davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Непомнящий, Леонид Михайлович

Леонид Михайлович Непомнящий (28 апреля 1939, Москва — 26 ноября 2023, там же) — советский и российский художник, график, плакатист. Член Союза художников СССР, Заслуженный художник Российской Федерации.
Родился 28 апреля 1939 года в Москве.
Начинал свою деятельность в качестве плакатиста, позже стал являться художником и графиком. В 1965 году Непомнящий окончил мастерскую плаката Московского государственного художественного института им. В. И. Сурикова. Учился у Н. А. Пономарёва, О. М. Савостюка, Б. А. Успенского. C 1969 года стал являться Членом Союза художников СССР. Является Заслуженным художником Российской Федерации.
Ушёл из жизни 26 ноября 2023 года в возрасте 84 лет, в Москве. По словам дочери, последние 10 лет у художника развивался синдром Альцгеймера.
В середине 1960-х годов Леонид Непомнящий женился на актрисе театра и кино Валентине Талызиной, с которой прожил в браке двенадцать лет. В 1969 году у пары родилась дочь Ксения, которая тоже является актрисой.
Непомнящий участник республиканских, всесоюзных, а также зарубежных художественных выставок. В своё время сотрудничал с издательством «Плакат» и «Агитплакат». Сотрудничал с крупнейшими издательствами Мексики «Larousse», «Santiyana», «Castillo». В 1990 году Леонид Непомнящий переехал жить в Мексику, но спустя пятнадцать лет вернулся к себе на родину в Москву и возобновил свою сферу деятельности.
Акварели Леонида Непомнящего находятся в Государственном историческом музее, в музее М. Ю. Лермонтова в Пятигорске, в Музее современного искусства в Москве, а также в частных коллекциях таких стран, как США, Мексика, Германия, Франция, Голландия.
Уличная магия

У́личная ма́гия — направление иллюзионизма, специализирующееся на уличных представлениях.
Уличная магия как разновидность уличных представлений известна давно. Считается, что её элементы, например, мошенничество, называемое сегодня «Игрой в напёрстки», существовали уже в Древней Греции. В Новое время различные сценки с уличными фокусниками изображались в работах многих художников, например, Иеронима Босха, Уильяма Хогарта, Питера Брейгеля.
Условно выделяют два стиля уличных магических шоу. Традиционный и более старый — магия в виде небольшого спектакля. Второй, сравнительно новый — магия экспромта.
Магия спектакля состоит из набора трюков, длящихся небольшое, но заметное, до нескольких десятков минут, время. Имеет своей целью денежный заработок. В этом случае фокусники обычно работают для прохожих, пытаясь увлечь их своим искусством. Трюки строятся преимущественно на ловкости рук с использованием карт и других мелких предметов, а также на так называемом ментализме. При этом способность развлекать и удерживать внимание зрителей порой важнее качества самого фокуса.
Магия экспромта состоит из проведения в публичном месте одного или двух эффектных и скоротечных трюков. Её целью является не сбор денег со зрителей, а создание впечатления случайности, непреднамеренности события. При этом происходящее снимается для дальнейшего распространения в виде собственной рекламы или коммерческих фильмов. Стиль и термин «Магия экспромта» (англ. Guerrilla magic) придумал и популяризировал с 1997 года для своего телевизионного шоу американский иллюзионист Дэвид Блейн. Позже, в 2013 году, по мотивам его выступлений вышел документальный фильм «Дэвид Блейн. Реальность или магия».
С уважением относясь к этому стилю, некоторые представители магического цеха, например, Джейми Суисс (англ. Jamy Swiss), полагают, что магия экспромта преимущественно ассоциируется лишь с ограниченным кругом иллюзионистов, работающих для телевидения и рекламирующих свои достижения для их продажи фокусникам-любителям.
Илья Мозги

Илья Владимирович Чистых (творческий псевдоним Илья Мо́зги; род. 23 марта 1988, Шадринск, Курганская область) — современный российский художник. Занимается стрит-артом. Живёт и работает в Екатеринбурге.
Илья Владимирович Чистых родился 23 марта 1988 года в городе Шадринске Курганской области. Вырос в районе Осеево (южная часть города Шадринска).
Увлечение граффити началось в 2004 году. Тогда Илья попросил у родителей на Новый год первый баллончик, черный, фирмы Kink. Илья был в хип-хоп культуре и танцевал брейк и решил начать рисовать и делать скетчи.
Окончил Уральский федеральный университет имени первого Президента России Б. Н. Ельцина по специальности «Реклама и маркетинг» в 2013 году.
Опыт работы на улице — более 10 лет (с 2004 года)
В 2018 году в Нижнем Новгороде в рамках коллаборации фестивалей «Место» и «О'город» создал работу «Здесь больше нет огня».
В 2020 был включен в британский Альманах Street Art Саймона Армстронга.
Жил и работал в Екатеринбурге.
В 2021 году работал в Архангельске в рамках областного проекта по поддержке современного искусства.
В 2021 году в Нижнем Новгороде в рамках фестиваля уличного искусства «Место» создал серию уличных работ «Звонок звучал для всех».
После объявления 21 сентября 2022 года мобилизации, уехал в Киргизию. В Бишкеке создал арт-объект на руине жилого дома, написав на нем «Есть что терять». Из Киргизии переехал в Черногорию, где создал несколько арт-объектов. Впоследствии возвратился в Россию.
В августе 2023 года участвовал в фестивале уличного искусства «Голос улиц» и создал в городе Иркутске мурал «Пусть эта музыка не стихнет».
В сентябре 2023 года участвовал в фестивале «Мосты» и создал на здании Центра занятости города Благовещенска Республики Башкортостан арт-объект «Документ».
12 марта 2024 года сотрудники УФСБ России по Свердловской области провели у него дома обыск, а стрит-артера увезли на допрос. Его подозревают в связях с Верзиловым Петром Юрьевичем, который заочно приговорён к 8,5 годам колонии. Спустя время его отпустили.
Создает граффити, на которых главное — текст.
Основные используемые техники: трафареты, мьюрализм, интервенции
Основные темы: социальная тема, сайд-специфик проекты
Один из организаторов партизанского фестиваля уличного искусства «Карт-Бланш».
Один из самых активных уличных художников Урала. Стал известен текстовым артом.
Автор надписи «Эта надпись сделана нелегально», которую незаконно использовал польский бренд Cropp.
Список выпусков телепередачи «Следствие вели…»

