davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Seven Deadly Sins (film series)

Seven Deadly Sins Anthology is an American television drama film series based on the books by Victoria Christopher Murray and produced by T.D. Jakes, Derrick Williams and Shaun Robinson for Lifetime and LMN.
Each film in the series follows a story inspired by one of the seven deadly sins in the Bible. The first two films Lust: A Seven Deadly Sins Story (starring singer Keri Hilson) and Envy: A Seven Deadly Sins Story (starring actress Rose Rollins) premiered on April 10 and April 18, 2021 respectively. The third and fourth films Wrath: A Seven Deadly Sins Story (starring singer Michelle Williams) and Greed: A Seven Deadly Sins Story (starring actress Monique Coleman) premiered on April 16 and April 23, 2022 respectively. The fifth movie in the series, titled Pride: A Seven Deadly Sins Story, starred singer Stephanie Mills and premiered on April 8, 2023.
Sportsåret 2025

Sportsåret 2025 er en oversikt over hendelser, resultater og avdøde personer med tilknytning til sport i 2025.
* Hvor det er flere enn to vinnere henvises det til hovedartikkelen. Hvor det er et mesterskap viser vinneren mestvinnende nasjon.
For verdenscup og andre tourer/sesonger. Noen større arrangementer som Tour de Ski og Ryder Cup kan allerede være nevnt over.
* Hvor det er flere enn to vinnere henvises det til hovedartikkelen. Hvor det er et mesterskap viser vinneren mestvinnende nasjon. I tennis- og badmintonturneringer listes vinnerne i singelturneringen(e).
Kristian Krogh

Kristian Krogh Johannessen (født 1995) er en norsk golfspiller fra Hokksund som representerer Drammen Golfklubb og Team Norway. Hans far, Steinar Johannessen, er tidligere landslagstrener i skihopping og leder av hoppkomiteen i Norges Skiforbund.
Krogh avsluttet videregående skole ved Wang Toppidrett i 2014 og skulle samme høst flytte til USA for å bli collegespiller på University of Tennessee. I stedet satset han fulltid på golf og ble profesjonell foran 2015-sesongen.
Krogh fikk som 19-åring et internasjonalt gjennombrudd under kvalifiseringen til The Open Championship 2014, da han som amatør senket banerekorden på Bruntsfield Links utenfor Edinburgh med fire slag; fra 67 til 63 (åtte under par).
14. august 2015 tok han sin første proffseier under Nordic Golf League-turneringen Holtsmark Open, etter å ha satt banerekord på åtte under par i runde 2 og beseiret svenske Petter Bocian på andre omspillshull. Seieren hjalp Krogh til å bli topp-5 i ligaen sammenlagt og sikret han dermed spill på Challenge-touren i 2016, med kort nummer 13 i kategori 13, sammen med landsmannen Eirik Tage Johansen (kort nr. 5 i kat. 13).
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble han nummer 53.
Verdenscupen i skihopping 2019/20

Verdenscupen i skihopping 2019/20 ble organisert av Det internasjonale skiforbundet (FIS). Mennenes sesong startet i Wisła 24. november 2019 og skulle opprinnelig avsluttes i Planica 22. mars 2020. Kvinnenes sesong startet på Lillehammer 7. desember 2019, og var planlagt å avsluttes i Tsjajkovskij 22. mars 2020. 12. mars 2020 valgte FIS å avlyse resten av sesongen for både kvinner og menn på grunn av koronaviruspandemien i 2019–2020.
Oversikten viser de 10 beste utøverne, i tillegg til de øvrige norske plasseringene.
Oversikten viser de 10 beste utøverne, i tillegg til de øvrige norske plasseringene.
Torger Tokle

Torger Dahl Tokle (født 3. juli 1919 i Trondheim, død 3. mars 1945 i Italia) var en norsk-amerikansk skihopper fra Løkken Verk. Han hadde en kort men svært suksessrik karriere som skihopper i USA, og ble blant annet USA-mester i 1941 og satte nordamerikansk lengderekord flere ganger. Torger Tokle var eldre bror av Arthur «Art» Tokle, som hoppet i VM og OL for USA.
Torger Tokle emigrerte til USA i 1939, og mindre enn et døgn etter at han kom til landet, deltok han i sitt første hopprenn på amerikansk jord, i Bear Mountain, New York. Han overbeviste stort, og i løpet av sitt første år i USA vant han 15 av 16 renn han deltok i (inkludert debutrennet) og satte 9 bakkerekorder. Blant høydepunktene den første sesongen var konkurransen mot VM- og OL-medaljøren Reidar Andersen i Eastern Championship. Torger Tokle og Reidar Andersen delte seieren i mesterskapet.
Vinteren 1940 vant han de aller fleste rennene han var med i, men ble slått av blant andre topphopperen Alf Engen i USA-mesterskapet. Året etter satte Torger Tokle nordamerikansk rekord på 273 fot (83,2 meter), før han tok revansj på Engen og ble USA-mester, og samtidig forbedret den nordamerikanske rekorden til 288 fot (87,8 meter). Tokle fortsatte å hoppe godt i 1942-sesongen, og forbedret blant annet sin nordamerikanske rekord til 289 fot (88,1 meter).
Torger Tokle vervet seg til den amerikanske hæren i oktober 1942, og ble plassert i skitroppen til 10th Mountain Division, 86th Mountain Regiment. Under invasjonen av Italia ble han truffet og døde 3. mars 1945.
Norway Ski Club i New York, der Tokle var medlem, satte etter hans død opp en pris til minne om ham. Torger Tokle Award blir utdelt av USAs ski- og snøbrettforbund til USA-mesteren i stor bakke.
Torger Tokle ble tatt opp i US Ski Hall of Fame i 1959.
Torger Tokles minnerenn ble arrangert i Bjørnlibakken på Løkken i 1946, og i 1999 og 2000 i Kløvsteinbakken. Et minnerenn i langrenn ble arrangert ved St. Cloud, Minnesota på 1970- og 80-tallet.
Per Husby

Per Husby (født 2. april 1949 i Oslo) er en norsk jazzmusiker (piano), komponist, pedagog, sivilingeniør, orkesterleder, kjent fra en rekke innspillinger.
Husby studerte piano ved Norges musikkhøgskole (1962–67), og ble siv.ing. i akustikk under Asbjørn Krokstad ved NTH (1973), etterfulgt av musikkstudier ved Universitetet i Trondheim og Berklee School of Music i Boston. I Trondheim (1971–80) medvirket han i Bodega Band der han med Jan Tro skrev mye av musikken som de også ga ut på plate. Videre spilte Husby i besetninger ledet av Asmund Bjørken og Bjørn Alterhaug, i tillegg til å lede en egen septett basert på Oslomusikere (1975–78). Fra 1974 til 1980 var Husby ansatt ved Trøndelag Teater som musikalsk leder.
Tilbake i Oslo ledet han kvintett 1980–83, var programvert for Jazz panorama med Knut Borge i 1981–82 på NRK radio, antok ledervervet i Foreningen norske jazzmusikere 1983–85, skrev og medredigerte Jazznytt 1981–84. Han ga ut flere plater med Per Husby Dedication Orchestra (13 musikere), som ifølge Knut Borge «høstet tildels panegyriske lovord i kresen utenlandsk fagpresse. Your Eyes kretser atskillig rundt Per Husbys oppfatning av musikken til Charles Mingus og Thelonious Monk».
Husby har også produsert for Hilde Louise Asbjørnsen, og spilt i Bodil Niska kvartett. Han ble for mange kjent som NRK-kapellmester i program som Da Capo! på tidlig 1990-tallet. På 2010-tallet har han vært med i radioprogrammet Studio Sokrates som vikar for Knut Borge.
Janne Ahonen

