davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Mazagran (băutură din cafea)

Mazagran (numită, de asemenea, cafea mazagran, scrisă anterior masagran) este o băutură răcoritoare dulce pe bază de cafea care își are originea în Algeria. Varianta portugheză folosește espresso, lămâie și rom, iar varianta austriacă conține rom și este servită cu un cub de gheață. Uneori se prepară o variantă rapidă prin turnarea unui espresso îndulcit anterior într-o ceașcă cu cuburi de gheață și o felie de lămâie. Mazagran a fost descris ca fiind „cafeaua cu gheață originală”.
S-a afirmat că numele băuturii provine, probabil, de la fortăreața Mazagran din Algeria care a fost cedată Franței în 1837 prin Tratatul de la Tafna. În fortăreața Mazagran trupele coloniale franceze consumau această băutură, care era preparată cu sirop de cafea și apă rece. S-a spus că băutura a fost denumită astfel de către soldații din Legiunea Străină Franceză care, în timpul asediului orașului Mazagran din cadrul războiului franco-algerian din 1840, turnau apă în cafea în loc de lapte sau brandy și consumau băutura rece pentru a contracara căldura. Mai mult, trupele coloniale franceze din apropiere de Mazagran erau serviți cu o băutură preparată cu sirop de cafea și apă. Când soldații s-au întors la Paris, ei au sugerat cafegiilor să servească astfel de băuturi în pahare înalte. Băutura a fost numită astfel café mazagran. În Franța, cafeaua este servită în pahare care sunt denumite „mazagrin”.
Mazagranul este preparat din cafea tare fierbinte, care se toarnă peste gheață, și este de obicei servită într-un pahar înalt și îngust. Ea a fost, de asemenea, descrisă ca o „cafea amestecată cu apă în loc de lapte”, în care cafeaua este servită într-un pahar înalt, alături de un recipient separat cu apă care trebuie turnată în cafea.
Băutura a fost de asemenea descrisă drept „cafea cu gheață portugheză” îndulcită, care este preparată cu cafea tare sau espresso turnată peste gheață cu lămâie. Uneori se adaugă rom în varianta portugheză a băuturii și poate fi îndulcită cu sirop de zahăr.
În Austria, cafeaua mazagran este servită cu un cub de gheață și preparată cu rom. Băutura este de obicei consumată „dintr-o singură înghițitură”.
În Catalonia, ea este preparată cu cafea cu gheață și lămâie.
La mijlocul anilor 1990, Starbucks și PepsiCo au dezvoltat o linie de băuturi carbogazoase aromate de tip mazagran numite „Mazagran” care erau preparate din cafea. După o scurtă probă în California în 1994, producerea băuturii a fost sistată deoarece nu a reușit să prindă în rândul consumatorilor. O nouă cercetare de piață realizată de Starbucks a evidențiat faptul că publicul dorea să consume un extract de cafea care putea fi utilizat în diverse produse cu aromă de cafea. Extractul de cafea a fost folosit mai târziu în pregătirea băuturilor îmbuteliate pre-amestecate frappuccino, produse de Starbucks, care sunt vândute în magazinele alimentare. Extractul este folosit, de asemenea, în băuturile de cafea cu gheață îmbuteliate de companie.
Satya Nadella

Satya Narayana Nadella (/nəˈdɛlə/; n. 19 august 1967, Hyderabad, Andhra Pradesh, India) este un inginer și director executiv indiano-american. În prezent, ocupă funcția de director executiv (CEO) al Microsoft, urmând pe Steve Ballmer în 2014.
Înainte de a deveni director executiv, el a fost vicepreședintele executiv al grupului Microsoft Cloud și Enterprise Group, responsabil de construirea și conducerea platformelor de calcul ale companiei.
Luminița (serial)

Luminița (în engleză Sunny Day) este un serial de televiziune pentru copii de animație produs de Silvergate Media și Nickelodeon Animation Studio și animat de Pipeline Studios. A avut premiera pe Nickelodeon pe 21 august 2017. Serialul se bazează în general pe seria de cărți cu imagini The Fairytale Hairdresser semnată de Abie Longstaff și ilustrată de Lauren Beard. Fiecare episod conține o melodie originală scrisă de Peter Lurye.
În România serialul a avut premiera pe 5 februarie 2018 pe canalul Nick Jr..
Având loc în orașul de pe litoral Friendly Falls, serialul urmărește o coafeză profesionistă pe nume Luminița, care lucrează la propriul ei salon de coafură. Luminița își folosește creativitatea și cunoștințele despre îngrijirea părului pentru a rezolva probleme. Ceilalți angajați ai salonului sunt câinele vorbitor al lui Sunny, Doodle, coloratorul de păr Rox și recepționera Blair. Cei mai buni clienți ai lui Sunny sunt Timmy, care găzduiește fiecare eveniment din oraș în Friendly Falls, și Cindy, bucătarul local nefericit cu părul constant dezordonat.
În timp ce decorul serialului este diferit, mesajul și caracterizarea oglindesc viziunea originală a lui Abie Longstaff din cărțile The Fairytale Hairdresser, care o prezintă pe proprietara salonului Kittie Lacey, „facilitatorul și rezolvatorul de probleme... în centrul comunității” „care muncește din greu, învinge răufăcătorii [și] manifestă solidaritate cu fetele pe care le ajută”.
Then Play On

