davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Shu (Egyptian god)

Shu (Egyptian šw, "emptiness" or "he who rises up") was one of the primordial Egyptian gods, spouse and brother to the goddess Tefnut, and one of the nine deities of the Ennead of the Heliopolis cosmogony. He was the god of light, peace, lions, air, and wind.
In Heliopolitan theology, Atum created the first couple of the Ennead, Shu and Tefnut by masturbating or by spitting. Shu was the father of Nut and Geb and grandfather of Osiris, Isis, Set, and Nephthys. His great-grandsons are Horus and Anubis.
As the air, Shu was considered to be a cooling, and thus calming, influence, and pacifier. Due to the association with dry air, calm, and thus Ma'at (truth, justice, order, and balance), Shu was depicted as the dry air/atmosphere between the Earth and sky, separating the two realms after the event of the First Occasion. Shu was also portrayed in art as wearing an ostrich feather. Shu was seen with between one and four feathers. The ostrich feather was symbolic of lightness and emptiness. Fog and clouds were also Shu's elements and they were often called his bones. Because of his position between the sky and Earth, he was also known as the wind.
In a much later myth, representing a terrible weather disaster at the end of the Old Kingdom, it's said that Tefnut and Shu once argued, and Tefnut left Egypt for Nubia (which was always more temperate). It was said that Shu quickly decided that he missed her, but she changed into a cat that destroyed any man or god that approached. Thoth, disguised, eventually succeeded in convincing her to return.
The Greeks associated Shu with Atlas, the primordial Titan who held up the celestial spheres, as they are both depicted holding up the sky.
According to the Heliopolitan cosmology, Shu and Tefnut, the first pair of cosmic elements, created the sky goddess, Nut, and the Earth god, Geb. Shu separated Nut from Geb as they were in the act of love, creating duality in the manifest world: above and below, light and dark, good and evil. Prior to their separation, however, Nut had given birth to the gods Isis, Osiris, Nephthys (Horus) and Set. The Egyptians believed that if Shu did not hold Nut (sky) and Geb (Earth) apart there would be no way for physically-manifest life to exist.
Shu is mostly represented as a man. Only in his function as a fighter and defender as the sun god and he sometimes receives a lion's head. He carries an ankh, the symbol of life.
Menat counterweights ensured that these intricate beaded necklaces stayed in place as the wearer moved around. This counterweight (left image) is a bronze adornment from 722-332 BCE. It depicts the heads of Shu (rightmost head) alongside his sister Tefnut, goddess of moisture (leftmost head). Tefnut is rendered as a lioness with a mane wearing a uraeus, wig, and sun disk. Shu is shown dressed in a false beard, shorter wig, and a crown that includes a modius, tall feathers, and a uraeus. Together, it was believed that these two deities would protect the wearer from worldly dangers. Two serpents flank the counterweight near the bottom where an oxyrhynchus fish can also be seen.
Cartouche

In Egyptian hieroglyphs, a cartouche (/kɑːrˈtuːʃ/ kar-TOOSH) is an oval with a line at one end tangent to it, indicating that the text enclosed is a royal name. The first examples of the cartouche are associated with pharaohs at the end of the Third Dynasty, but the feature did not come into common use until the beginning of the Fourth Dynasty under Pharaoh Sneferu. While the cartouche is usually vertical with a horizontal line, if it makes the name fit better it can be horizontal, with a vertical line at the end (in the direction of reading). The ancient Egyptian word for cartouche was shenu (compare with Coptic ϣⲛⲉ šne yielding eventual sound changes), and the cartouche was essentially an expanded shen ring. Demotic script reduced the cartouche to a pair of brackets and a vertical line.
Of the five royal titularies it was the prenomen (the throne name), and the "Son of Ra" titulary (the so-called nomen name given at birth), which were enclosed by a cartouche.
At times amulets took the form of a cartouche displaying the name of a king and placed in tombs. Archaeologists often find such items important for dating a tomb and its contents. Cartouches were formerly only worn by pharaohs. The oval surrounding their name was meant to protect them from evil spirits in life and after death. The cartouche has become a symbol representing good luck and protection from evil.
The term "cartouche" was first applied by French soldiers who fancied that the symbol they saw so frequently repeated on the pharaonic ruins they encountered resembled a muzzle-loading firearm's paper powder cartridge (cartouche in French).
As a hieroglyph, a cartouche can represent the Egyptian-language word for "name". It is listed as no. V10 in Gardiner's Sign List.
Nini Stoltenberg

Nini Stoltenberg (1963–2014) var en norsk programleder. Hun studerte en periode jus, men fikk karriere innenfor fjernsyn. Stoltenberg åpnet opp om sine rusmiddelproblemer i 2001, og var med på å bekjempe skam og stigma knyttet til rusmiddelavhengighet.
Nini Stoltenberg ble født den 11. februar 1963 i Beograd i Jugoslavia, og vokste opp i Oslo som den yngste av tre søsken. Nini Stoltenberg var lillesøsteren til Camilla Stoltenberg og Jens Stoltenberg og datter til Thorvald Stoltenberg og Karin Stoltenberg.
18 år gammel deltok Stoltenberg på en Bruce Springsteen-konsert, hvor hun ble trukket opp på scenen og danset sammen med superstjernen.
Hun studerte jus. En biografi om faren hennes fra 1995 beskrev Stoltenberg-familien som en spesielt sammensveiset familie, kjent for sin gjestfrihet og åpenhet.
Hun jobbet blant annet som innspillingsleder i Dagsrevyen på NRK, som reporter i På tide med Ole Paus på TV3 (1992 til 1994) og som programleder for Kvinnene på taket på TV3 i 1994. Hun var produsent for talkshowet Argus i 1993 med advokaten Mona Høiness. Hun opptrådte kort, som seg selv, i en episode av komedie-TV-serien Uti vår hage, vist på TV i mars 2008.
I 1991, 27 år gammel, utviklet Stoltenberg skadelig bruk av rusmidler, og i begynnelsen av 1990-årene brukte hun heroin. Hun var mer eller mindre fri etter at hun ble innlagt og avvendt i 1997. Sammen med samboer Karl John Sivertsen gav Nini Stoltenberg ofre for rusmiddelavhengighet et ansikt. Hun døde av hjertesvikt i 2014 etter lengre tids sykdom.
I 2018 ble det utgitt en biografi skrevet av hennes barndomsvenn Lars Lillo-Stenberg på oppfordring fra Thorvald Stoltenberg.
I Rikets tilstand i 2001 fortalte Nini for første gang om sitt bruk av rusmidler, og om familiens kamp for å redde henne. Intervjuet er et av de mest sette i TV 2s historie og endret mange nordmenns holdninger til mennesker med rusmiddelproblemer.
Stoltenberg hadde et langvarig forhold til Karl John Sivertsen (1951–2013) fra Odda, en tidligere bruker av illegale rusmidler som ble dømt for et væpnet bankran på 1970-tallet (han ble løslatt i 1983).
Camilla Stoltenberg

