davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Lue

En lue, også kalt hue, er et hodeplagg av mykt materiale som, til forskjell fra hatt, er uten brem, men kan ha skygge. Luer finnes i en mengde varianter for barn og voksne, kvinner og menn, både historiske, seremonielle og moderne. Før ble luer særlig brukt som varmende og beskyttende plagg av arbeidsfolk, syke, kvinner og barn, hvilket gjorde at den hadde lavere status enn hatten.
Det har vært mange slags luer som har hatt egne navn gjennom historien. Samme luetype kan også ha hatt ulike navn. Lista viser lueliknende hodeplagg og hatter fra forskjellige tider og kulturer:
Enkle strikkeluer finnes i dag i med forskjellige farger og merker, snitt og materialer. Mens luer tidligere nesten utelukkende var uteplagg, kan de i dag også bæres som moteplagg innendørs. Markedsføringen av luer av merker som DC, Burton og Volcom retter seg først og fremst mot det store markedet for ungdomsmoter, særlig snowboard- og hiphop-miljøer. Andre populære luemerker i Norge er Kari Traa, Dæhlie, Ulvang, Helly Hansen og andre. De siste årene har topplue med ball fått sin renessanse. De store utvalget er beregnet på både kvinner og menn, voksne og barn. Priser på nye luer varierier fra under 100 kroner til 300.
Karen Holmsen

Karen Antoinette Johanne Holmsen (født 6. juni 1832 i Christiania, død 17. januar 1912 i Kristiania) var en norsk sangerinne (alt).
Karen Holmsen var datter av byråsjef, senere sorenskriver Clemet Holmsen (1796–1862) og Nicoline Caroline Nielsen (1807–1854). Hun ble i 1880 gift med sin tremenning, godseier Peter Ferdinand Fischer på Ottarsrud ved Drøbak.
Karen Holmsen studerte i Stockholm, København, og Paris og debuterte i Christiania i 1863. Holmsen var en av Norges første profesjonelt utdannede operasangerinner og regnes som en av Norges første store internasjonale sangerinner. Stemmen var svært omfangsrik, og hun kunne synge både sopran- og altpartier. Hun sang ved mange scener i utlandet. I 1876 sang hun flere roller ved Christianaia Theater,
Frikirken

Frikirken, offisielt Den Evangelisk Lutherske Frikirke, på nynorsk Den Evangelisk Lutherske Frikyrkja, er et protestantisk kirkesamfunn i Norge. I likhet med Den norske kirke, som den er sprunget ut fra, bygger Frikirken på den evangelisk-lutherske lære. Frikirken har derimot en synodisk kirkeordning, hvor hver enkelt menighet ledes av dens medlemmer og er uavhengig av den norske stat.
Per 2022 hadde kirkesamfunnet 19 561 tilskuddstellende medlemmer fordelt på 82 menigheter over hele Norge, i tillegg til Kraftverket menighet i Oslo som er assosiert med kirkesamfunnet. Det gjorde Frikirken til det nest største protestantiske kirkesamfunnet i Norge i 2022, etter Den norske kirke.
Den første menigheten ble etablert i Moss i 1877 med Herman Hundere som menighetsvalgt forstander (pastor). Prestene Paul Peter Wettergreen, som ordinerte Hundere ved opprettelsen, og Johan Storm Munch var også sentrale personer. Etableringen skyldtes langvarig misnøye med statskirkens kontroll, prestens autoritet og dominans, samt de tvungne ritualer skriftemål og trosbekjennelse ved konfirmasjon. I løpet av 1877 og 1878 ble det organisert likesinnede frimenigheter i Arendal, Halden, Risør, Kristiansand og Oslo. I 1878 møttes utsendinger fra menighetene hos Wettergreen i Arendal for å etablere Frikirken som et kirkesamfunn, og bestemte den synodiske kirkeordningen. De var inspirert av Den skotske frikirke, som brøt ut av Den skotske kirke i 1843. Viktige forutsetninger for opprettelsen av Frikirken var Dissenterloven av 1845 og opphevelsen av Konventikkelplakaten i 1842. I tillegg bidro vekkelsene ved Gustav Adolf Lammers og Gisle Johnson innenfor Lutherstiftelsen og Indremisjonen.
Frikirken består av lokale menigheter, som ledes av pastor og et eldsteråd, bestående av menn (og, siden 2005, også kvinner) som kalles og ordineres av menigheten lokalt. Diakontjenesten omfatter oppgaver i kirken hvor det ikke behøves ordinasjon. Både menn og kvinner kan være diakoner.
Synoden ledes av synodeformannen og er Frikirkens høyeste organ. Synoden består av representanter for samtlige menigheter, og har ansvar for fellesarbeid. Organet utvikler kirken gjennom nye lover og reglement.
Frikirken er delt inn i fem tilsynsområder, som igjen overvåker de lokale menigheter. I 2003 var det totale medlemstallet 9424 personer (dersom man medregner personer med begrenset medlemskap og barn, er antallet 21.815). De 9424 medlemmene er fordelt på tilsynsområdene som følger: 1052 (Nordre), 3134 (Sørvestre), 1655 (Sørøstre), 908 (Vestre), 2675 (Østre). Synodeformann er Jarle Skullerud.
Frikirken har en egen ungdomsorganisasjon, FriBU, og driver misjonsvirksomhet gjennom Frikirkens Israels- og Ytremisjon.
Nedstrand

