davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Léo Quievreux

Léo Quievreux (born 1971) is a French author and illustrator of comic books, and founder of publisher Éditions Gotoproductions. His moniker as a musician is Pik.
Quievreux was born in Mulhouse in the Alsace region of France, in 1971. He studied applied arts in at École Estienne and École Duperré in Paris, from 1990 to 1993.
Quievreux was a key artist in the French alternative comic book scene of the 1990s, known as "la nouvelle bande dessinée", and founded and ran his own publication house, Gotoproduction, which he ran along with Jean Kristau and Anne-Fred Maurer from 1991 to 2000 or 2001, and which published over 60 books.
Since 1997, his drawings have been regularly published by several well-known publishers of comic books: Marseille publisher Le Dernier Cri; L'Association in Paris, and Lyons-based Arbitraire (since its establishment in 2005); and, since 2015, by Éditions Matière in Montreuil.
His work has been published in many French as well as international publications, such as Libération, Le Monde, Enjeux les Échos, La Revue Dessinée, Crachoir, Strapazin (Switzerland), Kus! (Latvia), Stripburger (Slovenia), Good Stuff, Erogotoshitashi, Today in English, and many others.
In March 2022, Quiévreux's story "Aquarium" was published in the third issue of revived iconic comics anthology series Métal Hurlant.
As of February 2022 he lives in Pau.
In 1995 he formed a musical duo with the artist Mika Pusse, called Pikpus, and since then has undertaken various experimental music projects under the name Pik. He played with the group Dragibus from 1998 to 2003, touring Japan in 2000 and 2003.
Three volumes of the Immersion series had been published by June 2021, all in black and white:
The Immersion Program was published in English by Floating World Comics in 2019. The series is science fiction, in which a frightening new technology that steals memories is used as a weapon by a sinister organisation called "The Agency". Quievreux said that the film Tinker Tailor Soldier Spy (La Taupe in French) by Tomas Alfredson inspired him to write a noir novel, along the lines of James Ellroy or David Peace.
Quievreux has published over 20 works in many countries. Other works by him include:
Quevreux's work has been shown in exhibitions all over Europe, including:
Julie Le Breton

Julie Le Breton (born September 8, 1975) is a French Canadian actress. She predominantly appears in French-language television series and films.
She is best known internationally for her appearance in The Rocket, a French Canadian biopic about legendary ice hockey player Maurice "The Rocket" Richard. In this Charles Binamé interpretation, she plays Lucille Richard, the wife of the main character starring Roy Dupuis. For her appearance, she got a nomination for the Jutra Award and won the Genie Award for best leading actress.
She started her career with a leading role in the national television series Watatatow, and often acts in local television drama.
List of Celtic-language media

The list below contains information on the different types of media available in the Celtic languages.
Only a handful of media contain all the Celtic languages. An example is Carn magazine, which has contained columns in all six languages since its 1970s inception.
The 2019 documentary series Tide was produced in Irish, Welsh and Scottish Gaelic editions.
The following media are produced in the Scottish Gaelic language:
Publishers which issue all, or some of their content in Gaelic include:
The following media are produced in the Manx language:
The following media are produced in the Breton language:
The following media are produced in the Cornish language:
Jowan Le Besco

Jowan Le Besco is a director, cinematographer, screenwriter, editor and actor.
Le Besco was born to a Franco-Algerian mother, the actress Catherine Belkhodja, and Patrick Le Besco, a linguist specializing in the Breton language. His maternal grandfather, Abdelkader Belkhodja, a former FLN moudjahid based in France, was then in charge of emigration at the Ministry of Labor from 1965 to 1972, then at the Ministry of Former Moudjahidines until 1975 (Algeri)); his grandmother, Jeanne Mauborgne, a nurse and then a social worker, was, like her husband, a very active communist activist. He is the brother of two directors and actresses, Maïwenn and Isild Le Besco; he also has a third sister, Leonor Graser, and a brother, Kolia Litscher.
Jowan Le Besco shoots his first professional film as director of photography, with Demi-tarif released in 2004 and directed by his younger sister Isild Le Besco. The film won many awards in France and internationally and allowed them to produce the next film of Isild Le Besco: Charly (2006). He then worked with directors and cinematographers such as Caroline Champetier, Romain Winding, Claire Mathon, Benoît Jacquot or Emmanuelle Bercot. At the same time as shooting, he followed training courses at the École nationale supérieure Institut Louis Lumière and the École de l'Image Les Gobelins. In 2006, he wrote and directed his first feature film, Yapo (documentary filmed in India, in the Sikkim region) which earned it a selection at the 29th edition of the Cinéma du Réel Festival. The film, in a shorter version, will be broadcast in 2008 on the television channel Arte, in the prestigious slot dedicated to documentary La Lucarne, under the name Les béquilles du Lama Yapo.
Jowan Le Besco has worked as a director of photography and cameraman for films such as Polisse, Mon roi, Connemara, Lomepal: 3 jours à Motorbass, Les Deux Amis, The Untouchable, Bas-fonds, La Belle Occasion, Confinés. He also works regularly in the field of music and performing arts, notably as a director and cinematographer: the Opéra National de Paris, Pédro Kouyaté, the Orchestre national de Barbès, Tartit, Bania, Farees, Ghassen Fendri, Senny Camara.
Something Wicked (2014 film)

Something Wicked is a 2014 American independent psychological horror film directed by Darin Scott and starring Shantel VanSanten, John Robinson, Julian Morris, James Patrick Stuart, Robert Blanche, and Brittany Murphy. The film follows a young woman who is tormented after a tragic accident which led to the death of her parents. The film also marks the final film appearance of Murphy, who died on December 20, 2009. Filming took place between April and June 2009 in Eugene, Oregon.
Christine, a virgin bride-to-be and her fiancé, James have a promising future ahead of them. Christine has just been accepted to Oregon University and is excited both about the prospect of her education, but also the chance to start a family of her own. However, a gruesome car crash leaves both of her parents dead and Christine is overwhelmed with grief. As her wedding day approaches, the terror only gets worse as she tries to convince others that she is being stalked. Her psychiatrist, Susan, feels that Christine is displaying signs of PTSD as dark secrets from the past slowly emerge.
Filming took place in the spring of 2009 in Eugene, Oregon.
The film had its world premiere in Eugene, Oregon, where it was also filmed, on April 4, 2014. It added a few more cities such as Portland and Seattle the following week. It was released in Southern California and Nevada on September 12, 2014.
Supernatural (DC Talk album)

