Eilert Adelsteen Normann

Eilert Adelsteen Normann (1848–1918) var en norsk maler med nordnorsk profil. Han var den første fra Nord-Norge som etablerte seg som maler og var kjent for sine landskapsbilder, særlig fra fjordene på Vestlandet og fra kysten i Nordland, til tross for at han i sitt voksne, yrkesaktive liv bodde i Tyskland. Av den grunn ble han beskrevet som sendüsseldorfer i en tid da andre norske malere begynte å sokne til Paris. Hans bilder av norske fjorder er kreditert for å gjøre norske fjorder til en mer populær turistdestinasjon. Normann huskes også som den kunstneren som inviterte Edvard Munch til Berlin, hvor han blant annet malte «Skrik» (mellom 1893 og 1910).
Eilert Adelsteen Normann ble født på Vågøya i den tidligere kommunen Bodin, nå Bodø, i 1848. Hans foreldre var handelsmannen, skipperen og gårdbrukeren Johan Normann (Andreassen Kiil) (1804–1862) og hans andre hustru Sofie Marie Dreyer (1815–1894). Fra oppveksten av i Bodin kommune var Adelsteen Normann slett ikke eslet for kunstnerbanen, men var tiltenkt å følge familietradisjonen og gjøre karriere innen handel. Ved utdanning i Trondheim, 12 år gammel, sløyfet han Eilert som fornavn. I 1869 skulle han studere økonomi i København. Men han avbrøt studiet og i stedet ville han satse på kunsten som student på Düsseldorfs Kunstakademi i tiden 1869 til 1874. Han var sterkt påvirket av de nasjonalromantiske forgjengerne Adolph Tidemand og Hans Gude. Her studerte han under den estiske maleren Eugène Dücker.
Etter studietiden bosatte han seg i Düsseldorf. I 1887 flyttet Normann til Berlin. I sommermånedene reiste han tilbake til Vestlandet og Nord-Norge, ofte i Lofoten, for å lage skisser og ta foto. Skissene brukte han til å komponere sine landskapsbilder i storformat beregnet for salg til et europeisk og amerikansk, men også norsk, publikum. Normanns skisser og studier var ofte malt friskere og mer spontane i lette, flytende penselstrøk enn atelierarbeidene. Han spesialiserte seg på romantiske fjordlandskap, med bratte fjellsider og spredte små hus, gjerne med en liten dampbåt eller seilbåt på den speilblanke fjorden. Han konstruerte ofte sine landskaper selv. Lyset spilte en stor rolle i Normanns bilder, og han var av de første norske kunstnere som «oppdaget» midnattssola som motiv og lanserte selv begrepet «midnattssolens land». Det forhindret ham ikke fra å finne motiver lengre sør, som eksempelvis Sognefjorden og sidefjordene. I årene 1890-1891 lot han oppføre et hus, Villa Normann, i dragestil (prefabrikkert fra Jakob Digre i Trondheim) på Balestrand i Sogn og Fjordane, hvor han siden oppholdt seg om sommeren. Det var det første huset i dragestil i bygda, og innledet en arkitektonisk epoke i området, som har gitt Balestrand et særpreg. Maleren Hans Dahl bygde også hus her. I 1889 ble Wilhelm II keiser i Tyskland (Preussen). Han var en sann Norgesvenn og besøkte norgeskysten hver sommer frem til 1914 med den store lystjakten «Hohenzolleren» og besøkte ofte malerne i Balestrand. Keiseren kjøpte sitt første maleri av Normann i 1890. I 1913 bestilte keiseren et over 3 meter maleri av Lyngsalpene. Bildet ble ikke levert til keiseren i 1914. Det ble solgt til en reder i Bergen og befinner seg nu i Tromsø.
Da Normann hadde flyttet til Berlin, ble han medlem av kunstmalerforeningen og fikk tillitsverv som medlem av utstillingskomiteen. Normanns fjordlandskap fra Norge ble svært populære blant det tyske kunstpublikum, også keiseren. Normans kommersielle popularitet og suksess, gjennom å bli antatt og delta på alle ledende internasjonale utstillinger, førte til at han av noen samtidige kritikere ble betraktet som en uinteressant maler. Selv om Normann av økonomiske grunner malte konvensjonelt romantisk, hadde han blikk for andre retninger innen billedkunsten. Impresjonismen satte litt spor i hans senere kunstneriske uttrykk, særlig i skyformasjoner og sollys. I 1892 hadde 29 år gamle Edvard Munch sin debututstilling i Christiania. Normann så maleriene og mente de burde vises i Berlin. Munch takket ja og hengte opp bildene i utstillingslokalene til kunstnerforeningen. Et flertall av medlemmene i foreningen mente bildene gjorde skam på ekte kunstnerisk arbeid og burde ikke vises. Utstillingen var en skandale og ble stengt etter en uke. Men navnet Munch ble kjent. Mange gallerier i Tyskland ville vise bildene hans. Munch bosatte seg i Berlin frem til 1895 og begynte produksjonen av samlingen Livsfrisen, bla. Skrik. Normann initierte karrieren for nordlandskunstnere som fetteren Ole Juul og og vennen Gunnar Berg fra Svolvær ved å hjelpe dem til utdanning på akademiet i Düsseldorf og veilede dem i Berlin.
Normann deltok på utstillinger, også verdensutstillinger, i Oslo, Berlin, London, Wien, Düsseldorf, München, Paris og Boston osv. Han hadde utstillinger ved den prestisjefylte Salon de Paris fra 1882. Han fikk en rekke medaljer og diplomer for maleriene på utstillingene. Men Nasjonalgalleriet i Oslo kjøpte sitt første maleri av Normann i 1998, 70 år etter hans død, Hans malerier er kjøpt inn i gallerier og museer over hele verden, f eks i Bergen, Cincinnati, Köln, Dresden, Leeds, Liverpool og Stockholm.
Kong Oscar 2. utnevnte Normann til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1897 for hans bidrag til å fremme cruiseturismen på Vestlandet.
Normann giftet seg to ganger, først med Catharina Henriette Hubertine Weitgan (1845-1911), som han fikk fem barn med (Emma, Otto, Walter, Olga og Ella), Etter at hustruen døde, giftet han seg med Luise Rostalski (1883-1954), som han fikk ytterligere et barn med, sønnen Eilert Adelsteen Normann jr., i 1909. Han er far til maleren Emma Pastor Normann (1871–1954). Han var en av lærerne hennes i Tyskland, men de kom på kant med hverandre da Eilert jr. ble født og Normann giftet seg på nytt etter morens død. Emmas datter Helga Normann Leknes (1902-1987) ble også kunstmaler og ballettdanser i Tyskland.
Normann ble, fra 1917, anbefalt at sin lege å oppholde seg i Norge, i et tørrere klima, pga. astma. Han døde den 26. desember 1918 i Christiania av den verdensomspennende spanskesyken. Urnen ble satt ned på Südwestkirchhof Stahnsdorf. Kirkegården ligger nordvest for Berlin sentrum. Sommerhuset i Balestrand ble værende i familiens eie fram til 1934.
Sommeren 2001 åpnet Adelsteen Normann Stiftelsen galleri, med en rekke malerier og skisser, i den tidligere fylkesmannsboligen Haalogtun i Bodø.