Janne Petteri Ahonen (født 1977) er en finsk skihopper. I januar 2008 vant han som førstemann sammenlagtseieren i tysk-østerrikske hoppuka for femte gang.
Janne Ahonen er en av de mestvinnende skihopperne på 1990- og 2000-tallet. Den finske storhopperen vant i 1997 VM-gull i liten bakke.
Han ble dobbel juniorverdensmester i 1993 i Harrachov og i 1994 i Breitenwang.
I sesongene 1998/1999, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006 (sammen med Jakub Janda) og 2007/2008 vant han tysk-østerrikske hoppuka sammenlagt. I tillegg har han flere pallplasseringer fra store mesterskap, og har vunnet 36 enkeltrenn og har totalt 105 pallplasseringer i verdenscupen. Han vant verdenscupen sammenlagt i 2003/2004 og 2004/2005.
Ahonen er kjent for at han sjelden smiler, ikke en gang når han vinner. Han skal en gang ha blitt stilt spørsmål om dette og svart: «We are here to jump, not to smile» (Vi er her for å hoppe, ikke for å smile). Denne eiendommeligheten er forhistorien til Åge Aleksandersens sang «Janne Ahonens smil».
26. mars 2008 kunngjorde Janne Ahonen at han legger opp. 8. mars 2009 fortalte Ahonen i et intervju med den finske TV-kanalen MTV 3 at han planlagte å returnere til skihopping til høsten 2009. Han etablerte seg raskt i verdenstoppen på nytt og ble tatt ut på det finske laget til Vinter-OL 2010.
I 2009 ble boken «Kongeørnen» utgitt som en selvbiografi ført i pennen av journalisten Pekka Holopainen. I denne boken ga Ahonen et innblikk i hoppsportens virkelighet bak kulissene. Blant de mange historiene var det beretningen fra skiflygningsrennet i Planica 2005 som vakte mest oppsikt; Bjørn Einar Romøren satte i dette rennet verdensrekord med 239 meter, og Ahonen fulgte opp med et enda lengre svev. Han trakk seg imidlertid i landingen og klarte ikke å holde seg stående på 240 meter. Han fikk seg en kraftig trøkk, men nektet å la seg undersøke av lege. Årsaken var at han sammen med sin finske lagkamerat Risto Jussilainen hadde festet og drukket alkohol utover natten i forveien, og han var redd for at en legeundersøkelse ville ha avdekket at han hadde hoppet i promillerus.
I 2011 ble Ahonen tildelt Holmenkollmedaljen.
Han var flaggbærer for Finland under Vinter-OL 1998 i Nagano, og var igjen flaggbærer 20 år senere, under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
MacKenzie Intervale Ski Jumping Complex

MacKenzie Intervale Ski Jumping Complex er et skihoppanlegg i Lake Placid i delstaten New York, USA. Anlegget ble brukt under vinter-OL 1932 og 1980, samt ski-VM 1950, junior-VM 1986 og vinter-Universiaden 1972. Det består av to hoppbakker med størrelse K115 (HS128) og K90 (HS100), samt tre mindre bakker med K48, K18 og K10.
Bakkerekorden i K115-bakken er 136 meter, satt av Ryōyū Kobayashi (Japan) i verdenscupen 11. februar 2023. I K90-bakken er rekorden på snø 105 meter, satt av Andrew Osadetz (Canada). På plast er rekorden 108 meter, satt av Peter Frenette (USA) 9. oktober 2010.
Vintersport, deriblant skihopping, tok til i Lake Placid i 1904/05. En K20-bakke ble bygd på Golf Hill i 1917, og der sto også en K10-bakke. På Intervales Hill ble den første bakken bygd i 1920, som K35-bakke. I det første rennet 21. februar 1921 hadde Anthony Maurer det lengste hoppet på 124 fot (37,8 meter). Bakken ble utvidet til K50 i 1923 og K60 i 1927/28. Den ble brukt under OL i 1932, der det lengste hoppet var 71,5 meter (Hans Beck, Norge). Ved ombyggingen i 1927 og 1928 fikk bakken tårn av stål, med slak (stor) radius i overgangen til hoppet, og bratt unnarenn på 39 grader. Bakken var konstruert av Godfrey Dewey, som var president for vinter-OL 1932 og sønn av Melvil Dewey. I tilknytning til OL-bakken lå også to mindre hoppbakker med K15 og K30.
Dagens hoppbakker ble bygd foran OL i 1980, på samme sted som den gamle hadde stått. Byggingen startet i mai 1977. Normalbakken (K86) var klar til bruk i desember 1978, mens storbakken (K114) ble forsinket til februar 1979, etter at et stålfirma som var involvert i byggingen gikk konkurs. Bakkene har tårn av betong og ovarenn av stål, og ble konstruert av Karl Martitsch. Bakkene har permanent snøkanonanlegg, og har senere blitt utvidet og oppgradert.
Hoppanlegget ble i 1982 oppkalt etter Ronald M. MacKenzie, som blant annet var president i Lake Placids olympiske organisasjonskomité fra 1974 fram til han døde under et besøk i de nyombygde hoppbakkene i desember 1978.
Alle bakkene bortsett fra storbakken har plastmatter som muliggjør helårsbruk. Anlegget blir brukt til verdenscuprenn, men også trening, nasjonale og internasjonale renn. På sommerstid ble det holdt kontinentalcuprenn for menn og kvinner i 2005 og for kvinner i 2007.
Listen inneholder OL, VM, verdenscuprenn og junior-VM, men ikke sommerrenn som for eksempel kvinnenes kontinentalcup.
Johanne Kolstad

Johanne Kolstad, i Amerika kjent som Johanna Kolstad, (født 25. februar 1913 på Øvre Nordsinni ved Dokka i Nordre Land, død 5. september 1997) var en norsk skihopper som var aktiv på 1930-tallet. Hun var en av få kvinnelige skihoppere i sin tid, og ble sammen med venninnen Hilda «Nusse» Braskerud svært populær blant publikum. Til sammen satte Johanne Kolstad minst tre verdensrekorder i skihopping for kvinner.
Tidlig hevdet Johanne Kolstad og Nusse Braskerud seg godt mot guttene, men de ble nektet å delta i renn på lik linje med guttene, og måtte i stedet nøye seg med å åpne rennene eller hoppe mellom guttenes/mennenes to omganger. Sin første verdensrekord satte Johanne Kolstad i Odnesbakken i Søndre Land 18. januar 1931, da hun hoppet 46,5 meter.
OL i Lake Placid i 1932 satte fart i amerikanernes interesse for vintersport, ikke minst skihopping. De neste årene ble det bygget flere hoppbakker i USA, og det ble arrangert en rekke populære oppvisningsrenn. Johanne Kolstad ble i 1933 invitert av Norge Ski Club i USA, og turnerte over hele Nord-Amerika i hele 5 år. Kolstad ble svært populær, og ble blant annet kalt The Queen of Skis og The Wonder Girl. Sportslig og karrieremessig høydepunkt nådde hun 6. mars 1938, da hun satte sin fjerde og eneste «offisielle» verdensrekord med 69,5 meter i Berlin, New Hampshire, USA. Denne rekorden ble stående i 35 år fram til Anita Wold nådde 73 meter i 1973.
Stefan Kraft

