davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Alexandru Săvulescu (arhitect)

Alexandru Săvulescu (n. 1847, Cerneți, județul Mehedinți – d.1904) a fost un arhitect român, unii dintre primii reprezentanți de seamă ai școlii românești de arhitectură modernă.
Alexandru Săvulescu s-a născut (după registrul matricol și dosarul elevului) la 5 august 1847. A studiat la București și la Paris, de unde s-a întors în țară în 1874. A fost pentru o perioadă arhitect al Ministerului Instrucțiunii Publice și Cultelor. În această calitate a proiectat clădirile mai multor școli de gimnaziu și licee.
Între anii 1895-1902 a fost președintele Societății Arhitecților Români, înființată în 1891.
A fost unul dintre întemeietorii Școlii de Arhitectură din București.
Cea mai cunoscută lucrare a sa este Palatul Poștelor și Telegrafului din București, construit între 1894-1900. Începând din anul 1972, clădirea este sediul Muzeului Național de Istorie a României, iar din 2004 și al Muzeului Național Filatelic.
Între monumente arhitectonice ale orașului Brăila, proiectate de Alexandru Săvulescu, se numără și Gimnaziul "Nicolae Bălcescu", construit în perioada 1885-1886 în stil neoclasic pe B-dul Alexandru Ioan Cuza nr. 182. În prezent, adăpostește "Colegiul Nicolae Bălcescu". Totodata, în anul 1881 a realizat Palatul Noblesse iar in anul 1982, a construit și Casa II acum situata pe Strada Biserica Amzei 22 in stil Art Nouveau unde a și locuit păna în anul 1894.
Clădirea Colegiului Național „Traian” din Drobeta-Turnu Severin, a fost construită între anii 1890-1892, după planurile lui Alexandru Săvulescu. Pe frontispiciul clădirii se află busturile lui Vasile Alecsandri, Ion Heliade Rădulescu și Publius Ovidius Naso.
În Câmpulung se află bustul lui Dimitrie Giurescu, erou al Războiului de Independență din 1877, comandantul batalionului Dorobanți Muscel, mort la 7 noiembrie 1877. Este creația sculptorului Dimitrie Demetrescu Mirea și a arhitectului Alexandru Săvulescu și a fost ridicat in anul 1897, la initiațiva colonelului Scarlat Geanolu, în curtea fostei cazărmi a batalionului 2 "Muscel" din regimentul 4 dorobanți. Bustul este montat pe un soclu înalt și masiv, pe care sunt fixate două plăci din marmură neagră.
În anul 1897, la Alexandria s-a inaugurar școala din strada Libertății, nr. 310, construită de Primăria orașului, după planurile arhitectului Alexandru Săvulescu, de către antreprenorul M. Frangulea, pe un teren din piața „ Ștefan cel Mare “, de unde și denumirea școlii de Școala primară de băieți ,,ȘTEFAN CEL MARE“.
În perioada 1896-1904, la Buzău s-a ridicat clădirea Palatului Comunal, după planurile arhitectului Alexandru Săvulescu, clădire în care, în prezent, se află sediul primăriei municipiului Buzău. Declarat monument de arhitectură, Palatul Comunal este realizat în stilul Renașterii italiene, în arhitectura clădirii regăsindu-se turnuri și logii, ca elemente definitorii ale curentului.
Eschweiler

Eschweiler (pronunțat [eș-vai-lăr] ; numele provine din latină de la Ascvilare) este un oraș situat în landul Renania de Nord-Westfalia în Germania, la granița cu Belgia și Olanda, și la 50 de km vest de Köln.Limba regională (recunoscută) la Eschweiler e ripuara.
Începând de la nord-vest, în direcția acelor de ceasornic, orașul se învecinează cu Würselen, Alsdorf, Aldenhoven, Inden, Langerwehe, Stolberg și Aachen.
Orașul cu regiunea din jurul său are o climă temperat-oceanică, cu ierni blânde și veri umede și răcoroase.
În 828 prima mențiune. În 1794 a trecut la Franța. În 1816 la Prusia. Din 1946 aparține de landul german Renania de Nord - Westfalia.
Până 1944 un centru minier pentru exploatarea cărbunelui și a minereului de fier de către compania Eschweiler Bergwerksverein (EBV). Centrală electrică.
Casteluri, lacul Blausteinsee, pietà de piele, carnaval.
Materiale media legate de Eschweiler la Wikimedia Commons
Fabrica de vin a familiei Mimi

Fabrica de vin a familiei Mimi (mai nou, odată cu reconstrucția, este denumit și Castel Mimi) este un monument de arhitectură de importanță locală din satul Bulboaca (raionul Anenii Noi), Republica Moldova, construit spre sfârșitul secolului al XIX-lea.
Cele două clădiri ale ansamblului sunt amplasate în forma literei „L”. Prima a fost construită în perioada 1893-1901 de către renumitul vinificator și politician Constantin Mimi. A fost unul dintre primele edificii din beton armat din această zonă. În anii 1940 moștenitorii lui Constantin Mimi au plecat din Basarabia, o parte a familiei – în România, alta – în Statele Unite. A doua clădire a fost construită în perioada 1940-1950, după procesul de naționalizare, în stilul castelurilor franceze (chateau), un stil arhitectural clasic.
În anul 2011 proprietarii actuali ai complexului de clădiri, familia Trofim, au început renovarea ansamblului arhitectural, care urma să devină un punct de atracție pentru turiști. Lucrările de renovare, la care a contribuit designerul italian Arnaldo Tranti, s-au încheiat în toamna anului 2016. Odată cu efectuarea reconstrucției, conacul a căpătat și denumirea de „Castelul Mimi”, în cinstea fondatorului său.
Noul „Complex turistic Castelul Mimi” cuprinde un muzeu, o galerie de artă pentru tinerii artiști, o sală de conferințe, un hotel, SPA, un restaurant, câteva ateliere de creație, atât de arte populare, cât și pentru gătit, precum și săli pentru evenimente. În castel au fost amenajate patru săli mari pentru 100-120 de persoane, două săli de degustări și 6 hale în beci.
Materiale media legate de fabrica de vin a familiei Mimi la Wikimedia Commons
Reichenau an der Rax

Reichenau an der Rax este o comună, târg în districtul Neunkirchen, Austria Inferioară. În anul 2011 localitatea avea 2.723 locuitori. Comuna se află amplasată la altitudinea de 484 - 680 m deasupra n.m. la poalele muntelui Rax (2.007 m) care face parte din ramurile de nord-est a Alpilor Calcaroși.
Comuna mai ales în timpul monarhiei Austro-Ungare era o localitate balneară. Istoria comunei este în legătură strânsă cu istoria construrii căii ferate Semmering. În regiunea comunei se află numeroase căi de drumeție.
Între secolele XVI și XIX în regiune se exploata minereuri metalifere, cele mai importante fiind menereurile de fier și cupru. În 1842 localitatea este legată de rețeaua de căi ferate, devenind astfel prin regiunile pitorești o atracție turistică. Între anii 1869 - 1873 este construită conducta de apă care alimentează cu apă potabilă o parte din Viena. Pe la sfârșitul secolului XVIII în regiune există o exploatare importantă forestieră. Reichenau este actual o stațiune balneo-climaterică care asigură ca. 130.288 locuri de cazare și care oferă printre locurile de vizitare: castelurile Reichenau și Rothschild ca și biserici istorice și muzee.
Castelul Hohenzollern