Supernatural is the fifth and final studio album from DC Talk. It debuted on the US Billboard Chart at No. 4, selling 106,213 copies. It was certified platinum three years after its release on February 21, 2002. A remastered edition was released in 2013. It released on vinyl in 2015.
No commercial singles were released but there were promotional singles released for "Consume Me", "Into Jesus", "Wanna Be Loved", "Dive", "Supernatural", "My Friend (So Long)" and "Godsend" with them gaining major airplay in their singles market. Billboard Top 40, Alternative Rock radio and AC/CHR. "Consume Me" and "My Friend, So Long" were released as videos as well.
The title track, "Supernatural", is featured on two of the Angel Wars trailers, as well as the main song on the first episode DVD main menu. "Wanna Be Loved" was covered by Chris Sligh on a Season 6 episode of American Idol. "The Truth" was originally recorded for The X-Files: The Album, the soundtrack for The X-Files film Fight the Future, but didn't make the cut.
"Into Jesus" appears on WOW 1999, "Consume Me" appears on WOW 2000 and Commencemix, "Red Letters" appears on WOW Hits 2001.
DC Talk
Musicians
Production
Футболист № 1 на България

Футболист №1 на България е годишна награда, присъждана на най-добрия български футболист за годината. Победителят се избира от акредитирани журналисти.
За пръв път анкетата е организирана през 1931 г. от в. „Спорт“ и най-добрият футболист на България е определен между читателите на вестника.
През 1942 г. най-добрият български футболист е определен отново от читателите на вестника, но този път в рамките на анкета за определяне на най-добрия български спортист.
През 1948 и 1949 г. в. „Свят“ организира анкета между читателите си. През 1955 и 1956 г. организатори са съответно в. „Народен спорт“ и радио „София“. И в двата случая анкетите са за определяне на най-добрите спортисти на България и класациите за най-добър футболист се образуват като посочените футболисти са обособени в самостоятелни класации.
От 1958 до 1971 г. организаторите от в. „Народен спорт“ провеждат анкетите на същия принцип. В анкетата за определяне на най-добър спортист на България за 1960 г. няма посочен нито един футболист, а в следващите години е имало поне един и затова по-късно официалното начало на анкетата за определяне на най-добър футболист на България се води от 1961 г.
В периода 1972 – 1974 г. анкетата се организира от в. „Футбол“ и в нея се посочват само имена на футболисти, т.е. анкетата става самостоятелна. В периода 1975 – 1998 г. организатор е вестник „ИСС Старт“ (Информационен спортен седмичник). От 1999 до 2005 г. организатори са „ИСС Старт“ (въпреки че вестникът не излиза) и в. „Футбол“.
През 2006 г. фирма „Дакс Медия“ откупува правата за организиране на анкетата от последните организатори. За 2013 и 2014 г. организатор е фирма „Футбол Про Медиа“. От 2015 г. „Дакс Медия“, която държи правата, продължава да организира анкетата вече в партньорство с Българската асоциация на спортните журналисти.
Иван Иванов (футболист, р. 1988)

Иван Каменов Иванов (роден на 25 февруари 1988 г. в Златица) е бивш български футболист, защитник. Избран за Футболист № 1 на България за 2013 г.
Роден е на 25 февруари 1988 г. в град Златица. Юноша е на Пирин (Благоевград).
Състезател е на ЦСКА от зимата на 2004 г. Предишен отбор Македонска слава (Пирин 1922). Шампион на България за сезон 2004/2005 г. и носител на Купата на България за 2006 г. През сезон 2007 – 2008 г. играе под наем в Локомотив Пловдив. От лятото на 2008 г. е отново играч на ЦСКА. Носител на Суперкупата на България за 2008 г. с ЦСКА. Дебютира в мъжкия национален отбор на България на 11 октомври 2008 г. в квалификационната среща за световно първенство срещу Италия в София. През януари 2009 година бе пожелан от английския Лестър, които предлагат за талантливия защитник над 2 000 000 евро. През есента на 2008 година бе трансферна цел на Андерлехт, но предложената от белгийците сума от порядъка на 1 500 000 евро се стори малка на ръководството на ЦСКА.
В младежкия национален отбор до 21 г., на който за известно време е капитан, има 11 мача и 1 гол, който вкарва в мача срещу Израел на 10 юни 2009 година, но не е достатъчен, за да вземем точката на гостите и мача завършва 3:4.
Има записани 16 мача (2 гола) за мъжкия национален отбор на България (април 2011), като първият му двубой е в контрола срещу Босна и Херцеговина.
Обявява раздялата си с футбола на 22 май 2020 г. чрез социалните мрежи.
Франса (футболист, р. 1995 г.)

Карлос Енрике Франса Фрейрес (на португалски: Carlos Henrique França Freires), по-познат просто като Франса (на португалски: França), е бразилски футболист, който играе на поста дясно крило. Състезател на Локомотив (София).
На 6 юни 2022 г. Франса е обявен за ново попълнение на софийския Локомотив. Дебютира на 10 юли при загубата с 0:1 като домакин на Черно море.
Футбол в България