Stefan Kraft (født 1993) er en østerriksk skihopper. Han har vunnet verdenscupen sammenlagt tre ganger, er verdensmester fire ganger, alle individuelt, og er olympisk mester i laghopp.
Han debuterte i verdenscupen i skihopping i Bischofshofen i januar 2012. Han vant sin første verdenscupseier da han vant åpningsrennet i Oberstdorf i hoppuka 2014/15. Han vant også hoppuka sammenlagt.
Under Ski-VM 2015 i Falun ble det sølv i normalbakke og i laghopp, stor bakke, sammen med Michael Hayböck, Manuel Poppinger og Gregor Schlierenzauer.
I VM i skiflyging 2016 i Kulm tok han bronse i både individuelt og laghopp, sammen med Manuel Poppinger, Manuel Fettner og Michael Hayböck.
Under Ski-VM 2017 i Lahtis tok han gull i både normalbakke og stor bakke, og tok sølv i mikslagkonkurransen sammen med Daniela Iraschko-Stolz, Michael Hayböck og Jacqueline Seifriedsberger.
18. mars 2017 satte han ny verdensrekord med 253,5 meter i Vikersundbakken, kort tid etter at Robert Johansson hoppet 252 meter. Krafts verdensrekord sto frem til 30. mars 2025, da slovenske Domen Prevc hoppet 254,5 meter i Planica. 19. mars 2017 vant han Raw Air 2017 sammenlagt. Under verdenscupfinalen i Planica vant han begge rennene henholdsvis 24. og 26. mars, og kunne feire sammenlagtseieren i verdenscupen.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing ble han olympisk mester da han deltok på Østerrikes lag som vant gull i lagkonkurransen.
Under Ski-VM 2025 i Trondheim tok han sølv i laghopp.
Iver Olaussen

Iver Olaussen (født 10. august 2002) er en norsk skihopper som representerer Byåsen IL og Trønderhopp. Personlig rekord: 234,5 m (Vikersund 09.03.22)
Olaussen representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2020. I kombinert deltok han på Norges lag som vant mikslagkonkurransen. Han deltok der kun i skihopp. Individuelt kom han på åttendeplass i skihopping i gutteklassen. Marco Wörgötter fra Østerrike vant denne konkurransen.
I junior-NM på Rena tok han gull i laghopp for Sør-Trøndelag skikrets, sammen med Bendik Jakobsen Heggli og Jo Rømme Mellingsæter. Individuelt ble han nummer fire i normalbakke og nummer ni i storbakke. Olaussen tok også femteplass i kombinert 5 km i samme mesterskap.
David Haagen

David Haagen (født 6. april 2002) er en østerriksk skihopper som representerer klubben ESV Muerzzuschlag. Han trenes av Daniel Lackner.
Haagen representerte Østerrike under Vinter-OL for ungdom 2020. Individuelt kom han på tredjeplass i skihopp for gutter. Han deltok også på Østerrikes mikslag som fikk sølv i mikslagkonkurransen i kombinert, der han deltok i skihopp.
Konstruksjonspunkt

Konstruksjonspunktet eller K-punktet (også kalt kalkuleringspunktet eller det kritiske punkt) i en hoppbakke er starten av overgangen til sletta, altså der bakken begynner å flate ut. Dette er egentlig ikke et enkelt punkt, men ei linje på tvers av bakken. Konstruksjonspunktet er det bratteste stedet i bakken, eller det nederste bratteste stedet, dersom bakken har jevn helling. Konstruksjonspunktet er utgangspunktet for beregning av lengdepoengene i bakken.
Hopp til K-punktet gir 60 lengdepoeng, unntatt i skiflygingsbakker, der det gis 120 poeng. For kortere eller lengre hopp legges det til eller trekkes fra et visst antall poeng pr. meter. Denne meterverdien er minst for skiflygingsbakker og størst for små hoppbakker. Se tabellen til høyre.
K-punkt var tidligere den eneste tallet på størrelse for hoppbakker. Siden sommeren 2004 brukes også bakkestørrelse (engelsk: Hill Size, forkortet HS) som et mer presist tall på hoppbakkenes størrelse og hvor lange hopp de kan tåle.
Hoppbakker inndeles i fem hovedklasser:
I verdenscupen i spesielt hopp brukes for det meste storbakker med K-punkt 120 meter, skjønt det brukes også bakker opptil K130 (Mühlenkopfbakken i Willingen) og skiflygingsbakker. I kontinentalcupen i hopp for menn brukes i dag flere storbakker enn normalbakker. Også i verdenscupen i kombinert brukes storbakker i økende grad. I kontinentalcupen i hopp for kvinner brukes hovedsakelig normalbakker, med noen få mellombakker som unntak i sommersesongen.
K-punktet markeres ofte med en rød strek på tvers av bakken, og røde sidepaneler fra K-punktet til merket for bakkestørrelsen. Fra K-punktet og oppover i bakken markeres det ofte med blå sidepaneler.
Haruka Kasai

Haruka Kasai (født 4. februar 2004 i Sapporo) er en japansk skihopper og kombinertutøver.
Kasai deltok på det japanske laget som tok sølv i skihopping under Junior-VM på ski 2022 i Zakopane. I samme mesterskap tok hun sølv i komibinertløpet. Helgen etter følgte hun opp med to andreplasser under verdenscupen i kombinert i Schonach i Tyskland
Under Ski-VM 2023 i Planica tok hun bronse i den individuelle konkurransen.
I VM 2025 i Trondheim tok hun bronse i fellesstart/normalbakke.
Daniel-André Tande