Nedstrand er et tettsted i Tysvær kommune i Rogaland. Tettstedet har rundt 950 innbyggere og ligger ved Nedstrandsfjorden. Stedet er et turmål med mange fjelltopper og skoger. Den høyeste toppen er Lammanuten som er 630 moh, deretter følger Skrubburdnuten på 591 og Stølanuten på 577 moh.
Nedstrand kyrkje ligger i Hindaråvåg, som også er bosted for sognepresten i Nedstrand sogn og som i praksis utgjør gamle Nedstrand kommune. Nedstrand prestegjeld og kirke ble tidligere kalt Hinderå, og det har vært kirke på stedet siden middelalderen. I 1881 ble det vedtatt å kalle sognet Nedstrand etter strandstedet som ligger rundt 3 km øst for kirken. Dagens kirke er en laftet langkirke fra 1868.
Nedstrand var egen kommune fram til 1964 og hadde ved sammenslåingen da den nye storkommunen Tysvær ble etablert, drøyt 1 000 innbyggere. Fram til 1970-årene hadde Nedstrand sentrum flere forretninger, foruten lensmannskontor, bakeri, postkontor og bank. Både bankfilialen og postkontoret ble nedlagt i 1990-årene. Det er fortsatt tre landhandlerier i drift i det gamle kommunesenteret, alle tre tilknyttet Joker-kjeden, i tillegg til legekontor.
I Nedstrand er det en barne- og ungdomsskole, en videregående skole, Tveit Vidaregåande Skule, barnehage og sykehjem. Tveit Vidaregåande Skule ble startet som en jordbruksskole i 1877 og har lange tradisjoner knyttet til landbruk. Det er også en dagligvareforretning med Post i butikk.
I Hindaråvåg ligger også idrettsanlegget med en stor ballbinge, en grusbane og en kunstgressbane. Det er også et bygdehus med svømmebasseng og innebane. Det blir ofte brukt til fester og turneringer. Soknatun som ligger rett utenfor Hinderåvåg, blir ofte brukt til ungdomskvelder og møter.
Himakånå er en spektakulær fjellformasjon i Nedstrand og som henger ut over Lysevatnet og Nedstrandsfjorden, 357 m.o.h. Fjellformasjonen er et populært turistmål som gjerne blir kalt for Nedstrands svar på Trolltunga.
Werner Christie (1917–2004)

