Bernd og Hilla Becher

Bernd Becher (egentlig Bernhard Becher, født 20. august 1931 i Siegen, død 22. juni 2007 i Rostock) og Hilla Becher (født Wobeser, 2. september 1934 i Potsdam, død 10. oktober 2015 i Düsseldorf) var et tysk kunstnerpar, best kjent for sine svart-hvitt-fotografier av industriell arkitektur (som ulike tårn, smelteovner, kull-lager, fabrikkhaller, og komplekse industrilandskap), og fikk med disse et internasjonalt renommé. På slutten av 1970-tallet grunnla de Düsseldorfer Photoschule tilknyttet Kunstakademie Düsseldorf. Etter Bernd Bechers død fortsatte Hilla Becher sitt fotokunstneriske arbeid, også med nye verk.
Bernd Becher studerte kunst ved Staatliche Akademie der Bildenden Künste i Stuttgart fra 1953 til 1956, og deretter typografi under Karl Rössing ved Düsseldorfer Kunstakademie fra 1959 til 1961. Hilla Becher fullførte en lærlingeperiode som fotograf i Potsdam, før hun fortsatte å studere foto ved samme akademi fra 1958 til 1961. De ble sammen under dette studieoppholdet og giftet seg i 1961.
Bernd og Hillas første samarbeidsprosjekt var da de i 1959 tok en rekke bilder for å dokumentere tysk industriell arkitektur som var i ferd med å forsvinne. Dette ledet fram til deres første galleriutstilling ved Galerie Ruth Nohl i Siegen i 1963.
Spesielt var de fascinert av former på bygningene som åpenbart gikk igjen på ellers vidt forskjellige byggverk. I tillegg interesserte de seg for hvordan denne typen eldre industriell arkitektur, ofte var bygd med et til dels stort fokus på utforming og utseende. Dette la grunnlaget for og preget hele deres fotografiske livsverk. Sammen dro de ut med et storformatkamera og avfotograferte denne typen bygninger med en veldig objektiv og dokumentarpreget stil. Disse bildene ble deretter montert i sett med bilder av byggverk med samme funksjon, der betrakteren ble invitert til å sammenligne form og design. Byggverkene kunne være alt fra låver til vanntårn, kornsiloer, kjøletårn og lagerbygninger.
Bernd underviste senere ved Düsseldorf kunstakademi, hvor han påvirket studenter som senere selv kom til å opparbeide seg et navn innen kunstfotografi. Noen av hans tidligere studenter var blant andre Andreas Gursky, Candida Höfer, Thomas Ruff og Thomas Struth.
I 2004 vant de Hasselbladsprisen, hvor begrunnelsen for utmerkelsen var:
Paret Becher hadde sin første galleriutstilling i 1963 på Galerie Ruth Nohl i Siegen. Deres arbeid ble bedre kjent i USA med utgivelsen av boken Anonymous Sculptures i 1970. Verk av dem ble vist i George Eastman House og i soloutstillinger på Sonnabend Gallery, New York, i 1972, og i 1974 organiserte Institute of Contemporary Arts i London en utstilling av deres arbeid som turnerte Storbritannia. Paret har blitt invitert til å delta flere ganer på Documenta i Kassel: 5 (1972); 6 (1977); 7 (1982) og 11 (2002), og på Bienal de São Paulo i 1977. Stedelijk Van Abbemuseum i Eindhoven organiserte en retrospektiv utstilling av kunstnernes arbeid i 1981. I 1985 hadde kunstnerne en stor museumsutstilling, som reiste til Museum Folkwang i Essen, Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris og Musée d'Art Moderne de la Ville de Liège i Belgia. I 1991 vant kunstnerne Leone d'Oro-prisen for skulptur på Veneziabiennalen. Venezia-installasjonen ble senere omarbeidet i 1991, til en retrospektiv utstilling i Kölnischer Kunstverein, Köln. Typologies-installasjonen ble utstilt i 1994 ved Ydessa Hendeles Art Foundation, Toronto, og på Westfälisches Landesmuseum für Kunst und Kulturgeschichte i Münster. Andre retrospekter av parets arbeid er organisert av Photographische Sammlung/SK Stiftung Kulture i Köln (1999 og 2003), Centre Georges Pompidou i Paris (2005) og Museum of Modern Art i New York (2008).
I 2014 kuraterte Hilla Becher August Sander/Bernd og Hilla Becher: En dialog på Bruce Silverstein Gallery i New York. I motsetning til tidligere visninger, ble Bechers arkitektoniske bilder vist som enkeltstående "portretter", mens Sanders fotografier av mennesker ble vist i et typologisk nett.