davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Shou (character)

Shòu (Chinese: 壽; pinyin: shòu) is the Chinese word/character for "longevity".
Three of the most important goals in life in Chinese traditional thought are the propitious blessings of happiness (fú 福), professional success or prosperity (lù 祿), and longevity (shòu 壽). These are visually represented by the three "star gods" of the same names (Fú, Lù, Shòu), commonly depicted as three male figurines (each wearing a distinctive garment and holding an object that enables them to be differentiated), or the Chinese ideographs/characters themselves, or various homophones or objects with relevant attributes. Shòu is instantly recognizable. "He holds in his hand a large peach, and attached to his long staff are a gourd and a scroll. The stag and the bat both indicate fu happiness. The peach, gourd, and scroll are symbols of longevity." His most striking characteristic is, however, his large and high forehead, which earned him the title "Longevity Star Old-pate".
The Chinese character shòu (壽) is usually found on textiles, furniture, ceramics and jewelry. The ideograph may appear alone or be surrounded by flowers, bats, or other good luck symbols, but will always hold a central position.
Longevity is commonly recognized as one of the Five Blessings (wǔfú 五福 – longevity, wealth, health, love of virtue, a peaceful death) of Chinese belief that are often depicted in the homophonous rendition of five flying bats because the word for "bat" in Chinese (fú 蝠) sounds like the word for "good fortune" or "happiness" (fú 福) or in this case, "blessings". In this arrangement, the shòu ideograph sometimes takes the dominant central position, replacing the fifth bat.
Other symbols in Chinese iconography that represent longevity include pine trees, cranes, spotted deer, special collectors' stones (shòushí 壽石), peaches, and tortoises. These are often depicted in small groupings to emphasize the central, symbolic meaning of the picture (for example, cranes standing amongst pine trees).
Perhaps the most common Chinese auspicious saying concerning longevity is that found on scrolls in nearly every Chinese calligraphy shop in the world: shòu shān fú hǎi (壽山福海), which can be translated as "May your life be as steadfast as the mountains and your good fortune as limitless as the seas".
Since 2017, the version 10 of the Unicode Standard features a rounded version of the symbol (🉢) in the "Enclosed Ideographic Supplement" block, at code point U+1F262 (ROUNDED SYMBOL FOR SHOU).
As a sign for a resonant cultural concept, the character became a part of many Chinese names (e.g. Palace of Tranquil Longevity in Beijing). The Japanese equivalent is Kotobuki 壽; 寿 (see Nakajima Kotobuki, Tsukasa Kotobuki). See also Jurōjin (Shou Laoren) and Fukurokuju.
Mia Khalifa

Sarah Joe Chamoun (født 1993) er en libanesisk influenser, webcam-modell og tidligere pornoskuespiller. Chamoun ble født i Beirut og flyttet til Maryland i 2001. Hun begynte som pornoskuespiller i oktober 2014 og ble den mest sette på Pornhub etter to måneder. Hennes karrierevalg ble svært kontroversielt i Midtøsten og da spesielt grunnet en video hvor hun bar hijab under seksuell omgang.
Etter å ha jobbet som pornoskuespiller i tre måneder, begynte Chamoun å jobbe som advokatfullmektig og bokfører. Hun gikk deretter over til å bli en influenser, webcam-model og sportskommentator. Hun driver en YouTube-kanal og streamer på Twitch.
Aud Schønemann

Aud Schønemann, gift Aud Pande-Rolfsen, (født 13. november 1922, død 30. oktober 2006) var en norsk skuespillerinne.
Hennes foreldre var skuespillerne August Schønemann (1891–1925) og Dagmar Kristensen (1901–1987). Hun var gift med skuespiller og NRK-medarbeider Jan Pande-Rolfsen (1922–2002) fra 1948. Sammen hadde de sønnen Pål Pande-Rolfsen.
Schønemann debuterte tidlig i norsk sceneliv, men er mest kjent for rollene som Valborg Jensen i filmene om Olsenbanden og som «Modern» (Magnhild Fleksnes) til Marve Fleksnes i tv-serien Fleksnes. Schønemann er den kvinnelige skuespillerinnen som har spilt i flest norske filmer, nærmere femti filmer. I senere år spilte hun blant andre den godtroende syersken Margit i Fredrikssons fabrikk, sammen med blant andre Elsa Lystad, Anne Marie Ottersen og Brit Elisabeth Haagensli. Hun spilte Sigrid Skau i serien Nr. 13.
Hun ga stemme til rollefiguren «enkefru Engelschøn-Glad» i radioprogrammene som bygget på Kjell Aukrusts Flåklypa-univers, og spilte samme rolle da programmene om Flåklypa Radio fortsatte på TV. Enkefru Stengelføhn-Glad var hallodame i Flåklypa Radio, og hadde den særegenheten at hun ikke kunne uttale L-lyden. Sitt eget etternavn uttalte hun eksempelvis som «Engenschøn-Gnad».
Schønemann spilte dessuten talerollen som bestyrerinnen i Ola Isenes populære innspilling av Genser'n te'n Johansen (melodi: Bjarne Amdahl, tekst:Reidar Anthonsen) (RCA Victor NA 1069) i 1959. Willy Andresens kvintett akkompagnerte. Hun gjentok rollen på Trøste og Bæres album Full pakke (Tylden & Co.) (1992).
Aud Schønemann ble i 2003 rammet av et hjerneslag, og mistet taleevnen. Hun kom seg aldri igjen og tilbrakte sine siste år på Uranienborghjemmet. Hun ble bisatt fra Vestre krematorium i Oslo 9. november 2006.
Inger Marie Andersen