Werner Hosewinckel Christie (1917–2004) var en norsk offiser og jagerflyver under andre verdenskrig.
Christie ble født den 13. desember 1917 i Vang i Hedemarkens amt. Han var sønn av professor Werner Hosewinckel Christie og Karen f. baronesse Wedel-Jarlsberg, bror av generalmajor Johan Koren Christie og pianist Amalie Christie, og onkel (farbror) til tidligere helseminister Werner Christie.
Christie var flyelev ved Hærens Flyveskole fra 1938 til 1939. Ved krigens utbrudd i Norge den 9. april 1940 var han stasjonert på Sola lufthavn i Stavanger, og deltok i forsvaret da tyske fallskjermsoldater inntok flyplassen. Christie deltok som infanterist i kampene i Rogaland fram til 23. april. Den 11. november gikk Christie sammen med kullkameraten Reidar From på ski til Sverige. Via Sovjetunionen, Japan og USA kom han 1. februar 1941 til Little Norway i Toronto, der han ble instruktør.
Sammen med personellet som skulle opprette 331 (Norwegian) Squadron reiste han med skip fra Halifax 22. mai som nyutnevnt løytnant. Etter et opphold ved en britisk treningsenhet, No. 56 Operational Training Unit, kom han i september 1941 til 331 skvadron, som da var utstyrt med Hawker Hurricane. Der var det blitt for mange flygere, og Christie og to andre norske flygere ble overført til en annen Hurricane-skvadron, 253 Squadron RAF. I januar 1942 ble en ny norsk jagerflyskvadron, 332 (Norwegian) Squadron, opprettet, og Christie ble beordret dit. Etterhvert avanserte han til major og sjef for skvadronen, deretter som oberstløytnant sjef for den britiske 234 Squadron, den britiske 150 Wing og den britiske Hunsdon Wing. Den 18. april 1945 måtte Christie hoppe ut i fallskjerm over Tyskland, og han tilbrakte den siste krigsmåneden som krigsfange i Oflag X-C (Offizierlager 10-C) i Lübeck.
Christie var flyveress, og ble kreditert elleve nedskutte tyske fly, det siste to dager før han selv ble tatt til fange etter å ha hoppet ut av flyet på grunn av brann i motoren over Schleswig.
Etter krigen arbeidet Christie en periode i SAS, men startet fra 1949 en ny karriere i Luftforsvaret. I 1956 ble Christie avgitt fra Flyvåpnet for å fungere som generalsekretær i Norsk Aero Klubb. Han satt i stillingen helt til Riksrevisjonen i 1959 kom frem til at Flyvåpnet ikke hadde hjemmel til en slik beordring, og han ble beordret tilbake. Han var i perioden 1968–71 sjef for Luftkommando Nord-Norge, i perioden 1971–76 kommandør for luftstridskreftene i Sør-Norge.
Han forlot Luftforsvaret som generalmajor i 1977. Han begynte da i Helly-Hansen A/S, før han fra 1978 ledet utenlandsavdelingen i Norges Røde Kors.
Christie døde den 29. desember 2004 i Oslo, i en alder av 87 år.
For sin innsats under krigen ble Christie tildelt Krigskorset med sverd, St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen og Deltagermedaljen med rosett. Han ble også dekorert med de britiske utmerkelsene Distinguished Service Order, Distinguished Flying Cross, 1939–1945 Star og Atlantic Star med rosett. Christie var også ridder av 1. klasse av den svenske Sverdordenen og ble i 1969 tildelt Norsk Aero Klubbs hederstegn i sølv.
Gullruten 2024

Gullruten 2024 var den 27. utgaven av Gullruten. Hovedutdelingen fant sted i Grieghallen i Bergen 4. mai 2024, mens fagprisen ble delt ut på Rockefeller i Oslo den 15. april. Prisutdelingen gjaldt norskproduserte TV-produksjoner vist første gang på TV i perioden 20. mars 2023 og 17. mars 2024. NRKs dramaserie Makta vant flest priser med åtte, det høyeste antall Gullrutepriser en serie har vunnet samme år. TV 2s programleder Solveig Barstad ble tildelt hedersprisen.
De nominerte til 26 fagpriser ble offentligjort den 26. mars, mens de nominerte til 18 av prisene under hovedutdelingen ble offentliggjort 5. april. Serien Makta fikk flest nominasjoner med 16, mens Netflix’ serieversjon av filmen Krigsseileren fikk 11 og andre sesong av NRKs julekalender for barn, Snøfall, fikk syv.
Nye klasser av året var beste humordrama, beste skuespiller humordrama og fagprisen for beste casting. Klassene for beste reality og beste livsstilsprogram ble slått sammen til klassen beste reality- og livsstilsprogram, antall klasser for beste programleder var redusert fra tre til to, og de to klassene for beste deltaker ble slått sammen til en. Publikumsprisen, som i mange år ble delt ut i samarbeid med Se og hør, og fagprisen for beste foto flerkamera ble tatt ut. Som erstatning for publikumsprisen ble prisen årets deltaker gjort om til en publikumspris hvor vinneren kunne stemmes fram på TV 2s nettsider. De ti kandidatene i den innledende runden i denne klassen ble offentliggjort 23. april. De fire med flest stemmer gikk deretter videre til en finalerunde.
Hovedutdelingen ble overført i opptak på TV 2 samme kveld og ble ledet av Helene Olafsen, mens Desta Marie Beeder ledet utdelingen av fagprisen.
Mikkel Bang

Mikkel Bang (født 8. januar 1990) er en norsk snøbrettkjører/snowboarder.
Mikkel Bang vokste opp på Rodeløkka i Oslo, og begynte med snowboard da han var syv år gammel. Som 11-åring ble han en del av det internasjonale Burton-teamet, og da han var 12 år gammel ble han fulltids profesjonell snowboardkjører.
Han var barne- og ungdomsskoleelev på St. Sunniva skole, og gikk deretter på Norges Toppidrettsgymnas videregående skole i Bærum.
Fra å være konkurransekjører med mange internasjonale topp-plasseringer, er fokuset frikjøring og filming. I tillegg til å være i verdenseliten i snowboard, er Bang en habil skater og surfer.
I mars 2022 ble han nummer to i den internasjonale turneringen «Natural Selection».
Mikkel Bang har vært med i en rekke filmer:
Gullruten 2022