Футболът е най-популярният спорт в България.
Футболът е представен за първи път в България под побългареното название ритнитоп от швейцарският учител по физкултура Жорж дьо Режибюс, поканен да преподава в страната. Запознаването с новата игра става в двора на Казанлъшката гимназия Св.Св.Кирил и Методий в края на учебната 1893 – 1894 г. Учителят формира два отбора от учениците с по единадесет души. Маркира врати от двете краища на игрището с ученически палта и обяснява накратко правилата на играта. Поставя кожена топка по средата на терена и дава старт на първата футболна среща някога в България. Следващите дни още няколко групи от класовете в гимназията опитват това ново изживяване. Футболът е представен в София от Шарл Шампо следващата година. Правилата на играта са публикувани на български от швейцарски учители в списание Училищен преглед през 1897 г. и футболът е продължил да набира популярност в началото на 20 век.
Националния отбор на България дебютира на 21 май 1924 г. на квалификациите за Летни олимпийски игри 1924, губейки с 0:6 от Австрия във Виена. През 1950-те и 1960-те години българският футбол постига най-големите си успехи на Олимпийските игри, завършвайки трети на Летни олимпийски игри 1956 в Мелбърн, втори на Летни олимпийски игри 1968 в Мексико Сити, както и пети на Евро 1968. През 1962 г. България за пръв път се класира за Световно първенство по футбол. Участвайки на финалите през 1966, 1970 и 1974, отборът е елиминиран, без да запише победа. На Световно първенство по футбол 1986, България стига до 16-ина финал, но все още е без победа. На Световното 1994 е най-големият успех на националния отбор на България – четвърто място, победа над тогавашния световен шампион Германия и първо място в голмайсторската надпревара на Христо Стоичков – Камата.
Според изявление от 26 ноември 2007 г. на д-р Герхард Капъл, вицепрезидент на Австрийската футболна федерация и главен дисциплинарен инспектор на УЕФА, отборите на цялата А група са разследвани от УЕФА за корупция и уреждане на мачове.
Българското първенство се състои от общо 56 групи, разпределени на 5 нива:
Купата на България е български футболен трофей. За неговото спечелване всяка година се провежда турнир, в който участие взимат всички официално регистрирани футболни отбори в България.
Провеждането на турнира за Купата на България започва през 1981 година в чест на 1300-годишнината от създаването на Българската държава. От 1983 година турнирът става официален и победителят в него получава званието Носител на националната купа, както и правото да представя България в европейския турнир за Купата на носителите на купи. До 1990 г. официалното име на турнира е Купа на Народна република България.
Суперкупата на България е български футболен трофей. Турнирът за спечелване на трофея се състои от един мач и противопоставя носителя на Купата на България и шампиона на страната. В случаите когато шампионът и носителят на купата са един и същи отбор срещу него излиза загубилият финала за купата на България.
Български клубове участват ежегодно в европейските клубни турнири по футбол.
Георги Цветков (футболист, р. 1925)

Георги Цветков (роден на 15 март 1925 г.), наричан по прякор Буч, е български футболист, защитник, а по-късно треньор по футбол.
Започва кариерата си в „Спортист“, София като нападател, после става крило и впоследствие е преквалифициран като защитник, като на последната позиция играе през по-голямата част от своята футболна кариера. Привлечен е в ЦСКА, който тогава сменя няколко имена – ЦДНВ, Отбор на Софийския гарнизон и ЦДНА.
След края на кариерата си на футболист работи като треньор няколко десетилетия.
Включен е в разширения състав на петдесетилетието на ЦСКА за 1948-1998 година.
Пламен Илиев (футболист, р. 1984)

Пламен Илиев е български футболист. Роден на 8 септември 1984 г. Играе като защитник. Футболист на Ботев Враца. Юноша на Ботев Враца. Предишни отбори: ФК Черноморец (Бургас), ПФК Белите орли (Плевен).
Добри Димов

Добри Димов е български футболист, футболен деятел, дългогодишен домакин на ЦСКА, където работи от 1985 година.
Добри Димов е роден в гр. Годеч, където семейството му е изведено от София, по време на бомбардировките над столицата през Втората световна война. След като завършва своето образование започва работа в шоколадовата фабрика „Малчика" в София. Участва с отбора на завода в работническото първенство по футбол и е участник в „А“ софийска група.
Скоро се мести на стадион „Септември“ в столичния квартал Красна поляна. През 1982 година е поканен да премине в ЦСКА, където трябва да замести друга футболна легенда – бай Боне. Работи с военния отбор на Чавдар, а през 1985 година става домакин на ЦСКА, където е прехвърлен след решение на легендите на отбора Серги Йоцов и Димитър Пенев. Оттогава е неизменно в ЦСКА, като само за кратко е освободен през 2015 година, но скоро след това се завръща.
Ръгби Парк

Ръгби Парк е стадион в град Килмарнък, Шотландия, на който играе домакинските си мачове ФК Килмарнък Стадионът отваря официално врати на 1 август 1899 г. с мач срещу футболнния гранд на Шотландия „Селтик“.
През годините са осъществени различни подобрения от техническо естество, засягащи безопасното и икономически целесъобразното стопанисване на спортното съоръжение. Последните сериозни подобрения засягат капацитета на стадиона, който от 1995 г. вече е увеличен на 18 128 зрители.
Може да се похвали и с обстоятелството, че е домакинствал на 4 мача на националния отбор на Шотландия по футбол. Това са 3 домакински срещи с Уелс и среща с националния отбор на Естония.
През 2002 г. ръководството на футболен клуб „Килмарнък“ изгражда модерен 4-звезден хотел, непосредствено до стадион „Ръгби Парк“, с което чувствително подобрява инфраструктурата около стадиона.
Стадион „Ръгби Парк“ е използван за снимките на популярния филм на футболна тематика „Купата“, в който участват Робърт Дювал и шотландската футболна легенда Али Маккойст. Стадионът е бил и арена на голям концерт на британския попизпълнител Елтън Джон.
Пеле: Раждането на една легенда

„Пеле: Раждането на една легенда“ (на английски: Pelé: Birth of a Legend) е американски биографичен филм за ранните години на футболната легенда Пеле. Филмът е на режисьорите Джеф Цимбалист и Майкъл Цимбалист от 2016 г.
Премиерата на филма е на 6 май 2016 г. в САЩ. В България за първи път ще бъде показан на 9 март 2017 г. в Дом на киното в София по време на XXI Международен София Филм Фест.
Стоян Петров (треньор)