В списке представлены выпуски документальной телепередачи «Следствие вели…» без учёта повторов под новыми названиями. Цикл этих документальных фильмов выходит с 20 января 2006 года на НТВ. Каждый выпуск представляет собой историю, повествующую о расследовании советскими правоохранительными органами конкретного уголовного преступления (за исключением новогоднего спецвыпуска от 30 декабря 2010 года). Параллельно с этим ведущий программы, известный советский актёр Леонид Каневский, рассказывает о жизни советских людей.
Намедни. Наша эра (серия книг)

«Намедни. Наша эра» — книжный проект Леонида Парфёнова, который возник на основе документальных телециклов «Намедни 1961—2003. Наша эра» и «Нмдни».
Формат издания представляет собой изображение различных феноменов советской и российской истории.
На данный момент серия состоит из 11 томов: 6 из них по десятилетиям (1961—1970, 1971—1980, 1981—1990, 1991—2000, 1931—1940, 1921—1930, расположены по дате выхода), 1 — за 15-летний период (1946—1960) и 4 — за 5-летний (2001—2005, 2006—2010, 2011—2015, 2016 - 2020). Последний том, посвящённый 2016 - 2020 годам, вышел зимой 2024 года.
Работа над книгой началась в 2007 году. Материалы для издания автор собирал с помощью друзей, знакомых и многочисленных читателей дневника в «Живом журнале». В этих целях было создано специальное сообщество «Образы утраченного времени». Часть фотографий извлечена из личного архива Леонида Парфёнова. Тематически книжный проект «Намедни» существенно шире телевизионного: два тома охватывают периоды, которые в телевизионную версию не вошли вовсе — с 2004 по 2010 годы.
Первый том (1961—1970) вышел 11 ноября 2008 года. Четырёхтомник оказался настолько успешным, что в конце 2010 года Леонид Парфёнов начал работу над 5-м томом, рассказывающем о 2000-х годах.
25 ноября 2011 года в Москве в киноконцертном зале «Мир» состоялась презентация 5-го тома, посвящённого периоду 2001—2005 годов.
15 марта 2013 года состоялась презентация 6-го тома (2006—2010) в книжном магазине «Москва» на Тверской.
30 октября 2014 года состоялась презентация «нулевого тома» (1946—1960) в Торговом доме «Библио-Глобус».
8 ноября 2016 года в интервью «Русской службы „BBC“» Леонид Парфёнов сообщил, что заканчивает работу над 8-м томом, посвящённым периоду 1930-х годов, выход которого планировался в 2017 году. И в итоге «минус первый» том (1931—1940) вышел в сентябре 2017 года.
Предполагалось, что после тома о 1930-х годах Леонид Парфёнов продолжит работать над 9-м (по нумерации — 7-м) томом (2011—2015), но 26 ноября 2017 года в интервью Евгению Киселёву он сообщил, что следующим томом в этой серии будет том «минус второй» (1918—1930) и он (предположительно) выйдет в 2019 году. Но при этом, ещё 2 октября того же года в интервью «Русской службы „BBC“» он сообщил, что продолжает работу над томом о 2011—2015 годах. 6 апреля 2020 года в прямом эфире своего блога «Парфенон» Парфёнов анонсировал выход тома 1921—1930 на осень 2020 года. А свою задержку в работе над томом он объяснил занятостью в связи с другими своими проектами. Презентация книги, посвящённой 1920-м годам состоялась в декабре 2021 года.
4 декабря 2022 года Леонид Парфёнов представил переиздание тома, посвящённого 1960-м годам. Издание дополнено новыми событиями и новыми фотографиями, не отображёнными в издании 2008 года.
Sergei Bodrov

Sergei Vladimirovich Bodrov (Russian: Серге́й Влади́мирович Бодро́в, IPA: [sʲɪrˈɡʲej bɐˈdrof]; born 28 June 1948) is a Russian film director, screenwriter, and producer. In 2003 he was the president of the jury at the 25th Moscow International Film Festival.
Bodrov was born in Khabarovsk, Russian SFSR, Soviet Union (now Russia). In the post-Soviet period he emigrated to the United States. His son, actor Sergei Bodrov, Jr. was killed in an avalanche in the mountains of the North Caucasus on 20 September 2002, while shooting a film titled The Messenger.
Bodrov's paternal grandmother was an ethnic Buryat, which influenced his decision to make the movie Mongol. His mother was Tatar, while his paternal grandfather was an ethnic Russian.
Bodrov currently has an apartment in Los Angeles and a ranch in Arizona. He is married to American film consultant Carolyn Cavallaro.
A case has been opened against Bodrov at the "Myrotvorets" website.
Personification of Russia

The personification of Russia is traditionally feminine and most commonly maternal since the Middle Ages. Most common terms for national personification of Russia are:
Russian: Ма́тушка Росси́я, romanized: Matushka Rossiya (dim.); also Russian: Мать-Росси́я, romanized: Mat'-Rossiya; or Russian: Ма́тушка Русь, romanized: Matushka Rus', lit. 'Mother Rus''; or Russian: Росси́я-ма́тушка, romanized: Rossiya-matushka, lit. 'Russia the Mother'
Russian: Ро́дина-мать, romanized: Rodina-mat
In the Russian language, the concept of motherland is rendered by two terms:
Harald Haarmann and Orlando Figes see the goddess Mokosh a source of the "Mother Russia" concept. Mikhail Epstein states that Russia's historical reliance on agriculture supported a mythological view of the earth as a "divine mother", leading in turn to the terminology of "Mother Russia". Epstein also notes the feminine perceptions of the names Rus' and Rossiia, allowing for natural expressions of matushka Rossiia (Mother Russia).
During the Soviet period, the Bolsheviks extensively utilized the image of "Motherland", especially during World War II.
During the Soviet era, many statues depicting the Mother Motherland were built, most to commemorate the Great Patriotic War. These include:
List of Dean Stockwell performances

Dean Stockwell was an American actor whose career spanned over 70 years. He began his career as a child actor, performing as a contract player for Metro-Goldwyn-Mayer. In the 1960s, he transitioned into adult roles, appearing in Sons and Lovers (1960) and Rapture (1965), followed by The Dunwich Horror (1970) and Dennis Hopper's The Last Movie (1971).
Stockwell had a career revival in the 1980s, appearing in Wim Wenders' acclaimed drama Paris, Texas (1984), followed by roles in David Lynch's films Dune (1984) and Blue Velvet (1986). In 1988, he received critical notice for his portrayal of Howard Hughes in Francis Ford Coppola's Tucker: The Man and His Dream, as well as his role in Jonathan Demme's Married to the Mob, for which he was nominated for an Academy Award for Best Supporting Actor. Stockwell subsequently appeared in Robert Altman's The Player (1992), and reunited with Coppola to appear in The Rainmaker (1997).
Jujube (confectionery)