Camilla Stoltenberg (født 1958) er en norsk lege, forsker og professor som var direktør for Folkehelseinstituttet (FHI) fra 2012 til 2023. Hun ble i 2023 ansatt som konsernsjef for forskningsinstituttet NORCE (Norwegian Research Centre), som er majoritetseid av UiB. Hun er dr.med. og har vært professor II ved Universitetet i Bergen.
Camilla Stoltenberg er datter av Thorvald Stoltenberg og Karin Stoltenberg, og søster til Jens Stoltenberg og Nini Stoltenberg. Hun er gift med arkitekt Atle Aas, og er dermed svigerdatter av Nils Aas.
Stoltenberg har studert sosiologi og medisin ved Universitetet i Oslo og medisinsk antropologi ved University of California.
Hun begynte sin karriere med turnustjeneste på Helgelandskysten. Etter dette var hun assistentlege på Rikshospitalet, legevaktlege i Aurskog-Høland og i Storgata i Oslo. Hun var tilknyttet FAFOs levekårsundersøkelse i Gaza, Vestbredden og Jerusalem. Senere fulgte oppdrag for ECON om bioteknologi ved tusenårsskiftet. Hun har også vært gjesteforsker ved Columbia University.
Hun ble dr.med. i epidemiologi i 1998. Doktorgraden var en avhandling om effekter av inngifte og foreldrenes utdannelsesnivå på medfødte misdannelser, dødfødsler og spedbarnsdødelighet. Som forsker har hun medvirket på flere hundre vitenskapelig artikler. Hennes faglige arbeid er ifølge Google Scholar sitert over 15 000 ganger i vitenskapelig litteratur (2023).
I 2001 ble hun ansatt ved Folkehelseinstituttet (FHI). Fra 2002 som divisjonsdirektør ved divisjon for epidemiologi, senere assisterende direktør. I 2012 ble hun ansatt som direktør på åremål (fornyet 2018 med seks nye år). I tiden ved FHI har hun blant annet ledet prosjektet Dagens helsetall som hadde til hensikt å modernisere de sentrale helseregistrene ved Folkehelseinstituttet. Samarbeid med andre registeransvarlige institusjoner om en generell fornyelse av helseregistrene i Norge har også vært en viktig del av prosjektet. Hun har også ledet den nasjonale FUGE-plattformen Biobanker for helse.
Camilla Stoltenberg er en varsler. I romjula 2005 leste hun en forskningsartikkel i the Lancet om forskning på kreft i munnhulen. Stoltenberg forstod raskt at noe ikke kunne stemme, og var først redd for at hovedforfatter Jon Sudbø hadde brukt ikke-kvalitetssikret data fra Stoltenbergs ansvarsområde i Folkehelseinstituttet. Stoltenberg ville til bunns i saken, og varslet først internt på Folkehelseinstituttet. Det ble raskt klart at det var snakk om forskningsjuks. The Lancet trakk tilbake artikkelen og hovedforfatter Jon Sudbø fikk blant annet sin doktorgrad frakjent.
Stoltenberg ble professor II ved Institutt for global helse og samfunnsmedisin ved Universitetet i Bergen i 2011.
I 2019 ledet hun et ekspertutvalg om kjønnsforskjeller i skoleprestasjoner som leverte en NOU i februar 2019.
Stoltenberg var medlem av Mannsutvalget, som ble oppnevnt 26. august 2022 for å «utrede likestillingsutfordringer menn møter og som bidrar til utenforskap og er til hinder for et likestilt samfunn.» Utvalgets rapport ble overlevert 24. april 2024.
Bladet Kapital omtalte henne i 2022 som Norges tiende mektigste kvinne.
Joseph Luns

Joseph Marie Antoine Hubert Luns (1911–2002) var en nederlandsk politiker og diplomat, kjent som generalsekretær i Nato fra 1. oktober 1971 til 25. juni 1984.
Fra 1933 til 1936 var Luns medlem av Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland, til tross for at de nederlandske biskoper hadde forbudt katolikker å bli medlemmer der. Til slutt forlot han den på grunn av sin motstand mot partiets antisemittisme. Han betegnet senere innmeldelsen som et utslag av ungdommelig uforstand.
Han var deretter tilsluttet Roomsch-Katholieke Staatspartij (RSKP) 1938–1945, og etter andre verdenskrig RSKPs politiske arvtaker Det katolske Folkeparti (Katholieke Volkspartij, KVP) 1945–1974.
Luns var utdannet jurist og ble ansatt i landets utenrikstjeneste i 1938. Under andre verdenskrig var Luns en sentral aktør i pro-vestlig etterretningsarbeid, og i perioden 1943/1944 var han tilknyttet den nederlandske eksilregjeringen.
I perioden 1952 til 1956 var han viseutenriksminister, før han selv ble utenriksminister i 1956 og tjenestegjorde under hele syv regjeringssjefer, fra Willem Drees til Piet de Jong i 1971. Politisk var Luns engasjert med å styrke det europeiske og det atlantiske samarbeidet, hvor en utvidelse av EF var et sentralt tema.
I 1971 ble han valgt til generalsekretær i NATO som etterfølger av Manlio Brosio. Luns ble i 1984 tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Ronald Reagan.
Africa Food Prize

Africa Food Prize, opprinnelig kjent som Yaraprisen, er en årlig pris for bidrag til afrikansk landbruk.
Yara International, et stort norsk gjødsel- og kjemikalieselskap, etablerte «Yaraprisen for Afrikas grønne revolusjon» i 2005. Ifølge selskapet selv tar Yaraprisen sikte på «å feire store prestasjoner knyttet til mat og ernæring, sikkerhet, og bærekraftig landbruk med en forvandlende kraft.»
Den første mottakeren var daværende statsminister i Etiopia, Meles Zenawi. Valget av mottaker fikk kritikk i Norge fra menneskerettighetsorganisasjoner og eksil-etiopiere på grunn av Zenawis politiske forhistorie. Om lag 1 000 mennesker demonstrerte mot tildelingen av prisen. Human Rights Watch skrev
I 2016 ble Yaraprisen omdøpt til Africa Food Prize, med en årlig premie på 100 000 amerikanske dollar. Priskomitéen for Africa Food Prize ledes av Olusegun Obasanjo, den forhenværende presidenten i Nigeria.
Den første vinneren av Africa Food Prize ble Kayano F. Nwanze, president i Det internasjonale fondet for jordbruksutvikling. Obasanjo uttalte at «Dr. Nwanze's accomplishments on behalf of African farmers are a reminder of what's possible when you combine passion, good ideas, commitment, focus, hard work and dedication.»
Jean-Claude Juncker

Jean-Claude Juncker (født 1954) er en luxembourgsk politiker fra Kristelig sosialt folkeparti (CSV/PCS). Han var president i Europakommisjonen fra 1. november 2014 til 30. november 2019. I perioden 1995–2013 var han Luxembourgs statsminister.
Juncker ble født den 9. desember 1954 i Redingen i Luxembourg. Størstedelen av sin barndom og ungdomstid tilbragte Juncker i Belvaux, en by vest i Luxembourg. Belvaux er sentrum for landets kull- og stålindustri, og har tradisjonelt vært dominert politisk av sosialister og kommunister. Levekårene i området, som også hadde mange innvandrere fra Portugal og Italia, preget Juncker. Junckers far var selv stålarbeider og ble tidlig aktiv funksjonær i den kristelig-sosiale fagforeningsbevegelsen Confédération syndicale chrétienne luxembourgeoise. Etter nazistenes okkupasjon av Luxembourg i 1940, ble faren tvangsrekruttert av Wehrmacht og deltok på tysk side i andre verdenskrig.
Juncker studerte i Clairefontaine i Belgia før han returnerte til Luxembourg for å ta studenteksamen ved Lycée Michel Rodange i 1974. På dette tidspunkt ble han medlem av Kristelig sosialt folkeparti (CSV) og aktiv i partiets studentforbund. Juncker fortstatte med å studere jus fra 1975 til 1979 ved universitetet i Strasbourg.
Han arbeidet deretter som advokat. Han ble statssekretær for arbeid og sosial sikkerhet i 1982 og ble innvalgt i Luxembourgs parlament i 1984. I 1989 ble han finans- og arbeidsminister, og deltok i utformingen av Maastricht-traktaten i 1991. Han ble statsminister i 1995. Høsten 1997 ledet Juncker Det europeiske råd for Luxembourg. Han ble æresdoktor ved Westfälische Wilhelms-Universität i 2001 og siden æresborger av Trier i 2003.
Juncker var blant kandidatene til å etterfølge Romano Prodi som president for Europakommisjonen. 10. september 2004 ble han president for gruppen av finansministre fra eurolandene.
Juncker trakk seg som statsminister 11. juli 2013 etter en skandale som involverte landets etterretningstjeneste. Han håpet imidlertid at hans parti ville bli gjenvalgt om det blir holdt nyvalg i oktober.
15. juli 2014 ble Juncker valgt som president i Europakommisjonen, i Junckers periode kalt Juncker-kommisjonen. Han etterfulgte José Manuel Durão Barroso og tiltrådte 1. november 2014.
Han ble tildelt Karlsprisen for 2006. Juncker ble i 1996 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Håkon Lunde Saxi