Inger Marie Andersen (1930–1995) var en norsk skuespillerinne som i 1950- og 1960-årene ble regnet blant den norske filmens ledende krefter. Hun ble særlig ble kjent fra rollene som ung tidstypisk husmor i en rekke filmkomedier i den perioden.
Andersen scenedebuterte som Nina i Tsjekhovs Måken (1950) på Nationaltheatret. I 1954 ble hun ansatt ved Den Nationale Scene hvor hun blant annet medvirket i stykker som Brand og Mordet på Marat. Utover disse dramastykkene viste hun seg som en medrivende komiker både på scenen og på film.
Hun filmdebuterte i den norske komedien Vi gifter oss (1951), sammen med Henki Kolstad. Det var rollen som den prototypiske unge husmoren i denne, og en rekke andre andre filmkomedier, som gjorde henne særlig populær i 1950- og 1960-årene. Etter dette hadde hun ledende roller i filmkomedier som Støv på hjernen (1959), Sønner av Norge (1961), Sønner av Norge kjøper bil (1962) og Alle tiders kupp (1964). Hun fremstilte også yrkeskvinner på film, slik som i Nils R. Müllers Kvinnens plass (1956) og i Bjarne Andersens Roser til Monica (1956). I barnefilmen Bjurra (1970) var hun og Henki Kolstad atter det sympatiske paret. Sammen ble disse to 1950-årenes populære filmpar i Norge.
På TV medvirket hun i komiserien Pim og Laffen (1970) samt en del produksjoner av Fjernsynsteatret.
I 1962 mottok hun Aamot-statuetten.
Hun ble gift i 1956 med kunstanmelder og grafiker Thomas Breivik.
Sossen Krohg

Sossen Finne Anker Krohg (opprinnelig Sossen Anker Olsen, født 18. desember 1923 i Kristiania, død 12. februar 2016) var en norsk skuespillerinne. Hun avsluttet sin lange og allsidige karriere med en gjennomløpende rolle i fjernsynsserien Hotel Cæsar, som hun var med i fra oppstarten i 1998 og nesten 12 år.
Hun ble født Sossen Anker Olsen, faren var avisredaktør Kristoffer Anker Olsen og moren Ingeborg Cappelen Hille Finne. Hun nedstammer ikke fra den norske slekten Anker; hennes far hadde Anker som fornavn. Olsen var hans patronym; han var sønn av Ole Christensen og Elise Sørensen.
Hun tok eksamen ved Det norske teatrets teaterskole i 1946 og ble umiddelbart ansatt og debuterte i stykket «Kranes konditori». Snart gikk det videre til Folketeateret, hvor hun var ansatt frem til 1960.
Hun gjorde filmdebut i 1949 i «Døden er et kjærtegn» og spilte senere i en rekke norske filmer.
I 1966 var hun sammen med den ungarske flyktningen Attila Horvath med på å starte opp den snart innflytelsesrike Club 7 i Oslo, og var ansatt der ved Scene 7 frem til 1985. Sossen Krohg bodde og arbeidet i tillegg i Paris i flere perioder av sitt liv. Hun har skrevet flere barneskuespill, samt utgitt erindringsboken «Hekletøy med store hull» (1986), illustrert av ektemannen Guy Krohg, og kunstboken «Tankenes reise» (1991, sammen med ektemannen).
Hun var de siste årene mest kjent som «Astrid Anker-Hansen» i såpeserien Hotel Cæsar som sendes på TV 2, en rolle hun innehadde fra seriens start i oktober 1998 frem til begynnelsen av april 2010 - hun trakk seg da med en episoder der hun «døde». For dette fikk hun sammen med medskuespiller Anette Hoff hedersprisen under Gullruten 2010.
Sossen Olsen var gift med skihopperen og forfatteren Thorleif Schjelderup fra 1942 til 1947, og de fikk to barn sammen. Senere giftet hun seg med kunstneren Guy Krohg, som var barnebarn av maleren Christian Krohg og sønn av maleren og scenografen Per Krohg. Tilsammen fikk hun seks barn, men mistet tre av dem. Sossen og Guy var kjent som «de siste bohemer», Guy døde i 2002. I 2015 kom boken om hennes liv, Sossen -bohemdronningen på Kagge Forlag.
Tine Skolmen

Tine Skolmen (født 1967) er en norsk skuespiller, sanger og programleder.
Skolmen har sin musikk- og sangutdannelse fra London, der hun også var med i flere operaoppsetninger. Hun er skolert både i klassisk og jazz.
Skolmen TV-debuterte programleder i debattprogrammet Tine på TVNorge i 1996. Hun var i samme periode med i komiserien Handel og vandel og flere av Falsk/Mathiesens serier. I 1998 ledet hun Skolmenholmen sammen med sin far Jon Skolmen på TVNorges. I 2002 ble hun engasjert som programleder i NRK P2s Rundt et flygel sammen med Kåre Grøttum. Fra 2007 ledet hun NRK P2s Musikkmassasjen sammen med Jan Fredrik Heyerdahl. Hun ble senere ansatt i NRK som musikkjournalist og er programleder for P2-programmet Jazzklubben. Hun ble også en del av musikkredasjonen i Kulturnytt. I tillegg til diverse sangopptredener synger hun fast med en jazzkvartett.
På scenen har hun spilt i musikaler som Sommer i Tyrol, Little Shop of Horrors og Les Misérables.
Hun er datter av skuespiller Jon Skolmen.
Emilie Skolmen

Emilie Skolmen Kaafjeld (født 1992) er en norsk skuespiller og programleder.
Skolmen er datter av Tine Skolmen og barnebarn av Jon Skolmen. I 2002 deltok hun i den første utgaven av MGPjr med gruppen Slush og sangen «Febersky».
Hun begynte sin programlederkarriere i 2014 da hun tok over Eurojackpot på TV 2 etter Aylar Lie. I 2015 medvirket hun som reporter i humorprogrammet Kjendiskveld med Magnus Devold på TV Norge. Fra 2016 til 2017 deltok hun i Sølvrekka på TV 2. Fra 2017 til 2018 ledet hun TV-programmet Otto har fått nok sammen med Otto Jespersen.
Henrik Thodesen