Castelul Hohenzollern este un castel situat la 50 de kilometri la sud de Stuttgart, Germania. Construit în secolul al XI-lea și complet distrus în 1423, castelul a fost reconstruit în 1461. Reședință a regilor prusaci și a împăraților germani, castelul este situat pe un munte, la o altitudine de 855 de metri. Castelul Hohenzollern este un important obiectiv turistic.
Printre obiectele valoroase păstrate în castel este Coroana lui Wilhelm al II-lea, unele dintre scrierile personale ale regelui Frederick cel Mare și o scrisoare a președintelui american George Washington, care îi mulțumește descendentului de Hohenzollern, baronului Friedrich Wilhelm von Steuben, pentru serviciul său în Războiul de Independență al Statelor Unite ale Americii.
Castelul Hohenzollern, care acoperă aproape tot vârful Muntelui Hohenzollern, este o structură compusă din patru părți principale: arhitectura militară, clădirile palate, capele și grădinile.
Poarta de vultur (germană: Adlertor) și podul său atașat formează intrarea în castel. Stilul arhitectonic "zwinger" se învârte de patru ori și se termină în bastioane. De aici, clădirile palate pot fi accesate prin poarta superioară pătrată, la fel și restul bastioanelor.
Palatul însăși, așezat pe conturul celui de-al doilea castel, este un muzeu în aer liber, aranjat într-o formă de "u" care se termină cu capele protestante și catolice. Pe vârful cazematelor vechi se află clădirile cu elemente gotice și renaștentiste de trei etaje ale designului lui Friedrich August Stüler, decorate cu turnuri și vârfuri. Cele patru turnuri ale palatului sunt aliniate la bastioane, cu: Turnul Împăratului până la bastionul Fuchsloch, Turnul Episcopului până la bastionul Spitz, Turnul Markgraf până la bastionul Scharfeck și Turnul lui Mihai până la bastionul grădinii. Atașată la clădirea rezidențială principală – Sala Contelui – este turnul final, Turnul de Observare (germană: Wartturm), care funcționează atât ca scară la bibliotecă, cât și ca poli de pavilion ori de câte ori familia Hohenzollern locuiește în castel.
Un coridor duce până la Sala strămoșilor, pe unde se intră în Sala Contelui (germană: Grafensaal), care acoperă întreaga aripă sudică. Bolta arcuită din Sala Contelui – împodobită cu grisailles de Stüler, ilustrând istoria Casei Hohenzollern, și cu ferestre cu arcadă – este susținută de opt coloane de marmură roșie. Sub Sala Contelui este vechea bucătărie a castelului, astăzi o cameră de comori. Alături de Sala Contelui este Turnul Împăratului și Nișa Episcopului, urmând biblioteca decorată cu picturi murale ale istoriei Hohenzollern, de Wilhelm Peters. Turnul Margravului conține salonul regelui, numit și Camera Margravului, contrar terminologiei lui Stüler.
Universitatea de Arhitectură și Urbanism „Ion Mincu”

Universitatea de Arhitectură și Urbanism „Ion Mincu” (UAUIM) este o instituție de învățământ superior din București, poartă numele arhitectului Ion Mincu. În anul 1952, printr-un decret, Facultății de Arhitectură, din cadrul Institutului de Construcții, i se conferă independența și titulatura de Universitate, devenind Universitatea de Arhitectură și Urbanism Ion Mincu.
UAUIM este principala instituție de învățământ superior din România specializată în formarea specialiștilor în arhitectură și urbanism. Fondată în 1892, UAUIM este cea mai veche instituție de acest tip din România, continuând tradițiile învățământului de arhitectură inițiate de Societatea Arhitecților Români.
Învățământul de arhitectură din România a început prin decretul domnitorului Alexandru Ioan Cuza din 1 octombrie 1864, odată cu înființarea "Școlii de Ponți și Șosele, de Mine și Arhitectură". Prima secție de arhitectură a fost desființată curând din lipsa fondurilor și a elevilor. În 1891, Societatea Arhitecților Români a decis să înființeze o școală particulară de arhitectură, condusă de Ion Socolescu și aprobată în 1892. Aceasta a funcționat timp de cinci ani, fiind ulterior oficializată ca Școala Națională de Arhitectură în 1897, parte a Școlii de Belle-Arte din București.
În 1904, arhitectura a devenit o instituție independentă sub numele de Școala Superioară de Arhitectură, avându-l ca director pe Ermil Pangratti. În mai 1932, învățământul de arhitectură a fost reglementat printr-o lege proprie, iar instituția a fost denumită Academia de Arhitectură. În 1938, Academia a fost integrată în Politehnica din București ca Facultatea de Arhitectură, iar între 1943 și 1948 a funcționat și o secție de specializare în Urbanism.
În urma reformei învățământului din 1948, Facultatea de Arhitectură a devenit Institutul de Arhitectură, cu sediul pe strada Biserica Enei nr. 3-5. După o perioadă de independență, în 1949, Institutul a fost încorporat în Institutul de Construcții. În 1952, Facultatea a redevenit independentă sub numele de Institutul de Arhitectură, iar în 1953 a primit numele de Institutul de Arhitectură „Ion Mincu”. În anul 2000, denumirea oficială a fost schimbată în Universitatea de Arhitectură și Urbanism „Ion Mincu”, reflectând diversificarea ofertei educaționale. Pe lângă actuala Facultate de Arhitectură, după 1990 au fost înființate două noi facultăți: Facultatea de Urbanism în 1997 și Facultatea de Arhitectură de Interior în 2003.
Nișă (arhitectură)

În arhitectură nișa este o adâncitură dreptunghiulară sau în arcadă, practicată într-un zid pentru a găzdui o statuie sau o piesă de mobilier. Denumirea vine din limba latină, de la cuvântul „nidus” care înseamnă cuib.
Nișele au fost mult folosite în antichitate, în arhitectura imperială romană.
S-au folosit și se folosesc în mod obișnuit în arhitectura lăcașelor de cult (biserici, moschei, temple) pentru plasarea de statui, imagini și locuri de închinare.
Biserica medievală din Micăsasa

Biserica medievală din Micăsasa este un monument istoric aflat în centrul satului Micăsasa, comuna Micăsasa, județul Sibiu.
Lăcașul este folosit o parte ca biserică reformată și altă parte ca biserică romano-catolică. Mijlocul bisericii (fosta navă) se află în stare de ruină.
În corul bisericii medievale (actuala parte catolică a edificiului) se păstrează bolta pe ogive, tabernacolul și sedilia, toate caracteristice stilului gotic.
Pelișor Castle

The Pelișor Castle (Romanian: Castelul Pelișor, pronunciation: [peliˈʃor], German: Schloß Klein Pelesch) is a castle in Sinaia, Romania, part of the same complex as the larger castle of Peleș.
The castle was built in 1899–1902 by order of King Carol I, as the residence for his nephew and heir, the future King Ferdinand (son of Carol's brother Leopold von Hohenzollern) and Ferdinand's consort Queen Marie.
In 2006, it was decided that the entire complex, including Pelișor, long a museum and tourist site, is the legal property of the King Michael I of Romania. The royal family was to assume legal possession of it and lease it to the Romanian state, so that it will remain in its current status. The main castle of Peleș is already under lease, but negotiations for other villas and chateaus are on going. King Michael I of Romania maintained that Pelișor would remain a private residence for the royal family.
Pelișor was designed by the Czech architect Karel Liman in the Art Nouveau style; the furniture and the interior decorations were designed mostly by the Viennese Bernhard Ludwig. There are several chambers, working cabinets, a chapel, and "the golden room". Queen Marie herself, an accomplished artist, made many of the artistic decisions about the design of the palace, and participated in its decoration, including as a painter. Queen Marie considered Art Nouveau a weapon against sterile historicism, creating a personal style combining Art-Nouveau elements with Byzantine and Celtic elements.
The hall of honour is very simple with the walls covered with oak-timber and a glass ceiling.
Opening hours at Pelișor Castle:
In the period 15 October – 30 November the Castle is closed for works of preservation. Admission fee is 20 RON.
Romanian Open