Håkon Lunde Saxi (født 1983) er en norsk statsviter, historiker og forsker. Han er professor ved Forsvarets høgskole.
Han har en doktorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo i 2016 og har vært tilknyttet Forsvarets høgskole (FHS) siden 2009. Saxis forskning ved FHS omfatter spørsmål knyttet til norsk forsvarspolitikk og militær strategi, nordisk forsvarssamarbeid, britisk og tysk forsvarspolitikk samt europeiske og transatlantiske sikkerhets- og forsvarsspørsmål.
Saxi har sin utdannelse fra Universitetet i Oslo og London School of Economics, samt studert ved Universitetet i Wien og The American University of Paris. Saxi var i 2012 gjesteforsker ved den tyske forskningsinstitusjonen Stiftung Wissenschaft und Politik (SWP) og i 2013 ved den britiske fellesoperative stabsskolen Joint Services Command and Staff College (JSCSC). Han var i 2009 praktikant ved Avdeling for fredsbevarende operasjoner (DPKO) i FN.
Saxi publiserte i 2023 den første samlede fremstilling av Forsvarets engasjement på Balkan.
Master of Arts

Master of Arts (forkortet M.A., direkte oversatt: «Mester i kunstene») er en akademisk grad brukt i engelskspråklige land, særlig i USA. Begrepet er ofte også brukt internasjonalt som et generelt uttrykk for grader på tilsvarende nivå. I USA har Master of Arts-grader typisk et totalt omfang på fire eller fem års studier. Det er den laveste graden som tildeles på universitetsnivå (dvs. etter college). MA-delen av graden kan i USA være rent undervisningsbasert, utelukkende oppgavebasert, eller en kombinasjon av dette.
Graden er mest brukt innen humaniora og teologi.
GUAM

GUAM – Organisasjonen for demokrati og økonomisk utvikling er en regional internasjonal organisasjon for samarbeid mellom Georgia, Ukraina, Aserbajdsjan og Moldova. Fra 1999 til 2005 var også Usbekistan med, og organisasjonen ble da kalt GUUAM.
Organisasjonen arbeider for å fremme demokrati og rettsstat, styrking av regional stabilitet og samarbeid, samt for å trygge medlemslandenes territorielle integritet. Den ble etablert i 1996 av land i Samveldet av uavhengige stater som var skeptisk til Russlands politiske og sikkerhetsmessige dominans. Tyrkia og Latvia er observatører i organisasjonen. GUAMs hovedkontor ligger i Kyiv.
GUAM har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.
Despoti

Despoti er en styreform hvor statslederen (despoten) eneveldig selv styrer grensene for sin egen maktutøvelse og kan styre alt etter egne interesser. Med denne makten kan statslederen selv definere hva som er rett og galt (rettigheter og lover). Despoten kan også definere staten eller landområdet han/hun har makten over etter egen vilje og vil normalt definere sin egen stat som et demokrati og ikke et despoti. En stat eller et landområde kan også bli definert som et despoti selv om det ikke er det, når noen har interesse av det, på lik linje som når et despoti ikke defineres som et despoti når det er det.
Ordet despotisme har rot fra gresk (Δεσποτισμός) der det ble brukt om en herre som styrte over et hushold av slaver og tjenere. Despotisme brukt negativt om et styresett av Montesquieu, mens despot som en absolutt hersker var i bruk på italiensk og latin fra 1560-tallet. Despot, tyrann, diktator og autokrat er synonymer når en snakker om en statsleder, men despot var i utgangspunktet ikke et nedsettende begrep. Despot ble brukt om herskere i det Byzantinske rike og ble overført til kristne herskere i Tyrkia.
Despoti og tyranni er de eldste styreformene man kjenner. Opplyst enevelde kalles også opplyst despotisme.
Et despoti forutsetter et rettløst samfunn der en despot styrer vilkårlig mens et tyranni har en diktator som styrer uten å ta hensyn til lovene. Montesquieu skilte monarkier fra despotisme ikke ut fra monarkens fromhet, men ut fra om lovene ble fulgt. Han hevdet også at demokratier kan korrumpere og bli despotier på to måter. Enten ved at folk kun kjemper for egne interesser uten å bry seg om andre, eller at folk kjemper for så stor likhet at de ikke aksepterer lover og regler laget av myndighetene. Montesquieu mener despotisme korrumperer og blir ineffektivt siden despoten kan styre basert på egen vilje uten å måtte tvile på egne beslutninger eller tenke seg om.
Professor i statsvitenskap John Keane fra University of Sydney mener at despotier har en ideologisk egeninteresse i å fremstille vestlige demokratier som en illusjon. Keane beskriver despoti i 9 punkter:
Jeff Merkley

Jeffrey Alan Merkley (født 24. oktober 1956 i Myrtle Creek) er en amerikansk politiker. Han er en senator og representerer Oregon og Det demokratiske parti. Han kom inn i Senatet 3. januar 2009, etter å ha vunnet over den sittende senatoren Gordon H. Smith i valget i 2008. Da Merkley vant var det første gang på førti år at en sittende senator tapte for en utfordrer i Oregon.
Fra 1999 satt Merkley i Representantenes hus i Oregon, der han representerte et distrikt i Øst-Portland.
Josef Terbovens kommissariske statsråder

Josef Terbovens konstituerte («kommissariske») statsråder var statsråder som rikskommissær Josef Terboven under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig utnevnte 25. september 1940 for å bestyre sine fagdepartementer. Leder Vidkun Quisling i Nasjonal Samling (NS) hadde ingen formell makt. Tittelen «konstituert statsråd» ble avløst av tittelen «minister» 25. september 1941.
Fra desember 1940 møtte statsrådene fra NS med Quisling for konferanse. Hver fredag møttes samtlige, inkludert de tre upolitiske statsrådene, til statsrådskonferanse under ledelse av eldste tilstedeværende. Quisling var av og til til stede da også.
Korrekt oversettelse fra tysk kommissarische Staatsräte er egentlig midlertidige, konstituerte eller «befullmektigede statsråder», hvilket ble brukt i senere tyske dokumenter på norsk. Uttrykket «kommissariske statsråder» har imidlertid festet seg, sannsynligvis som et politisk etterkrigsuttrykk.
Fra Terbovens side var ordningen et kompromiss. Han hadde ønsket direkte tysk styre, og ville for all del ikke ha Quisling i en lederrolle fordi han vurderte at det ville øke motstanden mot okkupasjonsmakten. Imidlertid hadde Quisling Hitlers støtte, og kunne ikke helt ignoreres. Det var også Hitlers uttrykte ønske at NS måtte få sin plass.
Det var ti medlemmer av Nasjonal Samling (NS) og tre partiløse, og de skulle være «upolitiske». De bestyrte hvert sitt departement på vegne av Terboven og var i statsrettslig forstand ikke en regjering. De hadde sitt første møte den 26. september 1940. Quisling ledet de faste felles torsdagsmøtene mellom statsrådene, mens statsrådskonferansene på fredagene ble ledet av eldste tilstedeværende. Etter å ha virket i et år, bestemte Terboven at de konstituerte statsrådene skulle tituleres som «minister».
Digitaliserte møteprotokoller fra det kommissariske statsråd 1940-1942 (Digitalarkivet)
Roller derby

