and energy affairs were transferred from the Ministry of Industry. It was merged into the Ministry of Industry as to become Ministry of Industry and Energy in 1993. In 1997, petroleum and energy affairs was once again transferred to the current ministry. It was renamed again in 2024 as Ministry of Energy.
As of June 2023, the political staff of the ministry is as follows:
The ministry is divided into four departments and a communication unit.
Subordinate government agencies:
Wholly owned limited companies:
Partially owned public limited companies:
Gate (airport)

A gate is an area in an airport terminal that controls access to a passenger aircraft. While the exact specifications vary from airport to airport and country to country, most gates consist of a seated waiting area, a counter and a doorway leading to the aircraft. A gate adjacent to the stand where the aircraft is parked may be a contact gate, providing access by way of a jet bridge, or a ground-loaded gate, providing a path for passengers to leave the building to board via mobile stairs or airstairs built into the aircraft itself. A remote stand serves an aircraft stand further away, providing access to ground transportation to move passengers between the gate and the stand, where they board via stairs.
Each gate typically corresponds to one parking stand on the airport's apron. A gate that provides access to multiple stands/jet bridges may have separate, designated doorways – sometimes termed sub-gates – for each stand. Commercial airport stands have airside components to facilitate passenger boarding and aircraft ground handling.
While the term gate precisely refers only to the point of access for passengers, and the area where the aircraft itself is parked is precisely termed an aircraft stand, in commercial passenger aviation the term gate is also used to refer to the gate and aircraft stand together as a single area.
At most domestic gates, a single doorway connects the passenger waiting area with the jet bridge. International gates at U.S. international airports always have a second doorway to a separate corridor system that leads directly to the airport's U.S. Customs and Border Protection port of entry facility. For international arrivals from airports without preclearance, the door leading to the waiting area is closed and all arriving passengers are directed through the second doorway to CBP immigration and customs inspection.
Before the era of the jet bridge or jetway, airline passengers embarked onto the aircraft from ground level via airstairs. If initially indoors, passengers would exit the waiting area through a door to the outside and then passengers would proceed to the airstairs leading to the aircraft door. This method is still used for boarding smaller planes or boarding at smaller airports.
The equipment is either airport or airline property, in most cases airport infrastructure.
Dubai Airport Freezone

Dubai Airport Freezone (commonly abbreviated as DAFZ) is a designated free economic zone in Dubai, United Arab Emirates, providing company formation and business setup services in Dubai. DAFZ is home to more than 2,000 registered businesses from over 20+ sectors and various industries, with 20,000+ professionals.
DAFZ was established in 1996. It came into being as a part of the Dubai government's strategic plan to make Dubai an investment-driven economy. Today, it is one of the fastest-growing and pioneering free zones in the region, contributing to around 4.7 percent of Dubai's gross domestic product) It allows international investors a completely duty-free business setup and execution of services, along with complete foreign ownership and no currency restrictions.
Spanning over an area of 696,000 square meters, DAFZ includes 18 buildings and 256 warehouses. DAFZ is now home to more than 2000 registered businesses from over 20+ sectors and various industries with 20,000+ professionals, who benefit from a business-focused regulatory and tax environment that offers total ownership, full repatriation of earnings, and a range of world-class facilities., IT and telecommunications, pharmaceuticals and cosmetics, engineering and building materials, aerospace and aviation, logistics and freight, food and beverage, jewelry, precious stones and luxury items.
In October 2020, the smart police station was opened in DAFZA to provide security services around the clock for workers in the free zone. The station provides 46 security services that fall under 4 packages: criminal services, traffic services, community services, and certificates and permits services.
The following licensing options for company incorporation are offered to the companies that are willing to set up their businesses at DAFZ:
DAFZ provides numerous services such as:
Business Setup Services:
Business Operational Services:
Kali River Rapids

Kali River Rapids (originally named Tiger Rapids Run before opening) is a river rapids attraction at the Disney's Animal Kingdom theme park of the Walt Disney World resort, in the "Asia" area. It is themed as a rafting expedition along the Chakranadi River, courtesy of "Kali Rapids Expeditions". In keeping with Disney's Animal Kingdom's message of conservation and environmental protection, this attraction deals with illegal logging and habitat destruction.
The queue winds through temples and shops, passing by ancient, decaying statues, shrines, overgrown ruins, and lush landscapes, ending in the rafting offices for "Kali Rapids Expeditions." In keeping with the theme against illegal logging, chainsaws can be heard in the forest near the queue. Inside the rafting offices, visitors pass a television screen on which the proprietor of “Kali Rapids Expeditions” explains their company's mission: to show visitors the natural beauty of the area and demonstrate that there are non-destructive ways to bring revenue to their village. Just before reaching the loading area, a radio transmission warns that illegal loggers have moved dangerously close to the river.
Moving into the brightly colored wooden pagoda, decorated with Tibetan prayer flags, riders are loaded from a rotating platform into 12-person rafts. The rafts have names such as “Kathmandoozy”, “Himalayan Hummer”, “Manaslu Slammer”, “Bhaktapur Bubbler”, and “Sherpa Surfer”.
As the rafts leave the dock, riders begin their adventure on the Chakranadi River, first ascending a 90-foot lift hill through jasmine and ginger scented mist. Once at the top, the raft floats through the path of gushing geysers, past a waterfall and rock formation that forms the face of a tiger, and on through a dense tropical jungle where countless animal and bird calls can be heard.
The water becomes choppier, and riders hear the sound of chainsaws and the smell of smoke. Around the bend, the lush vegetation gives way to charred tree stumps, and a fully loaded logging truck, which has slid perilously into the river, tries in vain to drive itself out.
Moving further into a gargantuan pile of charred tree trunks, the raft passes through a flaming bridge of felled wood and then plummets down a 30-foot slide, soaking everyone in the resulting waves. Careening down the rapids, the raft passes waterfalls cascading down a granite rock face, before spinning and bumping its way along the whitewater. (the fire effects on the wood only turn on in the evening)
Passing through a cave, riders are dampened further by dripping water, and by statues of water-carriers which spray water jets. Finally, the raft passes beneath a wooden bridge and past statues of elephants which also shoot water; these jets are controlled by park guests standing on the bridge. At this point the raft returns to the loading pagoda and riders disembark.
The ride was briefly closed on May 29, 2007 after five visitors and one employee received minor injuries as a result of an evacuation platform malfunction.