Jujube (/ˈdʒuːdʒuːb/ or /ˈdʒuːdʒuːbiː/; also known as jube or juju) is a gummy type of candy drop.
A recipe for "pate de jujubes" was published in 1709. The recipe called for gum arabic, sugar, and the date-like jujube fruit. In 1853, both "ju ju paste" and "ju ju drops" were sold by confectioners. Later, recipes used various flavorings instead of jujube fruits.
Jujube tea

Jujube Tea is a traditional Chinese tea made from jujubes. The tea is deep ruby-brown to rich dark maroon in color and is abundant in iron, potassium, and vitamins B and C. It is often garnished with pine nuts.
There are two ways to make Jujube Tea: boiling dried jujubes or diluting the preserved jujubes into boiling water. Preserved jujubes can be made by simmering dried—preferably sun-dried—jujubes on low heat for about eight hours to a day, until the liquid becomes sweet and syrupy. A pre-made sweet jujube syrup is also commercially available in Chinese grocery stores.
Solanum umbelliferum

Solanum umbelliferum is a species of nightshade known commonly as bluewitch nightshade, or bluewitch. It can be found in chaparral habitat and low-elevation oak woodlands in California and parts of Baja California and Arizona. It is a small perennial herb or subshrub with dark gray-green oval-shaped leaves on hairy green stems that grow to a maximum height of one meter. It has bright purple or blue frilly flowers with thick yellow anthers at the center. The flowers close into spherical buds overnight. It bears small round green fruits which turn purple when ripe and resemble tiny eggplants.
It is a tough shrub which can grow in rocky and clay soils and springs up in areas recovering from wildfires or other disturbances. Like most other members of genus Solanum, S. umbelliferum contains toxic alkaloids.
Australian lime

Australian limes are species of the plant genus Citrus that are native to Australia and Papua New Guinea.
These species were formerly included in the genera Microcitrus and Eremocitrus. They have been used as a food source by indigenous Australians and Indigenous New Guineans as well as early settlers and are used in modern Australian cuisine, including marmalade and sauces.
Species include:
A number of cultivars have been developed in recent years. These can be grafted on to standard citrus rootstocks. They may be grown as ornamental trees in the garden or in containers. Grafted standards are available for some varieties. The cultivars include:
Citrus species in Papua New Guinea have not been extensively studied, so the true number of species is unknown.
An identification key Archived 2009-10-02 at the Wayback Machine (p. 6 or 338) exists for the known Australian limes (not including species from Papua New Guinea). The leaves of some species broaden dramatically with age.
Skimmia japonica

Skimmia japonica, the Japanese skimmia, is a species of flowering plant in the family Rutaceae, native to Japan, China, and Southeast Asia. Growing to 6 m (20 ft) tall and wide, it is a rounded evergreen shrub with glossy, leathery leaves. It is widely cultivated as an ornamental plant in gardens and parks. Its fragrant flowers are cream-yellow or white, followed on female plants by small, round, red fruits. The plant tolerates a wide range of conditions, including frost, drought, and atmospheric pollution. It is suitable for bonsai and for Chinese gardens.
Many cultivars have been developed for ornamental garden use, including varieties which are significantly more compact than their parents. These cultivars have gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit:-
Olluquito

Olluquito, olluquito con carne (with meat) and olluquito con ch'arki (with dried llama meat) are traditional dishes in Peruvian cuisine made with ulluku (Quechua, hispanicized spellings ulluco, olluco) a root vegetable that also has edible leaves. It is an important root crop in the Andean region of South America, second only to the potato. The leaf and the tuber are edible; the leaves are similar to spinach, and the root is like a potato or jicama. The Ulluku contains high levels of protein, calcium, and carotene. Papalisa were used by the Incas prior to arrival of Europeans in South America. It can be served with meat.
Ch'arki is the technique employed in the Andean highlands to cure meat by salting, then dehydration. Incidentally the word "jerky" in English is derived from this Andean (Quechua) word. The dish is a stew of finely diced ulluku with ch'arki pieces (traditionally alpaca, or less frequently llama meat, though today it is also very commonly made from sheep), served with white rice.
The major appeal of the ulluku is its crisp texture which remains even when cooked. Because of its high water content, the ulluku is not suitable for frying or baking but it can be cooked in many other ways like the potato. In the pickled form, it is added to hot sauces. Together with the mashua it is used the Colombian cuisine dish cocido boyacense.
Wimbo

Wimbo/nyimbo ni tungo zenye kufuata mapigo fulani ya kimi za kiafuziki yenye mahadhi ya kupanda na kushuka kwa mawimbi ya sauti (urari wa sauti) na mpangilio maalumu wa maneno.
Nyimbo huundwa kwa lugha ya mkato na matumizi ya lugha ya picha (taswira).
Muundo wa nyimbo huwa ni wa kuimbika na mizani ya kila mstari mara nyingi huwa inalingana.
Wahusika wa nyimbo huwa ni mtu mmoja au kikundi cha watu. Nyimbo aghalabu huambatana na ala za muziki kama vile ngoma, zeze, marimba, makofi, vigelegele na kadhalika.
Mashairi ya nyimbo huimbwa popote pale panapostahili kulingana na tukio au muktadha unaofungamana na wimbo. Hivyo basi kuna nyimbo za dini, harusi, siasa, jando/unyago, kilimo, nyimbo za kuwinda na kadhalika.
Kuna aina nyingi za nyimbo zikitofautishwa na nchi, utamaduni na waimbaji wenyewe. Kwa mfano kuna nyimbo za kitamaduni, za Kiinjili na za kisasa.
Hivyo vikundi ni kulingana na nyakati na vinaweza kugawanywa zaidi kulingana na tofauti. Kwa mfano nyimbo za kisasa zinaweza kugawanywa kulingana na mtindo wa wimbo. Nyimbo zinaweza kugawanywa kulingana na nchi. Nchini Kenya kuna nyimbo za makabila tofautitofauti kama chakacha na mugithi ambazo zinahusishwa na kabila tofautitofauti.
Nyimbo za kisasa zinarekodiwa kwenye studio za kisasa lakini pia katika studio za nyumbani, mtindo unaoleta mageuzi makuu kwa wasanii. Leo unaweza kurekodi wimbo mzima ukiwa nyumbani mradi uwe na vifaa vinavyohitajika.
Makumbusho ya Taifa ya Ghana