Gullruten 2022 var den 25. utgaven av Gullruten. Hovedutdelingen fant sted i Grieghallen i Bergen 7. mai 2022 og ble ledet av Niklas Baarli, mens fagprisen ble delt ut på Edderkoppen Scene i Oslo den 27. april. Prisutdelingen gjaldt norskproduserte TV-produksjoner vist første gang på TV i perioden 22. mars 2021 og 21. mars 2022. Andre sesong av NRKs dramaserie Lykkeland vant flest priser med totalt fem, mens Viaplays dramaserie Pørni vant fire priser. Anne-Kat. Hærland ble tildelt hedersprisen.
De nominerte til fagprisen ble offentliggjort den 8. april mens de nominerte til hovedutdelingen ble offentliggjort 27. april. Lykkeland fikk flest nominasjoner med ni, andre sesong av HBO-serien Beforeigners og Pørni fikk syv nominasjoner hver, mens NRKs dramseriene Rådebank fikk seks. Publikumsprisen ble delt ut i samarbeid med Se og Hør. I denne klassen ble det først offentlig ti nominerte til den innledende runden 5. april. De fire med flest stemmer gikk deretter videre til en finalerunde.
Foran utdelingen ble det innført en ny fagprisklasse for årets grønne produksjon til produksjoner hvor produksjonsselskapet har tatt «bevisste grønne valg for å redusere produksjonens klimaavtrykk, og/eller bidratt til grønn innovasjon og nytenking». For hovedutdelingen er det innført en ny klasse for beste karakterdrevne dokumentarserie som erstatning for klassen beste dokusåpe, mens klassen beste TV-øyeblikk utgår. For fagprisen er klassen beste foto flerkamera gjeninnført, mens klassene beste regi flerkamera utgår.
Hovedutdelingen ble overført på TV 2 og ble produsert av Nordisk Film TV.
Beste barne- eller ungdomsprogram:
Beste dokumentarserie:
Beste dramaserie:
Beste event- eller sportsprogram:
Beste humorprogram:
Beste karakterdrevne dokumentarserie:
Beste livsstilsprogram:
Beste nyhets- eller aktualitetsprogram:
Beste konkurransedrevne reality:
Beste reality:
Beste TV-dokumentar:
Beste underholdningsprogram:
Beste skuespiller:
Beste birolle:
Beste programleder – underholdning:
Beste programleder – nyhet, sport eller aktualitet:
Årets deltaker:
Årets nyskapning:
Årets grønne produksjon:
Publikumsprisen:
Beste regi enkamera – dokumentar:
Beste regi enkamera – underholdning:
Beste regi TV-drama:
Beste foto enkamera – dokumentar:
Beste foto enkamera – underholdning:
Beste foto flerkamera:
Beste foto TV-drama:
Beste manus TV-drama:
Beste klipp dokumentar:
Beste klipp TV-drama:
Beste klipp underholdning:
Beste originalmusikk:
Beste lyddesign:
Beste lydproduksjon:
Beste lysdesign:
Beste production design/scenografi:
Beste grafisk design:
Beste VFX:
Beste rekvisitt:
Beste sminke:
Beste kostyme:
Årets innovasjon:
Liste over TV-programmer produsert av Fjernsynsteatret

Dette er en oversikt over de norskproduserte oppsetningene i Fjernsynsteatret. Sendingene var på torsdager de første årene, men fra høsten 1964 på tirsdager. Oppsetningene var ofte basert på skuespill eller litterære verk, mens noen var skrevet spesifikt for fjernsynsteater (både utenlandske og norske). Den eldste bevarte forestillingen er Den fjerde nattevakt fra 7. april 1960. Den første produksjonen i farger var TV-filmen Rivalen fra 15. desember 1970.
Reprisesendinger er utelatt.
Balboas hjerte av Jan Bull ble satt opp til sending i juni 1963, men ble aldri vist.
Camilla Juell Eide nevner i boka Et medium søker sin form : Arild Brinchmann og Fjernsynsteatret noen forestillinger fra 1962, én fra 1963 og seks fra 1964, som til dels ikke er bekreftet av andre kilder. De som det ikke er funnet annet kildebelegg for er:
TV-film TV-serie
tv.nrk.no: Kort omtale av en del forestillinger. En del kan sees på Nett tv her
Inge Holst Jacobsen