Then Play On este al treilea album de studio al formației britanice Fleetwood Mac, lansat în septembrie 1969. A fost primul dintre albumele lor originale împreună cu Danny Kirwan, precum și ultimul cu Peter Green. Jeremy Spencer nu a apărut pe album cu excepția "câtorva chestii la pian" (conform unui interviu cu Mick Fleetwood pentru revista Q din 1990). Albumul, care a apărut după succesul brusc al formației în topuri, a oferit o gamă stilistică mai largă față de stilul blues clasic de pe primele două albume ale formației. Titlul este preluat din piesa A douăsprezecea noapte a lui William Shakespeare: "If music be the food of love, then play on".
Acesta a fost primul album al formației lansat prin casa de discuri Warner Bros. Records/Reprise Records. Patruzeci de ani mai târziu Fleetwood Mac lansează tot prin Warner. Albumul, care la lansarea originală în Regatul Unit avea o durată neobișnuit de lungă, a fost lansat cu patru ordini diferite ale cântecelor. CD-ul original a cuprins toate piesele de pe primele două versiuni LP din Statele Unite, ambele omițând piese de pe versiunea britanică originală. În august 2013 a fost lansată o versiune remasterizată pe vinil și CD, restaurând lista cântecelor de pe versiunea britanică originală. Această versiune a ocupat locul 112 în Regatul Unit. Albumul s-a clasat pe locul 109 în topul Billboard Pop Albums în 1970.
Pictura utilizată drept copertă pentru album se numește "Domesticated Mural Painting" și a fost realizată de artistul britanic Maxwell Armfield. A fost inclusă în ediția din februarie 1917 a revistei The Countryside care susține că pictura murală a fost inițial realizată pentru sala de mese a unui conac din Londra.
Cele două cântece eliminate de pe prima versiune americană a albumului ("One Sunny Day" și "Without You") au apărut deja pe compilația americană English Rose
După ce single-ul "Oh Well" (lansat în noiembrie 1969) a devenit un hit, albumul american a fost relansat pentru a-l include iar cântecele lui Kirwan "When You Say" și "My Dream" au fost eliminate pentru a face loc. Cele două părți ale cântecului "Oh Well" sunt foarte diferite, prima fiind hard rock iar a doua fiind o meditație instrumentală în care Peter Green interpretează la violoncel. Primul minut din partea a doua a fost inclusă ca o codă cu fade-out pe prima față a single-ului. Pentru album, cele două părți au fost pur și simplu cuplate împreună, deci coda este auzită de două ori. Fără repetare piesa are o durată de 7:58. Prima parte a cântecului "Oh Well" a rămas până în ziua de astăzi în repertoriul concertistic standard al formației.
Alte modificări includ cele două piese "Madge" puse una după alta.
Ediția de pe CD urmărește în linii mari ordinea pieselor de pe versiunea americană revizuită dar reintroduce cele două cântece eliminate ("My Dream" și "When You Say") în locații noi. "Oh Well" conține încă minutul repetat. Cele două cântece care au apărut pe versiunea britanică originală ("One Sunny Day" și "Without You") încă lipsesc.
Această versiune restaurează ordinea de pe versiunea britanică originală, adaugă cântece bonus și fețele B de pe single-urile lansate.
Sfinții Constantin și Elena, Varna

Sfinții Constantin și Elena (în bulgară Св. св. Константин и Елена) este o stațiune pe litoralul bulgăresc al Mării Negre amenajată într-un parc aflat la 10 km nord de centrul orașului Varna, la 2 km est de cartierul Vinița și la 7 km sud de Nisipurile de Aur. Este cea mai veche stațiune la Marea Neagră a Bulgariei fiind în trecut denumită Drujba (Дружба) și Stațiunea Varna (Курорт Варна). Este deservită de Aeroportul Internațional Varna și de linii de autobuz integrate în transportul public din orașul Varna.
Între cele mai importante obiective din stațiune se numără mănăstirea ortodoxă de secol al XVI-lea „Sfinții Constantin și Elena”, palatul regal de vară Euxinograd, cu parcul său și crama, precum și Grădina Botanică a Universității din Sofia, denumită și Ecopark Varna. Una din cele mai bine conservate așezări medievale din țară, Kastriți, atestată și de Cruciații de la 1444 cu numele de Macropolis, a fost găsită în urma unor săpături arheologice efectuate în Euxinograd. La jumătatea secolului al XIV-lea, Kastriți era un important port al celui de al Doilea Țarat Bulgar, frecventat de vase comerciale venețiene, genoveze, ragusane și bizantine.
Plajele sunt nisipoase, întrerupte de promontorii stâncoase și izvoare termale. În Sf. Constantin și Elena se mai află și hotelurile de lux Grand Hotel Varna și Sunny Day, precum și mai multe zone cu vile, hoteluri moderne, terenuri de sport, centre spa și porturi de iahturi.
Times Square

Times Square este o intersecție comercială importantă din cartierul Manhattan al orașului New York, la intersecția Broadway cu Seventh Avenue și se întinde de la vest 42nd Street la vest 47th Street. Zona Times Square extinsă, de asemenea numită Theatre District este formată din străzile dintre Sixth și Eighth Avenue de la est la vest și străzile Vest 40th și Vest 53rd de la sud la nord, alcătuind partea de vest a zonei comerciale a Midtown Manhattan.
În trecut numită Longacre Square, Times Square a fost redenumită în aprilie 1904, după ce New York Times și-a mutat sediul în nou construita Clădire Times, care acum se numește One Times Square și este locul de unde coboară mingea în ajunul anului nou. Times Square, poreclită „Crossroads of the World” și „The Great White Way”, a obținut statutul de reper în lume și este un simbol al orașului New York și al Statelor Unite.
Triunghiul de nord al Times Square este din punct de vedere tehnic Duffy Square, dedicată în 1937 preotului Francis P. Duffy din regimentul 69 de infanterie al New York City; un memorial pentru Duffy se află acolo, împreună cu o statuie a lui George M. Cohan și cabina de bilete pentru teatru TKTS. Statuia lui Duffy și piața au fost incluse pe lista National Register of Historic Places în 2001.
Cambridge, Massachusetts

Cambridge, Massachusetts este un oraș din statul american Massachusetts, localizat în zona metropolitană a orașului Boston (cunoscută ca Greater Boston), denumit astfel în onoarea Universității Cambridge din Anglia. Conform Recensământului Uniunii din anul 2000, populația orașului era de 101.355 locuitori, făcându-l să fie al cincilea din stat. Cambridge este (împreună cu fostul centru timpuriu industrial Lowell) co-sediu al comitatului din care face parte.
Cambridge este și sediul comitatului Middlesex împreună cu orașul Lowell. Deși guvernul comitatului a fost desființat în 1997, comitatul există ca o delimitare politică, geografică și demografică. Întreaga infrastructură a comitatului Middlesex, constând din funcționari administrative, legislativi și economici, curți de justiție, ș.a.m.d., continuă să lucreaze direct pentru statul Massachusetts.
Unul din motivele de mândrie al orașului Cambridge este existența a două universități private, extrem de prestigioase atât în Statele Unite cât și în lume, Universitatea Harvard, axată pe studiul științelor ne-tehnice, și Massachusetts Institute of Technology, specializat în studierea ingineriei și a științelor exacte.
Un alt titlu de mândrie locală este unul istoric și legislativ. Constituția statului Massachusetts (în original, Massachusetts Constitution), care definea o anumită formă de guvernământ pentru un stat Massachusetts independent și suveran (Commonwealth of Massachusetts) a fost discutată și scrisă în localitatea Cambridge, Massachusetts, în octombrie 1779, respectiv adoptată de delegații constituționali în iunie 1780 pentru a intra în efect "în ultima miercuri a următorului octombrie" sau, conform originalui din limba engleză "to go into effect on the last Wednesday of October next".
În 1640, Bay Psalm Book a fost prima carte tipărită din America de Nord (la Cambridge, Massachusetts).
Comitatul Erie, New York