Стоян Петров е български треньор по футбол, старши треньор на Етър 1924 (Велико Търново). Роден е на 3 януари 1945 г. в Джулюница.
Играе като централен нападател за юношите на Етър и на 17-годишна възраст е привлечен в мъжкия отбор. През сезона 1968/69 г. има съществен принос за първото влизане на „виолетовите“ в А група. В елита има 91 мача и 4 гола за „Етър“. Играл е още за Чавдар (Троян), Родопа (Смолян) и ФК Трявна.
Завършва треньорска школа. Първо работи в спортно училище, където сред откритията му е известният български футболист Илиян Киряков. От 1981 г. до 1991 г. като помощник на Георги Василев в „Етър“ печели две трети места в първенството и шампионската титла през 1991. През 1993 г. става старши треньор на отбора и го води в А група два сезона, а после и през пролетния и есенния полусезон на 1996 г. Под негово ръководство „Етър“ печели първото издание на турнира за Купата на Професионалната футболна лига след 3:0 над русенския Дунав на финала на 23 май 1995 г. в София.
По-късно Стоян Петров е начело на Ловико (Сухиндол), където изгражда силен отбор и е на крачка от промоция в Б група. Води и отборите на Чавдар (Бяла Слатина) и Павликени. От 2004 до 2006 г. работи с юношески формации и е двукратен областен първенец с юношите старша възраст на Чумерна (Елена). През юни 2006 е назначен за старши треньор на Етър 1924 на мястото на бившия си възпитаник Емил Димитров, който напуска поста седмица по-рано, за да поеме Монтана. }
Иван Колев (футболен треньор)

Иван Венков Колев е български футболист и футболен треньор.
Роден е на 14 юли 1957 година в София. От ранна възраст играе в детския отбор на „Локомотив София“, но след един сезон в ЦСКА прекъсва състезателната си кариера и започва работа като треньор. Работи в различни български и индонезийски отбори, треньор е на младежкия национален отбор на България и на националните отбори на Индонезия и Мианмар.
Димитър Димитров – Херо

Димитър Петров Димитров – Херо е известен български треньор по футбол. Водил е отборите на Нефтохимик, Литекс, Велбъжд, Левски, Локомотив Пловдив, Нафтекс, Ал Насър, Черноморец, Амкар Перм и Кадисия. В края на 1990-те години работи като старши треньор на националния отбор по футбол на България. Известен със своята темпераментност и е против натурализацията.
Димитър Димитров е роден на 9 юни 1959 г. в Бургас. Тренира от малък в школата на родния Черноморец и с този отбор става три пъти национален шампион за юноши. Играе в Черноморец (1979 – 1981) и Академик София (1981 – 1985). Студент в Националната спортна академия. Получава контузия в коляното и се отказва от активна състезателна дейност преди да навърши 25 години.
Кариерата на Херо като треньор започва с различни формации на Нефтохимик – треньор в женския отбор, след това в ДЮШ на клуба. Завършва школа за треньори в Германия. След като работи през 1990/1993 като помощник на Иван Вутов в представителния отбор на Нефтохимик, през 1993 г. е назначен за старши треньор на бургаския отбор. Дебютът му в А група е на 19 август 1994 г. на мача Локомотив Пловдив – Нефтохимик (2:1). През 1997 става треньор на ловешкия Литекс и под негово ръководство отборът печели държавното първенство през 1998 г.
Назначен е за старши треньор на националния отбор по футбол на България на 13 септември 1998. Остава на този пост до края на 1999 – 14 мача на националния отбор. След това води отборите на Литекс (1999), Левски (пролет 2000), Велбъжд Кюстендил (2000/01), Локомотив Пловдив (2001/2003) (където постига най-голямата си победа в А група – 9:1 срещу Добруджа на 21 февруари 2002 г.), Нафтекс (2003/04), Ал Насър (Саудитска Арабия). Завръща се в България през лятото на 2005, а на 20 декември 2005 г. приема предложението на Българския футболен съюз да работи като главен мениджър на националните отбори за мъже и младежи на България. През сезон 2006/2007, 2007/2008 и есента на 2008 г. е треньор на Черноморец. От декември 2008 г. до 2009 г. е треньор на руския Амкар Перм, а от 2009 г. до пролетта на 2011 г. – на Кадисия. На 30 май 2011 г. се завръща за пореден път на поста на старши треньор на Черноморец. През октомври 2011 г. му е открит рак на стомаха, но благодарение на химиотерапия Херо преборва болестта. Почетен гражданин на Бургас от 27 ноември 2011 г. От 15 май 2014 г. до 4 юни 2014 г. е спортен директор на Ботев Пловдив. От 2015 г. е треньор на казахстанския Иртиш Павлодар. На 3 ноември 2016 г. е удостоен със званието „Почетен гражданин на Павлодар“. От 13 август 2017 до 6 юни 2018 г. е старши треньор на Лудогорец Разград. През лятото на 2018 г. се завръща в Иртиш Павлодар.
На 6 септември 2021 г. е обявен като наставник на Арда, но само след два дена напуска поста.
Последна актуализация: 6 юни 2018
Георги Тодоров (футболист)

Георги Василев Тодоров е бивш български футболист и настоящ треньор.
Юноша на Левски (София). Преминава в отбора на ФК Сливнишки герой (Сливница), с който участва в Южната "Б" РФГ, но скоро се завръща в Левски, състезавайки се за „сините“ в периода 1975 – 1979, като записва 31 мача и вкарва 11 гола за отбора. След това играе в различни отбори, като най-трайна след оставя в ФК Шумен, като става голмайстор номер 1 в историята на клуба.
През сезон 2001/02 става треньор на Левски, след като Люпко Петрович напуска треньорския пост. През 2002 г. обаче е сменен на поста от германеца Рюдигер Абрамчик. За втори път Тодоров поема Левски в края на сезон 2002/03, като остава начело на отбора за 4 мача, след което е сменен от Георги Василев. Под ръководството на Тодоров „сините“ имат само 1 поражение в 20 мача в първенството и печелят Купата на България.
След Левски води отборите на Загорец (Нова Загора), ФК Свиленград, Локомотив (Мездра) и Миньор (Раднево). През 2011 г. е треньор на Етър (Велико Търново).
От 2013 г. е треньор в детско-юношеската школа на Левски. През юли 2018 г. става временен треньор на „сините“.
През 2020 г. се завръща като треньор на Левски, заменяйки Петър Хубчев. На 24 октомври 2020 г. подава оставка след загубата от Черно море (Варна) с 1:2.
Георги Дончев (автомобилен мениджър)

Георги Дончев е бивш български автомобилен състезател-рали пилот, настоящ Главен мениджър на тима Приста Ойл Рали Тим, основател и съсобственик на АСК Дончев Спорт.
Баща е на четирикратния Рали шампион на България Крум Дончев (2003, 2004, 2009, 2010).
Под негово ръководство Крум Дончев става Европейски вицешампион (2008) и победител в Рали България същата година.
Евгения Пеева