Roller derby er en kontaktsport som utøves på rulleskøyter. Sporten går ut på at utøverne, oppdelt i to lag, kjører på en oval innendørsbane og poeng deles ut til en spiller som kjører forbi hvert medlem av motstanderlaget. Laget med flest poeng ved kampens slutt har vunnet.
Tre norske klubber (Oslo, Nidaros og Bergen) er internasjonalt organisert i Women's Flat Track Derby Association.
Norske roller derby-klubber kan organisere seg i Norges Idrettsforbund under Norges Skøyteforbund.
Norge har flere etablerte klubber:
5. og 6. oktober 2013 ble det den første roller derby cup arrangert i Norge, og arena var Trondheim Spektrum, Hall A. Roller derby deltok i NM-veka i Sandnes i 2019, og skal også være representert i NM-veka i Stange, 2020.
Til verdensmesterskapet i roller derby i 2014 stilte Norge med landslag (Team Norway Roller Derby) for første gang. De deltok også under World Cup i Manchester i 2018.
En match varer sammenlagt 60 minutter, og er inndelt i to 30-minutters omganger. Omgangene er inndelt i flere jams som kan vare i maks to minutter med 30 sekunders mellomrom.
Laget består av spillere som er inndelt slik: en pivotblocker, tre blockere og en jammer. Hver jam begynner med at blockerne starter i en klynge ved pivotlinjen etter et tegn fra dommeren. Disse utgjør packen.
Etter at alle i packen har passert pivotlinjen, blåser dommeren to signaler og jammerne får starte. Jammernes første oppgave er å prøve å trenge seg gjennom motstanderens lag. Blockernes oppgave er å hjelpe fram sin egen jammer gjennom packen samt å forhindre motstanderens jammer i å komme seg forbi. Dette gjøres med lovlige taklinger. Den jammeren som først lykkes i å komme seg gjennom motstanderens blockere kalles lead jammer. Denne har rett til å avbryte jammen med å plassere begge hendene på hofta. Jammern skal nå prøve å komme seg forbi så mange motstanderblokkere som mulig. For hver motstandsblocker jammeren kommer seg forbi gir et poeng. Når leadjammeren markerer hendene på hoftene eller når to minutter har gått, er jammen slutt.
Nico D

Nicolas Albert Holter (født 1982), kjent under artistnavnet Nico D, er en norsk hiphop- og reggaemusiker.
Han ble født i Sèvres, Paris,men opplevd oppveksten i flere land (Kina, USA, Norge, osv).
Han har spilt med OnklP, Admiral P og Jah Mason, og har samarbeidet med reggaemusikeren Jah Ark Manifest.
Som første skandinav havnet Nico D (sammen med Jah Mason) på førsteplass på hitlistene på Jamaica med reggae-låta «Ruff Times» i 2009.
Sammen med Admiral P vant han klassen årets hit under Spellemannprisen 2014 for låten «Engel».
Professor Thorolf Raftos Minnepris

Professor Thorolf Raftos Minnepris (også kjent som Raftoprisen) er en pris som utdeles av Raftostiftelsen til enkeltpersoner, organisasjoner eller grupper som kjemper for ideer og prinsipper som underbygger FNs charter om menneskerettighetene. Thorolf Rafto var professor i økonomisk historie ved Norges Handelshøyskole.
Raftoprisen deles ut hvert år den første søndagen i november på Den Nationale Scene i Bergen.
Raftoprisen har vært delt ut hvert år siden 1987, og har etter hvert oppnådd stor internasjonal oppmerksomhet og prestisje. Prisen blir gitt til personer, grupper eller organisasjoner som ikke er kjent på verdensbasis. Meningen er å skape fokus rundt dem slik at arbeidet de gjør blir lettere. Fire av mottakerne eller sakene som har fått Raftoprisen, er senere blitt tildelt Nobels fredspris – Aung San Suu Kyi, José Ramos-Horta, Kim Dae-jung, Shirin Ebadi.
Makalu

Makalu er verdens femte høyeste fjell med sine 8 463 moh. Fjellet ligger i Himalaya, på grensen mellom Nepal og Tibet.
Administrativt hører det i Nepal til Sankhuwasabha, Kosi sone i Østregionen. Fjellet ligger i Malaku Barun naturpark som dekker den vestligste delen av distriktet.
Makalu ble først besteget 15. mai 1955 av en fransk ekspedisjon ledet av Lionel Terray, Jean Couzy og Jean Franco. Klatrergruppen hadde året før prøvd å nå toppen, men ble nødt til å snu. Også en amerikansk gruppe prøvde i 1954 å bestige fjellet, men måtte snu grunnet en snøstorm.
Makalu er kjent som et av verdens vanskeligste fjell å klatre i, grunnet dets stupbratte vegger og knivskarpe kanter.
2004: Sven Gangdal besteg fjellet 21. april 2004.
2014: Arvid Lennart Lahti besteg fjellet 18. mai 2014
2019: Vibeke Andrea Sefland besteg fjellet 24. mai 2019
Våre beste år (TV-serie)

Våre beste år er en norsk humorserie på 10 episoder som er produsert av Feelgood Scene Film & TV for NRK med premiere fredag 30. august 2024 på NRK1 og i strømmetjenesten NRK TV. Serien er skrevet av Ole-Martin Ihle og Eivind Holmboe, inspirert av Ihles bok Da He-Man kom til Norge.
Serien foregår på Ullern og et sted på landet utenfor Oslo i 1985. Den venstreradikale Siri Ihle (Pernille Sørensen) tar med seg barna fra den trygge oppveksten i et sekstiåtter-bokollektiv på landet til et borettslag på Oslos vestkant.
Mannen Svein (Bjørn Tomren) blir igjen i kollektivet hvor den væpna AKP-ml-eren Inger (Ida Elise Broch) prøver å rekruttere ham mens han lengter etter familien sin.
Sønnen Ole Martin (Tobias Solli Kaarfald), som var oppflasket på venstreradikale holdninger og har hatt lite kontakt med jevnaldrende, får seg snart venner fra rike familier på den nye skolen og er i ferd med å bli en liten materialist.
Datteren Simone Ihle (Cala Holmboe) heter egentlig Margaret til fornavn, men måtte bytte navn på grunn av at moren hennes mislikte Margaret Thatcher, og valgte fornavnet til Simone de Beauvoir i stedet. Simone blir i klassen sin venninne med nyliberalisten Liv (Pia Almdahl) og blir tatt av den politiske høyrebølgen i FpU.
Familien Ihle blir også kjent med Tore Vold (Christian Skolmen) en nyrik vannsengselger, og Petter (Jakob Schøyen Andersen) som nyansatt programleder i selveste NRK, rett fra reklamebransjen i USA.
Serien er løst basert på manusforfatter Ole-Martin Ihles egen oppvekst på Lysejordet på 1980-tallet og streifer innom mange toneangivende hendelser og elementer fra den gang, blant annet den britiske kabel-tv-kanalen Sky Channel som var svært populær blant barn og unge på den tiden, tv-serier som He-Man and the Masters of the Universe, reklame på tv, videovold, NRK fjernsynets forsøk på fornyelse, Fremskrittspartiets politiske gjennombrudd, datidens barne- og ungdomsmote og ikke minst popmusikk fra tiåret.
Seriens tittel er lånt fra filmen Våre beste år (originaltittel The Way We Were) fra 1973, men henspiller mest på den amerikanske situasjonskomedien Våre verste år (org. Married with Children) som gikk på TV3 på 80- og 90-tallet og også handlet om en dysfunksjonell familie.
Trond-Viggo Torgersen, som har en birolle som gammel lærer i serien, jobbet i virkeligheten som programleder i NRK på 1980-tallet i programmer som Halvsju og Kroppen. Manusforfatter Ole-Martin Ihle har selv en liten rolle i begynnelsen av episode 5 som Frode, en beboer i Kollektivet Hjem i 1975 (og muligens Simones biologiske far).
Første sesong av serien ble nominert til Humorprisen 2024 i klassen morsomste humordrama.
Bahía de Bizkaia Electricidad