Comitatul Erie, conform originalului din engleză, County of Erie, dar numit curent Erie County, este unul din cele 62 de comitate ale statului american New York. Conform datelor statistice ale recensământului din anul 2000, furnizate de United States Census Bureau, populația sa totală era de 950.256 de locuitori. Sediul comitatului este orașul Buffalo.
Numele comitatului a fost luat de la numele lacului Erie, unul din cele cinci lacuri cunoscute sub numele de Marile Lacuri ale Americii de Nord. La rândul său, numele lacului peovine de la populaţia tribului (devenit extinct la sfârșitul secolului al 17-lea) nativilor nord-americani Erie sau Erieehronon, care au locuit la sudul și estul lacului înainte de 1654, după care au fost distruși și asimilați de tribul Iroquis.
Conform datelor statistice furnizate de United States Census Bureau, comitatul are o suprafață totală de 3.178 km (sau de 1,277 mile patrate), dintre care 2.704 km (sau 1.044 square miles) este uscat și 14.89 % (474 km sau 183 square miles) este apă.
Următoarele districte școlare deservesc Comitatul Erie, New York.
Date: Wikidata - grafică realizată de Wikipedia
Biserica neagră (roman)

Biserica neagră este un roman de Anatol Baconsky care a apărut în Scrieri (vol. II, Editura Cartea Românească) din 1990.
Este un roman suprarealist care pune în discuție problema omului și a societății, a destinului uman și social. Tema acestuia este crearea lumii contemporane satanice a lui Anticrist, pornind de la profeții până la Apocalipsa lui Ioan care se îndreaptă spre un dezastru construit de organizațiile sataniste, de sinagogile satanei. Subiectul este construit pe baza unui contrast romantic, absurd, între o societate umană și una demonizată.
Prima variantă a romanului se găsește într-un manuscris Caiet (tip școlar). Textul este format din 44 de capitole, numerotate cu cifre latine (de la I la XLIV). Manuscrisul conține un desen pe ultima pagină și este scris cu cerneală albastră data „8.VIII.970”. O nouă variantă a romanului se găsește într.un dosar cartonat cu 48 de file veline, textul având 44 de capitole și fiind datat „16.X.970”. Această variantă definitivă a fost dactilografiată de Baconsky și a fost depusă de către autor la editură, fiind datată „16.X.971”. Cu toate acestea romanul nu a fost publicat în România până în 1990.
În 1976 este tipărită o versiune în limba germană: Die schwarze Kirche. Romanul a fost comentat în diferite ziare și reviste din Austria și RFG.
Rezervația Balta Neagră

Balta Neagră este o arie protejată de interes național ce corespunde categoriei a IV-a IUCN (rezervație naturală de tip acvatic) situată în județul Dolj, pe teritoriul administrativ al comunei Desa.
Aria naturală cu o suprafață de 200 hectare se află în Lunca Dunării, în extremitatea sud-vestică a județului Dolj, în partea sudică a satului Desa și cea estică a rezervației naturale Ciuperceni - Desa, lângă drumul județean (DJ533) care leagă orașul Calafat de Poiana Mare.
Rezervația naturală suprapusă sitului Natura 2000 - Ciuperceni - Desa, a fost declarată arie protejată prin Legea Nr.5 din 6 martie 2000 (privind aprobarea Planului de amenajare a teritoriului național - Secțiunea a III-a - zone protejate) și se întinde pe o suprafață de 1,20 hectare. Aria protejată reprezintă o zonă naturală (luciu de apă și zona împrejmuitoare) cu faună specifică zonelor umede din Câmpia Dunării.
Fauna este una bine diversificată și constituită în cea mai mare parte din păsări și pești (avat, țipar, petroc, pietroșel, zglăvoc, moioagă, chișcar).
Păsările sunt reprezentate de exemplare cu specii de: barză albă (Ciconia ciconia), barză neagră (Ciconia nigra), egretă mare (Egretta alba), egretă mică (Egretta garzetta), piciorong (Himantopus himantopus), bătăuș (Philomachus pugnax), cormoran mic (Phalacrocorax pygmeus), stârc roșu (Ardea purpurea), stârc galben (Ardeolea ralloides), stârc pitic (Ixobrychus minutus), stârc-de-noapte (Nycticorax nycticorax), lopătar (Platalea leucordia), țigănuș (Plegadis falcinellus), fluierar-de-mlaștină (Tringa glareola), chiră mică (Sterna albifrons), chiră comună (Sterna hirundo), lișiță (Gallinula chloropus) sau rață pestriță (Anas strepera).
În vecinătatea rezervației naturale se află mai multe obiective de interes turistic (lăcașuri de cult, monumente istorice, arii protejate, zone naturale, situri arheologice), astfel:
Gellu Naum