The Țiriac Open (also known as the Romanian Open) is a professional men's tennis tournament played on outdoor clay courts. It was the successor event to the earlier Romanian International Championships (1930–1983). It is part of the ATP 250 tournaments of the ATP Tour. It was held annually in Bucharest, Romania, between 1993 and 2016 and revived in 2024. Its name is taken from Romania's famous tennis players Ion Țiriac and Ilie Năstase (when it was called BRD Năstase Țiriac Trophy until 2016).
The tournament never saw a Romanian winner in singles (though the 2005 edition saw two Romanian players reaching the semifinals, and the 2007 edition saw Victor Hănescu reach the finals), but a Romanian pair (Andrei Pavel and Gabriel Trifu) took home the doubles title in 1998. Also, Horia Tecău took three consecutive doubles titles at the tournament (2012, 2013 & 2014), each time with a different partner.
The organizers announced that from 2012, the ATP World Tour 250 series tournament would be scheduled to take place in April, thus ending a period of 19 years when it took place in the last week of September.
The last edition of the tournament was in 2016, as ATP has relocated it to Budapest. The tournament moved to Belgrade in 2021 and to Banja Luka in 2023. In 2024, the tournament returned to Bucharest.
44°25′52″N 26°04′37″E﻿ / ﻿44.431°N 26.077°E﻿ / 44.431; 26.077
List of ambassadors of the United States to Romania

A United States diplomatic representative to Romania has existed since 1880. The United States formally recognized Romania in 1878, following the Treaty of Berlin; diplomatic relations were opened in 1880, and American diplomats were sent to the country. Until the early 20th century, most ambassadors to Romania were also responsible for Greece, Serbia, and occasionally Bulgaria. No U.S. Embassy was established in Romania for some time; ambassadors typically operated out of Athens until about 1905, at which point an embassy was established in Bucharest.
The main U.S. embassy in Romania remains in Bucharest and is located at 4-6 Dr. Liviu Librescu Blvd. For several years during World War II, following the death of Ambassador Franklin Mott Gunther, there was no American ambassador to Romania. The latter country became an Axis country, and declared war on the Allies (see Romania during World War II). Preceded by American representation in the Allied Commission after 1945, the diplomatic mission was reopened in 1947. In 1994, the U.S. embassy was expanded, and a branch office was opened in Cluj-Napoca.
The Palladium Book of European Castles

The Palladium Book of European Castles is a 1985 role-playing supplement published by Palladium Books.
The Palladium Book of European Castles is a supplement in which historic European castle plans are provided with illustrations.
The Palladium Book of European Castles was written by Matthew Balent, with art by Michael Gustovich, and was published by Palladium Books in 1985 as a 48-page book.
Ken Rolston reviewed Castle Book II and The Palladium Book of European Castles in White Wolf #40 (1994) and stated that "I only use European Castles for real quick-and-dirty improvisation. On the other hand, Castle Book II curiously remains fresh and useful for me despite its outdated design."
AP European History

Advanced Placement (AP) European History (also known as AP Euro, APEH, or EHAP), is a course and examination offered by the College Board through the Advanced Placement Program. This course is for high school students who are interested in a first year university level course in European history. The course surveys European history from between 1450 to the present, focusing on religious, social, economic, and political themes.
The AP European History course covers historical events and processes across nine different units. Each unit is weighted equally on the exam, approximately 10-15%. The course units and sub-topics are as follows:
The AP exam for European History is divided into two sections, comprising 55 multiple-choice questions (with four answer choices), three short-answer questions, and two essay responses (one thematic Long Essay Question (LEQ) and one Document Based Question (DBQ)). The multiple-choice and short-answer sections are to be completed in 55 minutes and 40 minutes respectively. The essay section is to be completed in 100 minutes (including the 15-minute reading period). The DBQ is graded out of 7 points and the LEQ is graded out of 6 points. This new structure went into effect beginning Fall 2017. The DBQ is weighted at 25 percent while the FRQ/LEQ is weighted at 15 percent. The Short Answer is weighted 20 percent, with the multiple-choice accounting for the final 40 percent.
Approximately half of the multiple-choice questions cover the period from 1450 to the French Revolution and Napoleonic era, and half cover the period from the French Revolution and Napoleonic era to the present, evenly divided between the nineteenth and twentieth centuries. About one-third of the questions focus on cultural and intellectual themes, one-third on political and diplomatic themes, and one-third on social and economic themes. Many questions draw on knowledge of more than one chronological period or theme. Although this is the general trend based on past AP Exams, it is not mandated that the exam follow this format. In recent years and present, the multiple choice portion is Stimulus Based, meaning the students are given an excerpt of a speech or writing, photograph, or painting, to analyze and answer questions and/or give presentations on the given info.
The Free Response sections of the test offer some choice.
The grade distributions as of 2023 are as follows:
Landmark Pinnacle

Landmark Pinnacle is a 233-metre (764 ft) skyscraper constructed by developer Chalegrove Properties in Marsh Wall on the Isle of Dogs, London, United Kingdom. The 75-storeys Landmark Pinnacle is a short distance west from the financial center of Canary Wharf. It is the tallest residential tower in the United Kingdom, the tallest residential building in western Europe and has more habitable floors than any other building in western Europe. As of 2023, Landmark Pinnacle is the fourth-tallest building in the United Kingdom. The development was formerly known as City Pride, the same name as the public house it replaced, before a name change in 2016.
The Landmark Pinnacle tower boasts the United Kingdom’s first-ever residential tropical terrarium gardens and the highest tropical residential gardens in the United Kingdom. The Panoramic Sky Gardens are located on the entire 27th floor of the tower, covering an area of 6,350 square feet. The garden is split into an East and West side, offering panoramic views over Canary Wharf and the City of London. The gardens are home to over 3,500 plants from all around the world.
Since its completion, Landmark Pinnacle has been the recipient of several prestigious awards. The building has won the Premier Guarantee Awards for Quality Recognition in 2021 and 2022, as well as the Excellence Award in 2021. In addition, it was awarded the Best Luxury High Rise Living category at the 2023 Luxury Lifestyle Awards.
The City Pride pub was formerly the only building on the site and closed in 2012. Oracle Group purchased the freehold in 2007 for £6.75 million and sold it to Glenkerrin for £32 million in 2008. Landmark North Ltd and UK Power Network Holdings purchased the site (and the associated Island Point site) from the administrators of Glenkerrin for £43 million in 2011.
In 2016, a development loan of £320 million was agreed in order to continue with construction.
Chalegrove Properties registered a planning application with Tower Hamlets in December 2012 for the erection of a residential-led mixed-use tower of 75 floors comprising 822 residential units and 162 serviced apartments and associated amenities. The application was permitted (subject to conditions) on 9 October 2013. The application is subject to a Section 106 Agreement with a total amount payable to Tower Hamlets of £5,182,279.
Chalegrove Properties registered a planning application in December 2012 for a development of 173 homes at a site located at 443-451 Westferry Road, in a linked application with what was then known as the City Pride development to fulfil the affordable housing conditions. The application was permitted (subject to conditions) on 9 October 2013. The application was subject to a Section 106 Agreement with a total amount payable to Tower Hamlets of £4,069,361 (including £2,734,636 for the provision of educational facilities in the Borough).
51°30′10″N 0°01′32″W﻿ / ﻿51.502667°N 0.025417°W﻿ / 51.502667; -0.025417
List of National Historic Landmarks in Minnesota