Bahía de Bizkaia Electricidad (BBE) es una central termoeléctrica de ciclo combinado situada en el término municipal de Ciérvana, en Vizcaya, País Vasco (España). Su combustible es el gas natural, que procede directamente de las instalaciones contiguas de Bahía de Bizkaia Gas. Cuenta con una potencia instalada de 800 MWe. Es propiedad de las empresas BP (75 %) y EVE (25 %).
La central se encuentra ubicada en el Superpuerto de Bilbao, en los terrenos excavados en Punta Lucero para su ampliación,​ protegida por el espigón del Abra, y corresponde a uno de los proyectos energéticos más importantes de la historia del País Vasco. Su construcción fue llevada a cabo por parte de la UTE Baia, integrada por Babcock & Wilcox, Idom y Abengoa, y finalizó en agosto de 2003, suponiendo una inversión de 260 millones de €. Ocupa una superficie de aproximadamente 5 hectáreas.
La parte productora consta de dos turbinas de gas General Electric MS 209FA y una turbina de vapor General Electric D11.
La central de Bahía de Bizkaia Electricidad está participada por:
En julio de 2009, Iberdrola alcanzó un acuerdo para vender su parte de Bahía de Bizkaia Gas al grupo Deutsche Bank, aunque mantiene su participación en la planta eléctrica.​ En octubre de 2013 Repsol, que controlaba el 25 % de la propiedad desde la construcción de la central, vendió su participación a BP.​ En julio de 2014 Iberdrola vende también su participación a BP.​
La regasificadora Bahía de Bizkaia Gas, suministra todo el gas al ciclo combinado con una presión de 35 bares para quemarse en las dos turbinas de gas. La planta también tiene la posibilidad de quemar gasoil, aunque esta opción nunca ha sido utilizada.​
La potencia producida por cada máquina sería la siguiente:
El consumo de los equipos auxiliares para el funcionamiento:
Los tres generadores producen la electricidad en 15,75 kV, la cual es elevada por los tres transformadores principales a 400 kV para ser volcada en la red. La altura de la chimenea es de 125 m.​ Su refrigeración se realiza mediante un circuito abierto de agua de mar.
Estación de autobuses de Cartagena

La Estación de autobuses de Cartagena es una terminal de autobús situada en la avenida Trovero Marín de la ciudad española de Cartagena (Región de Murcia), colindante con la estación de Cartagena AM (tren de ancho métrico) y cercana a la estación de ferrocarril de la ciudad.
Hasta el momento de la inauguración el 10 de mayo del año 1995, Cartagena disponía de varias agencias de transportes dispersas y alejadas entre sí, lo que constituía un motivo de molestia para usuarios locales y visitantes. En 1986 se había empezado a tantear con la comunidad autónoma la dotación de una estación de autobús para la ciudad, pero la victoria al año siguiente del candidato cantonal Antonio Vallejo Alberola en las elecciones municipales no fue bien recibida por el Gobierno regional presidido por el socialista Carlos Collado, que paralizó el proyecto.
El socialista José Antonio Alonso Conesa venció en los comicios celebrados en 1991, y consiguió desbloquear la concesión de la estación, cuya construcción fue encargada al arquitecto madrileño Jesús Carballal Fernández, primer premio en el concurso nacional en el que se decidió a quien se otorgaba el encargo.​ El espacio escogido para la obra fue el de la antigua Fábrica del Gas, y de hecho una de sus chimeneas, con apariencia de faro, ha sido conservada como remate.
Con un coste presupuestario superior a 600 millones de pesetas,​ la estación consta de una planta baja y varios pisos, además de 37 andenes para vehículos, agencias bancarias, cafetería, cuartos de baño, depósitos de equipajes, escaleras normales y mecánicas, y oficinas.
En esta estación prestan servicio las siguientes líneas de autobúsː
Valle de Utah

El valle de Utah es un valle en el Centro-Norte de Utah que se ubica en el condado de Utah y se considera parte del Frente de Wasatch. En este valle se ubica la ciudad de Provo, Orem y sus áreas suburbanas, incluyendo Highland, Eagle Mountain, Saratoga Springs, Mapleton, Spanish Fork, Lindon, Pleasant Grove, Springville, Lehi, Payson y American Fork. El lago Utah es un lago de agua fresca en su centro. Todos los ríos en el valle fluyen hacia el lago de Utah, el cual de por sí vacía sus aguas al río Jordán en el norte. Este río se dirige hacia el valle del Lago Salado por el estrecho de Jordán, un estrecho en la sierra Traversa.
La mayor parte de los habitantes del Valle de Utah son miembros de la iglesia de Cristo de los Últimos Días, que opera el templo en Provo y el templo de Timpanogos.
La población de esta área en el año 1970, 1980 y 1994 era de 125,005, 204,102 y 277,179, respectivamente. Al primero de julio de 2009 vivía una población estimada de 555,551 en el valle de Utah.
La Jaca

La Jaca es un núcleo de población perteneciente a la localidad de San Miguel de Tajao, en el municipio de Arico de la provincia de Santa Cruz de Tenerife —Canarias, España—.
El núcleo debe su nombre a la especie de cangrejo Eriphia verrucosa, conocida en Canarias con el nombre de jaca, que antiguamente abundaba en la zona.
Hoy en día, el pueblo tiene un bonito logo en memoria de esta especie que habitaba en el pueblo.
Se encuentra situado a unos diez kilómetros de la capital municipal, una altitud media de 20 m s. n. m., ocupando el margen derecho del barranco de Las Listadas, entre los núcleos de Abades y Tajao. Posee una superficie de 0,678 km².​
El barrio cuenta con una ermita dedicada a la virgen del Carmen, un centro cultural, un pequeño polideportivo y una cancha de bola canaria, una plaza pública y un parque infantil, así como con algunos pequeños comercios y bares.​
La Jaca posee una playa y un charco natural apto para el baño, así como con un embarcadero.​
Este núcleo tiene sus raíces en un asentamiento de población proveniente principalmente de las medianías del municipio, que durante el periodo estival se desplaza hasta la costa para aprovechar los recursos que el mar proporciona.​
La ensenada de La Jaca ha sido uno de los recursos naturales que han ayudado a consolidar este barrio, sirviendo de refugio del viento para los pequeños barcos de faena, sirviendo además en otras épocas como encerradero natural para apresar pescado, aprovechando las mareas.​
Se puede considerar este núcleo como un barrio-dormitorio ya que es casi nula la existencia de puestos de trabajo.
El acceso al barrio se realiza desde la autopista del Sur por las salidas de Tajao dirección norte), Abades (dirección sur) y un tercer acceso situado en la trasera de la gasolinera de la TF-1 que queda entre ambas salidas, la estación de servicio Repsol Abades a través de la carretera TF-631 (Abades-Tajao).
En autobús —guagua— queda conectado mediante la siguiente línea de TITSA:
Información del barrio Archivado el 14 de febrero de 2021 en Wayback Machine.
Opencor