Makumbusho ya Taifa ya Ghana ni makumbusho yanayopatikana nchini Ghana katika mji mkuu wa Accra.
Kwa mujibu ya mamlaka ya usimamizi wa vifaa na vitu vya kitamaduni vya Ghana (Ghana Museums and Monuments Board), makumbusho hayo ni kati ya makumbusho sita makubwa na ya zamani zaidi.
Makumbusho hayo yalijengwa na kufunguliwa tarehe 5 Machi 1957 kama sehemu ya kusherehekea uhuru wa Ghana, na mkurugenzi wake wa kwanza alikuwa A.W. Lawrence.
Mtandao wa vitu

Kigezo:Tafsiri kopmyuta
Mtandao wa vitu (IoT) hufafanua vitu halisi (au vikundi vya vitu hivyo) vilivyo na vitambuzi, uwezo wa kuchakata, programu na teknolojia nyingine zinazounganisha na kubadilishana data na vifaa na mifumo mingine kupitia Mtandao au mitandao mingine ya mawasiliano.
Mtandao wa mambo (IoT) uko chini ya Uhandisi wa Elektroniki na Mawasiliano na Sayansi ya Kompyuta. Mtandao wa mambo umechukuliwa kuwa jina lisilo sahihi kwa sababu vifaa havihitaji kuunganishwa kwenye mtandao wa umma, vinahitaji tu kuunganishwa kwenye mtandao, na kushughulikiwa kibinafsi.Uga umebadilika kutokana na muunganiko wa teknolojia nyingi, ikijumuisha kompyuta inayoenea kila mahali, vitambuzi vya bidhaa, mifumo iliyopachikwa yenye nguvu inayozidi kuongezeka, pamoja na kujifunza kwa mashine.
Sehemu za kitamaduni za mifumo iliyopachikwa, mitandao ya vitambuzi visivyotumia waya, mifumo ya udhibiti, otomatiki (pamoja na otomatiki nyumbani na jengo), huwezesha mtandao wa mambo kwa kujitegemea na kwa pamoja. Katika soko la watumiaji, teknolojia ya IoT inalingana zaidi na bidhaa zinazohusiana na dhana ya "nyumba mahiri", ikijumuisha vifaa na vifaa (kama vile taa, vidhibiti vya halijoto, mifumo ya usalama ya nyumbani, kamera na vifaa vingine vya nyumbani) vinavyotumia kifaa kimoja au mifumo ikolojia ya kawaida zaidi, na inaweza kudhibitiwa kupitia vifaa vinavyohusishwa na mfumo huo wa ikolojia, kama vile simu mahiri na spika mahiri. IoT pia inatumika katika mifumo ya afya.
Kuna idadi ya wasiwasi juu ya hatari katika ukuaji wa teknolojia na bidhaa za IoT, haswa katika nyanja za faragha na usalama, na kwa hivyo, hatua za tasnia na serikali kushughulikia maswala haya zimeanza, pamoja na ukuzaji wa viwango vya kimataifa na vya ndani, miongozo, na mifumo ya udhibiti.
Fairmont San Francisco

Fairmont San Francisco ni hoteli ya kifahari iliyoko San Francisco, California, Marekani</ref>. Ilianzishwa mnamo mwaka 1907 na wasanifu James and Merritt Reid na inajulikana kwa usanifu wake wa kupendeza na hadhi yake ya kifahari.
Historia yake inaonyesha jinsi ilivyokuwa kitovu cha shughuli za kijamii na kitamaduni tangu kuanzishwa kwake. Hoteli ilifunguliwa mwaka mmoja baada ya tetemeko kubwa la ardhi huko San Francisco mwaka 1906, na ilichukua jukumu muhimu katika kufufua uchumi wa eneo hilo.
Fairmont San Francisco imekuwa mahali maarufu kwa mikutano, matukio ya kijamii, na mikusanyiko ya biashara. Pia, imekuwa kituo cha kutembelewa kwa watalii wanaovutiwa na historia ya jiji la San Francisco.
Kwa upande wa huduma, Fairmont San Francisco inajivunia vifaa vya kifahari, migahawa inayotambulika, na huduma bora kwa wageni. Inatoa uzoefu wa kipekee wa kukaa kwa wageni wake na ni mojawapo ya hoteli za kifahari zinazojulikana duniani .
Hii ni hoteli inayojitahidi kutoa uzoefu wa kifahari na starehe kwa wageni wake, huku ikidumisha hadhi yake ya kihistoria na kitamaduni.
Fairmont San Francisco inatoa huduma mbalimbali kwa wageni wake, zikijumuisha:
Jessica B. Harris

Jessica B. Harris (alizaliwa Marekani 18 Machi 1948) ni profesa, na mwandishi wa vitabu wa Marekani.
Jessica B. Harris ni mtoto pekee. Kati ya mwaka 1953 mpaka 1961, alisoma United Nations International School huko New York City.
Alihitimu elimu ya sekondari ya Sanaa High School of Performing Arts wakati alivyokuwa na miaka 16 alikuwa akifaulu kwa Alama A na B katika somo la kifaransa huko katika chuo Cha Bryn Mawr Mwaka 1968.
Harris anakaa Brooklyn, shamba la mizabibu la Martha na New Orleans take.
Helge Løvland

Helge Andreas Løvland (1890–1984) var en norsk friidrettsutøver. Han vant OL-gull i tikamp og kom på femteplass i femkamp i 1920 i Antwerpen. Dette Sommer-OL var det beste for Norge noensinne, der nordmenn tok til sammen 13 gull.
Helge Løvland vant en rekke norgesmesterskap, og ble tildelt kongepokalen to ganger, i 1918 og 1919. Han var med det den første friidrettsutøver som fikk pokalen to påfølgende år. Han fikk Egebergs Ærespris i 1919 for friidrett og turn. Han konkurrerte for IF Ørnulf i Oslo. Han var likevel med å stifte Froland Idrettsforening i 1916. Froland IL, Froland kommune og private sponsorer har hedret ham med et minnesmerke som ble avduket den 9. juni 2001.
Løvland var idrettsinspektør fra 1921 til 1930, før han deretter ble generalsekretær i Norges Landsforbund for Idrett og Norges olympiske komité frem til 1940. Han var også militær offiser, og ble idrettskonsulent for Hæren, og formann i Forsvarets idrettsråd fra 1948 til 1955.
Under andre verdenskrig ble han i august 1943 arrestert som militær offiser og satt fengslet i Oflag i Schildberg og Stalag III-A i Luckenwalde.
I perioden 1917 til 1920 vant Løvland 11 NM-gull.
Benjamin Jensen