Henrik Nicolas Thodesen (født 1980) er en norsk skuespiller, programleder og komiker. Han er kjent som programleder i radioprogrammet P3morgen på NRK P3 og som skuespiller i TV 2s humorprogram Torsdag kveld fra Nydalen (2009).
Før Thodesen begynte i TV 2 jobbet han fem år som stand-up-komiker og deretter tre år i NRK P3s P3-morgen. Han har også hatt en rolle i den norske kortfilmen Hjemmekamp fra 2004 og Ønskebrønnen og andre historier fra 2005. I 2007 spilte han en ukreditert rolle som kameramann i TV-serien Torsdag kveld med Steinar Sagen. I 2011 spilte han en sentral rolle filmkomedien Hjelp, vi er i filmbransjen.
I 2015 ledet han humorprogrammet En helt vanlig dag på TVNorge sammen med Odd-Magnus Williamson.
Thodesen var også med som DJ i den norskspråklige rapgruppen URO. Han kalte seg da DJ Nick og var lenge aktuell som DJ for Klovner i kamp også. Våren 2020 kom han på delt tredjeplass sammen med Marte Bratberg i TV 2-serien Kompani Lauritzen.
Kristoffer Olsen (skuespiller)

Kristoffer Olsen (født 1985) er en norsk sanger og skuespiller.
Han vokste opp på Hovet i Porsgrunn og har studert sang ved Musikkonservatoriet i Kristiansand, musikkteater ved Bårdar Akademiet i Oslo og ved Guilford School of Acting i England. Fra september 2017 til 2019 spilte han en av hovedrollene i musikalen The Book of Mormon på Det Norske Teatret. Han har tidligere spilt i oppsettinger av Les Miserables ved Hålogaland Teater og Skjønnheten og udyret ved Christiania Teater. Han har også hatt roller i BBC-serier som Father Brown og Holby City og i NRK-serien Magnus fra 2019.
Olsen er dommer i artistkonkurransen Stjernekamp på NRK i 2025.
Amalie Stuve

Amalie Marie Anny Vernan Stuve (født 2001) er en norsk skuespiller, komiker og tekstforfatter som jobber hos NRK. Hun har tidligere vært engasjert som instruktør for Nissenrevyen, vært en del av ensemblet til Putti Plutti Pott og danser for MGPjr. Stuve studerte på Teaterlinjen ved Romerike Folkehøgskole og Danselinjen på Edvard Munch videregående skole.
Hun spilte Emily i Allerud VGS på NRK1 i 2020. I 2021–2023 hadde hun og Mathea Stensæth Josefsen sketsjeprogrammet Amalie og Mathea på NRK TV, og hun hadde selv Studio Stuve på NRK TV i 2024. Hun har vært programleder i NRK-podkasten Desken brenner siden januar 2024. Våren 2025 deltok hun i sesong 11 av Kongen befaler.
Terje Kristiansen

Terje Kristiansen (1944–2021) var en norsk filmregissør, skuespiller, filmprodusent og kinosjef kjent for filmer som Høvdingen, Løperjenten og Hud.
Kristiansen var utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagene idéhistorie, engelsk og litterturhistorie.
Han var kinosjef og kultursjef i Ås kommune fra 1970 til 2008 og var i sin tid Norges yngste kinosjef. I 1980 startet han produksjonsselskapet Åsfilm og i 1985 The Norway Film, som blant annet var med på å produsere Moskitokysten, Mio, min Mio og Veiviseren. På slutten av 1990-tallet startet han IMAX på Aker Brygge som viste tredimensjonale filmer.
I 1984 skrev han manus, produserte, regisserte og spilte hovedrollen i filmen Høvdingen.
Kristiansen var gift med filmskaperen og skuespillerinnen Vibeke Løkkeberg. Han produserte de fleste av hennes filmer. I 1987 kjøpte ekteparet Løkkeberg/Kristiansen gården Il Casone i Italia. De oppholdt seg siden 1990-årene store deler av året i Italia.
Sammen fikk ekteparet døtrene Tonje Kleivdal Kristiansen (f. 1975) og Marie Kleivdal Kristiansen (f. 1982). Fra et tidligere ekteskap hadde Kristiansen to sønner.
Paris Hilton

Paris Whitney Hilton (født 1981) er en amerikansk modell og skuespiller og er en av arvingene til Hilton-formuen. Hun vokste opp i toppetasjen på Waldorf-Astoria Hotel på Manhattan. Hun er datter av Richard Hilton og Kathy Hilton, og har blant annet en yngre søster, Nicky, født 1983.
Paris Hiltons oldefar, Conrad Hilton var sønn av norske August Halvorson «Gus» Hilton som utvandret til USA fra slektsgården Hilton søndre ved Kløfta på Romerike i 1870. Han ble født i New Mexico i 1887 og er kjent som grunnleggeren av hotellkjeden Hilton Hotels Corporation (1946). Hun har ellers hovedsakelig tysk opprinnelse.
Paris har fullført High School og begynte som modell etter dette. Sammen med Nicole Richie, datter av Lionel Richie, hadde hun reality-showet The Simple Life.
Det har også vært mye oppmerksomhet rundt en hjemmevideotape som har havnet på Internett med navnet 1 Night in Paris, hvor hun hadde sex med sin daværende kjæreste Rick Solomon.
Den 5. mai 2007 ble hun idømt 45 dagers fengsel for å ha kjørt bil selv om hun allerede tidligere var blitt fradømt førerrett. Straffen ble senere redusert til 23 dager. Etter å ha sonet tre dager i fengsel ble dommen omgjort til husarrest. I ettertid har hun blitt kalt tilbake til fengselet.
I tillegg er hun kjent for å ha bidratt til kjendistrenden med såkalte teacuphunder, hunder som er så små at de får «plass i en tekopp». Først hadde hun Tinkerbell, så kom Bambi. Begge av miniatyrhunderasen chihuahua.
John Carew