Daniel-André Tande (født 1994) er en norsk skihopper som representerer Kongsberg IF og Flying Team Vikersund. Han er fire ganger verdensmester i skiflyging, individuelt i 2018 og lagkonkurranse i 2016, 2018 og 2020.
Han deltok i Junior-VM på ski 2013, der han kom på femteplass i lagkonkurransen og 32.-plass individuelt. Han deltok i Hopp-NM i 2013, der han fikk bronse i lagkonkurransen. Individuelt fikk han sjetteplass i stor bakke.
I sesongen 2013–14 debuterte Tande også i verdenscupen i skihopping, der han hadde femteplass i laghopp og femtendeplass individuelt som beste plasseringer. I månedsskiftet januar/februar 2014 deltok han i Junior-VM på ski 2014. Der kom det norske laget på tredjeplass i laghopp, og laget bestod av Tande, Johann André Forfang, Hans Petter Bergquist og Mats Berggaard. Individuelt kom han på 14.-plass i 90-metersbakken, av 71 deltakere.
I en ren duell om sisteplass blant de norske skihoppernes OL-tropp for 2014 for herrer i NM i skihopping i stor bakke mellom Tande og Tom Hilde, ble Tande tatt ut for Norge til Vinter-OL 2014 i Sotsji. Tande ble ubrukt reserve i Sotsji, men deltok i offisielle treningsomganger.
22. november 2015 tok Tande sin første og Norges 99. verdenscupseier på Vogtland Arena i Klingenthal i Verdenscupen i skihopping 2015/16.
Tande ble verdensmester i skiflyging i laghopp i VM 2016 i Kulm, sammen med Anders Fannemel, Johann André Forfang og Kenneth Gangnes.
I Hoppuka 2016/17 ble Tande nummer fire i åpningsrennet i Oberstdorf, og han vant nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen og rennet i Innsbruck. Tande ledet sammenlagt før avslutningsrennet i Bischofshofen, men mislyktes i det siste hoppet og ble nummer tre sammenlagt i hoppuka. Det viste seg at det mislykkede sistehoppet på 117 meter skyldes en utstyrsfeil.
I Ski-VM 2017 i Lahtis var han på det norske laget som tok sølv i lagkonkurransen i stor bakke. På det norske laget hoppet også Johann André Forfang, Anders Fannemel og Andreas Stjernen.
I VM i skiflyging 2018 i Oberstdorf ble han verdensmester, etter at fjerdeomgangen måtte avlyses pga. sterk vind og snøfall. Dagen etter tok han gull i lagkonkurransen, sammen med Robert Johansson, Andreas Stjernen og Johann André Forfang.
I Vinter-OL 2018 i Pyeongchang ble han nummer seks i normalbakke, nummer fire i stor bakke, og han hoppet på det norske laget som tok gull i laghopp. De øvrige tre på laget var Andreas Stjernen, Johann André Forfang og Robert Johansson.
Tande ble verdensmester i skiflyging i laghopp i VM 2020 i Planica, sammen med Johann André Forfang, Robert Johansson og Halvor Egner Granerud. I 2020 ble han norsk mester i liten bakke i Midtstubakken og ble tildelt kongepokalen.
i 2021 hadde Tande et fall i skiflygingsbakken i Planica. Han ble lagt i et kunstig koma i Slovenia.
Han har vunnet minst 8 ganger fra 2015 til 2019.
Karl Geiger

Karl Geiger (født 1993) er en tysk skihopper.
Geiger debuterte i verdenscupen i skihopping på Lillehammer i november 2012. Han ble første gang blant de 10 beste i verdenscupen er en sjetteplass fra det andre rennet i Sotsji i desember 2012. Han tok sin første pallplassering i Lahtis 21. februar 2016 med en 2.-plass.
Han tok sølv under vinter-OL 2018. Under ski-VM 2019 i Seefeld hoppet han på det tyske laget som tok gull i lagkonkurransen for mikslag. Der hoppet han sammen med Katharina Althaus, Juliane Seyfarth og Markus Eisenbichler.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han bronse i lagkonkurransen og tok også individuell bronse.
Wembley Stadium (skihopping)

På Wembley Stadium i London, England ble det i mai 1961, noen uker etter at Tottenham Hotspur hadde slått Leicester City i FA-cupfinalen, bygd en 150 fot (45,7 meter) høy hoppbakke på den ene kortsiden. 31. mai og 1. juni ble det arrangert hopprenn der med 40 deltakere fra ni land, deriblant Storbritannia. Veikko Kankkonen (Finland) vant hopprennet, mens Torgeir Brandtzæg (Norge) gjorde det lengste hoppet med 113 fot (34,5 meter).
Hoppbakken med størrelse K30 besto av et aluminiumsskjelett dekket med treplanker. Unnarennet og sletta (fotballbanen) ble dekket med høy, og isblokker fraktet fra Norge ble pulverisert til snø som underlag i unnarennet. I ovarennet ble det brukt et plastmateriale som underlag.
Fra rundt 1930 til midt på 1960-tallet ble det arrangert oppvisningshopprenn i spesialbygde hoppbakker i flere store byer. Det var særlig populært i USA og Canada, der det ble bygd hoppbakker og holdt oppvisning i flere store idrettsarenaer i byer som Los Angeles, San Francisco, Chicago og Vancouver. I 1937 hoppet blant annet norske Johanne Kolstad, Anton Lekang og Ella Guldbrandsen innendørs i Madison Square Garden i New York.
I noe mindre skala ble det også arrangert oppvisningsrenn i Europa. I 1950 og 1951 ble det arrangert renn i parken Hampstead Heath i London, og i 1951 ble det også holdt renn i Braid Hills i Edinburgh i Skottland. Holtekollen ved København i Danmark hadde hopprenn i flere år etter andre verdenskrig. Over 30 000 betalende tilskuere så et internasjonalt renn der like etter vinter-OL i Oslo i 1952. I 1955 ble det bygd opp en hoppbakke og arrangert et flerdagersrenn ved Porte Maillot i Paris i Frankrike. I 1960 ble det arrangert hopprenn i Reddish Vale sørøst for Manchester i England.
Gymnastikk

Gymnastikk er avledet av det greske ordet «gymnos» som betyr naken. Idretten ble drevet i naken tilstand i det gamle Hellas. Gymnastikk er brukt som begrep for systematiske øvelser for utvikling av styrke, smidighet og harmoni.
Gymnastikk (kort gym) er et skolefag i mange vestlige land. I Norge er gymnastikk et skolefag i en del privatskoler. I den offentlige skolen heter det tilsvarende faget kroppsøving.
Gymnastikk er utgangspunktet og bakgrunnen for idrettene turn, rytmisk gymnastikk (RG) og trampoline. Ulike former for vanngymnastikk har samme bakgrunn. Synkronsvømming er en organisert form for vanngymnastikk.
Militæret tok i bruk gymnastikk for å systematisere den fysiske treningen av soldatene så tidlig som på midten av 1800-tallet. Denne formen for gymnastikk ble utviklet til linjegymastikk og troppsgymnastikk, og etter hvert brukt i parader og oppvisninger. Troppsgymnastikk har vært en populær konkurranseform. Det var den militære formen med troppsgymnastikk som først ble innført som fysisk fostring i skolen.
Idrettslaget Brodd

Brodd Fotballklubb Stavanger (stiftet 25. april 1913 som Boldklubben Brodd) er et idrettslag fra Stavanger. Klubben var tidligere et fleridrettslag, men er i dag et særidrettslag som driver med fotball. Blant idrettene som er skilt ut i egne idrettslag, men som deler navn og klubblogo er badminton, fotball, håndball og innebandy. Klubben skiftet formelt navn til Brodd Fotballklubb Stavanger i 2017.
Klubbens A-lag i fotball spiller i 3. divisjon etter å ha rykket opp i 2014. Klubben var i 2011 Stavangers tredje beste etter Viking Fotballklubb og FK Vidar mens B-laget herrer spiller i 5. divisjon. Hjemmekampene spilles på Midjord idrettspark på Storhaug i Stavanger. Underlaget på banene er kunstgress. Hovedbanen heter NSE-banen Midjord, mens bane 2 har navnet Eureka-banen.
Kaptein i sesongen 2019 var Jose Alejandro Valecillos Marcano. Sindre Haarberg ble toppscorer med ni scoringer.
Klubben har hatt følgende hovedtrenere de siste årene:
2020- Ali Kilinc
2019 Aleksander Midtsian
2018 Antonio Silva
2016-2017 Kristian Sørli
2015 Bjarte Lunde Aarsheim
2014 Rune Larsen og Esben Ertzeid
2012-2013 Ole Fredrik Bergseth
Klubben er kjent for sitt utmerkede integreringsarbeid, og har høstet mye ros for blant annet prosjektet Idretten er Fargeblind. Storhaug er en bydel som har et stort innslag innvandrere, 25,5 prosent ifølge levekårsundersøkelsen i 2012.
Oppdatert 28. april 2024.
Norgesmesterskapet på ski 2025