Benjamin Jensen (født 1975) er en norsk tidligere friidrettsutøver, og tidligere norsk rekordholder i tikamp. Han har representert Mandal og Halse IL, IK Tjalve og IL Norna-Salhus i sin aktive karriere. Han har vært sportssjef for friidrett ved Wang toppidrett i Oslo
Jensen ble juniorverdensmester i tikamp i 1994, og ble nummer 14 i VM 2001. Han deltok også i Friidretts-VM i 1999 og 2005 og Friidretts-EM (2002), uten å fullføre konkurransene. Videre ble han også nummer tre i Universiaden (World Student Games) i 1999.
Han satte norsk rekord 1. august 1999 på 8160 poeng for følgende serie: 10,86 (100 m), 7,21 (lengde), 13,50 (kule), 1.97 (høyde), 49,54 (400 m), 14,50w (110 m hekk), 43,83 (diskos), 5,30 (stav), 59,01 (spyd), 4:34,84 (1500 m).. Rekorden ble stående i 19 år til den ble slått av Martin Roe.
Shaquille O’Neal

Shaquille Rashaun «Shaq» O'Neal (født 6. mars 1972) er en tidligere amerikansk basketballspiller som spilte i NBA. O'Neal er 2,16 meter høy og veide nesten 150 kg da han spilte, og har gjennom sin karriere vært en av de største stjernene i den amerikanske basketballigaen. Han er kjent for å ha brukt sin styrke og størrelse til å score poeng nære kurven, og for å ta returer. Han blir, til tross for sin stjernestatus, sett på som en av de dårligste skytterne i NBA. O'Neal ble kåret til ligaens mest verdifulle spiller i 2000.
O'Neal debuterte i NBA for Orlando Magic i 1992 og ble samme sesong kåret til ligaens beste nykommer («Rookie of the Year»). Etter fire sesonger i Orlando gikk han til Los Angeles Lakers sommeren 1996, hvor han ble lagkamerat med en annen superstjerne, Kobe Bryant. Selv om de to stjernene sjelden kom overens, vant Lakers tre NBA-mesterskap på rad mellom 2000 og 2002.
O'Neal forlot Lakers sommeren 2004, angivelig på grunn av samarbeidsproblemene med Bryant, og signerte for Miami Heat.
Fire år senere, i februar 2008, ble han byttet mot Shawn Marion og Marcus Banks til Phoenix Suns.
Etter mye spekulasjoner rundt at O'Neal skulle skifte klubb, ble han den 24. juni 2009 byttet fra Phoenix Suns til Cleveland Cavaliers og sluttet seg til spilleren LeBron James, som spilte på laget på denne tiden. Cleveland Cavaliers måtte gi fra seg Sasha Pavlovic, Ben Wallace, 500 000 dollar og Cavaliers' andre valg i NBA-draftet i 2010 for å få O'Neal.
Sommeren 2010 mistet han kontrakten med Cleveland Cavaliers, og han stod med det uten kontrakt. Mange sportseksperter sa at grunnen til at han var uten kontrakt i flere måneder var fordi han krevde en lønn som var høyere enn 5 millioner dollar i året og en avtale som gjør at han skulle starte kamper for laget. Mange mente at dette var urealistisk med tanke på at han var 38 år og det faktum av at O'Neal aldri har vært noe særlig god til å løpe, og da særlig ikke god til dette i hans senere år av basketkarrieren. 4. august samme år signerte han en kontrakt med Boston Celtics der han vil tjente i overkant av 2,75 millioner dollar på to år.
Shaquille O'Neal har, i tillegg til å være blant de mest kjente basketballspillerne gjennom tidene, også prøvd seg som skuespiller i filmene Blue Chips og Kazaam, i tillegg til animasjonsfilmer, musikkvideoer og TV-serier. O'Neal har også vært på en rekke talkshow og realityshow, som NBA Ballers, Punk'd og Shaq Vs.
I tillegg er O'Neal ekstra kjent for sine utsagn utenfor basketballbanen, og han er en vanlig mann å imitere. O'Neal snakker med dyp stemme og til tider veldig monotont. O'Neal kommer ofte med en vits i sine intervjuer, og i TV-innslaget «SportsCentre Top 10 – Shaq Top 10 Quotes» sa programlederen: «Stick a michrophone in the big Diesel's face, and you never know what you're gonna get.»
Simon Rønsholm Sandvik

Simon Rønsholm Sandvik (født 27. mars 1991 i Molde) er en norsk friidrettsutøver som har konkurret for Molde Olymp, Swept Track Club på Jamaica og det norske friidrettslandslaget.
I vintersesongen 2011/2012 var han fulltids friidrettsutøver og trente med SWEPT Track Club, Kingston Jamaica. Simon fikk også spalteplass i Jamaicas største avis Jamaica Observer. Etter at han kom tilbake fra Jamaica april 2012 har han konkurrert lite, men Simon har vært trener for løperne i Molde Olymp.
Simon Rønsholm Sandvik har personlig rekord på 100 meter på 10.60 (+1,5m/s) fra Helsingborg,Øresundsspelen 11.7.2010. Pers på 200 meter er 21.32 (+2,0 m/s) fra Helsingborg 10.7.2010. Innendørs har Simon pers på 60 meter på 7.01 fra Reykjavik 15.1.2011. Friidrettssesongen 2010 hadde Simon årsbeste i sin klasse 18/19 år i Norge på distansen 60 meter med tiden 7.11 (-3,8 m/s), Han var også best i sin klasse på 100 meter med tiden 10.60 (+1,5 m/s) og dette var den gang nest best av seniorene i Norge etter Jaysuma Ndure. Samme sesong var Simon Rønsholm Sandvik også nr.2 av seniorene på 200 meter, og best i sin årsklasse med tiden 21.32 (+2,0 m/s)-. Han ble tatt ut til å representere Norge under EM i friidrett 2010 i Barcelona, der han skulle løpe 4 x 100 meter stafett. Men i et treningsløp for stafettlandslaget på Bislett uka før EM ble han skadd og kunne ikke delta i EM. I juni 2010 representerte han det norske friidrettslandslaget i stafett under EM Super league for landslag i Bergen, der han løp 1.etappe på 4 X 400 meter (40.87). Under JR NM i Kristiansand 2011 tok Simon Rønsholm Sandvik sølv på 100 meter på tiden 10,97 (-1,3).
John Falchenberg