Евгения Константинова Пеева-Кирова (р. 1986) е български образователен мениджър, заместник-министър на образованието от май до септември 2021 г.
Завършва бакалавър по „икономика, политология и социология“ в Харвардския университет и известно време живее в Белгия.
Има магистратура по образователен мениджмънт от Пловдивския университет „Паисий Хилендарски“.
Като студент основава Фондация „Стъпка за България“.
След завършването си работи като консултант по бизнес развитие в международната консултантска компания McKinsey & Co.
От 2010 до 2019 г. е изпълнителен директор на Заедно в час, организация привличаща нови хора към учителската професия.
От май до септември 2021 г. е заместник-министър на образованието в правителството на Стефан Янев. След нея длъжността заемат Константин Хаджииванов и Ваня Стойнева.
През 2023 г. е изпълнителен директор на гимназията „СофтУни БУДИТЕЛ“.
Лъчезар Танев

Лъчезар Георгиев Танев е бивш български футболист, национален състезател, офанзивен полузащитник, спортен мениджър, собственик на „Мениджърска агенция Танев“.
Роден е на 1 октомври 1963 в Плевен. Играл е за отборите на Спартак (Плевен) (1979 – 1983), ПФК ЦСКА (София) (1983 – 1989, 1991 – 1992 и 1993/94), ФК Сабадел (Испания), Шавеш (Португалия), Локомотив (София) (1992 – 1993).
Има 223 мача и 72 гола в А група (166 мача с 63 гола за ЦСКА, 38 мача с 6 гола за Спартак (Пл) и 19 мача с 3 гола за Локомотив). За ЦСКА има 23 мача и 2 гола в евротурнирите (5 мача за КЕШ, 8 мача с 1 гол за КНК и 10 мача с 1 гол за купата на УЕФА). Има 25 мача и 5 гола за националния отбор по футбол.
Шампион на България (1987, 1989, 1992), носител на Купата на Съветската армия (1985, 1986, 1989) и на Купата на България (1985, 1987, 1988, 1989 г.). Полуфиналист за Купа на носителите на купи през 1989 г.
Лъчезар Танев е женен за Петя Танева, двамата имат две деца – Теодора и Георги.
Български футболен съюз

Българският футболен съюз (БФС) е сдружение на футболните клубове в България.
Основан е в София на 27 юни 1985 г. В него членуват 44 професионални и 490 аматьорски клуба. Седалището му е в София. Правоприемник е на Българската федерация по футбол (1962 – 1985). Президент на БФС е Георги Иванов, избран на извънреден конгрес на БФС на 15 март 2024 г.
Съюзът е масова самодейна обществена организация, която ръководи развитието на футбола в страната и носи непосредствена отговорност за дейността на футболните клубове. Главната цел на БФС е да работи за масовото и системно практикуване на футболната игра от младежи/девойки и възрастни, да издига равнището на българския футбол до най-добрите световни постижения и да възпитава у футболистите моралните добродетели.
Футболният съюз е член на ФИФА от 1923 г. и на УЕФА от 1954 г. Към 17 март 2024 г. заема 26-то място в класирането на УЕФА от 55 футболни асоциации.
През 1894 г. работещият във Варна швейцарски учител Жорж де Режибюс донася първата футболна топка.
През 1909 г. в София е основан „Футбол клуб“ – първият футболен клуб в страната. Уставът му е утвърден през 1913 г. и той се преименува на ФК’13.
През 1912 година в Пловдив е основан първият професионален футболен клуб – „Ботев“.
На 16-17 декември 1923 г. е създадена Българската национална спортна федерация (БНСФ), чиято цел е участие на български спортисти в VIII летни олимпийски игри през 1924 г.
През 1924 г. е създаден първият национален отбор по футбол на България с треньор австриеца Леополд Нич. Дебютира на 21 май 1924 г. на стадион „Симерингер Шпортплатц“ във Виена срещу Австрия. На 28 май 1924 г. на стадион „Коломб“ в Париж отборът дебютира на олимпийското футболно първенство срещу Ирландия.
През 1925 г. националният отбор отбелязва първия си гол, през 1927 г. постига първия равен мач – срещу Турция, а на 12 октомври 1930 г. постига първата си победа – срещу Румъния.
През 1932 г. България печели турнира за Балканска национална купа след 3 победи над Румъния, Югославия и Гърция.
За първи път националният отбор дебютира в световните квалификации през 1934 г., но несупешно.
Футболният отдел на БНСФ организира първия шампионат на България през 1924 г., който обаче не завършва.
През 1925 г. е излъчен първият държавен шампион – „Владислав“ (Варна).
През 1944 г. се създава Централен футболен комитет, който става през 1948 г. Републиканска секция по футбол, а тя през 1962 г. се преобразува в Българска федерация по футбол.
На 27 юни 1985 г. в София се основава Българският футболен съюз.
На 15 март 2024 г. в София се провежда извънреден конгрес на БФС за избор на ново ръководство. Регистрирани са 469 делегати, които гласуват в 4 избирателни секции за регионите София, Пловдив, Варна и Велико Търново. Те дават своите гласове за следните кандидати за президент на БФС:
Броят на действителните гласове е 466, а 3 са недействителни. Условието за избор е събиране на минимум 50 % от действителните гласове + 1 глас, което означава 234 гласа. За президент на БФС е избран Георги Иванов.
Конгресът на 15 март 2024 г. избира следния Изпълнителен комитет на БФС:
Атлетик (София)

Атлетик е несъществуващ български футболен клуб от София.
Атлетик е основан през 1910 година под името Клуб футбол (Матинката) и е бил от района на Докторската градина. През 1913 г. Клуб футбол и още няколко по-малки отбора се обединяват и на учредителното събрание създават Атлетик. Уставът на клуба е утвърден в съда през 1914 г. Първоначалното игрище на Атлетик се намира на мястото на сегашния ст. „Васил Левски“. Вторият терен на Атлетик се е намирал на мястото на Ректората на СУ, но той е отнет през 1923 г. Отборът е играел с жълто-черни екипи. През 1919 г. част от членовете му се отделят и основават Офицерски спортен клуб. Атлетик участва в първите организирани футболни срещи на територията на София през 1922, както и през следващата 1923, когато има разцепление и столичните клубове са разделени на Софийска спортна лига, в която участва Атлетик, и Софийски спортен съюз. През 1923 се обединява с ОСК Слава под името АС-23. Освен футбол в Атлетик се практикуват и други спортове като хокей, баскетбол, лека атлетика, тежка атлетика, бейзбол, фехтовка и други.
ФК „Арда“