Gellu Naum (1 August 1915 – 29 September 2001) was a Romanian poet, dramatist, novelist, children's writer, and translator. He is remembered as the founder of the Romanian Surrealist group. The artist Lyggia Naum, his wife, was the inspiration and main character in his 1985 novel Zenobia.
Of Aromanian descent, he was born in Bucharest, and was the son of the poet Andrei Naum [ro] (who had been drafted in World War I and died during the Battle of Mărășești) and his wife Maria Naum, née Rosa Gluck. In 1933, he began studying philosophy at the University of Bucharest. In 1938, he left for France, where he continued his studies at the University of Paris. He took his PhD diploma with a thesis on the scholastic philosopher Pierre Abelard.
In 1936 (the year when he published his first book), Naum met Victor Brauner, who became his close friend and who later introduced him to André Breton and his Surrealist circle in Paris.
In 1941, he helped create the Bucharest group of Surrealists (which also included Gherasim Luca, Paul Păun, Dolfi Trost, and Virgil Teodorescu [ro]). Naum was drafted into Romanian Army during World War II and served on the Eastern Front after the invasion of the Soviet Union (see Romania during World War II). Marked by his wartime experience, he was discharged in 1944, after he had fallen ill.
In December 1947, the Surrealist group succumbed to the vicissitudes of postwar Soviet occupation and successful Communist takeover of Romania's government. As Socialist realism had officially become Romania's cultural policy, he could only publish books for children (out of which the two books with Apolodor were reissued several times). Although he published several books in the line of Socialist realism, which he reneged on afterwards, he never stopped writing Surrealist poems, such as the 1958 poem composed of several parts Heraclitus (published in the 1968 volume Athanor) or the esoteric manuscript The Way of the Snake, written in 1948–1949 and published after his death, in 2002.
Between 1950 and 1953, he taught philosophy at the Agronomic Institute of Bucharest, while working also as a translator. He translated works by Samuel Beckett, René Char, Denis Diderot, Alexandre Dumas, père, Julien Gracq, Victor Hugo, Franz Kafka, Gérard de Nerval, Jacques Prévert, Stendhal, and Jules Verne.
He resumed his literary career in 1968, in the wake of a relative cultural liberalization under Nicolae Ceaușescu's regime. In 1971 he was awarded the Order of the Star of the Romanian Socialist Republic, 3rd class.
After the Romanian Revolution of 1989, he traveled abroad and gave public readings in France, Germany, Switzerland, and the Netherlands. In 1995, the German Academic Exchange Service appointed him scholar at the University of Berlin. Naum spent much of his final years at his retreat in Comana. He died at Elias Hospital [ro] in Bucharest at age 86; after a memorial service at Amzei Church, he was buried in the city's Bellu Cemetery.
Jeffrey Brotman

Jeffrey Hart Brotman (September 27, 1942 – August 1, 2017) was an American businessman, investor, lawyer, and philanthropist. Brotman was the cofounder and chairman of Costco Wholesale Corporation.
Brotman was born in a Jewish family in Tacoma, Washington, the son of Pearl and Bernie Brotman. His grandparents were Jewish emigrants from the Kingdom of Romania, now Romania, to Saskatchewan; his parents immigrated to the US and settled in Tacoma. His father was an owner of Seattle Knitting Mills. Along with his uncles, he owned a chain of 18 retail stores in Washington and Oregon named Bernie's.
In 1965, the family moved to Seattle. Brotman graduated from the University of Washington in 1964 with a degree in political science and in 1967 with a J.D. He was a member of the Zeta Beta Tau fraternity at the University of Washington.
After college and law school, he and his brother, Michael, founded a women's jeans store named Bottoms; and in the 1980s, they founded the Jeffrey Michael chain of men's clothing stores, which they operated into the 1990s.
In 1982, Brotman cofounded Costco Wholesale Corporation with Jim Sinegal, a protégé of Sol Price, the founder of PriceSmart. He served as chairman from the company's inception until his death, except during a stretch from 1993 to 1994 when he was vice chairman. In 2017, Costco operated 736 warehouse stores.
Brotman was also an early investor in Howard Schultz's Starbucks Corporation.
Brotman served on the boards of several public companies and according to Businessweek magazine, was "connected to 13 board members". He sat on the board of directors of the Million-Dollar Roundtable at the United Way of King County. He also served on the boards of Seafirst Bank, Starbucks, and was a trustee at the Seattle Art Museum. He and his wife Susan donated to numerous causes, especially at the University of Washington, where they funded hundreds of student scholarships. They also endowed the Jeffrey & Susan Brotman Professorship at UW Law School, currently held by Steve Calandrillo.
Brotman married Susan Thrailkill, a Montana native and a former retail executive who served on the board of Nordstrom. They had two children, Justin Brotman, who became an activist and businessman, and Amanda Brotman-Schetritt. She is a Barnard College graduate who is a businessman working in sustainability, philanthropy, and design.
On August 1, 2017, Brotman died in Medina, Washington at the age of 74. He died in his sleep, possibly due to heart failure. He was a member of Temple Beth El in Tacoma.
Pie iron

A pie iron, also called pudgy pie iron, sandwich toaster, snackwicher, toastie maker, sandwich maker, is a cooking appliance that consists of two hinged concave, round or square, cast iron or aluminium plates on long handles. Its "clamshell" design resembles that of a waffle iron, but without the checkered pattern. Pie irons are used to heat, toast and seal the sandwich.
The most common type in most countries are electrically heated counter-top models, and names vary from place to place. In the United Kingdom, the pie iron is referred to as a "toastie maker" or "toasted sandwich maker".
In the U.S., the Tostwich is possibly the earliest toasted sandwich maker, dating back to before 1920. However, it was not patented until 3 March 1925 (applied for on 26 May 1924). It was invented by Charles Kozak, whose other inventions include a corn-popping machine for the mass production of popcorn.
Modern versions of the pie-iron are commonly more domestic, if not necessarily more refined, with subdivisions allowing pairs of bread slices to be clamped together around fillings to form pockets or stuffed sandwiches. A combination of heat and pressure seals the bread at the outer edges.
Campfire versions are still made of cast iron and can be cooked over coals, open flames, or a stove, but lightweight aluminium stove-top versions are made, generally being coated with a non-stick surface (PTFE) both as a cleaning aid and to allay fears regarding aluminium in the diet. PFAs
Once the device is hot, the sandwich can be assembled "inside-out", where the buttered side of the bread faces outwards against the metal plates and the filling sits inside. This produces a crunchier sandwich and helps prevent the bread from sticking. Alternatively, bread can be placed inside unbuttered, which produces a chewier sandwich.
In 1949, in Australia, the original Jaffle brand jaffle iron, to be heated over a fire, was designed and patented by Surfoplane inventor, Dr Ernest Eric Smithers from Bondi, Australia.
In 1974, Cuisinart made an Australian electric jaffle iron. Rights acquired by John O'Brien for Australian cookware company Breville in the 1970s mean that the name Breville is sometimes used there eponymously to describe both the device and the toasted, sealed sandwich product.
In the UK, the appliance is notorious for being little-used. A survey in 2005 suggested that 45% of British adults own, but do not use, sandwich toasters.
In India, open flame toasters are used to toast sandwiches. They are often called "Bombay sandwiches" in Mumbai. A similar American utensil is trademarked "Toas-Tite".
A "Jaffle" is another variant in Australia. The original Jaffle brand jaffle iron only sealed the sandwich around the edges, and did not cut it in half. This allowed more filling and or a whole egg. However, since the introduction of the Breville Snack'n'Sandwich Toaster in 1974, most electric jaffle makers in Australia split the sandwich in half.
Sighișoara Medieval Festival

