Trekantet hatt

Trekantet hatt, også kalt trekanthatt og tresnutet hatt, er en type filthatt med lav, rund pull og en bred hattebrem som er brettet opp på tre sider slik at hatten sett ovenfra får en trekantet form med en spiss framover. Forskjellige varianter av trekantede hatter var vanlig i den europeiske herremoten fra omkring 1690 til 1790, både som sivilt hodeplagg og ikke minst som uniformshatt.
På engelsk og fransk brukes ofte tricorne og liknende betegnelser om trekanthatt.
Trekanthattene oppstod i barokken som en variant av de store filthattene med bred skygge, ofte kalt kavalérhatter. Hattene ble brukt av alle samfunnsklasser og ble typiske for mannsdrakta på 1700-tallet, særlig rokokkomoten. Også fornemme kvinner kunne fra tid til annen bære små, «feminine» trekanthatter i sin rokokkomote. På 1600- og 1700-tallet påvirket den sivile og militære mannsmoten hverandre gjensidig, og trekanthatter ble båret både som sivilt hodeplagg og som uniformshatt.
Trekanthattene ble laget av et stort, mer eller mindre sirkelrundt og oftest svart stykke filt. men hadde alle en rund hattepull i midten og kraftig oppbrettede bremmer i tre sider slik at hatten dannet en triangel med en flat brem bak og tre hjørner, spisser eller snuter. Hattene kunne også flettes som billige, lette stråhatter. De kunne ellers ha forskjellig utforming og størrelse, men ble ofte dekorert med kantbånd, kokarder og fjær. Kokardene oppstod som dekorsløyfer som ble festet til sida av hatten. De ble gjerne utstyrt med en stropp eller hempe (krampe) som holdt bremmen brettet opp til hattepullen med en knapp. Kokardene utviklet seg på 1700-tallet til runde, plisserte rosetter i klare farger og ble særlig brukt som regiments- og nasjonalitetsmerke.
Trekantede hatter fortsatte videre som hatter med annen form. Fra 1770- til 1790-tallet ble hattene høyere med mer oppreiste snuter og bretter. Særlig ble snuten foran kortere og endte etter hvert i brede, høye napoleonshatter som satt på tvers av hodet. Disse utviklet seg videre til tosnutede admiralhatter som satt på langs som ei båtlue og var mindre utsatt for vind. Tosnutede ble særlig brukt som uniformsplagg. Under napoleonskrigene var hattene svært høye, men ble fra 1850-tallet lavere og mindre. Til sivilt antrekk overtok ulike typer kastor- og flosshatter, som på 1800-tallet ble like populære og karakteristiske for mannsdrakten da som trekanthattene hadde vært det i århundret før.
Trekanthattene forekom i en mengde varianter med ulik bredde og oppbrett på bremmen. Mange av disse hadde egne navn, deriblant Kevenhüller, The Denmark Cock, Fantail, Macaroni og Nivernois.
En formvariant ble på fransk kalt chapeau bras, det vil si «armhatt». Disse var flatere og ble gjerne båret under armen, fordi pudderparykkene på 1700-tallet delvis erstattet andre hodeplagg og en hatt kunne bringe frisyren i uorden. Betegnelsen ble seinere også brukt om flate tosnutede hatter som var lett å bære under armen.
Chapeu bas, «hatten av!», ble brukt om en liten, ganske flat arm- eller klapphatt (chapeau claque).
Trekanthatter bæres fortsatt som del av enkelte historiske uniformer fra 1700-tallet, særlig til seremonielt paradebruk. Rokokkodrakter for tjenerskap som inneholder pudderparykk og brukes innendørs, omfatter vanligvis ikke trekanthatt. Tresnutede hatter inngår også i enkelte europeiske mannsbunader eller folkedrakter, blant annet i deler av Tyskland og Spania. Også bøndene i Andorra bærer tradisjonelt tresnutede hatter.
Tresnutet hatt blir i vår tids populærkultur av og til omtalt som «sjørøverhatt». Tradisjonelle pirathatter kan også ha form som høye, halvmåneformede snutehatter fra napoleonstida, gjerne dekorert med en tegning som forestiller en hodeskalle og korslagte knokler, midt på bremmen foran.