Inge Holst Jacobsen (født 11. desember 1948 i Oppegård) er en norsk musiker, tekniker og plateprodusent. Han er kjent for å ha samarbeidet med norske og svenske band og artister som Prudence, Visvas, Knutsen & Ludvigsen, New Jordal Swingers, Vazelina Bilopphøggers, Inger Lise Rypdal, The Vanguards, ABBA, Folque, Lillebjørn Nilsen og Øystein Sunde siden slutten av 1960-tallet. Mastringer av Inge Holst Jacobsen er ofte med initialene IHJ. I løpet av sin tid som tekniker og plateprodusent jobbet han i studioer som Roger Arnhoff Studio og Rosenborg Studio.
Den russisk-tyrkiske krig (1877–1878)

Den russisk-tyrkiske krig 1877–1878 hadde som bakgrunn Russlands ønske om adgang til Middelhavet og erobre Balkanhalvøya fra Det osmanske riket. I Bulgaria og Serbia så man denne krigen som innledningen til deres selvstendighet.
Denne krigen ga også kongedømmet Romania mulighet til full selvstendighet, selv om de – i motsetning til de andre landene på Balkan – ikke hadde vært en del av Det osmanske riket, var de likevel fortsatt offisielt under osmansk suzerenitet. Derfor blir krigen i rumenske historiebøker omtalt som «den rumenske selvstendighetskrigen».
Under krigen gikk de vestlige stormaktene inn på osmansk side, fordi de ikke ønsket at Russland skulle få større makt. Sammen lyktes de med å avgrense den russiske framgangen, men krigen resulterte i langvarig uro på Balkan. Fredsavtalen ble underskrevet i San Stefano (dagens Yeşilköy ved Istanbul) 3. mars 1878 og Det osmanske riket aksepterte her Romanias, Bulgarias, Serbias og Montenegros selvstendighet.
De øvrige europeiske stormaktene mislikte fredsavtalen fra San Stefano som russerne hadde diktert overfor tyrkerne, da de fryktet at den kunne føre til at russerne fikk for stor innflytelse i området. Østerrike-Ungarn inviterte derfor til en kongress i Berlin i juni 1878, under ledelse av den prøyssiske lederen Otto von Bismarck. Kongressen kom fram til Traktaten i Berlin, 1878 og bestemmelsene i denne traktaten satte til side fredsavtalen fra San Stefano.
Musto (company)

Musto is a clothing brand based in England, with its headquarters at International House, St Katherine's Way, London E1W 1UN. The brand was established in 1964 by Keith Musto, a British Olympic sailor and engineer. Musto sells sailing clothes, equestrian clothing, shooting apparel and lifestyle outdoor clothing.
In 1979 Musto developed the first three-layer clothing system for sailors. In 1987 Keith Musto won the British Design Council Award for his ocean clothing. In 1989 Musto became the supplier to the RNLI for its offshore lifeboat crews.
In 2010 the company was granted royal warrants, naming them as official suppliers, from Queen Elizabeth and her husband.
It worked closely with equestrian Zara Phillips to launch a jointly designed equestrian clothing range named ZP176.
In 2017, Musto was acquired by Norwegian outdoor clothing maker Helly Hansen, which was then acquired in 2018 by Canadian retailer Canadian Tire.
Musto has sponsored British sailor Ellen MacArthur since 1994. They sponsored the Vestas Sailrocket and Pete Goss and his crew on Spirit of Mystery. Musto were the title sponsor of the Musto Skiff. In equestrianism, they sponsor Zara Phillips, William Fox-Pitt, Kristina Cook and Matthew Wright. They also sponsor British sports shooter Charlotte Kerwood. Simon Le Bon lead singer for Duran Duran wore Musto for The Whitbread Around the World boat race in 1985–86.
Ajungilak

Ajungilak is a former Norwegian textile company originally established as Fuglesangs Sønner AS on the Akerselva river in Oslo. It was established in 1855 and produced insulation and building materials. This was Norway's ninth textile company. Insulation was produced at the factory from the start, and from 1890, it was used for the manufacture of sleeping bags.
The factory was refurbished in 1947 and in 1960, export of sleeping bags to Europe began via the Helly Hansen network. In 1963, a factory was built at Hønefoss, which became the only production site from 1970. Three years later, a department opened in the UK, and in 1979, a factory opened in Milton Keynes. The name Ajungilak A/S was formally introduced in 1980, when a factory was built in Hamburg. The operation was greatly expanded by the acquisition of Nordiska Fjäder AG in Malmö in 1991. In 1999, the entire production line was moved to China. Development and design still takes place in Norway. In 2001, Ajungilak was acquired by Mammut Sports Group Ltd., part of the holding company Conzetta AG.
Bjørn Gulden