John Alieu Carew (født 1979) er en norsk skuespiller og tidligere fotballspiller.
Som fotballspiller spilte han for Lørenskog, Vålerenga, Rosenborg, Valencia, Roma, Beşiktaş, Lyon, Aston Villa og Stoke før han avsluttet karrieren i den engelske klubben West Ham i mai 2012.
Etter at han la opp som fotballspiller påbegynte han en ny karriere som skuespiller. Han har blant annet opptrådt i dramaserien Heimebane, som gikk i to sesonger på NRK.
Carews far, Ousainou Alieu Carew, er fra Gambia og hans mor er etnisk norsk og kommer fra Heidal i Gudbrandsdalen. Carew har en søster, Elisabeth Carew.
Carew ble 7. januar 2006 gitt Kniksenprisen for sine prestasjoner i 2005 som spiller i den franske fotballklubben Olympique lyonnais.
Milan Baros byttet med Carew og gikk da til Carews gamle klubb Olympique lyonnais.
I et intervju med VG 11. august 2007 fortalte den norske landslagsspissen at han ikke ønsket eller klarte å være fullstendig oppslukt av fotball. «Det er grenser for hvor proff jeg gidder å være», sa han til avisen. Carew hevdet også at «hadde jeg terpet like mye og vært så proff som Ole Gunnar, så hadde jeg vært verdens beste spiss.»
John Carew lå i 2009 an til å bli første norske fotballspilleren som fikk et stadion oppkalt etter seg. Moderklubben Lørenskog planla på det tidspunket å bygge «John Carew Arena».
Carew debuterte på det norske A-landslaget den 18. november 1998, i en privatlandskamp mot Egypt. Resultatet i kampen ble uavgjort 1–1. Carew ble med denne kampen den første fargede spilleren på det norske landslaget. I perioder nektet han å spille på landslaget, og spesielt etter en episode i Drammen der han utøvde vold mot medspiller John Arne Riise etter en trening.
Carew spilte 91 A-landskamper, og scoret 24 mål for Norge. Fra før hadde han 37 kamper på aldersbestemte landslag.
Norge
Lørenskog Idrettsforening
Vålerenga
Rosenborg
Valencia
Lyon
Aston Villa
Personlige utmerkelser
Carew fikk positiv omtale for sin skuespillerinnsats i serien Heimebane. I 2022 spilte han rollen som Benny Fransen i den nye Olsenbanden-filmen regissert av Hallvard Bræin, Olsenbanden – Siste skrik!.
Wikiquote: John Carew – sitater
Isabelle Huppert

Isabelle Anne Huppert (født 1953) er en fransk skuespillerinne, internasjonalt kjent fra flere filmer.
Etter en suksessfull periode på scenen gikk Huppert i 1972 over til film, og hun ble raskt oppfattet som en dyktig tenåringsstjerne. Siden den gang har hun spilt i filmer som Bare en kvinne (1975), Kniplersken (1977), Himmelporten (1980), Rent bord (1981), Vitnet i vinduet (1987), Den som ler best (1997), Pianolærerinnen (2001), Ulvetid (2003), Amour (2012) og Elle (2016).
Rollen som Violette i Violette Nozière innbrakte henne prisen som beste skuespillerinne ved Filmfestivalen i Cannes i 1978.
I 2001 fikk hun igjen prisen for beste kvinnelige skuespiller i Cannes, da for rollen som pianolærerinnen i Michael Hanekes rystende filmatisering av nobelprisvinner Elfriede Jelineks roman, Pianolærerinnen.
I 2017 vant hun en Golden Globe og ble nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolletolkningen i dramafilmen Elle.
List of Norwegian Americans

This is a list of notable Norwegian Americans, including both original immigrants who obtained American citizenship and their American descendants.
The list is ordered by category of human endeavour. Persons with significant contributions in two fields are listed in both of the pertinent categories, to facilitate easy lookup.
To be included in this list, the person must have a Wikipedia article showing they are Norwegian American or must have references showing they are Norwegian American and are notable.
Bill gates become the richest person in world Click here to see
Thea Sofie Loch Næss

Thea Sofie Loch Næss (born 26 November 1996, Kristiansand) is a Norwegian actress.
She started acting at the age of 8. She played a leading role in Eirik Svensson’s coming-of-age film 'One Night in Oslo' in 2013, which premiered in April 2014. In 2014 Næss was studying drama at the Hartvig Nissens school in Oslo. She played the role of Thea in Dryads in 2015. She played the role of the king's daughter Christina of Norway in The Last King which premiered in 2016. In 2016 she was cast in a pilot for a new HBO series (Mogadishu, Minnesota) that ultimately wasn't picked up. In 2018 she took the role of villain Skade in the third series of The Last Kingdom on Netflix, and played Bergliot in Episode Six of Saving the Human Race on CW Seed.
Lea Myren

Lea Mathilde Skar-Myren (born April 21, 2001) is a Norwegian actress and fashion model.
She became known for her role as Maya in NRK's drama series Jenter (2013–2015; 2018). She later played Jeanette in NRK's sitcom It's All Relatives (from 2020) and Monica "Tatærn" Larsen in TV 2's drama series Kids in Crime (from 2022). In 2025, she portrayed Elvira in The Ugly Stepsister, which premiered at the Sundance Film Festival.
Myren has also had supporting roles in several NRK series, including the sitcom Side om side (2018) and the youth drama Blank (2019).
Lea Mathilde Skar-Myren was born on April 21, 2001 in Elverum, and grew up in Hamar and Oslo, Norway. She is the daughter of researcher Ane-Marthe Skar (born 1980). Myren attended the upper secondary school Fyrstikkalleen School before studying drama at Hartvig Nissen School, where she graduated in 2020. She later studied physical theater at L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq in Paris.
Myren made her television debut in 2009 in NRK's children's series Superia, where she participated in segments guiding viewers through a video game. In 2013, she played the lead role of Maya in the first season of NRK's drama series Jenter. She remained in the role until 2015, when the series shifted focus to a new group of friends led by Maya's sister. She then made occasional appearances in the series.
In 2018, Myren had a minor role in NRK's sitcom Side om side. The following year, she appeared in the youth drama Blank and the sitcom Allerud VGS. That same year, she had a background role in the play "Dottera" at Det Norske Teatret, and worked as a lighting director for Nissenrevyen. In 2020, she played the lead role of Jeanette in NRK's sitcom It's All Relatives.
In 2021, she worked as a model for the clothing brand Also Worldwide. That same year, she made her feature film debut in Aldri i livet, and appeared in the music video for Kristian Skylstad's "Never Lose That Childish Glow in Your Eyes".
In 2022, Myren starred as Monica "Tatærn" Larsen in TV 2's drama series Kids in Crime. In its second season, released in 2024, she became the show's central character and also served as the narrator. Kids in Crime won four awards at Gullruten 2023.
In 2025, Myren played Elvira in The Ugly Stepsister, an international co-production between Norway, Poland, Sweden, and Denmark. The film premiered at the Sundance Film Festival.
Embassy of Sweden, London