Sighişoara Medieval Festival or Festivalul Sighişoara medievală is a Romanian festival held on the last weekend of July in Sighişoara, Romania.
Knights Market, Pilgrims Market, Mercenaries Square, Troubadours Square, Small Knights Square, officials Great Tribune, Columnist House, Blacksmith Tower, Craftsman Road, Singer and Actors Road, Ancestors Road, Witches Court, Comediant Road, Pilgrims Way, Gourmet Court, Court Fortress, Prisoners Corner.
Evangelical Church of the Augsburg Confession in Romania

The Evangelical Church of the Augsburg Confession in Romania (German: Evangelische Kirche A.B. [Augsburgischen Bekenntnisses] in Rumänien, Romanian: Biserica Evanghelică de Confesiune Augustană în România) is a German-speaking Lutheran church in Romania, mainly based in Transylvania. As a Lutheran church, it adheres to the Augsburg Confession. Its history goes back to the 12th century when the Transylvanian Saxons arrived in the region, then part of the Kingdom of Hungary.
The church has altar and pulpit fellowship with, but is distinct from, the Evangelical Lutheran Church of Romania, which is mainly Hungarian-speaking. It also cooperates with the Calvinist Reformed Church in Romania.
The history of the Evangelical (Lutheran) Church in the territory of today's Romania finds its beginnings in the mid-16th century, through the humanist cartographer and reformer Johannes Honterus. Martin Luther's writings had been brought and spread in Transylvania as early as 1519, but the real reformation among the German Catholic population took place in 1542 (or 1543) with the publication of Reformationsbüchlein, Reformation booklets, by Honterus in his own printing house in Brașov (German: Kronstadt).
In 1572, the Synod of Mediasch (Romanian: Mediaș) accepted the Augsburg Confession, one of the most important doctrinal documents of Evangelical Lutheranism (presented in 1530 at the Diet of Augsburg), as the basis for preaching and church life.
In the semi-independent Principality of Transylvania (under Turkish control), the church enjoyed much religious freedom. However, this changed when it came under Habsburg control, with the Catholic Church having privileged status.
The Lutheran German minority was highly persecuted during the communist era. The church activities were surveyed by the Securitate, its school system and the diaconal institutions were dismantled. This resulted in an increasing emigration of members. After the 1989 revolution (and the opening of the borders), many Germans left the country, which decimated the number of members in the church.
Since 1994 female ordination is allowed.
St. Michael's Church, Cluj-Napoca

The St. Michael's Church (Romanian: Biserica Sfântul Mihail, Hungarian: Szent Mihály-templom, German: Michaelskirche) is a Gothic-style Roman Catholic church in Cluj-Napoca. It is the second largest church (after the Biserica Neagră of Brașov) in the geographical region of Transylvania, Romania. The nave is 50 meters long and 24 meters wide, the apse is 20×10 m. The tower with its height of 76 meter (80 meter including the cross) is the highest one in Transylvania.
The construction was begun probably in place of the Saint James Chapel. The financing of the church was partly done by the citizens, partly from the income of indulgences. The first related document, dating back to 1349 and signed by the archbishop of Avignon and fifteen other bishops, grants the indulgence for those contributing to the illumination and furniture of the Saint Michael Church. The construction was completed between 1442 and 1447, the old tower being built between 1511 and 1545. The tower that stands today was erected in 1862.
The church was converted, along with the local population, to Lutheran Protestantism between 1545 and 1566. Then the more radical Unitarian party took it over in the period 1566–1716. At last, it was confiscated in the Counter-Reformation by the Catholic Church with the support of the Habsburg government.
The Baroque clock tower was replaced in the 19th century by a new one, built in the Gothic Revival style (1837–1862).
Some important historical events that took place in the church:
The west portal is decorated with the three coats of arms of Sigismund as King of Hungary, as King of Bohemia and as Holy Roman Emperor.
The oldest of its sections is the altar, inaugurated in 1390, while the newest part is the Gothic Revival-style clock tower, which was built in 1837–1862 and replaced a Baroque predecessor.
(in Hungarian) Official page on the website of the diocese of Alba Iulia
46°46′12″N 23°35′23″E﻿ / ﻿46.77000°N 23.58972°E﻿ / 46.77000; 23.58972
Sam Black Church

Sam Black Church, known today as Sam Black United Methodist Church, is an historic Carpenter Gothic-style church located at Sam Black Church near the unincorporated community of Smoot in Greenbrier County, West Virginia.
The historic white frame church was built in 1902 and named in honor of Reverend Sam Black, a circuit-riding Southern Methodist preacher who died in 1899. It is a small one story building with a gable roof. It features a square, open bell tower with a hipped roof. It is located at the intersection of Interstate 64 and U.S. Route 60 on the Midland Trail, a National Scenic Byway.
It was listed on the National Register of Historic Places in 1999.
Hendy-gwyn ar Daf

Hendy-gwyn ar Daf pe Hendy-gwyn hepmuiken (Whitland e saozneg) zo ur gêr vihan hag ur gumuniezh eus Kembre, e kornôg Sir Gaerfyrddin.
E 2011 e oa poblet gant 1792 a dud, ha 749 anezho (43,4%) a oa kembraegerien.
Anavezet e oa er Grennamzer evel Y Tŷ Gwyn ar Daf ("an ti gwenn war ar stêr Taf"). Eno moarvat e voe bodadeg gant tud a iliz ha gwiraourien, galvet gant ar roue Hywel Dda war-dro 940, da sevel lezennoù evit Kembre penn-da-benn.
E-kichen Hendy-gwyn ivez e kaver aspadennoù eus un abati sistersian, Abati Hendy-gwyn ar Daf, unan eus abatioù koshañ Kembre, savet e 1140.
XVIIIvet kantved

Kregiñ a ra an XVIIIvet kantved d'ar 1añ Genver 1701 hag e echu d'an 31 Kerzu 1800.
A-wechoù, gant istorourien europat zo, e vez strishaet an XVIII kantved d'ar prantad a ya eus 1715 da 1789 hepken, da lavaret eo d'ar mare etre marv Loeiz XIV a Vro-C'hall hag an Dispac'h gall.
Gwelet ivez Tadoù diazezer Stadoù-Unanet Amerika
Roll ijinadennoù an XVIII kantved
Kolonenn Loeiz XVI