Bjørn Gulden (born 4 June 1965) is a Norwegian businessman and former professional football player. Since January 2023, he has been the CEO of Adidas. Previously, he used to be the CEO of Puma and Pandora. He was Fortune's Businessperson of the Year in 2019.
Gulden was born in Zurich, Switzerland. He earned a Bachelors of Business Administration from the University of Stavanger and a Master of Business Administration from Babson College.
Gulden grew up in Hallingdal and is the son of Arild Gulden, a former Norwegian national football and handball player. He is father of Henrik Gulden, Noah Gulden and Scott Gulden.
In his younger years, Bjørn played for the clubs Geilo and Gol, before he went to the Strømsgodset Toppfotball team in 1983.
He turned professional in 1984, playing for 1. FC Nürnberg for the 1984–85 2. Bundesliga season. In 1986, he joined Bryne FK winning the cup championship in 1987. He retired in 1988 due to a knee injury.
Gulden began his career at Adidas in 1992 until 1999, when he became an executive at Helly Hansen. In 2000, he became the managing director of Deichmann SE and was CEO of Deichmann's U.S. subsidiary Rack Room Shoes. Between 2012 and 2013, he served as the CEO of Pandora, a Danish jewelry brand, and remained a board member until 2018. In 2013, he became CEO of German design corporation Puma.
He became CEO of Adidas on 1 January 2023, taking over Kasper Rørsted.
Gulden serves as the Chairman of the Board of Directors, Salling Group A/S and is a member of the Supervisory Board of Tchibo GmbH.
Nora Industrier

Nora Industrier was a Norwegian company, most of its history involved in manufacturing of soft drinks and foodstuffs.
It traced its history back to the brewery St. Halvard Bryggeri, established in Pilestredet in 1877. It originally brewed beer only, from 1882 soda as well. In 1918 the brewery relocated, changed its name to Nora Fabrikker and made soda its main product. It was owned by the beer breweries Frydenlund, Schou and Ringnes. In 1978 Nora Fabrikker was the largest soda producer in Norway. Since 1953 the company was also involved in other foodstuffs.
In 1978, Nora Fabrikker merged with Frydenlund Schous Bryggeri (a meantime merger) and Ringnes to form Nora Industrier. It involved itself in several non-food fields, buying Helly Hansen in 1985, Bjølsen Valsemølle and Idun Gjærfabrikken in 1986 and Nidar in 1987. The drinks branch was split out as the daughter company Ringnes in 1988. In 1991 Nora Industrier was fused with Orkla Borregaard to create the Orkla Group. The brand Nora still exists, and is owned by Stabburet.
CEOs include Leif Frode Onarheim (1980–1991).
Werner Hosewinckel Christie (air force officer)

Werner Hosewinckel Christie (13 December 1917 – 29 December 2004) was a Norwegian air force officer, who reached the rank of major general in the Royal Norwegian Air Force.
He was born in Vang, Hedmark as a son of professor Werner Hosewinckel Christie (1877–1927) and Karen Amalie Wedel-Jarlsberg (1886–1952). He was a brother of pianist Amalie Christie and officer Johan Koren Christie, an uncle of politician Werner Christie and a grandnephew of politician Hans Langsted Christie and architect Christian Christie. He was also a second cousin of Jacob Christie Kielland and Else Christie Kielland.
In 1945 he married Elisabeth Marie Cathrine Hille, which made him a son-in-law of bishop Henrik Greve Hille.
Christie took his examen artium in 1935, and attended the Technische Hochschule in Berlin (today Technische Universität Berlin) from 1935 to 1937 and Hærens Flyveskole from 1937 to 1939. As World War II broke out, Christie, with the rank of sergeant, was called to Sola Airport as a member of Norway's neutrality guard. However the airport was attacked by Germany on 9 April 1940 and fighting ensued. The Norwegians lost the battle, but Christie managed to retreat to the inner country. His group was involved in fighting until 23 April, whereafter it retreated further east. Norway eventually fell to German rule, and in the autumn of 1940 Christie fled to Canada via Sweden, the Soviet Union and the United States. He joined the air force-in-exile at Little Norway, and spent the rest of the war as a fighter pilot. He commanded the Norwegian No. 332 Squadron, then the RAF's 234 Squadron, and as wing leader of 150 Wing and the Hunsdon Wing flying the P-51 Mustang, reaching the rank of lieutenant colonel. After 244 operational missions he was shot down over Germany on 18 April 1945 and held as a prisoner of war until the war's end. Not many from his Hærens Flyveskole class survived the war.
After the war, Christie wanted to continue in the air force. He graduated from the RAF Staff College in 1946, worked for the Scandinavian Airlines System from 1947 to 1949 and as the aerial attaché at the Norwegian embassy in Stockholm from 1949 to 1951. He was appointed as head of the Norwegian Air Force High Command (Luftforsvarets overkommando) in 1951, with the rank of major, but did not stay for long. He worked at the military airport at Gardermoen from 1952 to 1954 and at the air force staff academy from 1954 to 1956. He was promoted to lieutenant colonel in 1953. From 1956 to 1959 he was the secretary-general of Norsk Aero Klubb. He then returned to the Air Force, and was promoted to colonel in 1962 and major general in 1968.
He left the air force in 1977. He worked for the clothing company Helly Hansen for a year, and then for the Norwegian Red Cross from 1978 to 1982. He was also a member of the gentlemen's skiing club SK Fram from 1963. He died in December 2004 in Oslo.
Sailing wear