Opencor fue una cadena española de tiendas de conveniencia perteneciente al grupo de empresas El Corte Inglés. Eran tiendas abiertas los 365 días del año durante 18 horas, pensadas para satisfacer las necesidades de cada día, la compra de última hora, o cualquier olvido.
Las tiendas Opencor presentaban secciones de productos de primera necesidad (alimentación, droguería, y similares) así como artículos de ocio (discos, películas, videojuegos, etc.), regalos y otros productos. Opencor se inauguró el 18 de mayo del año 2000 a través de su centro de Majadahonda en Madrid.
Desde 2011, la cadena Opencor empezó a ser reconvertida a Supercor Exprés debido a la falta de rentabilidad del modelo en cuanto a limitación de la variedad y alto precio de los productos. De esta forma, en 2014, El Corte Inglés terminó la conversión del modelo de negocio ofreciendo así mayor variedad de productos y más económicos como en cualquier supermercado de la competencia, ampliando el horario comercial pero sin extenderlo a la franja nocturna. De modo que pasó del modelo de negocio de tienda de conveniencia a supermercado.​
Las tiendas Opencor que se encontraban en estaciones de servicio de Repsol, que se denominaban Repsol-Opencor desde 1998, pasaron a operar bajo la marca Supercor Stop & Go. Son gestionadas por la sociedad Gespevesa,​ cuyo accionariado se reparte a partes iguales entre El Corte Inglés y Repsol.​
Palma de Mallorca Gijón
Torres de Repsol

Las Torres de Repsol es un proyecto urbanístico para la ciudad de Málaga (España) mediante el cual se pretende edificar en unos antiguos terrenos industriales un número indeterminado de rascacielos que oscila entre uno y cuatro en combinación con amplias zonas verdes,​​ en unos terrenos en los que se está analizando si sufren de una fuerte contaminación por hidrocarburos. Por su naturaleza y escala es en uno de los proyectos urbanísticos más discutidos.​​​​ Inicialmente contó con la aprobación del Ayuntamiento de Málaga y el rechazo de la Junta de Andalucía, aunque tras la aprobación de PGOU 2011 fue ratificado por todas las administraciones y han comenzado sus primeras actuaciones.​​ De llevarse a cabo sería la mayor operación urbanística de la historia de Málaga. Actualmente el proyecto está paralizado temporalmente a la espera de una sentencia judicial.​
El ámbito de actuación es un sector llano antiguamente ocupado por instalaciones de almacenamiento de la empresa petrolífera Repsol. Tiene una superficie de 177.749 m² y está dividido en dos subsectores por un pasillo ferroviario que a su vez hace de límite administrativo entre los distritos de Cruz de Humilladero, al norte, y Carretera de Cádiz, al sur. Este pasillo ferroviario fue soterrado a mediados de 2009 y en la superficie se proyecta la realización de un bulevar que comunicaría directamente la Estación de Málaga-María Zambrano con la Ronda Oeste.
Según el proyecto oficial planteado en el año 2008 se establecieron los siguientes usos
Para las construcciones de uso residencial libre, es decir, las que no son de protección oficial, se proyectan cuatro torres 29, 31, 33 y 35 plantas, que alcanzarían una altura aproximada de 105, 112, 119 y 126 m. respectivamente. Para las viviendas de protección oficial se proyectan dos edificios de 17 y 14 plantas, que alcanzarían alturas de 82 y 54 m. Las instalaciones terciarias se localizarían en un zócalo de 3 alturas.
Los edificios existentes más altos de la ciudad son los siguientes:​
El proyecto ha sido recibido con gran resistencia vecinal, debido a la oposición de los vecinos que rechazan el aumento de la población de los distritos y reivindican un gran Bosque Urbano. La zona cuenta en la actualidad con un gran déficit de zonas verdes, evidenciado en la estadística con menos de 5 m de zona verde por habitante, muy por debajo de las recomendaciones de la Organización Mundial de la Salud, de entre 10 y 15 m/habitante, referidas por el Ayuntamiento de Málaga en la Agenda XXI de la Ciudad de Málaga.​
Campsa

Compañía Arrendataria del Monopolio del Petróleo, S.A. (Campsa) was the state-owned petroleum products company of Spain. Created in the 1920s during General Primo de Rivera's dictatorship, it was dissolved in 1992 owing to the demands of the European Union. Its assets were distributed to the largest private petroleum companies in the Spanish market at the time, which were mainly Repsol, Cepsa and BP. The rights to the Campsa brand were given to Repsol.
The remaining assets of the company, primarily focused on logistics and pipeline services but also its historical archives, were incorporated under the name Compañía Logística de Hidrocaburos, S.A. (CLH). Following a 2008 agreement between CLH and the National Energy Commission the latter took over the archives.
During the period of the Second Republic, CAMPSA's activity was focused on the commercialization of oil and its derivatives, for which it built 16 storage areas and another 34 smaller storage points. However, it practically did not develop exploration activities for oilfields on Spanish soil, nor did it acquire oilfields abroad.
The Compañía arrendataria del monopolio del petróleo (C.A.M.P.S.A.) was created on 24 June 1927 by a consortium of Spanish banks: Banco Urquijo, Banco Hispano-Americano, Banco Español de Crédito, Banco Herrero, Banco de Vizcaya, Banco de Bilbao, Banco de Cataluña, Banco Hispano Colonial and Banca Marsans.
පරිප්පු

පොත්ත ඉවත්කොට පියලි කල ඇට පරිප්පු (ඉංග්‍රීසි: dhal, Devanagari दाल, Banglaদ্দাল, අමෙරිකාවේ ඉංග්‍රීසි: lentils) යනුවෙන් හැඳින්වේ.
ලංකාෙව්, ඉන්දියාෙව්, බංගලිදේශයේ, පාකිස්ථානයේ පරිප්පු පිස ආහාරයට ගනු ලැබේ. the thick, spicy stew prepared therefrom, In South India dhal is used to make the dish called sambar. The word Dhal is derived from the සංස්කෘත term, to split.
ධාන්‍ය

ධාන්‍ය
යනු වී,තිරිඟු, ඕට්ස් වැනි පෝෂණීය ආහාරය.
බොහෝ ජනතාව ධාන්‍ය වර්ග ආහාරයට ගන්නා අතර මුං,කව්පි වැනි ධාන්‍ය ද සෞඛ්‍ය සම්පන්න ජීවන රටාවකට වැදගත්ය.
ධාන්‍යවල වැදගත්කම
1)ආහාරයට තන්තු සැපයීම.
උදා: කුරක්කන්,නිවුඩු සහල්
2) ප්‍රෝටීන් සැපයීම.
උදා:සෝයා බෝංචි, පරිප්පු
3) කාබෝහයිඩ්‍රේට සැපයීම.
උදා:වී, තිරිඟු,
ශ්‍රී ලංකා ක්‍රිකට් කණ්ඩායමේ එංගලන්ත තරග සංචාරය 2002