This is a complete List of National Historic Landmarks in Minnesota. The United States National Historic Landmark program is operated under the auspices of the National Park Service, and recognizes structures, districts, objects, and similar resources according to a list of criteria of national significance. The state of Minnesota is home to 25 of these landmarks, illustrating the state's Native American, industrial, logging, mining, military, and political heritage, as well as its contributions to the broader themes of developing the frontier for the European pioneers.
The article also lists other historical landmarks of national importance that are administered by the National Park Service.
The table below lists all 25 of these sites, along with added detail and description.
National Historic Sites, National Historic Parks, National Memorials, and certain other areas listed in the National Park system are historic landmarks of national importance that are highly protected already, often before the inauguration of the NHL program in 1960, and are often not also named NHLs per se. Two additional Minnesota sites have national historical importance and have been designated as National Monuments by the National Park System.
२०२३ नेपाळ टी२० आंतरराष्ट्रीय तिरंगी मालिका

२०२३ नेपाळ तिरंगी मालिका ही एक ट्वेंटी-२० आंतरराष्ट्रीय क्रिकेट स्पर्धा होती, जी ऑक्टोबर २०२३ मध्ये नेपाळ येथे झाली. नेपाळ, हाँगकाँग आणि संयुक्त अरब अमिराती हे सहभागी संघ होते. ही स्पर्धा आशिया विश्वचषक पात्रता स्पर्धेच्या तीनही संघांच्या तयारीचा भाग होती.
ही स्पर्धा दुहेरी राऊंड-रॉबिन स्वरूपात खेळली गेली, त्यानंतर आघाडीच्या दोन संघामध्ये अंतिम सामना खेळला गेला. गट सामने कागेश्वरी-मनोहरा येथील मुलपाणी क्रिकेट स्टेडियमवर खेळले गेले आणि अंतिम सामना कीर्तिपूर येथील त्रिभुवन विद्यापीठ आंतरराष्ट्रीय क्रिकेट मैदानावर खेळला गेला.
यूएईने फायनलमध्ये नेपाळचा ६ गडी राखून पराभव केला. नेपाळच्या करण केसीला स्पर्धेतील सर्वोत्तम खेळाडू म्हणून गौरविण्यात आले.
स्रोत:ईएसपीएन क्रिकइन्फो अंतिम सामन्यासाठी पात्र
डाबर

डाबर (दत्तार बर्मन या व्यक्तिनावापासून तयार झालेला शब्द) ही भारतीय ग्राहकोपयोगी वस्तू बनवणारी कंपनी आहे. ही १८८४ मध्ये एस के. बर्मन यांनी स्थापन केली होती. ही कंपनी आयुर्वेदिक औषधे आणि नैसर्गिक ग्राहक उत्पादने तयार करते. ही भारतातील सर्वात मोठ्या प्रमाणात ग्राहक वस्तू तयार करणाऱ्या कंपन्यांपैकी एक आहे.
डॉ. एस. के. बर्मन कोलकाता येथे आयुर्वेदाचे अभ्यासक होते. १८८० च्या दशकाच्या मध्यात बर्मन यांनी कॉलरा, बद्धकोष्ठता आणि मलेरिया यासारख्या आजारांसाठी आयुर्वेदिक औषधे तयार केली. १८८४मध्ये त्यांनी आपल्या आयुर्वेदिक औषधांची निर्मिती करण्यासाठी डाबर इंडिया लिमिटेड सुरू केली. त्यांचा मुलगा सी.एल. बर्मन यांनी डाबरचे पहिले आर अँड डी (रिसर्च अँड डेव्हलपमेन्ट) युनिट स्थापन केले. सध्याचे अध्यक्ष डॉ. आनंद बर्मन आणि उपाध्यक्ष अमित बर्मन हे बर्मन कुटुंबातील पाचवी पिढी आहे. १९९८ मध्ये जेव्हा त्यांनी कंपनीचे व्यवस्थापन व्यावसायिकांना दिले, तेव्हा बर्मन हे व्यवस्थापनापासून मालकी हक्क वेगळे करणाऱ्या भारतातील पहिल्या व्यावसायिक कुटुंबांपैकी एक होते.
आनंद बर्मन

आनंद अशोक चंद बर्मन (१९५२ - ) एक भारतीय अब्जाधीश उद्योगपती आणि एक अग्रगण्य ग्राहकोपयोगी वस्तू कंपनी डाबरचे अध्यक्ष आहेत. ५.८ अब्ज डॉलर्सच्या संपत्तीसह, ते फोर्ब्सच्या २० सर्वाधिक श्रीमंत भारतीयांच्या यादीत आहे.
बर्मन यांचा जन्म १९५२ मध्ये कोलकाता येथे बंगाली व्यापारी कुटुंबात झाला. त्यांचे वडील अशोक चंद बर्मन, डाबरचे अध्यक्ष एमेरिटस होते. त्यांनी आपले प्रारंभिक शालेय शिक्षण भारतातील दार्जिलिंग येथील सेंट पॉल स्कूलमध्ये पूर्ण केले. बर्मन यांनी विस्कॉन्सिन विद्यापीठातून रसायनशास्त्रात त्यांची पदवी आणि कॅन्सस विद्यापीठातून त्यांची पदव्युत्तर पदवी आणि फार्मास्युटिकल केमिस्ट्रीमध्ये डॉक्टरेट पूर्ण केली.
आनंद १९८० मध्ये कौटुंबिक व्यवसाय डाबरमध्ये संशोधन आणि विकास विभागाचे व्यवस्थापक म्हणून रुजू झाले. ते १९८६ मध्ये कंपनीच्या बोर्डावर आले आणि २००७ मध्ये चेरमन झाले.
आनंद हे एशियन हेल्थकेअर फंडाचे सह-संस्थापक आहेत आणि Hero Motocorp, Aviva Life Insurance, Ester Industries, Interx Laboratories यासह ३३ कंपन्यांच्या संचालक मंडळावर काम करतात. त्यांनी फ्रेसेनियस काबी ऑन्कोलॉजी लिमिटेडचे अध्यक्ष आणि हिंदुस्तान मोटर्स लिमिटेडचे स्वतंत्र गैर-कार्यकारी संचालक म्हणून काम केले आहे. आनंदने आरोग्यसेवा, शिक्षण यासाठी काम करणारी सुदेश ही ना-नफा संस्था सुरू केली.
आनंदचे लग्न मिनीशी झाले असून त्यांना दोन मुले आहेत, मुलगा आदित्य आणि मुलगी अनिशा.
बबूल (ब्रँड)