John Falchenberg (1883–1960) var en norsk friidrettsutøver og idrettsleder. Han ble norgesmester i diskos i årene 1904, 1906–1908 og 1911–1912. I 1904 ble han dessuten norgesmester i kulestøt. Falchenberg deltok i diskos under Sommer-OL i 1908, men ble uplassert. Han var også tatt ut til OL i 1912, men måtte trekke seg på grunn av skade.
Falchenberg hadde en rekke verv som idrettsleder. I 1918 ble han første formann i Norges Friidrettsforbund etter splittelsen med turnforbundet. Han satt som formann til 1919 da han ble viseformann i Norges Landsforbund for Idrett. I perioden 1907–1908 og 1909–1910 var han styremedlem i Norges Fotballforbund. Han var dessuten friidrettsskribent i Norsk Idrætsblad og Sport.
Falchenberg representerte Viking (–1903), Kristiania IF (1904–1905) og Tjalve (1906–). Som fotballeder representerte han Mercantile.
Lucas Braathen

Lucas Pinheiro Braathen (født 2000) er en norsk-brasiliansk alpinist. Han vokste opp i Hokksund og var aktiv i Bærums Skiklub. Braathen tok NM-gull i slalåm i 2023, og han vant slalåmcupen under verdenscupen i alpint 2022/23. Fra 2024 konkurrerer han for Brasils alpinlandslag.
Han har norsk far og brasiliansk mor.
I junior-VM i alpint 2018 kjørte Braathen på det norske laget som tok sølv i lagkonkurransen. Kajsa Vickhoff Lie, Kaja Norbye og Joachim Jagge Lindstøl var de øvrige på det norske laget. Individuelt fikk han ellevteplass i storslalåm.
Under NM i alpint 2018 fikk han sølv i storslalåm, bak Rasmus Windingstad, og han kom på 13.-plass i super-G. Han vant super-G under Junior-NM i alpint 2018 i Hafjell.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 8. desember 2018 i Val-d’Isère, der han også fikk sine første verdenscuppoeng med 26.-plass i storslalåm. Braathen ble nummer seks i super-G i NM i alpint 2019 i Hemsedal. I junior-VM i alpint 2019 tok Braathen sølv i super-G og bronse i kombinasjonen.
Han deltok i Europacupen i alpint 2018/19, og vant der storslalåmcupen etter at han vant tre av rennene.
26. oktober 2019 tok Braathen sin første topp ti-plassering i verdenscupen da han ble nummer seks i storslalåm i sesongåpningen i Sölden. Året etter, den 18. oktober 2020, tok han sin første verdenscupseier på samme sted, og i samme øvelse, foran sveitserne Marco Odermatt og Gino Caviezel. Han endte på 15.-plass i storslalåm og 10.-plass i parallellslalåm i verdenscupen denne sesongen.
I europacupen i alpint 2019/20 kom han på 22.-plass i slalåmcupen med 106 poeng.
2020/21-sesongen ble redusert på grunn av koronapandemien, og konkurrerte kun i verdenscupen denne sesongen. Han vant ett storslalåmrenn og fikk en sjuendeplass i storslalåm i Adelboden, og endte på 15.-plass totalt i storslalåmcupen under verdenscupen i alpint 2020/21.
Under Lauberhornrennene i Wengen i 2022 kjørte han seg opp fra 29.-plass til seier i slalåmkonkurransen. Han fikk pallplasser i verdenscuprenn både i slalåm og storslalåm denne sesongen, og endte på fjerdeplass i begge disse cupene under verdenscupen i alpint 2021/22. I verdenscupen sammenlagt kom han på niendeplass med 655 poeng, der Marco Odermatt vant sammenlagt.
Han representerte Norge under Vinter-OL 2022, men kjørte ut både i slalåm og storslalåm. Han fikk én medalje under Norgesmesterskapet i alpint 2022, der han fikk bronse i super-G.
Sesongen 2022/23 vant han slalåmcupen sammenlagt og vant tre renn, to i slalåm og ett i storslalåm. Under VM i alpint 2023 kom han på sjuendeplass i slalåm. Samme sesong vant han sitt første NM-gull, da han vant slalåmrennet under NM i alpint 2023.
Den 27. oktober 2023 kunngjorde Braathen at han la opp som alpinist i en pressekonferanse i forbindelse med verdenscupåpningen i Sölden. Han hadde havnet i konflikt med Norges Skiforbund som følge av at han deltok i en reklamekampanje for det svenske klesmerket J. Lindeberg, noe han ikke hadde tillatelse til av skiforbundet.
6. mars 2024 bekreftet Braathen at han skulle gjøre comeback, og konkurrere for Brasil.
Verdenslekene for kvinner

Verdenslekene for kvinner (engelsk: Women's World Games) var en internasjonal friidrettskonkurranse for kvinner, som ble arrangert fra 1922 til 1934 av Fédération Sportive Féminine Internationale (FSFI).
Verdenslekene for kvinner ble opprettet av Alice Milliat og FSFI, fordi kvinner ikke fikk delta i alle grener i De olympiske leker. Året før ble også Kvinneolympiaden 1921 arrangert, som en forløper.
Kvinner fikk delta i Olympiske leker fra Sommer-OL 1900, men kun i enkelte idrettsgrener. Alice Milliat startet diskusjonen med Den internasjonale olympiske komité (IOC) og Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) i 1919, for å få gjennomslag for kvinnelig deltakelse i friidrett under Sommer-OL 1924, men fikk avslag på dette. Hun arrangerte Kvinneolympiaden 1921 i Monte Carlo, og grunnla da Fédération Sportive Féminine Internationale (FSFI) i 1921, en organisasjon som arrangerte Verdenslekene.
Fire verdensleker for kvinner ble arrangert, det femte ble avlyst fordi kvinner fikk delta i EM i friidrett 1938.
Fabrizio Donato