Norgesmesterskapet på ski 2025 er sesongens norgesmesterskap i de nordiske grenene langrenn, hopp og kombinert.
NM i hopp normalbakke ble arrangert i Midtstubakken 19. oktober 2024, mens stor bakke ble arrangert i Granåsen i Trondheim 12. januar.
NM i kombinert kompakt ble arrangert i Granåsen, Lillehammer og Beitostølen 23. november 2024. NM i fellestart og Gundersen ble arrangert i Mo i Rana 4.–5. april.
Langrenn del 1 ble arrangert på Gåsbu i Hamar fra 15. til 19. januar, mens langrenn del 2 ble arrangert på Hovden fra 27. til 30. mars.
Clas Brede Bråthen

Clas Brede Bråthen (født 1968) er en norsk tidligere skihopper som representerte Mjøndalen IF. Han var med på det norske laget som tok sølvmedalje under Ski-VM 1989 i Lahtis. Bråthen var sportssjef for det norske hopplandslaget fra 2004 til 2024.
FIS Ski Jumping World Cup

The FIS Ski Jumping World Cup is the world's highest level of ski jumping and the FIS Ski Flying World Cup as the subdivisional part of the competition. It was founded by Torbjørn Yggeseth for the 1979/80 season and organized by the International Ski Federation. Women began competing during the 2011/12 season.
The rounds are hosted primarily in Europe, with regular stops in Japan and rarely in North America. These have been hosted in total 21 countries around the world for both men 20 and women: Austria, Bosnia and Herzegovina, China, Canada, Czech Republic, Finland, France, Germany, Italy, Japan, Kazakhstan, Norway, Poland, Romania, Russia, Slovakia, Slovenia, South Korea, Sweden, Switzerland and the United States.
Summer Grand Prix is the top level summer competition on plastic. The lower competitive circuits include the Continental Cup, the Inter-Continental Cup, the FIS Cup, the FIS Race and the Alpen Cup.
The Olympic Winter Games, the FIS Nordic World Ski Championships and the FIS Ski Flying World Championships do not count towards the World Cup. However, the 1984 Olympic Games, the 1982 Nordic World Ski Championships and the 1992, 1994, 1996 and 1998 Ski Flying World Championships were counted towards the World Cup.
Each season consists of 25–30 competitions, usually two competitions on the same hill during a weekend. One competition consists of a qualifying round; first round, with 50 competitors; and second round, with 30. Qualifying round for the main event was introduced in 1990 to limit the number of competitors. The top 30 in the first round advance to the second round, which is held in reverse order, so the best jumper in the first round jumps last. The aggregate score in the first and second rounds determine the competition results. The top 30 are awarded World Cup points. The winner gets 100 points while number 30 receives 1 point. At team events only top 8 receive points.
The table below shows the three highest ranked jumpers each year.
*This additional title was awarded from 1996 to 2000 for the best individual normal and large hill results only.The winner received a small Crystal Globe. This title was distinct from the overall WC, which included ski flying.
There are other tournaments as part of the World Cup:
update: 30 March 2025
update: 30 March 2025
update: 21 March 2025
updated: 30 March 2025
The table below lists those nations which have won at least one World Cup race (current as of 30 March 2025).
Last updated: 30 March 2025
update: 30 March 2025
update: 21 March 2025
Torbjørn Yggeseth was a founder of World Cup in 1979. A new function race director was established in 1988 by International Ski Federation, with its first director Niilo Halonen then called FIS coordinator for ski jumping. Before that season this function did not exist. In the premiere Women's 2011/12 World Cup season Chika Yoshida was entitled as World Cup Coordinator, but since the season 2012/13 Yoshida is called Race Director.
Skis Rossignol

Skis Rossignol S.A., or simply Rossignol, is a French manufacturer of alpine, snowboard, and Nordic equipment, as well as related outerwear and accessories, located in Isère, France. Rossignol was one of the first companies to produce plastic skis. The company also owns the brands Dynastar and LOOK. In 2005, Rossignol was bought by boardsport equipment manufacturer Quiksilver for $560 million. In 2008, Quiksilver made a deal to sell Rossignol for $147 million to a former chief executive, Bruno Cercley.
In July 2013, Macquarie sold the Rossignol Group, along with its subsidiaries Lange and Dynastar, to a partnership of Altor Equity Partners (a Swedish investment group) and the Boix-Vives family.
The company was founded in 1907 by Abel Rossignol, who manufactured wood products (such as spindles) for the textile industry. Rossignol, a committed skier, used his carpentry skills to make a pair of skis out of solid wood. In 1937, Émile Allais of France became triple world champion on Rossignol Olympic 41 skis.
When Laurent Boix-Vives bought the company in 1956, the company only focused on skiing equipment and began to sell them worldwide. Rossignol had a breakthrough during the 1960 Winter Olympics in Squaw Valley, California, United States, when Jean Vuarnet of France won the downhill on Allais 60s, the company's first all-metal skis.
In 1964, Rossignol released the Strato, its first fiberglass ski.
In the 1970s, Rossignol set up a distribution company in the U.S., launching its first Nordic skis, and soon became the world's largest ski manufacturer. At the 1988 Winter Olympics in Calgary, Alberta, Canada, Rossignol triumphed, winning six out of 10 gold medals in alpine events.
In 1990, Rossignol acquired the Caber boot factory in Italy and rebranded the product under the Rossignol label (Rossignol already controlled the Lange ski boot brand). The company also acquired the Geze and Look ski-bindings ranges, rebranding Geze. It soon moved into snowboards and mountain clothing.
Athletes using Rossignol products won at both the Winter Olympic games in Albertville and in Lillehammer.
In 2006, Huntington Beach, CA based Quiksilver acquired Rossignol only to sell the entity back in 2008. The debt incurred ultimately resulted in Quiksilver's bankruptcy.
Alberto Tomba of Italy, the dominant technical skier of the late 1980s and 1990s, raced on Rossignol skis.
Rossignol is the French word for nightingale.
Freestyle
Alpine
Snowboard
Biathlon
Fischer (company)