बबूल हा एक टूथपेस्टचा ब्रँड आहे. हा ब्रँड १९८७ मध्ये बालसारा हायजीनने भारतात लाँच केला होता. पारंपारिकपणे दात स्वच्छ करण्यासाठी भारतात वापरल्या जाणाऱ्या बाभळीच्या झाडाच्या सालातून बबूल तयार केला जातो. "बबूल बबूल पैसा वसूल" या टॅगलाइनसह हा ब्रँड टूथपेस्ट म्हणून स्थापन झाला. २००२ साली जेव्हा बबूल हा बलसाचा सर्वात मोठा ब्रँड होता तेव्हा बबुलला "बीन द ग्रेट डे, द बबुल वे" या टॅगलाइनसह पुन्हा लाँच केले गेले. स.न. २००५ मध्ये बबूल ब्रँड तसेच प्रॉमिस आणि मेस्वाक ब्रँड डाबर कंपनीला 1.43 अब्ज (US$३१.७५ दशलक्ष) मध्ये विकण्यात आले. स.न.२००७ मध्ये बबूल ब्रँड 1 अब्ज (US$२२.२ दशलक्ष) किमतीपर्यंत पोहचले होते.
कोलकाता मेट्रो

कोलकाता मेट्रो (बांगला: কলকাতা মেট্রো)' ही कोलकाता शहरामधील एक जलद परिवहन रेल्वेसेवा आहे. १९८४ सालापासून कार्यरत असलेली कोलकाता मेट्रो भारतामधील सर्वात जुनी मेट्रो मानली जाते. सध्या एकाच मार्गावर धावणाऱ्या ह्या मेट्रोची २४ स्थानके आहेत. हा मार्ग भारतीय रेल्वेतर्फे चालवला जातो.
पूर्व-पश्चिम धावणाऱ्या दुसऱ्या १४.६७ किमी लांबीच्या दुसऱ्या मार्गाचे बांधकाम सुरू असून २०१५ साली हा मार्ग कार्यरत होईल असा अंदाज आहे.
कोलकाता नाइट रायडर्स

कोलकाता नाईट रायडर्स भारतीय प्रीमियर लीग मध्ये कोलकाता शहराची फ्रॅंचाईजी आहे. संघाचा सध्याचा कर्णधार अजिंक्य रहाणे आहे. संघाचे मुख्य प्रशिक्षक चंद्रकांत पंडित आहेत. मार्च १० इ.स. २००८ रोजी संघाचे (आय.पी.एल. कोलकाता) अधिकृत नाव कोलकाता नाईट रायडर्स प्रस्तुत करण्यात आले. संघाचा मोटो आहे कोरबो लोरबो जितबो ( आम्ही करणार, लढणार, जिंकणार).
कोलकाता ना‌ईट रायडर्स भारतीय प्रीमियर लीग मधिल एक फ्रॅंचाईजी आहे. जानेवारी २४ इ.स. २००८ला बॉलीवूडचा अभिनेता शाहरूख खानच्या रेड चिलीज एंटरटेनमेंटने जुही चावला आणि जय मेहता यांच्या भागिदारीत १० वर्षांसाठी संघ विकत घेतला.
सर्वप्रथम कोलकाता संघाने प्रायोजक घोषित केले. संघाचा मुख्य प्रायोजक एच.डी.आय.एल. तर बेल्मॉंट, द डेली टेलीग्राफ (कोलकाता), नोकिया आणि टॅग हौर सह प्रायोजक आहेत. रिबॉक कपड्यांचा प्रायोजक आहेत. २०२५ मध्ये, कोलकाता नाईट रायडर्सने आरआर काबेलसोबत प्रमुख भागीदार म्हणून बहु-वर्षीय भागीदारी करारावर स्वाक्षरी केली आहे.
भारतीय संघाचा माजी कर्णधार ह्या संघाचा आयकॉन खेळाडू व कर्णधार आहे. विश्वचषक स्पर्धेतील सर्वात यशश्वी कर्णधार रिकी पॉंटिंग, अष्टपैलू खेळाडू क्रिस गेल आणि यष्टीरक्षक/फलंदाज ब्रॅन्डन मॅककुलम सुद्धा संघात आहेत. गोलंदाजी विभागात शोएब अख्तर, इशांत शर्मा, उमर गुल आहेत.
उत्तर कोलकाता लोकसभा मतदारसंघ

कोलकाता उत्तर हा भारत देशाच्या पश्चिम बंगाल राज्यामधील ४२ लोकसभा मतदारसंघांपैकी एक आहे. केवळ अनुसूचित जातीच्या उमेदवारांसाठी राखीव असलेला हा मतदारसंघ २००८ सालच्या पुनर्रचनेदरम्यान निर्माण करण्यात आला. ह्यामधील सर्व ७ विधानसभा मतदारसंघ कोलकाता जिल्ह्यामध्ये आहेत.
२००८ साली वायव्य कोलकाता व ईशान्य कोलकाता हे दोन लोकसभा मतदारसंघ बरखास्त करण्यात आले व कोलकाता उत्तर हा नवा मतदारसंघ तयार केला गेला.
साचा:पश्चिम बंगालमधील लोकसभा मतदारसंघ
List of Kolkata Metro stations

This is the list of the stations of Kolkata Metro, a Mass Rapid transit Urban Railway network serving the city of Kolkata, India. It was the first underground railway to be built in India, with the first operations commencing in October 1984 and the full stretch that was initially planned being operational by February, 1995. As of 6 March 2024, there are 50 metro stations in the network which includes 2 interchange stations.
Currently, there are four operational lines, the Blue Line (with 26 stations), Green Line (with 12 stations), Purple Line (with 7 stations) and Orange Line (with 5 stations). In future, there will be two other metro lines.
Kolkata Metro is undergoing a significant expansion, with two additional lines ( Yellow Line and Pink Line ) are in under-construction and planning stages respectively. As well as ongoing work on three existing lines ( Green Line, Purple Line and Orange Line ) to complete their planned length. Once all construction phases are finished, the Kolkata Metro network will gain 49 additional stations, (where currently 29 stations are under-construction and 20 stations are in the planning stage. Here is the list of all planned and under-construction stations along with their respective lines.
From Howrah Maidan to Teghoria via Dharmatala and Salt Lake
As of 2018, extension of west side of Kolkata Metro Green Line has been proposed up to Santragachi and to be sanctioned by Railway ministry, Government of India.
From Joka to Esplanade via Diamond Harbour Road and Khidderpore Road
From Noapara to Barasat via Kolkata Airport
From Baranagar to Barrackpore via Barrackpore Trunk Road
From New Garia to Kolkata Airport via Salt Lake and New Town.
Dabur-class patrol boat

The Dabur class is a class of patrol boats built at the Sewart Seacraft (now Swiftships) shipyard in the United States for the Israeli Navy. These naval vessels are also built by IAI-Ramta.
The Dabur class has a displacement of 35 tons (45 tons loaded) The ships have a length of 19.80 m (65.0 ft), a beam of 5.80 m (19.0 ft) and a draft of 1.8 m (5 ft 11 in). The ships are crewed by a complement of six to eight officers and ratings. The hull is made of aluminum.
The first Dabur-class vessels were laid down in 1970, with 12 hulls built by Swiftships in Morgan City Louisiana and 22 more built by IAI-Ramta for a total of 34. The class is designed to be light and is able to be carried overland. They have good rough weather capability, however they were not considered fast enough to cope with current threat capabilities and were phased out in the Israeli Navy for newer ships.
The class is powered by two diesel General Motors type 12V71TN creating 2,400 hp (1,800 kW) driving two shafts. This gives the ships a maximum speed of 22 kn (41 km/h; 25 mph) and a patrol speed of 18 kn (33 km/h; 21 mph). The effective range at maximum speed is 540 nmi (1,000 km; 620 mi) and at patrol speed, 560 nmi (1,040 km; 640 mi).
The boats are armed with two Oerlikon 20 mm cannons, two 12.7 mm machine guns. Two 324 mm (13 in) torpedo tubes are provided for the Mark 46 torpedo and there is space for two racks of depth charges. Carl Gustav recoilless rifles are carried aboard the ships for anti-terrorist purposes.
In 1976, five of the class were given to the Christian Lebanese Forces Militia in Lebanon, but they were later returned in 1990. In 1978 Israel sold four of the class to Argentina and four to Nicaragua. In 1984 they sold two to Sri Lanka. In 1991 four more were sold to Fiji and six to Chile. Chile bought four more in 1995, and Nicaragua purchased three more in 1996.
Dabur-class boats first battle engagements were made in the October 1973 Yom Kippur War. During the war, two Dabur boats attacked an Egyptian commando force in its own port at Marsa Talamat and destroyed speed boats and rubber dinghies just as they were preparing for attacks on Israeli targets in the Sinai Peninsula.
Dvora-class fast patrol boat