Sailing wear is a type of clothing for sailing. It protects the sailor from water and insulates the body on board a vessel.
There are different types in use, the most premier sailing wear is the offshore set used for the open seas. Usually offshore sailing wear consists of special shoes or Wellington boots, a pant with suspenders, a jacket with a high collar, and other increasingly technical layers worn underneath this outerwear. In addition, specially designed gloves made with synthetic leathers are worn for protection and to increase holding power on sheets.
Marine footwear is extremely important in order to stay safe while sailing. Sailing wet-boots are designed to keep the sailor's feet dry and can be either rubber moulded or more technical. The most common range of fabrics are Gore-Tex and leather. All of the 100% waterproof marine boots have non marking, slip-resistant soles in order to avoid any damage to the vessel's deck. All boots require thermal socks as the rubber does not provide enough warmth. Technical boots have a minimal insulating lining which is why socks are well advised.
Notable producers are:
Ryan Hansen

Ryan Hansen (born July 5, 1981) is an American actor. He is best known for starring as Dick Casablancas on the noir drama series Veronica Mars (2004–2007, 2019), as Kyle Bradway on the Starz comedy series Party Down (2009–2010, 2023), and as Nolan in the horror remake film Friday the 13th (2009). Hansen also had a recurring role on the comedy series 2 Broke Girls (2012–2017) and the web series Burning Love (2012–2013).
Hansen began acting with guest-starring roles on series such as Grounded for Life, That's So Raven, and Las Vegas. In 2004, Hansen auditioned for the role of Duncan Kane on Veronica Mars but lost out to Teddy Dunn. However, Rob Thomas told him to try out for the role of Dick Casablancas.
In 2008, Hansen appeared in Superhero Movie, released on March 28. In 2008, Hansen appeared in the CCT original musical Alice as Trevor McKnight/White Night. The show opened on July 31 and ran through August 10, in San Diego.
In 2011, Hansen portrayed Ben Lewis on the NBC sitcom Friends with Benefits.
BuddyTV ranked him #79 on its list of "TV's Sexiest Men of 2011".
In 2012, he began a recurring role as Andy, the candy shop owner, on the CBS sitcom 2 Broke Girls. The same year he had a supporting role in the film Hit and Run alongside Dax Shepard, Kristen Bell and Bradley Cooper.
On October 25, 2017, the new YouTube Premium series Ryan Hansen Solves Crimes on Television premiered, in which Hansen plays a fictionalized version of himself, as the show's title character.
In 2020, he starred opposite Jimmy O. Yang in two films, Like a Boss and Fantasy Island, released a month apart. In the former film, their characters were business partners, and in the latter, they were step-siblings who were strongly fond of each other.
Hansen married Amy Russell in 2004. The couple were Kristen Bell's housemates for two years. Hansen and Russell have three daughters.
Hansen has supported Invisible Children, which was founded by his brother-in-law Jason Russell. In 2010, he appeared in the online series The LXD: The Legion of Extraordinary Dancers, with 50% of the profits going to the Invisible Children campaign.
Altor Equity Partners