Fabrizio Donato (født 1976) er en italiensk friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer i tresteg, men også i lengde. Han ble europamester innendørs i 2009, og innehar den italienske rekorden i tresteg både utendørs (17,60) og innendørs (17,73).
Han er gift med Patrizia Spuri, som også er friidrettsutøver.
Donato har 20 italienske mesterskap i friidrett; 7 utendørs og 13 innendørs.
I juni 2000 satte han ny personlig rekord ved stevnet Notturna di Milano, med 17,60 meter. Dette var også ny italiensk rekord, og han slo Paolo Camossis gamle rekord med 31 cm. Lengden var også det nest lengste hoppet i Europa dette året. Han deltok første gang i OL ved sommer-OL 2000 i september. Hans lengste hopp i kvalifiseringsrunden var 16,34, som ikke holdt til en plass i finalen.
I 2002 brøt han 17 metersgrensen for første gang, med 17,03 meter ved et stevne i Genova i februar. Samme år fikk han fjerdeplass både ved EM i friidrett innendørs 2002 og EM i friidrett 2002, med hhv. 16,90 og 17,15 meter.
Etter dette fulgte noen år uten gode resultater. Han nådde finalen verken i VM 2003, VM innendørs 2004 eller sommer-OL 2004. Han hadde ingen hopp over 17 meter i hele 2004 og 2005. Det gikk bedre i 2006, da han hoppet 17,33 innendørs i februar og 17,24 utendørs i juli, men han greide ikke å kvalifisere seg til finalen i VM i friidrett innendørs 2006 (16,35) eller EM i friidrett 2006 (16,66). Imidlertid vant han gull ved Europacupen i friidrett i 2006, med 16,99 meter. Han deltok ved VM i friidrett 2007, men hoppet 16,20 i kvalifiseringen - nest kortest av alle som hadde gyldige hopp.
I 2008 og 2009 bedret resultatene seg igjen innendørs. Han greide fjerdeplass ved VM i friidrett innendørs 2008 i Valencia med 17,27 meter, samme lengde som portugisiske Nelson Évora som tok bronsen. Évora gikk foran Donato på grunn av nest beste hopp. I 2009 vant han sin første EM-tittel som senior, ved EM i friidrett innendørs 2009 i Torino. Her hoppet han 17,59 meter, som var ny personlig rekord, italiensk rekord og mesterskapsrekord. Han slo Viktor Yastrebov med 34 cm. Utendørs gikk det ikke like bra, han hadde bestenoteringer på 16,91 i 2008, og 15,81 i 2009. Han deltok både ved sommer-OL 2008 og VM 2009 uten å nå finalen.
Ved EM i friidrett 2011 i Paris hoppet han igjen godt, og fikk sølv med 17,73 meter, ny italiensk rekord. Frankske Teddy Tamgho vant gullet i dette mesterskapet, med 17,92 meter, som var ny verdensrekord.
I 2012 fikk han fjerdeplass ved VM i friidrett innendørs 2012 i Istanbul. Hans beste hopp i dette mesterskapet var 17,28 meter.
Sverige under Paralympiske sommerleker 2016

Sverige sendte en tropp på 54 deltakere til de paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro. De svenske utøverne deltar i 19 forskjellige idretter.
Før lekene i Rio 2016 har Sverige vunnet 597 medaljer (225 gull, 212 sølv og 160 bronse) fra de 13 lekene det har deltatt i siden 1964. Jonas Jacobsson har flest gull, med 17 gullmedaljer i skyting fra 1980 til 2012.
T (Track) brukes om løpsøvelser, F (Field) brukes om hopp og kast. Tallkoden viser hvilken type funksjonshemming utøveren har.
Maria Bjurström deltok i boccia, med Anki Bjurström som Competition Partner.
Klasse 1-5 er for sittende spillere, klasse 6-10 er for stående. Klasse 6-spillere har alvorlige funksjonshemminger i både armer og ben, klasse 10-spillere har oftest kun funksjonshemming i den armen som de ikke spiller med.
Gjert Ingebrigtsen

Gjert Arne Ingebrigtsen (born 12 January 1966) is a Norwegian sports coach.
The patriarch of the Ingebrigtsen family, Ingebrigtsen was born in the Båtsfjord Municipality, and resides in Sandnes. He is married to Tone Eva Tønnessen. The couple has seven children, including middle-distance runners Henrik, Filip, and Jakob.
Ingebrigtsen coached his three sons until 2022; those sons all had significant achievements in 2018. At the 2018 European Athletics Championships, Jakob won gold medals in both 1500 m and 5000 m, while Henrik won a silver medal in 5,000 m and placed fourth in 1500 m. Filip won gold medal at the 2018 European Cross Country Championships. Ingebrigtsen was awarded the title Norwegian Sports Coach of the Year for 2018, awarded at Idrettsgallaen in January 2019.
Henrik, Filip and Jakob have all competed at the Summer Olympics. Henrik placed fifth in 1500 metres at the 2012 Summer Olympics in London, and reached the semifinal in 1500 metres at the 2016 Summer Olympics. Both Filip and Jakob competed in 1500 metres at the 2020 Summer Olympics in Tokyo, where Jakob won the gold medal and set Olympic record with time 3:28.32.
The Ingebrigtsen family has been featured in the television series Team Ingebrigtsen (2016-2021) and Ingebrigtsen: Born to Run (2024).
Ingebrigtsen currently coaches middle distance runner Narve Nordås, who won bronze at the 2023 World Championships in Budapest.
In October 2023, Ingebrigtsen's professional running sons Jakob, Filip, and Henrik released a statement accusing their father and former coach of "aggression, control, and physical violence", also saying that he "took the joy out of the sport they once loved". Gjert stopped coaching his sons in 2022, and was not accredited at the 2023 World Athletics Championships in Budapest.
Since March 2025, Ingebrigtsen has been standing trial for alleged physical, mental, and verbal abuse of his children. It will last approximately eight weeks, and will call around 30 to 40 witnesses. He is charged with seven counts of breaching the Norwegian Criminal Code's section 282, which concerns abuse in close relationships. Ingebrigtsen has denied the allegations. If found guilty, Ingebrigtsen could face up to six years in prison.
• Ingebrigtsen family
Henrik Ingebrigtsen

Henrik Ingebrigtsen (born 24 February 1991) is a Norwegian middle-distance runner who competes mainly in the 1500 metres. He represented Norway at the 2012 and 2016 Summer Olympics. A member of the Ingebrigtsen family, his younger brothers, Filip and Jakob, are also middle-distance runners.
Ingebrigtsen first broke the 3:40 barrier in the 1500 meters at the age of 19. He won the gold medal at the 2012 European Athletics Championships in Helsinki at the 1500 metres event. He followed it by finishing 5th at the Olympic Games in London with a new national record of 3:35.43. Ingebrigtsen further improved the national record to 3:33.95 at the Diamond League meet held in Zürich on 29 August 2013.
In May 2018, he won the men's 5000 metres at the Payton Jordan Invitational with a PB 13:16.97, winning by only 0.005 seconds. He had run the last 400 metres of the race in 56.27 seconds.
On 13 June 2019, he set a new Norwegian record for 3000 metres, running 7:36.85 at the Bislett Games in Oslo, Norway.
In October 2023, Jakob, Filip, and Henrik Ingebrigtsen released a statement accusing their father and former coach Gjert of "aggression, control, and physical violence", also saying that he "took the joy out of the sport they once loved". Gjert stopped coaching his sons in 2022, and was not accredited as their coach at the 2023 World Athletics Championships in Budapest. Gjert would later be charged with seven counts of domestic abuse under Norwegian law in 2024. A trial investigating these claims has been ongoing since March 2025.
Ingebrigtsen and his brothers were the focus of several television programs, including Team Ingebrigtsen (2016-2021), and Ingebrigtsen: Born to Run (2024).
In late July 2024, with the goal of getting Norwegians excited and confident in their athletes for the 2024 Summer Olympics, Jakob, Filip, and Henrik Ingebrigtsen released a pop song known as Ingen gjør det bedre (Nobody Does It Better).
Helge Løvland

