Charles Henry Brent

Charles Henry Brent (1862–1929) var en kanadisk-amerikansk episkopal biskop som virket på De filippinske øyer og i den vestlige del av delstaten New York i USA. Gjennom hele sitt virke var Brent «essentially a pastor with a prophetic vision.» Hans biograf Eleanor Slater skrev at Brent «was born a poet; he made himself a prophet.»
Charles Henry Brent var kanadisk av fødsel. Han vokste opp der, med skolegang der og blant annet i New Hope i Ontario. Han studerte teologi ved Trinity College i Toronto.
Brent ble diakonviet den 21. mars 1886 i bispedømmet Toronto i Anglican Church of Canada. Han viste seg allerede som en populær predikant. Imidlertid var det da ingen åpninger for ham i hans eget bispedømme, så han så seg om etter en stilling i USA.
Han ble ordinert til prestedømmet den 6. mars 1887. Etter det ble han kalt til sin første prestestilling i Buffalo i delstaten New York. i kirken St. Andrew's. Der ri St. Andrew's plasserte levende lys på alteret, men biskopen, Arthur Coxe, beordret ham til å fjerne dem. Med det frasa Brent seg stillingen og flyttet fra bispedømmet. Senere forklarte han sin beslutning slik: «I did not set such store by the candles as I did by my rights as a priest.»
Deretter fikk han tjeneste i en menighet i fattige nabolag i Boston, først i West End og deretter i South End. Det var på denne tid han ble statsborger i Amerikas Forente Stater.
Mens Brent tjenestegjorde i Bostons slumområder ble han mottakelig for det sosiale evangelium (Social Gospel), som da hadde vind i seilene i urbane menigheter vber hele USA. I sin «teologi om det sosiale evangelium» mente Brent at kirken var «ansvarlig for hele samfunnet», og at samfunnet ville bli «regenerert ved sin deltakelse i kirkens liv.» Derfor var formålet med den kristne kallelse for Brent det å å fornye «folkets åndelige, sosiale og økonomiske liv»
Brent ble påvirket av F. D. Maurice og andre anglikanske sosialister. I løpet av sine Boston-dager ble han venner med de amerikanske kristne sosialistene William Dwight Porter Bliss og Vida Dutton Scudder og med ledere av the settlement movement. Brents «teologi om sosial reform» var basert på Jesu to store bud: å elske Gud og å elske sin neste. Angående disse to budene, skrev Brent i sin første bok, With God in the World (1900), «Gud betrakter aldri mennesker atskilt fra, men alltid som en del av, en stor sosial orden - en sosial orden som ikke er en sammenkomst av uavhengige enheter, men et kroppsinstinkt med liv, et samfunn som ikke er en organisasjon, men en organisme.» Derfor fremhevet Brents i sin teologi at budet om å elske sin neste gjaldt «hele menneskeheten».
I 1902, etter at Filippinene var blitt kjøpt opp av USA i kjølvannet av den spansk-amerikanske krig, utnevnte Episcopal Church Brent til misjonsbiskop på Filippinene, dit han ankom på samme skip som guvernør William Howard Taft.
Hans visjon for sitt virke inkluderte følgende: Han så på amerikanske militære, administratorer, embetsmenn og lærere «som sitt første ansvar». De var menneskene som hadde makten, og mange av dem var episkopale. Brent ønsket at de skulle «styres av kristne prinsipper». Han var uenig med de protestantiske misjonærene som prøvde å proselytisere katolikkene på de filippinske øyer. I 1908 beklaget Brent, «når vil kristne lære at proselytisering fra andre kristne kirker er ... hatefullt for vår Herre.» Ikke desto mindre behandlet Brent de protestantiske misjonærene med høflighet.
Biskop Brents politikk rettet misjonsarbeid mot de tre store gruppene av ikke-kristne. Disse tre gruppene var (1) det kinesiske samfunn i Manila, (2) igorotene i fjellene i det nordlige Luzon, og (3) muslimene som bodde på de sørlige øyene.
Han tjente også i flere internasjonale kommisjoner for å stanse narkotikasmugling, og var den viktigste pådriveren for kampen mot narkotika, og sendte til og med brev til president Theodore Roosevelt for å få ham til å forby den.
Under første verdenskrig var han generalkapellan for American Expeditionary Force i Europa.
Han avslo flere nominasjoner til bispestoler i USA for å få fortsette sitt arbeid på Filippinene. I 1908 ble han tre ganger kalt til å ta imot nominasjon som biskop av hovedstaden, Washington. Han ble også valgt til biskop av New Jersey. Etter 1908-valfet til Washington skrev han i svartelegrammet til formannen av den ståene komité: «Must decline. I would have gone, but God bids me stay. John 3:30».
Men i 1918 aksepterte han stillingen som biskop av Western New York, med sete i Buffalo.
Han var en ledende kraft innen det gryende internasjonale økumeniske kirkelige arbeid. Han var medlem av den amerikanske seksjonen ved World Conference of Life and Work i Stockholm i 1925 som den svenske lutherske erkebiskop Nathan Söderblom hadde tatt initiativet til. Han var med på å organisere, og vet president ved, World Conference on Faith and Order i Lausanne i 1927.
To år senere, den 27. mars 1929, døde han i Sveits, som han da besøkte for helsens skyld.
Dens dødsdag 27. mars ble gjort til Brent Memorial Day i Episcopal Church. Men ettersom den vanligvis faller i løpet av fastetiden eller den stille uke, ble den alternative dato 25. august (hans ankomst til Filippinene) approbert av det sentrale filippinske bispedømme i Filippinenes episkopale kirke på dens bispedømmekonvensjon i 2008.
Bøker og pamfletter
Artikler