L. Ron Hubbard

Lafayette Ronald Hubbard (født 13. mars 1911 i Nebraska, død 24. januar 1986) var en amerikansk science fiction-/triviallitteratur-forfatter og religiøs leder som var mest kjent som grunnlegger av Scientologikirken. Etter å ha etablert en karriere som forfatter der han ble best kjent for sin science fiction og fantasy-bøker, utviklet han et selvhjelps-system kalt dianetikk, som ble publisert i mai 1950. Han utviklet senere sine ideer til et bredt spekter av doktriner og ritualer som del av en nyreligiøs bevegelse som han kalte scientologi.
Da han døde hadde han bygget opp en personlig formue på 600 millioner dollar.
Hubbards bakgrunn blir fremstilt på ulike måter av kildene, og det hersker uenighet om en del historiske fakta. Det er imidlertid enighet om de store linjene.
Scientologikirken beskriver Hubbard på en hagiografisk måte, og beskriver ham som en pioner innen oppdagelsesreiser, som har reist verden rundt, og som en kjernefysiker med kunnskap og ekspertise innen en bred rekke fagdisipliner, herunder fotografering, kunst, poesi og filosofi. Hans kritikere har imidlertid framstilt ham som en løgner, sjarlatan og som mentalt ustabil. Selv om mange utsagn i hans selvbiografi har vist seg å ikke være riktige, avviser Scientologikirken alle antydninger om at deres framstilling av hans liv ikke er historisk korrekt.
Lafayette Ronald Hubbard ble født i Tilden i Nebraska. Han var det eneste barnet til Ledora May (født Waterbury), som var utdannet lærer, og Harry Ross Hubbard, som hadde vært offiser i United States Navy. Etter at familien hadde bodd en kort periode i Kalispell i Montana, bosatte de seg i Helena i 1913, hvor Hubbard tilbrakte store deler av barndommen i familiens hus ved byens sentrum.
Hubbards far gikk inn i marinen igjen i april 1917 under første verdenskrig, mens moren May arbeidet som funksjonær for delstatsmyndighetene. Faren fortsatte tjenesten i marinen etter krigen og utover på 1920-tallet, og dette førte til at familien måtte flytte til en rekke steder, første til Seattle og deretter til San Diego.
I 1925 ble Harry Ross Hubbard stasjonert ved et marineanlegg i Bremerton i Washington, og sønnen begynte på Union High School, Bremerton, og studerte deretter på Queen Anne High School i Seattle. I 1927 ble Hubbards far sendt til den amerikanske marinebasen på Guam i Marianene i det sørlige Stillehavet. Hubbards mor fulgte ektemannen dit, mens den 16 år gamle sønnen flyttet tilbake til Helena, Montana, til besteforeldrene sine for å fullføre skolegangen.
Ved sin tilbakekomst til Helena, begynte Hubbard i september samme år på Helena High School, men fikk svake karakterer. Han forlot skolen i mai året etter og reiste tilbake til vestkysten for å bo hos sin onkel og tante i Seattle, men sluttet seg til foreldrene igjen i juni. Moren overtok da undervisningen av ham i håp om å få ham kvalifisert til å klare opptaksprøven til United States Naval Academy i Annapolis, Maryland.
Tilbake på Guam etter en familiereise til Kina i 1928, brukte Hubbard mye av sin tid på å skrive flere noveller og historier og strøk på opptaksprøven til Naval Academy. I september 1929 ble han innskrevet på Swavely Preparatory School i Manassas i Virginia for å gjøre et nytt forsøk på å komme igjennom opptaksprøven. Imidlertid ble han avvist på grunn av sin nærsynthet. Han ble i stedet sent til Woodward School for Boys i Washington, D.C. for å kvalifisere seg på å komme inn på George Washington University. Han gikk ut fra skolen i juni 1930 og begynte på universitetet i september.