Helge Andreas Løvland (11 May 1890, Froland – 26 April 1984, Oslo) was a Norwegian track and field athlete. He won the gold medal in the decathlon at the 1920 Olympics. Løvland was awarded the Egebergs Ærespris in 1919. Representing the club IF Ørnulf, he died in Oslo in 1984.
During the occupation of Norway by Nazi Germany he was arrested in August 1943 during the crackdown on military officers. He was imprisoned in Schildberg and Luckenwalde.
Markus Rooth

Markus Rooth (born 22 December 2001) is a Norwegian track and field athlete. He won the gold medal in decathlon at the 2024 Summer Olympics, the first gold medal for Norway in this event since 1920. He was also the 2023 European U23 champion.
In 2020, competing in Bislett, Rooth finished on 8238 points in the decathlon, which places him second in the world U20 all-time standings behind only Niklas Kaul.
In 2022, Rooth set a Norwegian record in the decathlon with 8307 points in competition in Grosseto, Italy.
In 2023, Rooth had his Norwegian national record for the decathlon beaten by Sander Skotheim. However, with both men competing at the 2023 European Athletics U20 Championships, it was Rooth that triumphed with a new personal best, championship record, and national record score of 8608.
He competed in the heptathlon at the 2024 World Athletics Championships in Glasgow in March 2024. Competing in the decathlon at the 2024 European Athletics Championships in Rome in June 2024, he was contending for a medal before having to pull-out of the competition after sustaining an injury during the pole vault aspect of the event.
He won the gold medal in Paris at the 2024 Summer Olympics in the decathlon, finishing in first place overall with a national record tally of 8796 points. His compatriot Sander Skotheim who had entered no jump in the pole vault but stayed in the competition to pace Rooth around the 1500 metres course, was later awarded the World Athletics fair play award.
In January 2025, he was a winner at the 2025 Norwegian Sports Gala held in Trondheim, winning three awards in total, including the Norwegian Sportsman of the Year trophy as well as Breakthrough Sportsperson of the Year and the Name of the Year award, which was voted on by members of the public.
Information from World Athletics profile unless otherwise noted.
He is related to the Rooth family of athletes from Oslo, with Andrea Rooth his cousin.
Håvard Bentdal Ingvaldsen

Håvard Bentdal Ingvaldsen (born 21 September 2002) is a Norwegian track and field athlete. He has won multiple national championship titles over 200 metres and 400 metres. In 2023, he became the European U23 champion over 400m and took the Norwegian national 400m record from Karsten Warholm.
At the 2021 European Athletics U20 Championships in Tallinn, he ran a new personal best time of 46.70 seconds in the final of the 400 metres to win a bronze medal. Later that summer, still aged 18 years-old, he recorded a national U20 record time of 45.95s as he won the 400m Norwegian Championships. He also ran the 400 meters during the 2022 European Athletics Championships in August 2022, in Munich but overall his 2022 season was hampered by injuries.
On 15 June 2023, he set a new personal best time of 44.86s for the 400m at the Diamond League event in Oslo. This also took the national record from Karsten Warholm. Ingvaldsen won gold at the 2023 European Team Championships in Chorzow in June 2023. He ran 44.88s which was a championship record for the European Team Championships format.
Competing at the 2023 European Athletics U23 Championships held from in July 2023 in Espoo, Finland, he won the gold medal in the 400m.
Competing at the 2023 World Athletics Championships in Budapest, he lowered his national record in the 400 metres to 44.39 to qualify for the semi final. He finished sixth overall in the final.
He competed at the 2024 Summer Olympics over 400 metres in August 2024, reaching the semi-finals.
Information from his World Athletics profile unless otherwise noted.
Crelan

Crelan is a Belgian bank with roots in agricultural lending. The bank is a universal bank providing services throughout Belgium. The bank and brand were established after the merger of Landbouwkrediet / Crédit Agricole and Centea in 2013.
The bank was 50 percent owned by the French Crédit Agricole at the time of the merger. In June 2015 Crelan again became 100% Belgian owned cooperative bank, owned by its clients. As of 2018, Crelan Group had 919,887 customers, approximately 600 branches, and made a net profit of €66 million.
In 2012 Crelan was designated a significant Institution under the criteria of European Banking Supervision, and as a consequence is directly supervised by the European Central Bank.
Its retail banking and commercial enterprises have grown to equal its agricultural interests. In 2006, the bank reported a growth rate of 49%, according to International Financial Reporting Standards (IFRS) with a net result of €52 million. In the following years it acquired Europabank [nl] and Keytrade Bank. In 2016 Keytrade bank was sold to CM ARKEA. Landbouwkrediet was officially recognized as a bank insurance company in 2007, further strengthening its market position.
In 2019, Crelan announced its intention to acquire AXA Bank Belgium, the Belgian banking business of French insurer AXA, for 620 million euros ($688.51 million). The acquisition, was completed in December 2021 making Crelan Belgium's fifth-largest lender.
Since 2001 the bank has sponsored several professional cycling teams, which hosted three world champions, Sven Nys, Wout van Aert and Sanne Cant.
Landbouwkrediet–Colnago

Crelan–Euphony (UCI team code: CRE) was a UCI Professional Continental cycling team based in Belgium that participated in UCI Continental Circuits races and when selected as a wildcard to UCI ProTour events. The team was managed by Gérard Bulens, with assistance from directeur sportifs Jef De Bilde, Claude Criquielion, Marco Saligari and Claude Van Collie.
Despite the fact that it was never a top team, they had a 3rd place in the GC of the 2003 Giro d'Italia, thanks to later Discovery Channel and Astana rider Yaroslav Popovych.
The team was sponsored by the Belgian companies Crelan, a bank, and Euphony, a telecommunications company.
The team folded at the end of the 2013 season, for financial reasons.