Ar golonenn Loeiz XVI zo ur monumant e kêr Naoned, e-kreiz ar blasenn Marichal Foch. Ur golonenn 28 metr uhelder eo, gant un delwenn eus ar roue Loeiz XVI e krec'h.
E mein gwenn eo graet ar golonenn hag an delwenn. Skeudennet eo roue Bro-C'hall e-giz un impalaer roman, gant e vazh-veli en un dorn hag e destamant en dorn all. Ar golonenn zo war-dro 28 metr he uhelder ha 2 vetr he zreuzkiz.
E dibenn 1788 e oa bet kinniget d'ar c'huzul-kêr ur raktres monumant en enor da Loeiz XVI. Lakaet e oa bet maen kentañ ar golonenn d'ar 24 a viz Mezheven 1790, met abalamour d'an doare ma troe an Dispac'h e Pariz, e voe kinniget sevel ur "golonenn ar Frankiz". E 1792 e voe dilezet da vat ar soñj da lakaat delwenn ar roue e beg ar golonenn. Da vare ren Napoleon Iañ e voe kinniget gant ar c'huzul-kêr lakaat un delwenn eus an impalaer eno, met ne voe ket kaset ar mennozh da vat a-raok diskar an impalaeriezh. E 1822, dindan an Eil Restaorasion, e voe karget Dominique Molknecht da gizellañ un delwenn eus ar roue, kenkoulz ha delwennoù eus tud brudet en istor Breizh (Anna Breizh, Arzhur III, Olier V Klison ha Beltram Gwesklin) hag a voe lakaet a bep tu d'ar balioù Sant-Pêr ha Sant-Andrev. Dioueliet e voe delwenn Loeiz XVI d'ar 14 a viz Eost 1823. Disleberet e voe an delwenn-se, graet gant maen puzuilh, ha ret e voe lakaat un delwenn all en he lec'h, graet gant ar c'hizeller Georges Perraud ar wech-mañ, e 1926. E dibenn 2012 ha deroù 2013 e voe adkempennet ar monumant penn-da-benn : e-lec'h ar mein kozh deuet eus mengleuz Crazannes, e Charente-Maritime, e voe lakaet er golonenn mein deuet eus mengleuz Tervoux, e Vienne.
Kastell Lichtenstein

Kastell Lichtenstein zo ur c'hastell e kumun Lichtenstein e Baden-Württemberg. Talvezout a ra e anv, en alamaneg, kement ha "maen (livet) skañv."
Kerkent hag ar bloavezh 1200 e oa ur c’hastell eno. Distrujet e voe div wech, ar wech kentañ e 1311 hag an eil gwech e 1381. Ne voe ket adsavet goude se.
Pioauet e voe an tamm douar gant rivinoù ar c’hastell kozh gant ar roue Friedrich Iañ Württemberg e 1802. E 1837 e voe legadet an tamm douar-se gantañ d’unan eus e nized Wilhelm von Urach, kont Württemberg, a lakaas sevel ar c’hastell zo bremañ e 1840–42. Gant an tisavour Carl Alexander Heideloff e voe savet ur c’hastell nevez-c’hotek e doare kestell all eus an amzer-se, evel hini Neuschwanstein.
Perc’hennet eo ar c’hastell hiziv gant diskennad duged Urach, met digor e vez d’ar weladennerien.
Karabasenn

Ar garabasenn eo anv matezh ar person, an hini a rae war-dro e di, e voued, e zilhad. Gallout a rae bezañ mamm pe c'hoar ar beleg. Brudet e veze ar c'harabasenned da vezañ kintus pe drouk.
Karabasenn ar person a vez kaoz anezhi e meur a gontadenn vrezhonek.
Brezel ar Pleg-mor

Eil Brezel ar Pleg-mor (Brezel Iran-Irak a vez graet eus Kentañ Brezel ar Pleg-Mor), graet anezhañ Brezel Koweit ingal, a zo ur brezel a enebas Irak ouzh ur c'hengevredad 34 Stad, harpet gant Aozadur ar Broadoù Unanet (ABU), etre 1990 ha 1991. Dieubidigezh Koweit a zegasas trec'h rakwelus ar c'hengevredad. Aloubadeg anezhi gant arme Irak a voe pennkaoz d'ar brezel.
E zreistbeli dre aer a implijas ar c'hengevredad evit dismantrañ kemplezh greanterezh-brezel Irak. War-lerc'h e voe peurzistrujet armeoù Irak gant un dagadeg-douar verr a-ziwar Arabia Saoudat. Kiriek e voe tennoù kamaraded d'ur c'hard eus kolloù armeoù ar c'hengrevedad. Neoazh e voent dister e-keñver ar pezh a oa bet raktreset.
Gwanet abalamour d'ar brezel a-enep da Iran he deus Irak un dle a-bouez e-keñver amezeion arab dezhi zo, Koweit peurgetket. Darempredoù eus ar re washañ he doa gant ar vro-se abaoe he c'hrouidigezh e 1961 peogwir e stank lodenn vrasañ ar pleg-mor Pers a zo un digoradur evit an eoul-maen irakat. Seul vui ma veze diskennet priz an eoul-maen gant produerezh uhel an eoul-maen Koweit. Tamallet e oa Koweit ivez gant Saddam Husain da chom hep doujañ d'he feurbarzhioù, ar pezh a denne da izelaat ar prizioù, ha da gemer eoul-maen en ur park war ar vevenn.
E 1961 e c'hwitas taol-arnod kentañ ar jeneral Kasim a-drugarez da oberiadenn an arme vreizhveuriat. Abaoe eo deuet ar vro da vout ur galloud bras a-drugarez de eoul-maen. Evit Saddam Husain, he deus e vro un dle diavaez dreistmentek, eo Koweit ur moaien da adkavout levezon ha mammenn gounidoù.
D'ar 25 a viz Gouere 1990 e kej Saddam Husain gant kannadour amerikan e Bagdad, April Glaspie. Hounnezh, a oar mat-tre eo kempennet un aloubadeg (« gwiriet hon eus ho peus tolpet bagadoù war an harz »), a lavar dezhañ « ne ra an Amerikaned forzh eus dizemglevioù etre div vro arab ». D'an 30 a viz Gouere eo aozet un emvod a hanterouriezh : tro wenn a ra.
Tu zo merzout pevar frantad :
En holl, 240 den marv ha 776 den gloazet e-kerz an emgannoù. D'ar re-se eo ret ouzhpennañ 138 soudard lazhet ha 2978 gloazet e gwallzarvoudoù zo. Mod-all, 41 soudard a zo bet tapet gant an Irakiz.
N'eus ket bet c'hoazh studioù a-zivout implij uraniom paouraet hag e efedoù war ar soudarded hag ar boblañs.
Divent eo bet koust armerzhel, dispignoù-brezel hag efedoù ekologel ar brezel-se, a zo bet berr-tre koulskoude.
Maen-koun