The Embassy of Sweden in London is the diplomatic mission of Sweden in the United Kingdom. The Swedish embassy is located in Marylebone, London, and represents the Swedish government in the United Kingdom.
At the Swedish embassy in London, around 30 people work on a range of different issues. Both seconded Swedish diplomats and local employees work here.
The Embassy of Sweden in the United Kingdom is organized into several key departments:
In 1907, the Swedish legation in London moved into rented premises at 73 Portland Place. It was used both as chancery and as ambassadorial residence. In 1921, the townhouse at 27 Portland Place was purchased and a 999-year lease with the English landowner Baron Howard de Walden was agreed. The purchase price was 1,200,000 Swedish kronor, with a 999-year lease contract for a total redemption sum of 27,000 pounds. In addition, approximately 38,500 pounds were spent on renovations.
In mid-1947, it was reported that the legation building would undergo extensive repairs. All windows, which were both outdated in design and damaged during wartime bombings, were to be replaced with new, modern Swedish-made ones. Additionally, all premises were to be repainted, a task carried out by Swedish workers.
After the Second World War, the embassy found itself increasingly in need of space and the neighbouring property 29 Portland Place was therefore rented. The two properties were connected in a number of places. The lease on No. 29 was terminated in the early 1970s. Between 1970 and 1983, the chancery was located at 23 North Row in Mayfair, across the street from Marble Arch. Between 1970 and 1973, the embassy and the Swedish consulate general in London were colocated at 23 North Row. Since 1983, the chancery building is located at 11 Montagu Square in Marylebone, just down the road from the embassy of Switzerland. Sweden also maintains a Trade Council at 259-269 Old Marylebone Road, Marylebone.
The ambassadorial residence is located at 27 Portland Place since 1921. It has been used as chancery and as residence but since 1983 it has been used solely as a residence.
List of films with the most Academy Awards per ceremony

This is a list of films receiving the most Academy Awards at each awards ceremony. This also contains a list of films receiving the most Academy Award nominations at each awards ceremony.
This information is current as of the 97th Academy Awards ceremony, held on March 2, 2025, which honored the best films of 2024.
This table displays the historical progression of films receiving a record number of Academy Awards:
This table displays the historical progression of films receiving a record number of Academy Award nominations:
List of Academy Awards ceremonies

This is a list of Academy Awards ceremonies.
This list is current as of the 97th Academy Awards ceremony held on March 2, 2025.
Beginning with the 7th Academy Awards, held in February 1935, each year's awards are presented for films that were first shown during the full preceding calendar year from January 1 to December 31 in Los Angeles County, California. For the first five ceremonies, the eligibility period spanned twelve months from August 1 to July 31. For the 6th ceremony, held in 1934, the eligibility period lasted from August 1, 1932, to December 31, 1933. However, the 93rd Academy Awards cermony in 2021 was an exception to this tradition, instead honoring films that were released from January 1, 2020 to February 28, the following year.
When citing each ceremony, Academy conventions may either list the year(s) of its eligibility period, or the year in which the ceremony was actually held.
The following individuals have hosted (or co-hosted) the Academy Awards ceremony on two or more occasions.
The following individuals have hosted (or co-hosted) the Academy Awards ceremony on the same year in which the individual was also a nominee.
52nd International Emmy Awards

The 52nd International Emmy Awards, presented by the International Academy of Television Arts and Sciences (IATAS), recognizes the best television programs initially produced and aired outside the United States in 2023. The winners were announced at an awards ceremony at the New York Hilton Midtown in New York City. Indian comedian Vir Das served as host for the ceremony.
Gaumont CEO Sidonie Dumas was honored with the International Emmy Directorate Award, while American writer-producer David E. Kelley received the International Emmy Founders Award.
The 52nd International Emmy Awards Competition was opened for all categories December 12, 2023 and closed January 31, 2024.
The nominations were announced on September 19, 2024, by the International Academy of Television Arts and Sciences. There are 56 nominees across 14 categories coming from 21 countries, these being: Argentina, Australia, Belgium, Brazil, Chile, Colombia, Denmark, France, Germany, India, Japan, Mexico, Netherlands, Poland, Singapore, South Africa, South Korea, Spain, Thailand, Türkiye, and the United Kingdom.
The winners will be listed in bold.
Iris Apatow

Iris Apatow (/ˈæpətaʊ/; born October 12, 2002) is an American actress. She portrayed Arya Hopkins in the Netflix series Love and Krystal Kris in the 2022 Netflix film The Bubble.
She is the younger daughter of filmmaker Judd Apatow and actress Leslie Mann. Her older sister is actress Maude Apatow.
Iris Apatow was born on October 12, 2002, to actress Leslie Mann and filmmaker Judd Apatow. Her father's family is Jewish, whereas her maternal great-grandmother was of Finnish ancestry. Her sister is actress Maude Apatow, with whom she worked on This is 40, Funny People, and Knocked Up. She graduated from high school in 2021.
Apatow was previously in a relationship with Ryder Robinson, son of actress Kate Hudson and singer Chris Robinson.
Her personal relationships with celebrities have received much media attention, particularly with "best friend" singer-songwriter Olivia Rodrigo, as well as singer-songwriter Billie Eilish and influencers Charli D'Amelio and Avani Gregg.
Apatow began acting at age 5, when she appeared as Charlotte in the film Knocked Up, directed by her father.
In 2016, Apatow appeared on the Netflix series Love as Arya Hopkins, the young star of a TV series.
Katie Hill (actress)