Fischer Sports is an Austrian winter sports equipment manufacturing company, more specifically Nordic skiing, Alpine skiing and ice hockey equipment. Winter sports equipment include skis, boots, bindings, and accessories (bags, backpacks). For ice hockey, Fischer produces sticks, skates, pucks, blades, jerseys, and protective gear (jockstraps, socks, gloves, and visors).
The company's clothing line includes t-shirts, polo shirts, jackets, pants, hoodies, raincoats, knit caps, gloves, kerchiefs, and socks.
The company was founded in 1924 by Josef Fischer Sr., a cartwright, in Ried im Innkreis, northeast of Salzburg, Austria. In addition to making wagons, he made an occasional pair of skis. By 1938, the company had significantly expanded its ski manufacturing, with 30 employees, and sales of handmade skis in the United States reached 2,000 pairs. Following the conclusion of World War II, Josef Fischer Jr. became involved in the reconstruction of the company.
In 1949, Fischer developed the first ski press to speed up production, which was still by hand. By 1958, the company employed 137 craftsmen, and was manufacturing 53,000 pairs of skis annually. In that year, Fischer adopted its three-triangle logo. In 1964, the company completed a new factory on the outskirts of town, featuring a state-of-the-art computerized sawmill. Fischer also introduced metal skis for the first time, on which Egon Zimmermann won the downhill at the 1964 Winter Olympics. By 1967, the company had 775 employees, and produced 330,000 pairs of skis. The company's research efforts over the years include skis for racing, including alpine skiing, cross-country skiing, and skis for attempting the world speed record.
In the early 70s, Fischer became the biggest ski manufacturer in the world. The Europa 77, with its fibre-glass technology, was revolutionary. This was the foundation to capture the Scandinavian market. Franz Klammer won the Olympics in 1976 on Fischer C4 skis. In 1988, Fischer opened the factory in Mukachevo, Ukraine.
2002 was the year of Fischer's stock buy-back. Since then, Fischer has been 100% family-owned.
Fischer Tennis division was sold to tennis accessories manufacturer Pacific Entermark GmbH in 2009.
At the Winter Olympic Games in Sochi 39 gold, 36 silver and 35 bronze medals were awarded to athletes with Fischer equipment: a total of 108 medals, which were won mainly in the Nordic disciplines. This surpassed the result at the Winter Olympic Games in Vancouver 2010 (74 medals).
The Norwegian athlete Marit Bjørgen, who is equipped by Fischer, is the best Olympic cross country skier of all time. In Sochi she won three gold medals. US-American Joss Christensen is the first Olympic champion in the Alpine discipline of Freeski Slopestyle.
At the Alpine, Nordic and Biathlon World Championships 2017 in St. Moritz (SUI), Lahti (FIN) and Hochfilzen (AUT) the Fischer equipped athletes took 45 gold-, 43 silver- and 38 bronze medals – a total of 126 medals. At the 2019 World Championships in Seefeld (AUT), Östersund (SWE)and Åre (SWE) there were 129 medals - 45 gold, 40 silver and 43 bronze.
Fischer Sports has several affiliates:
Retired:
2023–24 FIS Ski Jumping World Cup

The 2023–24 FIS Ski Jumping World Cup, organized by the International Ski Federation (FIS), was the 45th World Cup season in ski jumping for men, the 27th season in ski flying, and the 13th season for women.
The men's season started on 25 November 2023 in Ruka, Finland and concluded on 24 March 2024 in Planica, Slovenia. The women's season started on 2 December 2023 in Lillehammer, Norway and concluded on 21 March 2024, also in Planica.
The men's season took a break in January due to the Ski Flying Championships in Bad Mitterndorf.
Halvor Egner Granerud (men's) and Eva Pinkelnig (women's) were the reigning champions from the previous season, but they did not defend the title. Granerud finished the season in 24th place and Pinkelnig in 2nd place. Stefan Kraft (men's) and Nika Prevc (women's) became the new overall champions.
For the first time since the 2019–20 season, there were no mixed team competitions. The Polish Tour made its debut and took place in Wisła, Szczyrk and Zakopane. The ski flying competitions were presented for the first time as part of the Women's World Cup and were held in Vikersund.
Noriaki Kasai became the first ski jumper in history over the age of 50 to qualify for a World Cup competition and reach the final round, breaking the record for the oldest participant in the competition. 34 years after scoring his first points (9 December 1989), he managed to win a point in his 570th appearance.
The following list contains all 25 World Cup hosts of the season. For the first time in the history of the World Cup, a competition was planned on Skalite in Szczyrk, Poland. The city would be the 59th town to host the World Cup, but it is not among the cities where the competition itself took place due to its cancellation due to strong wind.
Table showing the World Cup podium places (gold–1st place, silver–2nd place, bronze–3rd place) by the countries represented by the athletes.
The table shows the number of points won in the 2023/24 FIS Ski Jumping World Cup for men and women.
In case the number of participating athletes is 50 (men) / 40 (women) or lower, a Prologue competition round must be organized.
The total prize money for each individual World Cup event is 86,100 Swiss franc (CHF) for men and 30,229 CHF for women. Men's qualification winners also received an additional 3,000 CHF on normal and large hills and 5,000 CHF on ski-flying hills.
The following ski jumpers, who competed in the World Cup, retired during or after the 2023–24 season:
Goaltending (basketball)

Goaltending is a violation of the rules in the sport of basketball. It consists of certain forms of player interference with the ball while it is on its way to the basket. It is goaltending if a player touches the ball when it is (a) in downward flight; or (b) above the basket rim and within an imaginary cylinder projecting above the rim; or (c) already touching the rim; or (varying at certain levels of the sport) after it has touched the backboard and has a chance of going in the hoop.
Goaltending in this context defines by exclusion what is considered a legal block of a field goal. In high school and NCAA basketball, goaltending is also called when a player interferes with a free throw at any time in its flight towards the basket.
If goaltending is called for interference with a field goal, the shooting team is awarded the points for the field goal as if it had been made. The team that commits the violation then inbounds the ball at its baseline, the same as if it had conceded a basket. In high school and NCAA basketball, if goaltending is called on a free throw, the shooting team is awarded one point, and a technical foul is called against the offending player.
Goaltending is commonly confused with the related violation of basket interference (also called offensive goaltending) which occurs during an attempted field goal when a player touches the basket, the rim, or the ball when it is on the rim or directly above it. Like goaltending, basket interference when committed by the defending team results in an award of points to the shooting team as if the attempted field goal had been made.
FIBA rules allow a defender to block any shot that is over the rim and the ball is on its upward flight.
The prohibition against goaltending was adopted by the NCAA in 1944 (and later by the NBL) specifically because of George Mikan. Prior to the arrival of the high-jumping 6 ft 10 in (208 cm) Mikan, goaltending was not addressed because it was thought physically impossible.
भारतीय लोक कला

भारतीय लोक कला मूलतः जन सामान्य की कला है। उसका इतिहास उतना ही पुराना है जितना कि भारतीय ग्रामीण सभ्यता का। सिन्धु घाटी की सभ्यता से मिले अवशेषों को यदि भारतीय लोक कला के आरम्भिक नमूने माना जाय तो यह परम्परा ईसा से लगभग तीन हजार साल पुरानी मानी जा सकती है। लोक कलाकारों ने लगभग प्रत्येक काल मे लोक कलाकृतियों का सृजन किया होगा परन्तु वे नमूने आज उपलब्ध नहीं है।
आज भारतीय आदिवासी एवं लोक कलाओ को विश्व मे जो पहचान मिली है उस मे वेरियर एल्विन, स्टेला क्राम्रिश, कमला देवी चट्टोपाध्याय एवं पुपुल जयकर जैसे विद्वानो का बहुत बडा योगदान है। भारत में लगभग प्रत्येक सांस्कृतिक अन्चल की अपनी विशिष्ट आदिवासी एव्ं लोक कला है। आपने परंपरागत् रूप मैं आदिवासी एवं लोक कला का व्यवहार सामान्यतः अजीविका कमाने हेतु नहिं बल्कि अपने जीवन को प्रचलित विश्वासों और मान्यताओ के अनुरूप सुख एवं शान्तिमय बनाने हेतु पारलौकिक शक्तियों से आशीर्वाद प्राप्ति के लिये किया जाता है।
भारत की पांच लोक कलाऐं
भारतीय लोक कला परंपरा