Hubbard studerte til å bli sivilingeniør i løpet av sine to år ved George Washington University, et valg faren hadde tatt for ham som «bestemte at jeg skulle studere ingeniørfag og matematikk» Selv om han ikke fikk eksamen fra universitetet, skulle disse to årene bli viktige for ham da han senere henviste til at han hadde enn bakgrunn herfra. Han fikk imidlertid svake karakterer, og gikk på prøve fra september 1931 og sluttet ved universitetet høsten 1932.
Etter å ha sluttet ved universitetet reiste han til Puerto Rico på det Scientologikirken kaller «den puertorikanske mineralske ekspedisjon». Scientologene hevder han utførte den første fullstendige mineralundersøkelsen i Puerto Rico hvor han grundig søkte gjennom hele landet og alle dets elveløp etter gull. Imidlertid er ikke noen slik ekspedisjon registret verken hos Amerikas forente staters geologiske undersøkelse eller hos den tilsvarende organisasjonen Puerto Rico Department of Natural and Environmental Resources.
Utover på 1930-tallet ble Hubbard en kjent forfatter av kiosklitteratur. Tekster fra scientologene beskriver ham som en «veletablert forfatter» før han hadde avsluttet college, og at dette sikret ham økonomisk frihet og fri til å reise og skrive hva han ville. Han skal også ha tjent svært mye penger i denne perioden.
Hans første utgivelser var bidrag til studentavisen ved George Washington University, kalt The University Hatchet, hvor han var tilknyttet noen måneder i 1931. Seks artikler ble publisert kommersielt i 1932 og 1933. Tariffen for frilansskribenter på den tiden var bare en cent pr ord, så totalt kan han ikke ha tjent mer enn $100 for disse artiklene. Kioskmagasinet Thrilling Adventure ble det første til å publisere en av hans noveller i februar 1934. I løpet av de neste seks årene ga kioskmagasiner ut rundt 140 av hans noveller under en rekke pseudonymer, blant dem Winchester Remington Colt, Kurt von Rachen, René Lafayette, Joe Blitz og Legionnaire 148.
Selv om han er mest kjent for fantasy- og science fiction-historier, skrev Hubbard også innenfor en rekke ulike sjangre, blant annet eventyrromaner, luftfart, reise, mysterier, western og romantikk. Hubbard kjente og identifiserte seg med forfattere som Isaac Asimov, Robert A. Heinlein, L. Sprague de Camp og A.E. van Vogt. Hans første fulle roman, Buckskin Brigades, ble gitt ut i 1937. Han ble mer kjent etter at han ble tatt under vingene av redaktøren John W. Campbell, som ga ut mange av hans noveller og publiserte flere av de novellene Hubbard skrev for Campbells magasiner Unknown og Astounding i en serie. Blant disse var Fear, Final Blackout og Typewriter in the Sky.
Hubbards litterære virksomhet gjorde ham bedre i stand til å underholde sin nye ektefelle Margaret «Polly» Grubb. Hun var gravid da de giftet seg 13. april 1933, men hadde en spontanabort like etter, men noen måneder senere ble hun igjen gravid, og 7. mai 1934 fikk de sitt første barn som ble oppkalt etter sin far. Deres andre barn, datteren Katherine May, ble født 15. januar 1936. Familien bodde en periode i Laytonsville i Maryland, men hadde kronisk pengemangel.
Våren 1936 flyttet de til Bremerton i Washington hvor de bodde en periode hos Hubbards tanter og bestemor før de fant sin egen bolig i South Colby i nærheten. Ifølge en av hans venner fra denne tiden Robert MacDonald Ford, hadde familien ganske dårlig råd, men overlevde på Hubbards inntekter som forfatter. Hubbard oppholdt seg store deler av tiden i New York City, hvor han arbeidet på et hotellrom hvor hans ektefelle mistenkte ham for å ha forhold til andre kvinner.