ПФК Арда Кърджали 1924 е български футболен клуб от град Кърджали, който участва в Първа професионална футболна лига.
Арда е български футболен отбор от град Кърджали. Основан на 10 август 1924 г. От 1945 до 1957 г. се казва „Миньор“ (Кърджали), след това си връща старото име „Арда“. Дългогодишен участник в Б група. Цветовете на клуба са небесносиньо и бяло. През сезон 2019/20 играе за пръв път в историята си в Първа професионална футболна лига.
Купа на Съветската армия
Втора Лига
Трета лига – Югоизточна група
Аматьорската футболна лига
Купа на България
Към 23 септември 2024 г.
Клубът има дублиращ отбор, който от сезон 2022/23 се състезава в ОФГ Хасково. В предишните сезони се състезава в МОГ Кърджали/Смолян, но поради малката бройка отбори се измества.
(*) Сезонът не завършва
Арда играе домакинските си мачове на стадион „Арена Арда“ (Стадион „Дружба“) в парк „Отдих и култура“ (по-известен като парк „Простор“) в град Кърджали. Построен е в началото на 60-те години на ХХ век. За времето си е един от най-модерните стадиони в България. Разполага с футболен терен 105х68 м, олимпийска лекоатлетическа писта, в съответствие с всички международни изисквания, коментаторска кабина, два главни входа и два изхода в сектори Б и Г.
Стадионът е ремонтиран през 80-те години на миналия век и е сред първите в България стадиони, оборудвани с индивидуални пластмасови седалки (което намалява капацитетът на стадиона до 15000 седящи). Теренът е снабден с дренаж, който не позволява задържането на вода по терена дори при дъжд.
В началото на 2015 започва основен ремонт, финансиран от ММС. Към септември 2020 стадиона е основно ремонтиран и отговаря на всички изисквания на БФС.
Пирин 2001 (Благоевград)

ФК „Пирин 2001“ е български футболен клуб, основан през 2001 г. в Благоевград за развитие на местния детски и юношески футбол. Собственик на клуба е футболиста Ивайло Андонов.
Клубът е основан през 2001 г. В края на 2008 г. той и другите три отбора с имена „Пирин“ се обединяват в Обединен Пирин. Последно отборът игра в „Югозападна “В" Аматьорска футболна група". След обединението няма клуб, който да заеме мястото на „Пирин 2001“ във В група. Развива само детско-юношеска школа.
Купа на Професионалната футболна лига

Купа на ПФЛ е български футболен турнир, който се провежда между 1994 г. и 1997 г. В него участват само професионалните футболни клубове от А група и Б група. Финалът на всяко издание се провежда на националния стадион „Васил Левски“ в София.
Турнирът за Купата на ПФЛ се организира от Професионалната футболна лига. Победителят получава правото да играе в европейския клубен турнир Интертото. Надпреварата стартира през 1994 г., но не успява да се наложи като значимо футболно съревнование в България. Водещите клубове в България неглижират участието си в турнира и той просъществува само 3 години. През 1994/95 победител става отборът на Етър (Велико Търново), а през следващите две издания Нефтохимик (Бургас).
Дублираща футболна група

Дублираща футболна група е български футболен турнир.
Първата дублираща група е създадена през сезон 1950 и се провежда само в този сезон, след което е закрито, тъй като отборите не смогват финансово издръжката на дублиращ състав. Шампион за сезон 1950 е съставът на Динамо II. Възстановена е през сезон 1964/65, но е изигран само есенният полусезон, след което е прекратена. Водач след есенният полусезон за сезон 1964/65 е ЦСКА „Червено знаме“ II. Отново е възстановена през сезон 1999/00, но отново е прекратена след изиграване на есенния полусезон. Към края на есенния полусезон водач е отбора на Черноморец 2. Отново е възстановена за сезони 2001/02 и 2002/03. Първенствата се провеждат в три групи източна, централна и западна.
Групата е съставена от 16 отбора – втори състав на отборите играещи в А футболна група. Мачовете се играят на принципа всеки срещу всеки. За победа се дават 3 точки, за равенство 1, а за загуба не се присъждат точки. Временното и Крайното класиране се съставят по броя спечелени точки. Ако два отбора имат еднакъв брой точки, по-предно място в общото класиране придобива отборът, който има по-добър резултат в срещите помежду им или е отбелязал повече голове на чужд терен в срещите помежду им. При ново равенство в показателите се взема предвид головата разлика на отборите, повече отбелязани голове в шампионата, а при равенство и на тези резултати чрез жребий. Мачовете се играят в понеделник, като програмата следва тази на А група но с разменено гостуване. При неявяване на дублиращ отбор на мач се отнемат 3 точки от актива на основния отбор в А група. Картоните от турнира няма да важат в А група както и картоните от А не важат в дублиращата лига. Разрешени са по пет смени на мач според правилника на УЕФА за приятелски мачове. След края на сезон 2009-10 и след две години съществуване Дублиращата група е премахната с решение на Изпълнителния комитет на БФС. Вместо нея се създава Елитна юношеска група до 19 години. Последният и актуален шампион е отборът на Литекс – Б завършил с 11 точки преднина пред втория отбор на Сливен.
Първенство на България по футбол