Ur maen-koun (liester : mein-koun) a zo un maen gros pe venet a zo un enskrivadur (pe veur a enskrivadur) warnañ evit mirout koun (pe eñvor) un den, ur strollad tud pe un degouezh. Lavaret e vez maen-eñvor ivez.
Ne vezont ket da veskañ gant ar mein-vonn enskrivet a zo evit termeniñ un dachenn pe un tiriad pe ul lec'h heverk war un hent, nag ivez gant ar mein-vez enskrivet, nemet pa vezont savet a-us d'ar bez gant un enskrivadur hir (maen-koun war bez Yann-Frañsez ar Gonideg e Konk-Leon da skouer). E Breizh ha broioù all e vez kavet mein sonn dindan 1 metrad hag dienskrivet a reer peulvanoù anezho. Darn anezho a zo peulvanoù galian.
Peulvan

Ur peulvan, pe peulven a-wechoù (liester : peulvanoù, peulvini, peulvinier) a zo ur maen-hir, da lavaret eo ur maen sanket en e sav en douar. Kavet a vezont alies a regennadoù pe a g-kelc'hioù (krommlec'hioù a vez graet anezho pa vezont er stumm-se).
N'ouzer ket perak int bet savet. Krediñ a reer koulskoude e oant lec'hioù sakr e-lec'h ma veze graet lidoù relijiel.
Ur maen-hir (liester : mein-hir) a zo ur maen bras ha hir savet a-serzh en douar da vare ar Ragistor evit ar braz anezhe.
Ur maen-hir a zo ur meurvaen pe megalit.
Ar ger maen-hir, gant ar stumm menhir, a zo deuet da vezañ ar ger etrebroadel evit envel ar savadur-se.
Daoust d'ar pezh a vez lavaret alies ez eo ar ger "maen-hir" ur gwir c'her brezhonek, ha kavet e vez koulz er yezh komzet hag en anvioù-lec'h.
Ar c'hevatal rik a gaver e Breizh-Uhel gant ar ger "pierre longue", tra ma vez lavaret kentoc'h "pierre-fitte", "pierre-fiche" e galleg ar bobl e Bro-C’hall.
Gerioù heñvelster a zo e brezhoneg. An hini anavezetañ eo peulvan, hag a dalvez kement ha "lec'h gant ur peul" (peul + man), ger a vez komprenet alies evel "peul-maen", e gaou avat.
Ar ger maen-sav a zo ivez.
Kavet e vez mein-hir un tammig dre-holl er bed.
En Azia eo e Tibet e kaver ar re heverkañ.
En Afrika e kaver mein-hir dreist-holl e gwalarn Maroko, e norzh Aljeria hag e norzh Tunizia, ha reoù all e Senegal ha Mali.
Met ar pep brasañ a gaver en Europa, dreist-holl e Breizh-Veur, en Iwerzhon hag e Breizh. E Breizh hag e Kernev-Veur ha Devon eo moarvat emaint ar stankañ.
N'ouzer ket re hag-eñ eo bet en e sav gwezh ebet "Maen ar Wrac'h" e Lokmaria-Kaer, anvet eo ivez ar "Maen-hir bras". 20,60 m e ra-eñ, ha betek 23,50 m e vije bet.
E Plouarzhel, e Bro-Leon emañ ar maen-hir uhelañ en e sav, 12 m e ra, e kêriadenn Kerloaz emañ.
E Plijidi, e Bro-Dreger emañ maen-hir Kailouan, a dap 11 m.
E Louergad, e Bro-Dreger emañ maen-hir Pergad, hag a dap 10,30 m.
Gwelet a reer eta eo e Breizh e kaver peulvanioù uhelañ ar bed, ral a-walc'h eo gwelet mein-hir hag a dap en tu-hont da 5 m.
Maen-hir uhelañ Bro-C'hall a ra 7 m, en Avrillé e Poatev, 7,5 m a ra maen-hir uhelañ Breizh-Veur ("Rudston Monolith" en East Riding of Yorkshire).
Gallout a reer kavout mein-hir en o unan, mein-hir a-stroll (2 pe ouzhpenn), pe c'hoazh mein-hir a-steudad.
Ar re anavezetañ er bed eo re Garnag e Bro-Wened, war-hed 4 km, 2 934 maen ouzh o ober.
Ar steudad heverkañ eo hini ar Veneg, war 11 regenn, ouzh e ober 1 169 maen. 4 m eo ar maen brasañ ha 0,60 m an hini bihanañ.
Met e departamant an Il-ha-Gwilen eo e kaver ar muiañ a steudadoù (tost da 30), (aridennad Sant-Yust da skouer eil lec'hienn evit ar vein-veur e Breizh goude Karnag), a-raok Penn-ar-Bed (tost da 20) hag ar Mor-Bihan (13).
Tour-tan ar Maen

Ar Maen (Ar-Men hervez ar velestradurezh) zo un tour-tan kroget d'e sevel e 1867 hag a voe echuet e 1881 en enezeg Sun, e kornôg pellañ Breizh. War unan eus ar c'harregoù a ya d'ober "Chaoser Enez-Sun" emañ.
Brudet eo p'eo bet ken diaes sevel anezhañ war ur garreg a veze goloet gant al lanv. Meur a wech e oa bet distrujet al labourioù gant ar mor en deroù.
A-raok an emgefren e oa dañjerus-tre kas an daou evezhier di dre lestr.
Lesanvet eo ifern an ifernioù, da lavarout eo, an dañjerusañ ha displijusañ eus an tourioù-tan.
Kleder