The Dvora-class fast patrol boat is a fast class of patrol boats built by Israel Aerospace Industries for the Israeli Sea Corps based on the Israeli Dabur class.
The Dvora class has become the work horse of the Sri Lanka Navy which has deployed it since the mid-1980s to counter LTTE operations at sea. Since then Dvoras have been made in Sri Lanka and has been the basis for the more advanced Colombo class fast patrol boat built by the Colombo Dockyard Limited and used by South Asian navies to counter terrorism. According to former Mossad officer Victor Ostrovsky, Amy Yaar, another Mossad operative, helped supply the Sri Lankan government with Dvoras to patrol its coasts from attack by the LTTE. Simultaneously, Yaar and her associates were supplying the Tamils with anti-PT boat equipment to use in fighting the government forces. Ostrovsky also alleged that Mossad helped the Sri Lankan government pay for the boats by cheating the World Bank and other investors out of millions of dollars.
The Republic of China Navy uses Dvoras as Fast Attack Missile Craft, purchasing two and using them as a pattern for the almost-identical, locally-built Hai Ou-class missile boats (Hai Ou class has three propeller shafts whereas Dvora class has two), 50 built. Both classes, being an anti-ship asset, are armed with additional two Hsiung Feng I anti-ship missiles and have been in ROCN service for over 20 years.
Gola Barood

Gola Barood is a 1989 Indian Hindi-language action film directed by David Dhawan, produced by Ravindra Dhanoa, starring Shatrughan Sinha and Chunky Pandey. The music was composed by Bappi Lahiri.
Vijay is the son of a police officer, who detests the way his father treats hardcore criminals. One day he is attacked by criminals but is saved by Shambhu, an honest truck driver from nowhere. As time passes Shambhu becomes a dreaded criminal with a history of escaping prisons. Vijay takes interest in reforming criminals, and eventually becomes a Deputy Jailor and takes charge of Shambhu. Conflicts and emotions take place until one day Dabur, another villain, kidnaps Vijay's mother. Shambhu saves her and they become friends. But now Dabur kidnaps Shambhu's sister and asks Shambhu to rob the treasury. Shambhu has to rob the treasury to save his sister, and Vijay wants to stop him. Will Shambhu save his sister? Will Vijay stop the robbery? Or will Dabur succeed in his mission of evil?
Metro Brands

Metro Brands, previously known as Metro Shoes, is an Indian multi-brand footwear retail company based in Mumbai. As of 2021, Metro Brands operates 598 Metro showrooms across 136 cities in India.
Metro started as a standalone shoe store in 1955 in Colaba, Mumbai. It was named after the Metro Cinema, which was located nearby. The company was incorporated in January 1977 as Metro Shoes.
In 2013, the company announced it was able to expand the number of its retail stores due to low rental rates, particularly in tier II cities.
In 2015, Metro signed an agreement with Crocs to open exclusive Crocs stores in India.
In December 2021, the company launched its ₹1,367.5 crore (US$160 million) initial public offering (IPO).
In March 2023, Metro Brands Limited reappointed Vikas Vijaykumar Khemani as an independent director.
In December 1996, Managing Director Rafique Malik, was among several businessmen and politicians arrested by Mumbai Police on charges of misappropriation of concessionary funds allocated to cobblers and artisans. The case is sub judice as of 2018.
किरण खेर

किरण खेर ( १४ जून १९५५) ह्या एक भारतीय दूरचित्रवाणी व सिने-अभिनेत्री तसेच भारताच्या सोळाव्या व विद्यमान लोकसभेची सदस्य आहेत. १९८८ सालच्या पेस्तनजी ह्या चित्रपटाद्वारे बॉलिवूडमध्ये पदार्पण करणाऱ्या खेरने देवदास, हम तुम, वीर-झारा, फना, रंग दे बसंती, कभी अलविदाना कहना, ओम शांती ओम इत्यादी अनेक यशस्वी हिंदी चित्रपटांमध्ये भूमिका केल्या.
१९८५ साली किरणने बॉलिवूड अभिनेता अनुपम खेर सोबत विवाह केला. २००९ मध्ये किरण खेरने भारतीय जनता पक्षामध्ये प्रवेश केला. २०१४ लोकसभा निवडणुकांमध्ये त्या चंदीगड मतदारसंघातून लोकसभेवर निवडून आल्या. त्यांनी विद्यमान काँग्रेसचे खासदार पवनकुमार बन्सल व आम आदमी पार्टीची उमेदवार गुल पनाग ह्यांचा पराभव केला.
अक्षता

अखंड तांदळाचे दाणे घेऊन त्यांस तेल व कुंकू किंवा हळद लावून सावलीत वाळवून तयार करण्यात येतात त्या अक्षता. अक्षतांचे अनेक उपयोग धर्मकार्यात सांगितले आहेत. यांचा रंग हळद कुंकू लावल्यामुळे पिवळा वा लाल होतो.'क्षत' हा संस्कृत शब्द आहे. त्याचा अर्थ म्हणजे हानी, व्रण, छिद्र / भोक. अ+क्षत असा 'अक्षत' हा शब्द बनला आहे. ज्याला भोक नाही असा अखंड तांदूळ हा समृद्धीचे प्रतीक मानला जातो.
देवपूजेत एखादा उपचार नसेल तर त्याऐवजी देवाला अक्षता वाहतात. देवता पीठावरील देवतेसाठी ठेवलेल्या सुपारीवर अक्षता वाहून त्या त्या देवतेचे आवाहन करतात.अक्षता हा पूजेतला एक गौण पण स्वतंत्र असा उपचारही आहे. हिदू विवाह पद्धतीत महाराष्ट्रात विवाह लागताना वधू-वरांवर अक्षता टाकतात. अक्षतेतले धान्य हे सुपीकतेचे प्रतीक समजले जात असे.लग्नविधींत अक्षता रोपण हा एक स्वतंत्र विधीही केला जातो.या मंगल अक्षता तांदूळ, ज्वारी,व अन्य कोणत्याही धान्याच्या असू शकतात. प्राचीन पर्शियन विवाह समारंभात तांदळाला महत्त्वाचे स्थान होते.आजही पारशी लोकात लग्न व नवजोत या प्रसंगी अक्षता टाकण्याची प्रथा आहे. ब्राह्मण आशीर्वादाचे मंत्र म्हणून यजमानांना मंत्राक्षता देतात.
भिकाईजी कामा