ශ්‍රී ලංකා ක්‍රිකට් කණ්ඩායම 2002 දී එංගලන්තයේ සංචාරය කළේ එංගලන්තයට එරෙහිව තරඟ තුනකින් යුත් ටෙස්ට් තරඟමාලාවක් ක්‍රීඩා කිරීම සඳහා වන අතර ඉන් අනතුරුව ඉන්දියාව ද සහභාගී වූ තුන්කොන් එක්දින තරඟාවලියක් ද ක්‍රීඩා කළේය. ශ්‍රී ලංකාව එක්දින තරගාවලියේ තෙවැනි ස්ථානයට පත් වූ අතර එංගලන්තය ටෙස්ට් තරගමාලාව 2-0ක් ලෙස ජයගත්තේ තරගයක් ජය පරාජයෙන් තොරව අවසාන කරමිනි.
ටෙස්ට් තරගමාලාවෙන් පසුව එංගලන්තය, ශ්‍රී ලංකාව හා ඉන්දියාව සහභාගී වූ එක්දින තරගාවලිය නැට්වෙස්ට් කුසලානය 2002 ලෙස පැවැත්විය.
ඕස්ට්‍රේලියානු ක්‍රිකට් කණ්ඩායමේ ශ්‍රී ලංකා තරග සංචාරය 1992

1992 අගෝස්තු 10 සිට සැප්තැම්බර් 13 දක්වා ඕස්ට්‍රේලියානු ක්‍රිකට් කණ්ඩායම ටෙස්ට් තරග 3 ක් හා එක්දින තරග තුනක් (එක්දින) ක්‍රීඩා කිරීම සඳහා ශ්‍රී ලංකාවේ සංචාරය කළේය.
මෙය ශ්‍රී ලංකාව සඳහා ඓතිහාසික තරගමාලාවක් වූ අතර මෙය 1987 න් පසු ශ්‍රී ලංකාවේ පැවති තරගමාලාව විය. තවත් කැපී පෙනෙන සිදුවීමක් වූයේ කඩුලු රකින පිතිකරු රොමේෂ් කළුවිතාරන සිය මංගල ටෙස්ට් ශතකය එස්එස්සී පිටියේදී ලබා ගැනීමයි.
එස්එස්සී හි පළමු ටෙස්ට් තරගය සුප්‍රසිද්ධ ටෙස්ට් තරගයක් බවට පත්වූයේ ශ්‍රී ලංකාව පළමු ඉනිමේදී ලකුණු 291 කින් ඉදිරියෙන් සිටි නමුත් අවසානයේ ඕස්ට්‍රේලියානු කණ්ඩායම ලකුණු 16 කි ජය ගැනීමත්ය.
ටෙස්ට් තරගමාලාව 1-0 ක් ලෙස ඕස්ට්‍රේලියාවද එක්දින තරගමාලාව 2-1 ක් ලෙස ශ්‍රී ලංකාවද ජයගන්නා ලදී.
පින්නවල එළිමහන් සත්ත්වෝද්‍යානය

පින්නවල එළිමහන් සත්වෝද්‍යානය (පින්නවල සතුන් වත්ත) ශ්‍රී ලංකාවේ පින්නවල ඉදිකරනු ලැබූ එළිමහන් සත්වෝද්‍යානයකි. මහින්ද රාජපක්ෂ රජය සමයේ සංචාරක ආකර්ෂණය ලබා ගැනීමේ අරමුණ ඇතිව පින්නවල අලි අනාථාගාරය ට ආසන්නව,පින්නවල 'ඉපැරණි අපේ ගම' තේමා උද්‍යානය ඉදිරිපිට මෙය පිහිටුවන ලදී. 2015 අප්‍රියෙල් 17 වන දින විවෘත කරනු ලැබූ සත්වෝද්‍යානය මෙරට ප්‍රථම එළිමහන් සත්වෝද්‍යානය සහ දෙහිවල ජාතික සත්වෝද්‍යානයට පසුව ඉදිකල දෙවන සත්වෝද්‍යානයද වේ.
“දිවි අරණ” පින්නවල සත්වෝද්‍යානයේ ප්‍රධාන ප්‍රදර්ශන මධ්‍යස්ථානයයි. අක්කර දෙකක වපසරියකින් සමන්විත මෙම අරණ දිවියන්ට ස්වභාවික හැසිරීම් රටවන් පවත්වාගැනීමට තරම් රිසි වූ වාස භූමියකි. ලංකාව බහුල වශයෙන් අර්ධ ඝන වනාන්තර වලින් සමන්විත වන බැවින් යාල සහ විල්පත්තු වනයෙන් හි නිරන්තරයෙන් දිවියන් හඳුනාගත හැකි ය. මේ නිසාම“ දිවි අරණේ” නැරඹුම් වේදිකා “යාල” සහ “විල්පත්තු” වශයෙන් නම් කර ඇත.
ලංකාවේ දිවියා යනු ලංකාවට අවේණිකව වූ උපවිශේෂයකි. මොවුන් IUCN ආයතන මඟින් තර්ජනයට ලක්ව ඇති ජීවීන් විශේෂයක් ලෙස හඳුනාගෙන ඇති අතර ඔවුන්ගේ ගහනය අඩුවීම සඳහා දිවි මිනිස් ගැටුමට අමතරව දිවියන්ගේ සම සහ දත් විවිධ වාණිජ අරමුණ හා මිත්‍යා විශ්වාසයන්ට නතුවෙමින් දඩයම් කරුවන්ගේ ගොදුරුවීමත් වනගහනය අඩුවීමත් යන කරුණු මත තීරණය වී ඇත. ලංකාවේ දිවියන් සංඛ්‍යාවෙන් 250 පමණ වන අතර සම දුඹුරු පැහැති කහ පැහැයට හුරුය. ඒ මත කළු පුල්ලි රටාවකින් සමන්විතය. නළල පුල්ලි පළදනාවක හැඩය ගනී. මෙය ඉන්දියානු දිවියාට සමාන බවක් දක්වයි. ශ්‍රී ලංකා දිවියා ප්‍රබල විලෝපිකයෙකුවේ. බළලුන්සේ දිවියාද උගේ ආහාරය සොයාගැනීමේදී කුඩා ක්රෂිපායින්, කුරුල්ලන්, උරගයින්‍ මෙන්ම ගෝනුන් හා මුවන් වැනි විශාල සතුන්ද දඩයම් කරගනියි. වියලි කළාපයේ දිවියන්ගේ බහුලතම ආහාරය වනුයේ ගෝන මුවන්ය.
පින්නවල සත්වෝද්‍යානයේ “දිවි අරණ” දිවියන් හය දෙනෙකුට වාසභූමිය සපයන අතර ඉන් හතර දෙනෙකුම පිරිමි සතුන්වේ. “රාජු”, “වීරා”, “ලොකූ”, සහ “පණ්ඩු”, පුරුෂාධි පත්‍යය පවත්වන අතර භූමි හෙවත් “කැලෑකෙල්ල”, හා “නාමලී” යන දිවි ධේනුවන් සිය ආධිපත්‍යයෙන් “දිවි අරණ”ම රාජධානියක් කොටගෙන ඇත.
බැම සුදු පවන් පෙන්දා