Kleder ([ˈkleː.dɛr]) zo ur gumun e Bro-Leon hag eus departamant Penn-ar-Bed, e gwalarn Breizh.
Hervez ur vojenn e teufe eus anv sant Ke, ur manac'h eus Iwerzhon deuet da Vreizh er V kantved, savet gantañ ur manati e Kleder. Sant-paeron ar barrez eo bet.
Bernard Tanguy ː emañ gant parrez Kleder anv ur sant brezhon eus Kernev-Veur (ma tremen evit unan eus mibien ar roue Brychan eus Kembre), anv-diazez St. Clether (Seyncleder e 1429, ecclesia Sancti Clederi e 1261). Ne vez ket lidet ken e Kleder. Sant Pêr en eus kemeret e blas, ha gantañ Sant Ke-Colledoc..."
En gul e gastell e zaou dour hag e ziv siminal en aour, digoret ha goulaouet en gul, un aerouant en sabel difoupant diouzh an nor, heuliet ouzh kab gant teir artichaodenn en argant treustellet hag ouzh beg gant ur ginerminig en argant.
Tud eus ar gumun a gemeras perzh en Emgann Kergidu d'ar 24 a viz Meurzh 1793 e-kichen Plougouloum ; un dell-gastiz a 13 450 lur a voe paeet gant ar gumun edan 24 euriad.
Niver a annezidi
Lanseeg

Ur gumun eus Breizh e departamant Aodoù-an-Arvor eo Lanseeg.
Rannet etre glazur ha gul, e vorganez al lec'h en aour treustellet balirant war al lodennadur ; e gab en erminoù. Ur vorganez e oa kizellet war ur maen en iliz kozh.
Lanseeg e oa ul lodenn distaget diouzh Plouvalae.
Niver a annezidi
Tud ganet eno
Tud marvet eno
Hartashen Megalithic Avenue

Hartashen Megalithic Avenue is a megalithic monument in Armenia. There are two avenues of megalithic rocks which do not intersect. These avenues are composed of basalt stones which are placed at an angle, and menhirs are arranged in three rows in each. There is no clarity about the purpose of these three rows of menhirs and further research is under progress. There is no firm dating of the monument. It has been attributed in recent years to anti tank defences constructed in the Second World War, but recent research favours an interpretation that the site, if not its arrangement, dates to the Neolithic or Bronze Age and perhaps shares a context with the Carnac stones of France.
The monument comprises 760 preserved steles. Some steles have been disturbed, and it is estimated there may have been up to 1200 originally. The flat surface between the monuments comprises an unexcavated funerary monument. No connection has been discovered between the avenue and the funerary monuments. The rows of stele begin at a rocky outcrop and follow the valley topography for 500 metres. The monument is not astronomically aligned, nor aligned with any features within the topography.
The arrangement of the stone rows were integrated into a modern anti-tank military barrier. As there is no firm dating, it is unknown to what extent and in what form the avenues predate this modern use.
List of rogue waves

This list of rogue waves compiles incidents of known and likely rogue waves – also known as freak waves, monster waves, killer waves, and extreme waves. These are dangerous and rare ocean surface waves that unexpectedly reach at least twice the height of the tallest waves around them, and are often described by witnesses as "walls of water". They occur in deep water, usually far out at sea, and are a threat even to capital ships, ocean liners and land structures such as lighthouses.
Anecdotal evidence from mariners' testimonies and incidents of wave damage to ships has long suggested the existence of rogue waves; however, their scientific measurement was positively confirmed only following measurements of the Draupner wave, a rogue wave at the Draupner platform, in the North Sea on 1 January 1995. In this event, minor damage was inflicted on the platform, confirming that the reading was valid.
In modern oceanography, rogue waves are defined not as the biggest possible waves at sea, but instead as extreme sized waves for a given sea state.
Many of these encounters are only reported in the media, and are not examples of open ocean rogue waves. Often a huge wave is loosely and incorrectly denoted as a rogue wave. Extremely large waves offer an explanation for the otherwise inexplicable disappearance of many ocean-going vessels. However, the claim is contradicted by information held by Lloyd's Register. One of the very few cases where evidence suggests a freak wave incident is the 1978 loss of the freighter MS München. This claim, however, is contradicted by other sources, which maintain that, over a time period from 1969 to 1994 alone, rogue waves were responsible for the complete loss of 22 supertankers, often with their entire crew. In 2007, researcher Paul C. Liu of NOAA compiled a list of more than 50 incidents likely associated with rogue waves. Some have suggested that, using commercially available data, a large ship completely disappears without a trace once every two years. The cause is never determined.
In addition to the incidents listed below, it has also been suggested that these types of waves may be responsible for the loss of several low-flying United States Coast Guard helicopters on search and rescue missions.
Plain

In geography, a plain, commonly known as flatland, is a flat expanse of land that generally does not change much in elevation, and is primarily treeless. Plains occur as lowlands along valleys or at the base of mountains, as coastal plains, and as plateaus or uplands. Plains are one of the major landforms on earth, being present on all continents and covering more than one-third of the world's land area. Plains in many areas are important for agriculture. There are various types of plains and biomes on them.
A plain or flatland is a flat expanse of land with a layer of grass that generally does not change much in elevation, and is primarily treeless. Plains occur as lowlands along valleys or at the base of mountains, as coastal plains, and as plateaus or uplands. Plains are one of the major landforms on earth, where they are present on all continents, and cover more than one-third of the world's land area.
In a valley, a plain is enclosed on two sides, but in other cases a plain may be delineated by a complete or partial ring of hills, by mountains, or by cliffs. Where a geological region contains more than one plain, they may be connected by a pass (sometimes termed a gap). Coastal plains mostly rise from sea level until they run into elevated features such as mountains or plateaus. Plains can be formed from flowing lava; from deposition of sediment by water, ice, or wind; or formed by erosion by the agents from hills or mountains.
Biomes on plains include grassland (temperate or subtropical), steppe (semi-arid), savannah (tropical) or tundra (polar). In a few instances, deserts and rainforests may also be considered plains.
Plains in many areas are important for agriculture because where the soils were deposited as sediments they may be deep and fertile, and the flatness facilitates mechanization of crop production; or because they support grasslands which provide good grazing for livestock.
The types of depositional plains include:
Erosional plains have been leveled by various agents of denudation such as running water, rivers, wind and glacier which wear out the rugged surface and smoothens them. Plain resulting from the action of these agents of denudation are called peneplains (almost plain) while plains formed from wind action are called pediplains.
Structural plains are relatively undisturbed horizontal surfaces of the Earth. They are structurally depressed areas of the world that make up some of the most extensive natural lowlands on the Earth's surface.