भारतीय लोक कला मूलतः ग्राम्य अंचलों में जनसामान्य और आदिवासी विशिष्ट समूहों द्वारा धारित एवं संरक्षित कला है। ग्राम्य परिवेश और लोक संस्कृति में व्याप्त रचनात्मक आचार व्यवहार कला तत्व के रूप में परिणत हो लोक कलाओं को समृद्ध करते हैं। परंपरागत तौर पर लोक कला क्षेत्र अथवा समुदाय विशेष के लोगों द्वारा किया गया वह कलाकर्म है जिसके मूल में शुभ का विचार होता है और जो अवसर विशेष से जुडे अनुष्ठानों एवं आवश्यकताओं को सम्पन्न करने हेतु किया जाता है।
हालांकि लोक कलाओं का इतिहास उतना ही पुराना है जितना कि भारतीय ग्रामीण सभ्यता का, किंतु वर्तमान में लोक कलाओं का कोई काल क्रमिक इतिहास सुलभ नहीं है। सिन्धु घाटी सभ्यता से मिले अवशेषों को यदि भारतीय लोक कला के आरम्भिक नमूने माना जाय तो यह परम्परा ईसा से लगभग तीन हजार साल पुरानी मानी जा सकती है। मृदभाण्ड, गुफा चित्रकारी, भित्तिचित्र इत्यादि लोक कला रूप पूर्ववैदिक युग से उत्तर वैदिक युग तक विद्यमान रहे हैं। भारतीय हस्तशिल्प् के प्राचीन नमूने तो बहुतायत से मिलते है परन्तु लोक कला के प्रामाणिक उल्लेख एवं नमूने २०वी सदी एवं उसके उपरान्त से मिलने प्रारंभ होते है, जब कुछ विदेशी एवं भारतीय विद्वान इस विषय पर पुरातात्त्विक शोध एवं अध्ययन में प्रवृत्त हुए।
आज जो भारतीय आदिवासी एवं लोक कलाओ को विश्व स्तर पर पहचान मिली है उसमे वेरियर एल्विन, स्टेला क्राम्रिश, कमला देवी चट्टोपाध्याय एवं पुपुल जयकर जैसे विद्वानो का महत्वपूर्ण योगदान है। भारत के लगभग प्रत्येक सांस्कृतिक अंचल की अपनी कुछ विशिष्ट आदिवासी एवं लोक कलाएं है।
आर्यसंस्कृति की खोज, रामशरण शर्मा, सारांश प्रकाशन प्राइवेट लिमिटेड, दिल्ली, २००१, ISBN: 81-7778-020-4
भारतीय साहित्य की भूमिका, रामविलास शर्मा, राजकमल प्रकाशन प्राइवेट लिमिटेड, दिल्ली, २००६, ISBN: 81-7178-689-8
http://india.gov.in/knowindia/culture_heritage
भारतीय लोक कला मंडल

भारतीय लोक कला मंडल उदयपुर में स्थित एक सक्रिय सांस्कृतिक संस्था है, जिसकी स्थापना 22 फ़रवरी 1952 को परम्परात्मक कला रूपों के संरक्षण और संवर्धन के उद्देश्य से पद्मश्री देवीलाल सामर ने की थी।
गिवे पटेल

गिवे पटेल (18 अगस्त 1940 –3 नवंबर 2023) भारतीय कवि, नाटककार, चित्रकार और चिकित्सक भी थे। वे उन लेखकों के समूह से संबंधित थे जिन्होंने हरित क्रांति के समय पर्यावरण की रक्षा के प्रयास में शामिल थे।
पटेल का जन्म 18 अगस्त 1940 को बॉम्बे (अब मुंबई) में हुआ था। उनके पिता एक दंत चिकित्सक थे और उनकी माँ एक डॉक्टर की बेटी थीं। उन्होंने सेंट जेवियर्स हाई स्कूल और ग्रांट मेडिकल कॉलेज, मुंबई से शिक्षा प्राप्त की। डॉक्टर बनने के बाद, उन्होंने शुरुआत में दक्षिणी गुजरात के अपने पैतृक गाँव नारगोल में एक सरकारी नौकरी की। इसके बाद उन्होंने सन् 2005 में अपनी सेवानिवृत्ति तक मुंबई में एक सामान्य चिकित्सक के रूप में अपना काम जारी रखा।
पटेल की काव्य रचनाओं में निसिम एज़ेकील द्वारा शुरू की गई कविताएँ, उसके बाद हाउ डू यू विथस्टैंड, बॉडी और मिरर्ड मिररिंग शामिल हैं। उनके काम में एक आम विषय उनके ज़मींदार परिवार और उनके एस्टेट में काम करने वाले आदिवासी वारली के बीच का रिश्ता है।
पटेल की चित्रकारी ने लोगों का ध्यान तब खींचा जब उन्होंने 1960 के दशक के अंत और 1970 के दशक की शुरुआत में पॉलिटिशियन सीरीज़ बनाई। पॉलिटिशियन सीरीज़ के बाद, पटेल की प्रसिद्ध कलाकृतियाँ उनकी रेलवे प्लेटफ़ॉर्म सीरीज़ हैं।
गुरुत्वीय तरंग