Hubbard ble i februar 1940 medlem av The Explorers Club, på grunnlag av sine påståtte ekspedisjoner i Karibia og luftundersøkelser av USA. Han overtalte klubben til å gi ham tillatelse til å bære klubbens flagg på en «Alaskan Radio-Experimental Expedition» som hadde til formål å oppdatere den amerikanske losguiden til kystlinjen til Alaska og Britisk Columbia, og utvikle nye metoder for å finne radioposisjoner.
Ekspedisjonen besto av Hubbard og hans ektefelle, mens barna ble igjen i South Colby, og de reiste ombord i hans ketsj Magician.
Ekspedisjonen ble ikke vellykket da motoren brøt sammen etter bare to dager, og de ble liggende strandet i byen Ketchikan i Alaska nær den sørlige delen av Alaska, fjernt fra målet Aleutene. I reportasjen i Ketchikan Chronicle ble ikke ekspedisjonen nevnt, men at turen til Alaska både var et resultat av et veddemål og for å samle stoff til en bok med handling fra laksefisket i Alaska. Etter å ha undervurdert kostnadene ved en slik tur, hadde han ikke penger igjen til å reparere den ødelagte maskinen. Han skaffet penger ved å skrive historier og arbeidet ved den lokale radiostasjonen og fikk etter hvert tjent det som var nødvendig for å reparere maskinen.
I mai 1930, mens han var student, var han medlem av reserven til United States Marine Corps, men sluttet her 22. oktober 1931 med en påtegning på rullebladet om at han ikke skulle bli reengasjert.
Få måneder før USA gikk inn i andre verdenskrig, meldte han seg til United States Navy sommeren 1941, og ble tatt opp som fenrik. Han søkte seg inn i etterretningstjenesten, og han satt i aktiv tjeneste i november, men utdannelsen ble avbrutt av angrepet på Pearl Harbor. Han skulle da bli sendt til Filippinene via Australia, men skipet ble omdirigert da det kom til Australia, og han ble værende der. Den amerikanske marineattacheen i Australia sendte ham tilbake til USA da han ikke fant noe han kunne bruke ham til; ikke hadde noen kvalifikasjoner, var uselvstendig, overvurderte egne evner og kvalifikasjoner, skapte uro og krevde enn høy grad av oppfølging.
Hans offisielle rulleblad fra hans militære tjeneste var til tider under gjennomsnittet, og han fikk bare fire medaljer for deltakelse i enkeltaksjoner, i stedet for 21. Han ble aldri såret eller skadet i kamp, og fikk derfor aldri en Purple Heart. Det meste av tiden tjenestegjorde han på kysten av det kontinentale USA med administrative eller opplæringsoppgaver. Han tjenestegjorde en kort tid i Australia, men ble sendt hjem eller kort tid etter å ha kranglet med sine overordnede. I to korte perioder hadde han kommandoen over to antiubåtfartøyer i kystfarvannene utenfor Massachusetts, Oregon og California i 1942 og 1943. Han ble begge ganger fjernet fra tjenesten da hans overordnede fant han ute av stand til oppgaven. Ved sin siste kommando rapporterte han at de hadde angrepet og senket to japanske ubåter utenfor kysten av Oregon i mai 1943, noe som ble bestridt av hans overordnede. Hubbard og hans nestkommanderende Thomas Moulton, hevdet senere dette var fordi myndighetene fryktet panikk i USA.
En måned senere seilte Hubbard PC-815 inn i mexicansk farvann og bedrev skøyteøvelse mot de mexicanske øyene Coronado-øyene ut fra den oppfatning om at dette var amerikansk territorium og at de var ubebodde, hvilket ikke var tilfelle. De mexicanske myndighetene klaget på hendelsen, og Hubbard ble fjernet fra sin kommando. I en rapport ble det slått fast at han var uegnet til å ha selvstendige oppgaver og «manglet de avgjørende egenskapene for vurdering, lederskap og samarbeid».