मादाम भिकाईजी रुस्तम कामा (रोमन लिपी: Bhikaiji Rustom Cama ;) (२४ सप्टेंबर, इ.स. १८६१; मुंबई, ब्रिटिश भारत - १९ ऑगस्ट, इ.स. १९३६; मुंबई, ब्रिटिश भारत) या भारतीय स्वातंत्र्यलढ्यातील प्रमुख महिला नेत्या होत्या. त्या फ्रेंच नागरिक होत्या व तर राज्य संघटनेचे अध्यक्ष भिकाजी कामा.
मादाम कामा यांचा जन्म २४ सप्टेंबर, इ.स. १८६१ रोजी मुंबईतल्या एका पारशी कुटुंबात झाला. त्यांचे माहेरचे नाव भिकाई सोराब पटेल असे होते. भिकाईजींचे वडील प्रसिद्ध व्यापारी होते. मादाम कामा यांचे शिक्षण इंग्रजीतून झाल्याने, इंग्रजीवर त्यांचे चांगले प्रभुत्व होते. रूस्तम के.आर. कामा यांच्याशी त्यांनी विवाह केला. रुस्तम कामा हे सामाजिक कार्यकर्ते व वकील होते.
दादाभाई नौरोजी यांच्या सचिव म्हणून मादाम कामा यांनी काम केले. त्यांनी युरोपात युवकांना एकत्र करून भारताला स्वांतत्र्य मिळविण्यासाठी प्रयत्‍न करण्यास प्रवृत्त केले. त्या युवकांना ब्रिटिश सरकारच्या बातम्या वेळोवेळी देत असत. मादाम कामांनी लंडनमध्ये पुस्तक प्रकाशन सुरू केले. त्या विशेषेकरून देशभक्तिपर लिखाण असलेल्या पुस्तकांचे प्रकाशन करीत. सावरकरांचे '१८५७चा स्वांतत्र्य लढा' हे पुस्तक प्रकाशित करण्यासाठी मादाम कामांनी त्यांनी मदत केली. त्या स्वांतत्र्य मिळविण्यासाठी झटणाऱ्या क्रांतिकारकांना आर्थिक मदतीसह अन्य प्रकारची मदत करत. इ.स. १९०७ साली जर्मनीतल्या श्टुटगार्ट येथे आंतरराष्ट्रीय साम्यवादी परिषद भरली होती. या परिषदेसाठी विविध देशांचे हजारावर प्रतिनिधी आले होते. त्या परिषदेत मादाम कामांनी साडी नेसून व भारतीय झेंडा घेऊन या परिषदेतील सदस्यांना भारताबद्दल माहिती दिली.
जर्मनीत श्टुटगार्ट येथे भरलेल्या आंतरराष्ट्रीय समाजवादी परिषदेत भारताचे प्रतिनिधित्व करण्याची जबाबदारी मादाम कामा यांच्यावर टाकण्यात आली होती. तिथे कुणाच्याही विरोधाला न जुमानता त्यांनी भारताचा पहिला झेंडा फडकविला. त्यात हिरवा, पिवळा व लाल रंगांचे पट्टे होते. लाल रंग हा शक्तीचे प्रतिनिधित्व करतो पिवळा विजयाचे, तर हिरवा रंग धीटपणा व उत्साहीपणाचे प्रतीक आहे, असे त्यांनी सांगितले. झेंड्यावरील ८ कमळाची फुले तत्कालीन भारताच्या ८ राज्यांची प्रतीके होती. 'वन्दे मातरम्' हे देवनागरी अक्षरांमध्ये झेंडयाच्या मध्यात लिहिलेले होते. झेंड्यावर काढलेले सूर्य आणि चंद्र हे हिंदू-मुस्लिम विश्वास दर्शवणारे चिन्ह होते. दिनांक २२ ऑगस्ट, इ.स. १९०७ रोजी श्टुटगार्ट येथील आंतरराष्ट्रीय समाजवादी परिषदेत भारताचा झेंडा सर्वप्रथम फडकावतेवेळी मादाम कामा म्हणाल्या होत्या -
मादाम कामांनी श्टुटगार्ट येथे झेंडा फडकवल्यानंतर दरम्यानच्या काळात पहिल्या महायुद्धाची ठिणगी पडली आणि मादाम कामा यांना फ्रान्समध्ये स्थानबद्ध करण्यात आले. साधारण इ.स. १९३५ सालापर्यंत त्या तिथेच होत्या. त्यानंतर त्यांना भारतात परतण्याची परवानगी मिळाली आणि वयाच्या ७४ व्या वर्षी त्या परत मायदेशी आल्या. १९ ऑगस्ट, इ.स. १९३६ या दिवशी एका पारशी धर्मादाय रुग्णालयात त्यांची प्राणज्योत मालवली.
मुंबईतील ओव्हल मैदानाजवळच्या एका हमरस्त्याला ‘मादाम कामा’ यांचे नाव दिले आहे.डॉ.शामाप्रसाद मुखर्जी चौकापासून महाराष्ट्र राज्य सरकारच्या मंत्रालय कार्यालयाच्या समोरून मरीन ड्राईव्ह ला जाणाऱ्या रस्त्याला मादाम भिकाजी कामा मार्ग म्हणतात.
किरण गायकवाड

किरण गायकवाड हा एक मराठी अभिनेता आहे. लागिरं झालं जी या मराठी मालिकेपासून त्याने सुरुवात केली होती. मराठी दूरचित्रवाणी मालिकेच्या देवमाणूस मधील डॉ. अजितकुमार देव या व्यक्तिरेखेसाठी तो प्रसिद्ध आहे. त्याने 2024 मध्ये अभिनेत्री वैष्णवी कल्याणकर सोबत विवाह केला. या पूर्वी ते देवमाणूस २ मालिकेत एकत्र दिसले होते
किरण गायकवाड आयएमडीबीवर
मंगळसूत्र