भौतिकी में दिक्काल के वक्रता की उर्मिकाओं को गुरुत्वीय तरंग (gravitational waves) कहते हैं। ये उर्मिकाएँ तरंग की तरह स्रोत से बाहर की तरफ गमन करतीं हैं। अलबर्ट आइंस्टाइन ने वर्ष १९१६ में अपने सामान्य आपेक्षिकता सिद्धान्त के आधार पर इनके अस्तित्व की भविष्यवाणी की थी। ११ फरवरी २०१६ को अमेरिका में वाशिंगटन, जर्मनी में हनोवर और कुछ अन्य देशों के शहरों में एक साथ यह घोषणा की गई कि ब्रह्मांड में गुरुत्वीय तरंगों के अस्तित्व का सीधा प्रमाण मिल गया है। खगोलविदों का मानना है कि गुरुत्वीय तरंगों की पुष्टि हो जाने के बाद अब ब्रह्मांड की उत्पत्ति के कुछ और रहस्यों पर से पर्दा उठ सकता है।
गुरुत्वीय तरंगों का संसूचन (detection) आसान नहीं है क्योंकि जब वे पृथ्वी पर पहुँचती हैं तब उनका आयाम बहुत कम होता है और विकृति की मात्रा लगभग 10 होती है जो मापन की दृष्टि से बहुत ही कम है। इसलिये इस काम के लिये अत्यन्त सुग्राही (sensitive) संसूचक चाहिये। अन्य स्रोतों से मिलने वाले संकेत (रव / noise) इस कार्य में बहुत बाधक होते हैं। अनुमानतः गुरुत्वीय तरंगों की आवृत्ति 10 Hz से 10 Hz होती है। propagate away at the speed of light. As a gravitational wave passes an observer, that observer will find spacetime distorted by the effects of strain. Distances between objects increase and decrease rhythmically a
सिद्धांततः हर ऐसी वस्तु जो त्वरित हो रही हो, गुरुत्वीय तरंग पैदा करती है। किन्तु कम द्रव्यमान एवं कम त्वरण वाली वस्तुओं से उत्पन्न गुरुत्वीय तरंग इतनी क्षीण होती है कि उन्हें मापना (डिटेक्ट करना) बहुत कठिन है। कोई वस्तु जितनी अधिक द्रव्यशाली होगी और उसका त्वरण जितना अधिक होगा, वह उतना ही अधिक शक्तिसाली गुरत्वीय तरंगे भी पैदा करेगी।उदाहरण के लिये, ब्रह्मांड में ये गुरुत्वीय तरंगें तब पैदा होती हैं जब कोई बहुत भारी-भरकम आकाशीय पिंड (जैसा तारा) अपने जीवन अन्तिम अवस्था में तेजी से बढ़ने लगती है और उनमें विस्फोट होता है। इसी तरह, जब दो विराटकाय कृष्ण विवर (ब्लैक होल) एक-दूसरे को खींचते हुए आपस में टकरा कर एक हो जाते हैं तब भी शक्तिशाली गुरुत्वीय तरंगें पैदा होतीं हैं। तारों में विस्फोट या कृष्ण विवरों के बीच टकराव के समय पैदा होने वाली गुरुत्वीय तरंगें इतनी प्रबल होतीं हैं कि उन्हें करोड़ों प्रकाशवर्ष दूर स्थित पृथ्वी पर भी उन्हें मापा (डिटेक्ट किया) जा सकता है।
गुरुत्वाकर्षी तरंगों की खोज की महत्वपूर्ण परियोजना में भारतीय वैज्ञानिकों ने डाटा विश्लेषण सहित अत्यंत महत्वपूर्ण भूमिका निभायी। प्लाज्मा अनुसंधान संस्थान गांधीनगर, इंटर यूनिवर्सिटी सेंटर फॉर एस्ट्रोनामी एंड एस्ट्रोफिजिक्स (आईयूसीएए) पुणे और राजा रामन्ना प्रगत प्रौद्योगिकी केन्द्र इंदौर सहित कई संस्थान इस परियोजना से जुड़े थे।
भारतीय वाद्य यंत्र

200 ईसा पूर्व से 200 ईसवी सन् के समय में भरतमुनि द्वारा संकलित नाट्यशास्‍त्र में ध्‍वनि की उत्‍पत्ति के आधार पर संगीत वाद्यों को चार मुख्‍य वर्गों में विभाजित किया गया है:
राजतरंगिणी

राजतरंगिणी, कल्हण द्वारा रचित एक संस्कृत ग्रन्थ है। 'राजतरंगिणी' का शाब्दिक अर्थ है - राजाओं की नदी, जिसका भावार्थ है - 'राजाओं का इतिहास या समय-प्रवाह'। यह कविता के रूप में है। इसमें कश्मीर का इतिहास वर्णित है जो महाभारत काल से आरम्भ होता है। राजतरंगिणी का इतिहास सप्तर्षि संवत् के माध्यम से लिखा गया । इसका रचना काल सन ११४७ से ११४९ तक बताया जाता है । इस पुस्तक के अनुसार कश्मीर का नाम "कश्यपमेरु" था जो ब्रह्मा के पुत्र ऋषि मरीचि के पुत्र थे।
राजतरंगिणी के प्रथम तरंग में बताया गया है कि सबसे पहले कश्मीर में पांडवों के सबसे छोटे भाई सहदेव ने राज्य की स्थापना की थी और उस समय कश्मीर में केवल वैदिक धर्म ही प्रचलित था। फिर सन 273 ईसा पूर्व कश्मीर में बौद्ध धर्म का आगमन हुआ।
१९वीं शताब्दी के उत्तरार्ध में औरेल स्टीन (Aurel Stein) ने पण्डित गोविन्द कौल के सहयोग से राजतरंगिणी का अंग्रेजी अनुवाद कराया।
राजतरंगिणी एक निष्पक्ष और निर्भय ऐतिहासिक कृति है। स्वयं कल्हण ने राजतरंगिणी में कहा है कि एक सच्चे इतिहास लेखक की वाणी को न्यायाधीश के समान राग-द्वेष-विनिर्मुक्त होना चाहिए, तभी उसकी प्रशंसा हो सकती है-
कल्हण के अनुसार बुद्ध और अशोक के समयकाल में अन्तर -
हिन्दी अनुवाद - उस समय भगवान् शाक्य सिंह का इस महीलोक में परिनिर्वाण हुए 150 वर्ष व्यतीत हो चुके थे।
अनुवाद: जलौक, जो अशोक के वंश में पैदा हुआ, उनके एक जगतपति तेजस्वी पुत्र हुवे जिनका नाम दामोदर रखा।
राजतरंगिणी में आठ तरंग (अर्थात, अध्याय) और संस्कृत में कुल ७८२६ श्लोक हैं। इस पुस्तक के प्रथम तीन अध्याय कश्मीर की पीढ़ी-दर-पीढ़ी से आ रही मौखिक परंपराओं का चित्रण है। अगले तीन अध्याय भी इतिवृत्तात्मक ही हैं। केवल अंतिम दो अध्याय कल्हण की व्यक्तिगत जानकारी एवं ग्रंथावलोकन पर आधारित हैं।
कल्हण की इस पुस्तिका के तीन घोषित उद्देश्य हैं-
स्पष्ट है पुस्तक के मूल उद्देश्य इतिहासेतर हैं। आश्चर्य नहीं, ए॰एल॰ वैशम की टिप्पणी है कि कल्हण राजतरंगिणी में तथ्यों से कम नैतिकता से अधिक संबंधित है। लेकिन इतना जरूर कहना होगा कि राजतरंगिणी भारतीय इतिहास-लेखन का प्रस्थान-बिन्दु है।
राजतरंगिणी में वर्णित कश्मीर के राजाओं की सूची नीचे दी गयी है। कोष्टक में पहले 'तरंग संख्या और फिर श्लोक संख्या लिखी गयी है, जैसे (IV.678) का अर्थ है तरंग ४ एवं श्लोक 678। सारांश जे सी दत्त के अनुवाद से लिया गया है। राजतरंगिणी में "कलि" संवत एवं "लौकिक" संवत का प्रयोग किया गया है।
कल्हण का उल्लेख है कि गोनन्द प्रथम 653 कलियुग सिंहासन पर बैठा। जोगेश चन्दर दत्त की गणना के अनुसार, यह वर्ष 2448 ईसा पूर्व से मेल खाता है। निम्नलिखित राजाओं का कुल शासनकाल 1266 वर्ष बताया गया है।.
The Gonanditya dynasty ruled Kashmir for 1002 years.
No kings mentioned in this book have been traced in any other historical source. These kings ruled Kashmir for 192 years.