Първенството на България по футбол е български футболен турнир за определяне на Шампиона на България по футбол. Участие взимат всички официално регистрирани футболни отбори в България, разделени в отделни групи, разпределени на пет нива в структурата на първенството. В рамките на всяка група отборите играят срещу всички свои противници по два пъти на сезон – като домакин и като гост.
Провеждането на турнир за определяне на шампиона на България започва през 1924 година. Тогава т. нар. Държавно първенство се играе на принципа на пряката елиминация, като отборите, имащи право да участват в нея, са първенците в съответните регионални групи.
През 1948 г. е взето решение за създаването на А Републиканска футболна група като най-висша дивизия. През 1950 г. е създадено и второто ниво на българския футбол – Б Републиканската футболна група. През 1959 г. официално са структурирани и ниските нива на първенството, начело с В футболните групи. През 2016 г. имената и структурата на групите са променени съответно на Първа професионална футболна лига, Втора професионална футболна лига, Трета аматьорска футболна лига и Областни аматьорски футболни групи.
Създадената структура (с малки изменения през годините) съществува до 2000 г. Тогава експериментално е създадена Висша лига по футбол с 14 отбора, която заменя А група, и Първа лига вместо Б група. Тази структура обаче просъществува само три години – през 2003 г. отново е възстановена старата структура с A Професионалната футболна група с 16 отбора на върха на пирамидата.
Структурата на футболното първенство (наричана още и пирамида на първенството) представлява вертикалната подредба по нива на всички футболни групи, официално организирани от Българския футболен съюз, Професионалната футболна лига и Аматьорската футболна лига. Пирамидата дава образна представа за връзките между отделните нива (къде се класират отборите в челните места на всяка група и къде изпадат отборите в края на класиранията).
При настоящия формат българското първенство се състои от общо 66 групи, разпределени на 5 нива:
За шампион на България по футбол (държавен първенец) се обявява отбора, успял да спечели титлата в A футболна група (групата на най-високо ниво в структурата на първенството).
Шампиони на страната през годините са били:
Атлетико Паранаенсе

Клубе Атлетико Паранаенсе (на португалски: Clube Atlético Paranaense) е бразилски футболен клуб от град Куритиба, щата Парана. Стадионът на клуба е Арена да Байшада, с капацитет от 43 981 души.
Футболистите на Атлетико Паранаенсе играят с червени фланелки на черни вертикални ленти, черни гащета и чорапи.
Отборът е основан на 26 март, 1924 г. Печели бразилското първенство през 2001 г. и играе на финала на Копа Либертадорес срещу ФК Сао Пауло, който го побеждава с 1:1 в първия мач и 4:0 във втория.
През 2006 г. Лотар Матеус подписва едногодишен договор като треньор на Атлетико.
„Атлетико“ се е срещал с български отбори в приятелски срещи.
С „Лудогорец“ се е срещал един път в приятелски мач. Той се играе на 4 февруари 2013 г. в испанския град Марбеля и завършва 6 – 2 за „Атлетико“ .
Стрьомсгодсе ИФ

Стрьомсгодсе Идретсфоренинг (на норвежки: Strømsgodset Idrettsforening) е норвежки футболен клуб, базиран в град Драмен. Играе мачовете си на стадион Мариенлюст Стадион.
Стрьомсгодсе се е срещал с български отбори в приятелски срещи.
С ЦСКА се е срещал в приятелска среща. Мачът се играе на 15 февруари 2015 г. в турския курорт Анталия и завършва 2 – 1 за Стрьомсгодсе.
Участвал в турнирите за купата на УЕФА през сезони 1970 – 71, 1971 – 72, 1973 – 74, 1974 – 75, 1992 – 93 и 1998 – 99 г.
Калчо Падова

„Калчо Падова“ (на италиански: Calcio Padova) е италиански футболен отбор от Падуа.
Основан е през 1910 година. Последно се е състезавал в Серия А през 1996 година.
Най-големия успех на отбора е трето място в Серия А през 1958 г. благодарение на тогавашния треньор Нерео Роко. В елита на Италия се задържа до 1962 г. Завръща се в Серия А през 1994 г., след 32 години.
Юргорденс ИФ Футбол

Юргорденс Идротсфьоренинг Футбол (на шведски: Djurgårdens Idrottsförening, кратка форма Юргорден) е шведски футболен отбор от квартал Йостермалм на Стокхолм. Състезава се в най-високото ниво на шведския футбол групата Алсвенскан.
На 10 октомври 2015 г. Юргорден играе приятелски мач с отбора на „Левски“ (София) в чест на 50-ата годишнина от първия мач на българския отбор в Европейските клубни турнири, изигран отново срещу същия съперник през 1965 г. Срещата през 2015 г. се играе на националния стадион „Васил Левски“ и завършва при резултат 2:2.
Към 8 ноември 2019 г. тимът е на 240 място в рейтинга на УЕФА.
Международни
Участвал е в турнирите за Шампионската лига и купата на УЕФА.
ПФК Белите орли (Плевен)

ПФК „Белите орли“ е футболен клуб от Плевен, България. Играе мачовете си на стадион Белите орли (със 15 000 седящи места).
На 19 август 1931 г. в Скобелевия парк двадесетина футболни дейци учредяват спортен клуб „Белите орлета“, който през 1932 г. променя името си на „Белите орли“. Клубът се развива бързо и През 1941 г. получава от местната власт място за игрище и става първата спортна организация в града, която има собствен терен и съблекалня. По-късно на това място е изграден стадион „Спартак“, който днес носи името „Белите орли“.
След 1944 г. новата власт в България започва да се намесва и в спортния живот. През 1946 г. на местно партийно ниво е взето решение най-добре развитият организационно клуб в Плевен „Белите орли“ да бъде преименуван на „Републиканец“ и да премине под шефството на МВР. Това име въобще не се харесва на основателите му и на 28 декември 1947 г. е свикано Общо събрание, на което клубът се преименува на „СПАРТАК“.
На 20 януари 1991 г. е създадено сдружение „Спортен клуб Белите орли“ от Виктор Хайдудов (син на човека основал легендарния клуб Белите орли през 1929 г.) и още 7 възрастни наследника.
„Белите орли“ е изваден от Западна Б ФГ по време на сезон 2009/10 и имащ право да започне настоящия сезон в Северозападна В АФГ, се отказва от участие. Мъжкият му тим е закрит, а остава да функционира само ДЮШ на клуба.
Белите орли 2:0 Спартак Спартак 1:0 Белите орли
Спартак 1:2 Белите орли Белите орли 2:1 Спартак
Белите орли 2:2 Спартак Спартак 3:0 Белите орли
Спартак 1:0 Белите орли Белите орли 0:1 Спартак
Спартак 0:0 Белите орли Белите орли 2:0 Спартак
ФК Бешикташ