मंगळसूत्र हे दक्षिण भारतातील हिंदू, उत्तर भारतातील व नेपाळ येथील स्त्रियांचे गळ्यात घालण्याचे आभूषण आहे. यात थोडेतरी सोने असते आणि ते काळ्या पोतीत ओवले जाते.काही अलंकार केवळ सुवासिनीनीच वापराचे असतात. त्यांना सौभाग्याअलंकार असे म्हणतात. यात मंगळसूत्र हा अलंकार महाराष्ट्र, कर्नाटक, तमिळनाडू, आंध्र प्रदेश, तसेच केरळ व उत्तर भारत या प्रदेशांत प्रचारात आहे. दक्षिणेत असाच प्रकारचा ताळी किंवा ताली नावाचा असतो. लग्नाचे वेळी हा दागिना नवरा मुलगा वधूच्या गळ्यात घालतो, आणि त्यानंतर पत्‍नी झालेली ती वधू आयुष्यभर ते गळ्यात ठेवते. मंगळसूत्र घालणाऱ्या स्त्रिया बहुधा सवाष्ण असतात. मंगळसूत्र हा फक्त दागिना नसून भारतीय स्त्रीसाठी ते तिचे स्त्रीधन असते. ते तिच्या सौभाग्याचे प्रतिक मानले जाते. म्हणून पूर्वीच्या काळी बहुतेकदा विधवा महिला मंगळसूत्र विधवा झाल्यावर घालत नसत.मंगळसूत्रालाच गाठले असा शब्द ग्रामीण भागात रूढ आहे. गाठले, डोरले, गुंठण, गंठण असेही शब्द या अलंकारासाठी ग्रामीण समाजात रूढ आहेत.
मंगळसूत्र हा महाराष्ट्र आणि कर्नाटक या प्रदेशांतील सुवासिनींचा सौभाग्य अलंकार समजला जातो. अगदी साधे मंगळसूत्र म्हणजे दोऱ्यात ओवलेली काचेच्या काळ्या मण्यांची दोन पदरी माळ होय. माळेच्या मध्यभागी बहुधा सोन्याचे चार गोल मणी व सोन्याच्या दोन लहान वाट्या बसविलेल्या असतात. गळ्यात मंगळसूत्र बांधण्याचा विधी वैदिक विवाह पद्धतीच्या विवाहात नसतो/नव्हता. महाराष्ट्रातील ही पद्धत अलीकडल्या काळातील असून, ती दक्षिणेतून वर आली असावी. तमिळनाडू व केरळ या प्रदेशात सर्व जातींजमातींत ताळी नावाचा एक सौभाग्य अलंकार वधूच्या गळ्यात बांधण्याचा प्रघात आहे. त्यावरून मंगळसूत्र बांधण्याची प्रथा सुरू झाली असावी.
मङ्गल्य तन्तुनानेन भर्तृजीवन हेतुना |कण्ठे बध्नामि सुभगे सा जीव शरदां शतम् |
सूत्रं माङ्गल्य संयुक्तं कण्ठे बध्नामि ते प्रिये | सौभाग्य प्रीति सौहार्द द्योतकं सुमनोहरम|| असे श्लोक म्हणून वधूच्या गळ्यात मंगळसूत्र बांधले जाते.
मंगळसूत्रे आता वैविध्यपूर्ण प्रकारांत उपलब्ध आहेत.
यशोधरा

राजकुमारी यशोधरा ही महान बौद्ध भिक्षुणी होती. ती राजा सुप्पबुद्ध आणि राणी पमिता यांची कन्या होत. तिची आई- पमिता ही राजा शुद्धोधनाची बहीण होती. वयाच्या १६व्या वर्षी राजकुमारी यशोधरेचा विवाह राजा शुद्धोधनाचे पुत्र राजकुमार सिद्धार्थ (गौतम बुद्ध) याच्याशी झाला. यशोधरा व सिद्धार्थाला राहुल नावाचा पुत्र झाला. नंतर राजकुमार सिद्धार्थ याने संन्यासी होऊन ज्ञान प्राप्त केले व ते गौतमबुद्ध म्हणून ओळखले जाऊ लागले. पतीच्या गृहत्यागानंतर यशोधरेने आपला मुलगा राहुल याचे पालन पोषण केले. पती संन्यासी झाले म्हणून यशोधरेनेही मूल्यवान वस्त्रे, अलंकार त्यागून ती साधारण, पण संता सारखे आयुष्य जगू लागली. राहुलने बुद्धसंघात प्रवेश केला. महाप्रजापती गौतमी समवेत यशोधराही बुद्धांकडून सर्वप्रथम महिला म्हणून धम्म दीक्षा घेऊन भिक्षुणी बनली आणि अरहंत या अत्युच्च पदापर्यंत जाऊन पोहोचली.
यशोधरेच्या जीवनावर अनेक साहित्य रचना झाल्या आहेत, त्यांपैकी मैथिलीशरण गुप्त यांचे 'यशोधरा' हे हिंदी खंडकाव्य प्रसिद्ध आहे.
मालती बेडेकर

मालती बेडेकर (मार्च १८, इ.स. १९०५ - मे ७, इ.स. २००१) या मराठीतल्या आद्य स्त्रीवादी लेखिका समजल्या जातात. त्यांनी सहा कादंबऱ्या, दोन कथासंग्रह, सहा प्रबंध, प्रौढ साक्षरांसाठी चार पुस्तके, पाच नाटके, एक चित्रपटकथा लिहिल्या तसेच पाच इंग्लिश पुस्तकांची मराठी भाषांतरे केली.
त्यांचे माहेरचे नाव बाळुताई खरे होते. त्यांच्या आईचे नाव इंदिरा खरे तर वडिलांचे नाव अनंतराव खरे होते. कृष्णाबाई मोटे या लेखिका आणि समाजशास्त्रज्ञ त्यांच्या मोठ्या भगिनी होत. १९३८ साली बाळुताईंचा विवाह विश्राम बेडेकरांशी झाला.
मालती बेडेकर यांनी आपले काही लिखाण विभावरी शिरुरकर ह्या नावाने लिहिले आहे. ते लिखाण कृष्णाबाई मोटे यांचे पती ह.वि. मोटे यांनी प्रकाशित केले. या पुस्तकांनी महाराष्ट्रात त्याकाळी प्रचंड खळबळ उडाली होती. ही पुस्तके लिहिण्यापूर्वी श्रद्धा, बी.के., कटुसत्यवादिनी, एक भगिनी किंवा बाळुताई खरे या नावांनीही मालतीबाईंनी लेखन केले आहे.
खरेमास्तर ही मालती बेडेकर यांच्या वडिलांच्या जीवनावर आधारित चरित्रवजा कादंबरी असून त्याचा इंग्लिश भाषेत अनुवाद झाला आहे.
१९८१ साली अकोला येथे भरलेल्या अखिल भारतीय साहित्य मराठी संमेलनाच्या अध्यक्षपदाच्या निवडणुकीला मालतीबाई उभ्या होत्या. पण अवघ्या सात मतांनी त्यांचा पराभव झाला गो.नी. दांडेकर निवडून आले. त्या संमेलनात मंत्र्यांनी हस्तक्षेप केला व महाराष्ट्र सरकारने तीन पुस्तकांना बक्षिसे नाकारली. याचा निषेध म्हणून त्याच वर्षी डिसेंबर महिन्यात मुंबईत समांतर साहित्य संमेलन भरले. हे संमेलन लेखक व पत्रकारांनी भरवले होते. या समांतर साहित्य संमेलनाच्या अध्यक्षा मालतीबाई बेडेकर होत्या.
पिवळा समुद्र

पिवळा समुद्र (चिनी: 黄海) हा पूर्व चीन समुद्राच्या उत्तर भागाला उल्लेखण्यासाठी वापरले जाणारे नाव आहे. खुद्द पूर्व चीन समुद्र प्रशांत महासागराचा एक घटक समुद्र आहे. मुख्यभू चीन व कोरियन द्वीपकल्प यांच्या दरम्यान पिवळा समुद्र पसरला आहे. गोबीच्या वाळवंटातून येणाऱ्या धुळीच्या वादळांमुळे वाहून येणाऱ्या धुळीने या समुद्राचे पाणी सोनेरी-पिवळे बनते; त्यावरून त्याचे नाव पिवळा समुद्र असे पडले आहे.
कांटेधोत्रा

कांटेधोत्रा किंवा पिवळा धोत्रा (शास्त्रीय नाव- Argemone Mexicana) ही भारतात उगवणारी एक आयुर्वेदिक औषधी वनस्पती आहे. या वनस्पतीची पाने काटेरी असून व फुलांचा रंग पिवळा आहे, त्यामुळे हिला काटे धोतरा असे नाव पडले आहे. या वनस्पतीचा उगम मेक्सिको येथील आहे. सर्वसाधारणपणे पडीक जमिनीत सहजपणे वाढणारी ही वनस्पती थोडीफार दुर्लक्षित आहे.
विकिपीडिया:वनस्पती/यादी