බැම සුදු පවන් පෙන්දා (White-browed Fantail)
White-browed Fantail
විද්‍යාත්මක නාමය : Rhipidura aureola
කාක ගණයට අයත් පක්‍ෂියෙකි. වැඩුනු කුරුල්ලා 18cm (අඟල් 7) දිගය. ශරීරය ඉහල අඳුරු දුඹුරු හෝ කථ දුඹුරු පැහැතිවේ. පුළුල් ඇහිබැම සුදු පැහැති වන අතර එය නලලේදී එකතුවේ. තටු කෙලවර සුදු පැහැ තිත් පේලි දෙකකි. වලිගය හා පිහාටු මැද දුඹුරු පැහැයට හුරුවේ. උගුර පුදේශය සුදු පැහැ වන අතර පපුව හා යටිබඩ ප්‍රදේශද සුදුපැහැවේ. ‍හොට, කකුල් හා ඇස් කළු පැහැතිය. මොවුන්ගේ ගැහැණු සතුන් පිරිමි සතුන්ට වඩා මඳක් දුඹුරු පැහැතිය.
සෑම විටම ක්‍රියාකාරී වන අතර නිතරම පෙඳය ඉහල පහල කරමින් සිටිනු දැකිය හැක. නිරතුරු ලඟපාත ඇති අතු අතර සරමින් සිටී. මේ නිසා නටන කුරුල්ලා එසේ නැතිනම් පාන් කිරිත්තා යන නමින් හැඳින්වෙන්නේද මෙම කුරුල්ලාමය. යුගල් වශයෙන් සිටීමට කැමැත්තක් දක්වයි. නමුත් සමහර අවස්තාවල කුඩා කණ්ඩායම් වශයෙන්ද සිටී. සිවුරු හඬලනවා වැනි නාදයක් කරන අතර එය ආවර්තිකය. නමුත් අනතුරකදී වේගයෙන් නාද කරනු ඇසිය හැක. සාමාන්‍යයෙන් සාමකාමී කුරුල්ලකු වන අතර මොවුන්ගේ ප්‍රධාන ආහාරය වශයෙන් පියාඹන කෘමි සතුන් ආහාරයට ගනී. ගවයන් වැනි සතුන් ආශිතව ඇති මැස්සන් වැනි කෘමීන් ආහාරයට ගනිමින් ඒ අවට සැරිසරන නිසාවෙන් මොවුන් එ‍ඬේර කුරුල්ලා වශයෙන්ද හැඳින්වේ. කෘමීන් පසුපස හඹාගොස් දඩයම් කර කුඩා අත්තක් මත හිඳ ගොදුර ගිල දමයි.
විවිධ තැන් වල විවිධ අභිජනන කාල දක්වා ඇති අතර එයට හේතුව මෝසම් කාලයන් අනුව අභිජනන කාලය වෙනස්වීම යැයි සිතිය හැක. නමුත් වැඩි ප්‍රමාණයක් අප්‍රේල් මැයි කාලයේදී වාර්තා වී ඇත. මොවුන් වැඩි වශයෙන් නැගෙනහිර, නිරිත දිග ලංකාවේ දැකිය හැක. කෘමිනාශක ආදිය භාවිතය මොවුන්ගේ ජීවිත වලට තර්ජනයක්ව පවතී.
ආහාර මගින් වැලඳෙන රෝග

ආහාර මගින් වැලඳෙන රෝග යනු ආහාර පරිභෝජනය නිසා හටගන්නා රෝගී තත්ත්වයන්ය. මෙය බහුලවම ආහාර විෂවීම ලෙස හැදින්වුව ද බහුතරයක් හටගනු‍යේ ව්‍යාධිජනක බැක්ටීරියා, වෛරස, රෝග කාරක ප්‍රෝටීන් අංශු හෙවත් Prions සහ පරපෝෂිතයන් විසින් ආහාර ද්‍රව්‍ය අපවිත්‍ර කිරීම තුළින් විනා ස්වාභාවිකව පවතින විෂකාරක ද්‍රව්‍ය හෝ රසායනික ද්‍රව්‍ය මගින් නොවේ.
නූතන අවධිවල සිදු වූ ආහාර නිෂ්පාදනයේ හා කාර්මීකරණයේ ශීඝ්‍ර ගෝලීයකරණය නිසා ආහාර ද්‍රව්‍ය අපවිත්‍ර වීමේ සම්භාවිතාව ඉහළ ‍ගොස් තිබේ. ආහාර විෂ වීම නිසා ඇතිවන වසංගත රෝග තත්ත්වයන් මීට පෙර කුඩා ජන කොට්ඨාශයක් අතර දක්නට ලැබුණ ද මේ වන විට එය ‍ගෝලීය අර්බුදයක් බවට පත්ව ඇත. ආහාර ආරක්ෂණ අධිකාරිය මගින් ලොව පුරා දේශීය වශයෙන් සහ ජාත්‍යන්තරව ආහාර ද්‍රව්‍යවල ආරක්ෂාව පිළිබද තොරතුරු හුවමාරු කර ගැනීම සදහා උපකාරී වන අතර හදිසි අවස්ථාවන්හි දී ක්ෂණිකව තොරතුරු ලබා ගැනීමට හැකි වී ඇත.
ලොව පුරා ආහාර මගින් බෝවන රෝග ඇතිවීමේ ප්‍රවනතාව ගණනය කිරීම අපහසු වුව ද වසර 2000 දී මෙමගින් ඇතිවන පාචන රෝගී තත්ත්වයන් නිසා මිලියන 2.1 ක් පමණ වු පිරිසක් මරුමුවට පත්ව තිබේ. මෙයින් බහුතරයක් සිදුවී ඇත්තේ අපවිත්‍ර වූ ආහාර හා පානීය ජලය මගිනි. මීට අමතරව පාචනය යනු ළදරුවන් සහ කුඩා ළමුන්ට මන්ද පෝෂණය ඇති කරවන ප්‍රධාන සාධකයකි.
කාර්මිකරණය වු රටවල පවා සෑම වසරක් තුළම ජනගණයෙන් 30% ක් පමණ ආහාර මගින් බෝවන රෝග හේතුවෙන් පීඩා විදිති. ඇම‍රිකා එක්සත් ජනපදයේ සෑම වසරක් තුළ ම මෙය මිලියන 76 ක් වන අතර එමගින් රෝහල්ගතවීම් 325,000 සහ මරණ 500 ක් සිදු වී තිබේ. සංවර්ධනය වෙමින් පවතින රටවල මෙකී තත්ත්වය වඩාත් අහිතකර ලෙස බලපා ඇත්තේ එම රටවල පරපෝෂිතයින්ගෙන් ඇතිවන රෝග ඇතුළුව පුළුල් පරාසයක විහිදෙන රෝග ව්‍යප්තියක් දක්නට ඇති බැවිනි. ආහාර මගින් බෝවන රෝගවලට සමාජය තුල අහිතකර සහ වඩාත් පුළුල්ව පැතිරුණු බැලපෑමක් ඇති කළ හැකි අතර ඒ සදහා අතීතයෙන් ද සාක්ෂි ඇත. 1994 දී සැල්මොනෙල්ලා බැක්ටීරියාව මගින් අපවිත්‍ර වූ අයිස් ක්‍රීම් ආහාරයට ගැනීම නිසා ඇමරිකා එක්සත් ජනපදය තුළ පුද්ගලයින් 2,24000 පමණ රෝගී වී ඇත. 1988 දී චීනයේ යාකෘත් ප්‍රදානය (Hepatitis A) නම් වසංගත තත්ත්වය ඇතිවුයේ ආසාදිත බෙල්ලන් ආහාරයට ගැනීමෙනි. මෙමගින් 3,00000 පුද්ගලයින් ප්‍රමාණයක් රෝගී තත්ත්වයට පත්වුහ.
ආහාර ද්‍රව්‍ය අපවිත්‍ර වීම කිසියම් සමාජයක් තුළ සමාජීය හා ආර්ථික වශයෙන් දැඩි පීඩනයක් එල්ල කරයි. ඇ.එ.ජ.යේ 1997 වසරේදි මෙමගින් සිදු වූ පාඩුව වෛද්‍ය ගාස්තු සහ නිෂ්පාදිතයේ අපතේ යාම් ඇතුළුව ඇමරිකානු ඩොලර් බිලියන තිස් පහකි. 1991 දී පේරු ජනපදයේ කොලරා රෝගයේ ආගමනයත් සමග ම එම වසර තුළ ‍මත්ස්‍ය නිෂ්පාදනය අපනයනය කිරීමට නො හැකි වීමෙන් සිදු වූ පාඩුව ඇම‍රිකානු ඩොලර් මිලියන 500කි.