Han ble etter affæren ved Coronado-øyene satt til opplæringsoppgaver på fartøyet USS «Algol» i Portland, og en rapport om ham etter dette anbefalte forfremmelse, og omtalte ham som «en kapabel og energisk offiser (men) veldig temperamentsfull» og «over gjennomsnittlig navigatør». Imidlertid skulle han ikke få slike posisjoner eller tjenestegjøre ombord i noe fartøy etter USS «Algol».
Hubbards krigstjeneste har hatt en betydning for historien og mytologien rundt Scientologikirken. Det ble hevdet at han sies å ha kurert seg selv gjennom teknikker som senere skulle understøtte scientologi og dianetikk. Hubbard skal ha fortalt at han ble beskutt med maskingeværer i ryggen i nærheten av Nederlandsk Øst-India under krigen.
Imidlertid viser hans medisinske journaler at han de siste månedene av hans tjenestetid lå på sykehus med behandling for magesår. I oktober 1945 ble han funnet frisk nok til å gjeninntre i tjenesten, og han ble utskrevet fra sykehuset 4. desember 1945 og overført til passiv tjeneste 17. februar 1946.
Han gikk ut av den passive tjenesten med virkning fra 30. oktober 1950.
Hubbards liv gjennomgikk en turbulent periode etter krigen. Hubbard uttalte at han ble forlatt av familie og venner som angivelig så på ham som en hjelpeløs krøpling og byrde på dem for resten av livet, siden han fortsatt hadde plager etter magesåret. Datteren Katherine May hevdet imidlertid at hans kone nektet å flytte barna deres fra hjemmet i Bremerton, for å bli med ham til California. Ekteskapet var i store vanskeligheter, og Hubbard valgte å flytte til California.
I august 1945 flyttet Hubbard inn i villaen til John Whiteside Parsons i Pasadena. Parsons var en rakettforsker ved California Institute of Technology og grunnla Jet Propulsion Laboratory, men levde også et dobbeltliv som okkultist og thelematist, og var en tilhenger av Aleister Crowley og leder av en avdeling av Ordo Templi Orientis (OTO). Parsons leide ut rom bare til «ateister og de med bohemsk disposisjon»
Hubbard ble venner med Parsons og ble snart også seksuelt involvert i hans 21 år gamle venninne Sara Northrup Hollister. 10. august 1946 giftet Hubbard seg med Sara og begikk dermed bigami da han på dette tidspunktet ikke var skilt fra Polly. Dette varte fram til det følgende året, da hans første kone ble kjent med at han hadde giftet seg igjen. Hubbard gikk da med på å skille seg fra Polly i juni samme år, og ekteskapet ble oppløst og Polly fikk omsorgsretten til barna.
Etter å ha giftet seg med Sara, slo de seg ned i Laguna Beach i California hvor Hubbard tok en kortvarig jobb med å passe på en venns fritidsbåt og tok opp igjen sitt forfatterskap for å tjene mer penger enn den lille økonomiske støtten i krigspensjon som følge av de vedvarende plagene han hadde etter magesåret. Han fikk publisert noen av disse historiene, men hadde kronisk pengemangel. Sønnen L. Ron Hubbard jr uttalte senere at Hubbard var avhengig av økonomisk hjelp fra sin far og sine tidligere svigerforeldre, og han fortsatt bare tjente en penny pr ord på forfatterskapet, slik at han samlet ikke tjente mer på dette enn 10 000 dollar før han grunnla scientologien. Han skrev gjentatte ganger til Krigsveterandepartementet for å få øket krigspensjonen.
Krigspensjonen ble etter hvert økt noe, men dette løste ikke hans økonomiske problemer. 31. august 1947 ble han arrestert i San Luis Obispo og erklærte seg skyldig i mindre tyverier og fikk en bot på 25 dollar.
Han er også sitert fra et møte for science fiction-forfattere i 1948 der han uttalte at «det er latterlig å skrive for en penny pr ord. Dersom en mann virkelig vil tjene en million dollar, er den beste måten å starte sin egen religion».