Бешикташ ЖК (на турски: Beşiktaş Jimnastik Kulübü, Бешикташ Жимнастик Кулюбю) е професионален спортен клуб от град Истанбул, Турция. Основан е през 1903 г., и е регистриран на 13 януари 1910, той е първият регистриран спортен клуб в Турция. Развива секции по футбол, баскетбол, волейбол, хандбал, лека атлетика, бокс, борба, шах, гимнастика, гребане, тенис на маса, и параолимпийски спортове.
Футболния отбор е един от водещите турски клубове. През сезон 2008/09 печели дубъл от турското първенство.
„Водафон Арена“ се намира в югозападната част на Истанбул и е дом на „Бешикташ“ от 2011 г. насам. Преди това клубът играе своите срещи на „Тюрк Телеком Арена“, намиращ се в настоящия тренировъчен център на турците, носещ името „Тюрк Телеком Арена“. Бешикташ“ изиграва своя първи мач тук на 11 април 2011 г. в мач от Турската Суперлига срещу Галатасарай. През годините клубът използва съвместно стадиона и с други турски отбори, като Фенербахче и Трабзонспор. „Водафон Арена“ разполага с 41 903 (седящи), 60 000 (с правостоящите) е собственост на град Истанбул.
ФК Волин Луцк

ФК „Волин“ (на украински: Футбольний клуб „Волинь“ (Луцьк)) е украински футболен клуб от град Луцк, състезаващ се в Украинската Премиер лига.
Клубът е основан през 1960 г.
„Волин“ се е срещал с български отбори в приятелски срещи.
С „Лудогорец“ се е срещал един път в приятелски мач на 1 февруари 2012 г. в Турция като срещата завършва 6 – 2 за „Волин“.
Рибар

Рибар — човек, който се занимава с риболов.
Риболовът е една от най-старите човешки професии, датираща от епохата на лов и събирателство. Характерна е за общества с ниско ниво на разделение на труда. В такива общества основните професии като ковач, лекар и рибар образуват отделна каста или се изпълняват основно от представители на определени етническа група. Например в Западна Африка, на река Нигер живее народът бозо, който се занимава с риболов. Рибарски касти и етнически групи съществуват също и в Индия. В обществата с по-модерно устройство риболовът се върши с по-ниска степен на участие на човешки труд, не изисква толкова тесни и специализирани познания и умения, а наборът на персонал е по-широк и либерален.
Рибарството е не само професия и поминък, а също спорт и хоби.
Тъй като риболовът е древен занаят, има множество литературни произведения за рибари. Сред най-известните примери са апостол Петър в Библията, старият моряк в разказа „Старецът и морето“ от Ърнест Хемингуей, самотният крайбрежен жител в романа „Морски труженици“ от Виктор Юго, приказката „Рибарят и златната рибка“ от Александър Пушкин. Сюжети, свързани с риболова, са разработени и в други изкуства.
Енциклопедичен речник на Брокхауз и Ефрон
Световно първенство по футбол 2006

Световното първенство по футбол Германия 2006 е международен футболен турнир, който започва на 9 юни 2006 г. и завършва на 9 юли 2006 г. Във финалния мач световен шампион става Италия, побеждавайки Франция след изпълнение на дузпи. Това е 18-ото в историята Световно първенство по футбол. През юни 2000 г. Германия спечелва правото на домакинство, побеждавайки кандидатурите на Бразилия, Англия, Мароко и РЮА (която е домакин на Световното първенство по футбол през 2010 г.).
Играчи, които получат жълт картон в два мача, биват наказани за един мач. На играчите с един от двата жълти картона преди полуфиналния мач този жълт картон бива опростен.
12 града са избрани за домакини на мачовете от световното първенство. Всички данни за капацитета на стадионите в таблицата по-долу се отнасят за седящите места. Имената на някои от стадионите са променени за времетраенето на първенството, тъй като правилата на ФИФА не позволяват използване на имена на спонсори, освен ако те не са спонсори и на ФИФА. На стадион Алианц Арена в Мюнхен дори буквите на компанията Алианц са отстранени или покрити. От 12-те стадиона само един – Централщадион в Лайпциг се намира на територията на бившата ГДР.
Всички часове са в местно време (UTC+2)Във всяка група има по четири отбора. Първите два се класират за осминафиналите.
Football in Bulgaria

Football (Bulgarian: футбол, futbol) is the most popular sport in Bulgaria. It was introduced in 1893–1894 by Swiss gymnastics teachers invited to the country. A football (initially called ритнитоп, ritnitop, "kickball") match was first played in Varna's High School for Boys in 1894, where it was introduced by Georges de Regibus, and the game was brought to Sofia by Charles Champaud the following year. The rules of the game were published in Bulgarian by Swiss teachers in the Uchilishten pregled magazine in 1897, and football continued to gain popularity in the early 20th century. Among the founders of the Turkish team Galatasaray in 1905 was the Bulgarian Lycée de Galatasaray student Blagoy Balakchiev, and the first Bulgarian club, Futbol Klub, was established in Sofia in 1909 on the initiative of Sava Kirov. Botev Plovdiv was founded in 1912, Slavia Sofia in 1913, and Levski Sofia in 1914.
The Bulgaria national football team debuted on 21 May 1924 in a 1924 Summer Olympics qualifier, losing 0–6 to Austria in Vienna. In the 1950s and 1960s Bulgarian football achieved its biggest Olympic success, being third in the 1956 Summer Olympics in Melbourne and second in the 1968 Summer Olympics in Mexico City, also finishing fifth in Euro 1968. In 1962, Bulgaria first qualified for a FIFA World Cup tournament, in total of seven participations to date. In the 1986 FIFA World Cup, Bulgaria did reach the round of 16. Then, in the 1994 FIFA World Cup, came Bulgaria's biggest World Cup success, the fourth place, the elimination of reigning world champions Germany and Hristo Stoichkov's top goalscorer prize. Bulgaria is also three times European champion in under-19, three times Balkan champion, and three times Balkan Youth champion. The titles won by the national team make Bulgaria one of the best performing nations in European football competitions.
Between 2003 and 2013, 15 club presidents or previous owners of Bulgarian top league clubs were murdered. A leaked US diplomatic cable of 2010 claimed that since the end of Communism, allegations of illegal gambling, match fixing, money laundering, and tax evasion abound in Bulgarian football, which has become a symbol of organised crime's corrupt influence on important institutions.