Katie Hill (born 8 March 2003) is an English actress and singer. She became the fifth actress to take over the role of Sarah Sugden in the ITV1 soap opera Emmerdale in 2017, a role she has portrayed since.
Katie Hill was born on 8 March 2003 in Leeds, West Yorkshire. She studied performing at SCALA, beginning her acting career on stage, with roles including Maggie in Scrooge: The Musical, Florence in Cameron Mackintosh's Oliver! and Little Cosette in Les Misérables. In 2017, she became the fifth actress to be cast in the role of Sarah Sugden in the ITV1 soap opera Emmerdale. It was confirmed that they needed an older actress due to the character taking on a mature storyline topic. It transpired that the story arc was to involve Hill's character going through Fanconi anemia, needing a bone marrow transplant and becoming involved with a drug dealer. Hill enjoyed being introduced with a topical storyline and hoped that she raised awareness.
In 2020, Hill was featured on Emmerdale's YouTube channel, covering "Almost is Never Enough" by Ariana Grande and Nathan Sykes. Viewers were surprised by her singing abilities, with the Metro's Stephen Patterson describing it as a "wonderful rendition". She then began posting various covers on Instagram. In 2023, she announced that she had begun writing music that she hoped to release, but confirmed she would continue acting. In 2024, she released her debut single, "Bitter Sweet".
Ambika Sukumaran

Ambika Sukumaran Nair is an Indian actress best known for her work in Malayalam cinema during the 1950s and 1960s. She is a close relative of the Travancore Sisters; Lalitha, Padmini and Ragini, and also Shobana, Vineeth, Krishna and Sukumari. Ambika also was initiated to go along that path and she debuted in Udaya Studio's film Visappinte Vili in 1952 she is also the first herion of Premnazir. In 1968, she acted as the lead actress in the first full-length comedy in Malayalam cinema Viruthan Shanku, directed by P. Venu. She acted in more than 80 movies.
She married Sukumaran and left cinema, settling in the US. She has two daughters. She is a trained Bharatanatyam dancer. She ran a dance school in New Jersey before retiring.
MILF pornography

MILF pornography (short for mother I'd like/love to fuck) is a genre of pornography in which the actresses are usually women ages 30 to 60, though many actresses have started making this type of pornographic film at age 25. Central to the typical MILF narrative is an age-play dynamic of older women and younger lovers of any gender. A related term is cougar, which implies an older woman is acting as a predator.
The term MILF was first documented in Internet newsgroups during the 1990s. The earliest known online reference is a 1995 Usenet post about a Playboy pictorial of attractive mothers. It was popularized by the 1999 film American Pie referring to Jennifer Coolidge's character, "Stifler's mom".
In the UK, the term yummy mummy is used as well as MILF. Oxford Dictionaries defines a yummy mummy as "an attractive and stylish young mother".
Actresses of the MILF porn genre have their own awards: the X-Rated Critics Organization "MILF of the Year Award", the AVN "MILF/Cougar Performer of the Year Award", and the Urban X Award for "Best MILF Performer" among others. In Japan, Sky PerfecTV! Adult Broadcasting Awards also has an award for the "Best Mature Actress".
Ascot tie

An ascot tie or ascot is a neckband with wide pointed wings, traditionally made of pale grey patterned silk. This wide tie is usually patterned, folded over, and fastened with a tie pin or tie clip. It is usually reserved for formal wear with morning dress for daytime weddings and worn with a cutaway morning coat and striped grey formal trousers. This type of dress cravat is made of a thicker, woven type of silk similar to a modern tie and is traditionally either grey or black. A more casual form of ascot is in British English called a cravat, or sometimes as a day cravat to distinguish it from the formal ascot or dress cravat. The casual form is made from a thinner woven silk that is more comfortable when worn against the skin, often with ornate and colourful printed patterns.
The ascot is descended from the earlier type of cravat widespread in the early 19th century, most notably during the age of Beau Brummell, made of heavily starched linen and elaborately tied around the neck. Later in the 1880s, amongst the upper-middle-class in Europe men began to wear a more loosely tied version for formal daytime events with daytime full dress in frock coats or with morning coats. It remains a feature of morning dress for weddings today. The Royal Ascot race meeting at the Ascot Racecourse gave the ascot its name, although such dress cravats were no longer worn with morning dress at the Royal Ascot races by the Edwardian era. The ascot was still commonly worn for business with morning dress in the late 19th and very early 20th centuries.
Students at the United States Army Officer Candidate School wear ascots as part of their uniform, black for basic officer candidates, blue for intermediate candidates, and white for senior officer candidates. Pararescue trainees (upon completion of extended training day) are given a blue ascot. In the United States Navy the ascot is now worn for ceremonial purposes with Enlisted Full Dress Whites and Enlisted Full Dress Blue in the Ceremonial Guard. In the Dutch Army, it is a part of the uniform, for barrack use, the ascot is often in the weapon colors, and with a logo, and when in combat uniform, a DPM or desert version is used. Likewise the Royal Danish Army employs an ascot for the ceremonial version of the barrack dress, its colors vary between each company.
List of United States special representatives for North Korea

The United States special representative for the Democratic People’s Republic of Korea is the top US State Department official who represents the United States' interests with respect to North Korea in a diplomatic context. North Korea and the United States have no formal diplomatic relations. (See North Korea–United States relations.) Sweden acts as the protecting power of United States interests in North Korea for consular matters.
Jay Lefkowitz was President George W. Bush's special envoy for human rights in North Korea.
Robert R. King served as special envoy on North Korean human rights issues from November 2009 to January 2017.
Stephen W. Bosworth served as special envoy to North Korea from 2009 to 2011, under President Obama. He had previously been an ambassador to several countries, including to South Korea from 1997 to 2001.
Glyn Davies served as the special representative for North Korea policy from January 2012 to November 2014.
Sung Kim served as the special representative for North Korea policy from November 2014 to September 2016 and as special envoy for the six-party talks from 2008 to 2011.
Joseph Y. Yun served as the special representative for North Korea policy from October 17, 2016, to March 2, 2018.
Stephen Biegun was appointed by Secretary Mike Pompeo and served from 2018 to 2021.
President Joe Biden announced on May 21, 2021 that Sung Kim would serve as the U.S. special envoy for North Korea.
List of medieval great powers

The term "great power" has only been used in historiography and political science since the Congress of Vienna in 1815. Lord Castlereagh, the British Foreign Secretary, first used the term in its diplomatic context in 1814 in reference to the Treaty of Chaumont. Use of the term in the historiography of the Middle Ages is therefore idiosyncratic to each author. In historiography of the pre-modern period, it is more typical to talk of empires.
Gerry Simpson distinguishes "Great Powers", an elite group of states that manages the international legal order, from "great powers", empires or states whose military and political might define an era.
The following is a list of empires that have been called great powers during the Middle Ages:
Zero Halliburton