Sent på året i 1948 flyttet ekteparet til Savannah i Georgia, og nevnte her for første gang offentlig at han arbeidet med noe som senere skulle bli dianetikk. I januar 1949 skrev han at han arbeidet på en «psykologibok» om «årsaker og kurering av nervøse spenninger» som han ville kalle The Dark Sword, Excalibur or Science of the Mind. I april samme år skrev han til en rekke fagorganisasjoner for å tilby sin forskning, men ingen var interesserte. Han vendte seg da til sin tidligere redaktør John W. Campbell, som var mer imøtekommende på grunn av en langvarig fascinasjon han hadde for slike temaer. Campbell inviterte Hubbard og hans kone til å bo i en hytte i Bay Head i New Jersey, ikke langt fra hans bolig i Plainfield, og rekrutterte en legebekjent, Joseph Winter, som skulle hjelpe Hubbard til å utvikle Hubbards nye terapiform «dianetikk».
Dianetikken var en omfattende terapiform, som Hubbard mente var et åndelig alternativ til den psykiatrien som ble praktisert, som han mente bygde på et alt for materialistisk menneskesyn. Som et alternativ til den tidens medisinering; elektrosjokk og lobotomi, mente Hubbard at en skulle ta utgangspunkt i det enkeltes potensial og problemene vedkommende hadde, og disse kunne forstås og løses ut ifra de hendelser og opplevelser vedkommende hadde hatt i tidligere liv. Hubbards teorier ble testet ut på science fiction-tilhengere som ble rekruttert av Campbell.
Winter skrev en artikkel om dianetikk som han sendte inn til fagtidsskriftene Journal of the American Medical Association og American Journal of Psychiatry, men begge refuserte denne. De bestemte seg da for å lansere dianetikk i Campbells publikasjon Astounding Science Fiction i stedet.
Da Hubbards andre datter, Alexis Valerie, ble født 8. mars 1950, assistert av Winter, kom dette samtidige med lanseringen av dianetikken. Stiftelsen Hubbard Dianetic Research Foundation ble etablert i april 1950 i byen Elizabeth i New Jersey, med Hubbard, Sara, Winter og Campbell i styret. Dianetikk ble behørig lansert i mai 1950-utgaven av Astounding og ved lanseringen av Hubbards tilhørende bok Dianetics: The Modern Science of Mental Health samme måned. Boken ble en kommersiell suksess. Allerede i august 1950 hadde boken solgt i 55 000 eksemplarer og solgte ytterligere 4 000 eksemplarer pr uke og ble oversatt til fransk, tysk og japansk, og 500 dianetikkgrupper ble etablert på ulike steder i USA.
Deltakelse på seminarer i dianetikk var dyrt, men det viste seg at mange var villige til å betale for dette. Imidlertid var kontrollen med pengestrømmen ganske lav, og Hubbard tok selv ut store beløp uten å redegjøre for dette. Eksempelvis ble det ved en anledning observert at han tok ut $56 000 (tilsvarende $0,5 millioner i 2010) fra avdelingen i Los Angeles. En av hans ansatte, Helen O'Brien, kommenterte at ved stiftelsen viste regnskapet at det en måned var bokført inntekter på $90 000, mens det av disse bare ble bokført utgifter på $20 000. Hubbard spilte en svært aktiv rolle i lanseringen og sukessen av dianetikken, og mange av dem som møtte ham ble preget av hans angivelige sterke karisma.
De siste år av sitt liv led Hubbard under sviktende helse, blant annet kronisk pancreatitt. Han levde i skjul for myndighetene på en ranch i nærheten av Creston i California, og ble rammet av et slag den 17. januar 1986. Han døde en uke senere. Scientologi-lederne kunngjorde at kroppen hans var blitt til hinder for innsatsens hans, slik at han hadde bestemt seg for å «kvitte seg med kroppen» for å fortsette sin forskning på en annen planet, noe han hadde lært seg å gjøre «uten å trenge en kropp».