Ensomhet

Ensomhet er en opplevd følelse av savn etter kontakt med andre mennesker. Det er ikke nødvendigvis en sammenheng mellom det å være ensom og det å være alene. Begrepet ensomhet beskriver en tilstand av ufrivillig mangel på meningsfulle og nære sosiale relasjoner - i motsetning til selvpåført sosial isolasjon, for eksempel forbundet med religiøs askese.
Ensomhet kan defineres som en subjektiv opplevelse av manglende sosiale relasjoner og tilhørighet. Innenfor psykologifaget betegnes dette som interpersonlig ensomhet.
Eksistensiell ensomhet er et begrep som beskriver en mer grunnleggende følelse av ensomhet - i form av en opplevd avstand mellom jeg-et og verden for øvrig. Tilstanden oppstår i situasjoner der enkeltmennesker opplever at egne erfaringer, opplevelser og følelser ikke blir forstått eller møtt av andre i omgivelsene rundt. Følelsen inntrer særlig i kognitive møter med abstrakte størrelser som døden eller frihet. Ifølge en studie fra 2016, finnes det en korrelasjon mellom eksistensiell ensomhet og dødstanker.
Resultatene av en tvillingstudie fra 2012, indikerte at 75 prosent av opplevd ensomhet kan tilskrives gener, mens 25 prosent kan tilskrives oppvekstmiljøet.
Ifølge en meta-analyse fra 2010 kan ensomhet utgjøre en helserisiko tilsvarende som for sigarettrøyking, alkoholmisbruk, lav fysisk aktivitet og overvekt. Ensomhet er derfor forbundet med lavere levealder, dårligere immunforsvar, hjerte- og karsykdommer og dårlig søvn. Studier viser dessuten at ensomhet gir økt rikisko for Alzheimers sykdom. Alvorlig ensomhet gir også økt risiko for psykiske plager som depresjon, angst og fortvilelse.
Norge er et av landene i verden med flest aleneboere. Men selv om rundt 40 prosent av alle nordmenn bor alene, er tallene for selvrapportert ensomhet blant de laveste i Europa. I en undersøkelse fra 2015 oppga rundt 16 prosent av den norske befolkningen over 16 år at de var plaget av ensomhet. Ifølge tall fra Helsenorge.no, kan man se følgende tendenser for opplevd ensomhet i Norge:
Eldre personer over 80 år rapporterer høyest grad av ensomhet blant alle nordmenn. Allikevel oppgir de aller fleste i aldersgruppen 60 til 80 år at de har høy livskvalitet, gode relasjoner til sine nærmeste og er tilfredse med livet.
Rundt seks til åtte prosent av den norske befolkningen er rammet av ensomhet kategorisert til å være av kronisk og alvorlig art.
I Øst-Europa oppgir et sted mellom en tredjedel og halvparten av den eldre befolkningen om alvorlig ensomhet. Andelen i Vest-Europa er på 10–20 prosent for denne aldersgruppen, sammenlignet med 30–55 prosent i Øst-Europa. Andelen er særlig høy blant kvinnene i Øst-Eurpoa. Årsaken er kortere levealder for menn, hvilket innebærer at mange kvinner blir enker tidlig og lever lenge uten partner.
Det at eldre i Norge i mindre grad er rammet av ensomhet enn tilsvarende gruppe i andre land i Europa, kan skyldes at de har generelt bedre økonomi og helse. Studier fra 2015 viser en klar sammenheng andel ensomme og gode velferdsordninger. Velferdsordninger gir eldre større muligheter for sosial deltakelse, takket være gode pensjonsordninger, gode kollektivtransporttilbud, samt rimelige medisiner og helsetjenester.