Zero Halliburton, stylized as ZERO Halliburton, is a manufacturer of hard-wearing travel cases and briefcases, mainly of aluminium. Founded in 1938, the company was sold in 2006 to ACE Co., a Japanese luggage manufacturer.
Erle P. Halliburton, the American founder of Halliburton, had commissioned the aluminium case in 1938 from aircraft engineers because other luggage could not endure the rough travel through Texas oil fields. In addition to being more durable than a leather or cloth case due to its rigidity, the aluminium case seals tightly against dust and water.
Famously, the nuclear football, the briefcase which the President of the United States can use to order a nuclear strike, is a modified Zero Halliburton case, although enclosed in a black leather 'jacket' to make it less conspicuous in public or diplomatic contexts.
The aluminium cases have appeared in more than 200 Hollywood movies and television shows, often as a MacGuffin. In addition to aluminium, Zero Halliburton cases have been available in carbon fiber, polycarbonate, polypropylene, and Texalium (an aluminium-coated fiberglass).
On December 29, 2006, Zero Corporation sold its consumer division to ACE Co., Ltd., of Osaka and Tokyo, of which it is now a wholly owned subsidiary.
Raimund Marasigan

Si Raimund Marasigan (ipinanganak noong 22 Mayo 1971) ay isang sikat na mang-aawit at musikero sa Pilipinas. Isa siyang tambolero at isa sa mga punong manunulat ng bandang Eraserheads noong dekada '90 sapagkat dati siyang miyembro ng bandang nabanggit. Kasalukuyang miyembro siya ng mga bandang Sandwich, Cambio, Pedicab at Project 1. Muling nagsama ang mga kasapi ng Eraserheads sa isang gabing konsiyerto noong 30 Agosto 2008 na pinamagatang "Eraserheads: The Reunion Concert 08.30.08" (2008) at noong 07 Marso 2009 "Eraserheads: The Final Set 03.07.09" (2009).
Ang lathalaing ito na tungkol sa Pilipinas ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
The PBA Leo Awards

Ang PBA Leo Awards, dating kilala bilang PBA MVP Awards Night at PBA Annual Awards ay ang taunang pagpaparangal ng Philippine Basketball Association sa kanilang mga manlalaro. Ang mga nanalo ay pagkakalooban ng istatuwang The Leo, na ipinangalan bilang pagpugay kay Leo Prieto, ang unang komisyoner ng liga.
Ang pagpaparangal ay ginagawa bago ang simula ng ika-apat na laro ng best-of-seven finals series ng ikatlong kumperensya ng taon. Kung ang finals series ay best-of-five, ito ay isinasagawa bago magsimula ang ikatlong laro ng series.
Ang The Leo ay isang istatwa na ibinibigay ng Philippine Basketball Association para sa mga pinararangalan nilang manlalaro.
Simula noong 2003, ito ang disenyo ng tropeo na ipinamimigay ng liga para sa kanilang mga parangal, gaya ng Most Valuable Player, Mythical Team, at iba pa.
Ipinangalan ang parangal para kay Leopoldo "Leo" Prieto, ang unang komisyoner ng PBA.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Basketbol, Palakasan at Pilipinas ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Diego Mapa

Si Diego ang nakababatang kapatid ni Jao Mapa. Siya ang bokalista ng bandang Pedicab at Eggboy, gitarista ng mga bandang Monsterbot at Cambio at tagapalo ng bandang Dayuhan.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Pilipinas at Artista ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito. Ang lathalaing ito na tungkol sa Pelikula ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Tondo, Maynila

Ang Tondo ay isang dating bayan na ngayon ay bahagi o distrito ng Lungsod ng Maynila. Ang Tondo ang pinakamalaking distrito ng Maynila, na ang lawak ay 9.10 kilometrong parisukat.
Ang kanlurang bahagi ng Tondo, sa kanluran ng lansangang Velasquez at ng karugtong pang hangganan, na dating pampang ng Tondo tapat sa laot ng Maynila, ay tinambakan ng lupa ng pamahalaan noong matapos ang ika-2 digmaang pandaigdig, upang maging bahagi ng duungan sa Maynila. Sa itinambak na lupa nagsimulang magtayo ng tirahan ang ilan sa mga dumayo sa Tondo noong panahong iyon baga ma't hindi pa pinahihintulutang manirahan at hindi pa naipamamahagi o naipagbibili ang nasabing lupa. Gayon man, may bahagi pa rin nitong bagong lupain ang naipamahagi at naipagbili ayon sa alituntunin ng bansa.
Ang lathalaing ito na tungkol sa Pilipinas ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Cabanatuan

Ang Lungsod ng Cabanatuan (pagbigkas: ka•ba•na•tú•an) ay isang unang klase, bahagyang urbanisadong lungsod sa lalawigan ng Nueva Ecija, Pilipinas. Ito ay itinuturing na sentro ng kalakalan ng lalawigan ng Nueva Ecija. Ayon sa senso ng 2020, ito ay may populasyon na 327,325 sa may 81,792 na kabahayan. Ito ang tahanan ng maraming mga jeepney at tricycle. Ito ay may titulo na "Tricycle Capital of the Philippines." Dahil ito ay may mahigit na 30,000 na rehistradong mga tricycle.
Ang lumang kapitolyo ng Nueva Ecija ay narito at nakatayo pa rin at ginagamit pa rin ng pamahalaang panlalawigan at ng gobernador.
Ang lungsod ng Cabanatuan ay may 89 na barangay.
Ang Cabanatuan ay itinatag bilang baryo ng Gapan noong 1750 at naging bayan at kabisera ng La Provincia de Nueva Ecija noong 1780. Noong 1899, inilipat dito ni Heneral Emilio Aguinaldo ang kabisera ng Pilipinas mula Malolos. Nawala sa Cabanatuan ang titulong kabisera ng Nueva Ecija noong 1850 nang ilipat ito sa San Isidro. Ibinalik ang titulong ito sa Cabanatuan noong 1917 nang ipatupad ang Kautusang Administratibo. Ngunit noong 1965, ginawa ang Lungsod ng Palayan na naging kabisera ng Nueva Ecija magmula noon.
Santa Catalina, Ilocos Sur

Ang Bayan ng Santa Catalina ay isang ika-5 klaseng bayan sa lalawigan ng Ilocos Sur, Pilipinas. Ayon sa senso ng 2020, ito ay may populasyon na 14,493 sa may 3,321 na kabahayan. Pangunahing ikinabubuhay ang pagsasaka, pangingisda at ang pagpapasada ang tricycle.
Ang bayan ng Santa Catalina ay nahahati sa 9 na mga barangay.
at may tatlong mga sitio:
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Daang Batasan

Ang Daang Batasan (Ingles: Batasan Road), na kilala rin bilang Constitution Hill Road at Litex Road at dati bilang IBP Road, ay isang lansangang may anim hanggang sampung linya na matatagpuan sa mga baranggay ng Batasan Hills, Payatas, at Commonwealth sa Lungsod Quezon, Pilipinas. Nagsisilbi itong ruta patungong Batasang Pambansa kung saan matatagpuan ang Kapulungan ng mga Kinatawan ng Pilipinas. Ang haba nito ay 2.7 kilometro (1.7 milya).
Nagsisimula ito sa sangandaan nito sa Abenida Commonwealth malapit sa Sandiganbayan at terminal ng Batasan Tricycle Operators and Drivers Association (BATODA) bilang isang lansangang anim ang mga Iinya. Isang tunel na nangangalang Batasan Tunnel ay nakompleto noong 2001 at ginagamit ng mga motorista papuntang Abenida Commonwealth. Tutuloy naman ang daan papunta sa sangandaan nito sa Filinvest 1 Road na patungong Subdibisyon ng Filinvest 1. Tutuloy naman ang daan bilang lansangang sampu ang mga linya papunta sa Pambansang Paaralang Sekundarya ng Batasan Hills at Katimugang Tarangkahan ng hugnayan ng Batasang Pambansa. Ang tarangkahang ito ay dating ginamit bilang pasukan para sa mga bisita, subalit simula noong nangyari ang pambobomba sa Batasang Pambansa noong 2007, tanging mga Miyembro ng Kapulungan lamang ang makakagamit ng pasukan. Sa sangandaan nito sa Daang Batasan–San Mateo, babalik ang daan sa pagiging anim ang mga linya at dadaan patungo sa Komisyon sa Serbisyo Sibil (o CSC), Kagawaran ng Kagalingang Panlipunan at Pagpapaunlad (o DSWD), at ang Hilagang Tarangkahan ng Batasang Pambansa na ginagamit ngayon bilang pasukan para sa mga media, bisita, at empleyado ng Kapulungan. Dadaan naman ang daan sa mga kabahayan sa paligid ng Payatas at paglampas ng Daang Payatas (o Manila Gravel Pit Road) na ginagamit ng mga tao patungong paligid ng Payatas at Rodriguez, Rizal. Tatapos ang daan sa ligid ng Litex kung saan tutumbukin nito muli ang Abenida Commonwealth.
14°41′48″N 121°5′39″E﻿ / ﻿14.69667°N 121.09417°E﻿ / 14.69667; 121.09417
Kagawaran ng Transportasyon

Ang Kagawaran ng Transportasyon ng Pilipinas (Ingles: Department of Transportation o DOTr) ay isang departamentong tagapagpatupad ng Pamahalaan ng Pilipinas na may tungkuling mangalaga at magpalawak ng independente, mahusay, at maaasahang sistema ng transportasyon at komunikasyon bilang epektibong kagamitan para sa pagkabangon at pag-unlad ng ekonomiya ng bansa.
Hanggang sa ika-30 ng Hunyo, 2016, ang pangalan ng kagawaran ay Kagawaran ng Transportasyon at Komunikasyon (DOTC; Ingles: Department of Transportation and Communication). Ang pag-alis ng komunikasyon sa tungkulin ng DOTC ay ayon sa naipasang batas noong ika-20 ng Mayo 2016, ang Batas Republika Blg. 10844 o An Act Creating the Department of Information and Communications Technology na inatasan ang lahat ng mga yunit at ahensiya na ukol sa komunikasyon ay magsama-sama upang buuin ang Kagawaran ng Teknolohiyang Pang-Impormasyon at Komunikasyon.
(*) Pansamantalang Tagapamalakad (**) Sabay na ginagampanan bilang Pangulo
Fariñas Transit Company

Ang Fariñas Transit Company ay isa sa malaking kompanya ng publikong transportasyong bus sa Pilipinas na kinokonekta sa Luzon hanggang sa Manila. Ang pangunahing terminal ng Fariñas sa Maynila ay nasa distrito ng Sampaloc.
The bus company was named after Federico Luna Fariñas, Sr., which is believed to be one of the strongest political clans in Ilocos Norte.
Fariñas Transit is now utilizing and maintaining Daewoo Bus, King Long, Volvo and Yutong buses:
Note : In desire of the company to provide better service to our valued passengers, Fariñas Transit Company was currently re-fleeting of our buses and selling the following units such as 8 units King Long Bus 2012 model 41 seating capacity with comfort room fully air-conditioned & 10 units King Long 2014 model 38 seating capacity with comfort room fully air-conditioned.
Ang lathalaing ito ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.
Institusyong Panteknolohikal ng Pilipinas

Ang Institusyong Panteknolohikal ng Pilipinas (Technological Institute of the Philippines) pinaikli bilang TIP o IPP ay isang pampribadong paaralan sa Pilipinas na nakilala sa larangan ng enhinyero. Ito ay itinatag ng isang pangkat sa pagtuturo na pinamumunuan ni Engr. Demetrio A. Quirino Jr. noong ikawalo ng Pebrero 1962. Mayroong dalawang paaralan sa kamaynilaan ang TIP; ang TIP Maynila at TIP Lungsod ng Quezon.
Ang mga Paaralan nito ay matatagpuan sa:
Ang lathalaing ito na tungkol sa Edukasyon ay isang usbong. Makatutulong ka sa Wikipedia sa pagpapalawig nito.