Altor Equity Partners is a private equity firm focused on leveraged buyout and growth capital investments in Sweden, Denmark, Finland, Norway and the DACH region.
The firm, which is based in Stockholm, Sweden, was founded in 2003 by a team led by Harald Mix, formerly a partner at Industri Kapital, another Nordic-focused private equity firm.
As of 2015, the firm has raised approximately €6.2 billion since inception across three funds. The firm completed fundraising for its first investment vehicle, the Altor 2003 Fund in May 2003 with €650 million of investor commitments. Altor Fund II was closed in March 2006 €1.2 billion of capital and Altor Fund III closed in August 2008 with €2.0 billion of commitments. Altor closed its fourth fund in July 2014, also with €2 billion in commitments. Altor closed its most recent fifth fund in 2019, with €2.5 billion in commitments.
In 2006, Altor purchased Norwegian outdoor clothing retailer Helly Hansen from Investcorp for an undisclosed amount. In 2012 the firm sold 75 percent of the company to the Ontario Teachers’ Pension Plan for about $326 million, reportedly 4 times what they paid for it.
The firm bought the French ski manufacturer Skis Rossignol from a group led by Macquarie in July 2013 for an undisclosed amount.
In August 2021, Altor acquired a majority stake in Swedish video game publisher Raw Fury for an undisclosed price.
Mark's

Mark's (known as La Ouérasse and L'Équipeur since 1990 in Quebec) is a Canadian clothing and footwear retailer specializing in casual and industrial wear. Beginning in 1977 as Mark's Work Wearhouse in Calgary, Alberta, it evolved from an industrial accessories dealer to a men and women's casual and industrial wear retailer. The company operates over 380 stores across Canada and has been a subsidiary of Canadian Tire since 2002.
Mark Blumes, formerly a retail executive for the Hudson's Bay Company, opened Mark's Work Wearhouse in Calgary, Alberta, on August 14, 1977. The store was located in the southeast corner of Calgary, at Centre Street and Glenmore Trail. Following rapid expansion, the company became publicly traded in 1981, with an initial public offering worth $14,000,000. In 1995, the Board of Directors appointed Garth Mitchell as President and Chief Operating Officer of the company. Under Mitchell, the chain entered a new phase characterized by growth and acquisition. The 140 stores generated a revenue of $250 million in 1996, and the company acquired Work World, which increased revenues by $500 million in six years.
Canadian Tire Corporation purchased Mark’s Work Wearhouse for $109 million in early 2002. At this time, Mark's Work Wearhouse operated 325 corporate and franchisee stores in Canada. The acquisition provided Mark’s Work Wearhouse with additional capital which allowed it to grow between 2001 and 2008 to 372 stores across Canada. Together, Mark’s Work Wearhouse and Canadian Tire created "combo stores" at 65 Canadian Tire locations.
In 2012, the company rebranded as "Mark's" as part of a strategy to appeal to a wider customer base and reflect an expanded product assortment. In May 2018, Canadian Tire Corporation announced their purchase of Helly Hansen, a brand Mark's previously featured for over ten years.
Mark's is an apparel and footwear retailer, selling men's and women's industrial, business, casual and active clothing and footwear, as well as a full line of health wear, including hospital scrubs, hygienic wear and accessories. Mark’s holds a number of private labels, including Dakota, Denver Hayes and WindRiver. They also carry an additional assortment of national brands, including Levi's, Stanfield’s, Tough Duck, Carhartt. A variety of Mark’s footwear is CSA approved.
Media related to Mark's at Wikimedia Commons
1877

1877 (MDCCCLXXVII) was a common year starting on Monday of the Gregorian calendar and a common year starting on Saturday of the Julian calendar, the 1877th year of the Common Era (CE) and Anno Domini (AD) designations, the 877th year of the 2nd millennium, the 77th year of the 19th century, and the 8th year of the 1870s decade. As of the start of 1877, the Gregorian calendar was 12 days ahead of the Julian calendar, which remained in localized use until 1923.
Musiyum

Muséum utawa musiyum iku gedhong/yasan kanggo nyimpen patilasan utawa barang kang ngandhut sajarah. Ing jaman saiki, akèh uga musiyum kang nyimpen barang-barang kontemporèr, ora mligi marang sing kuna banget.
Musiyum manut Encyclopedia Americana (EA), tegesé siji lembaga institusi sing awèh pangladènan telung prakara: pengumpul, pelindung, lan mamerake obyek. Miturut Budpar ing (Pasal 1.(1). PP. No. 19 Tahun 1995), Musiyum ing kaitane karo warisan budaya, yaiku lembaga, panggonan nyimpen, ngrawat, ngamanake barang bukti materiil asil budayane manungsa, alam, lan lingkungan kanggo nyengkuyung usada perlindungan lan pelestarian kekayaan budaya bangsa .
Tembung ‘muséum’ asalé saka basa Yunani Kuno, museion, sing tegesé “kuil kanggo panggonan nyembah 9 Dewi Muse.” Ing mitologi klasik, Muse yaiku déwa-déwa literature (mligine ing bab puisi), musik, jogèd, lan kabèh sing ana gegayutane karo kaendahan, kawruh, lan ngèlmu kawruh; dewi iku kabèh padha nyanyi lan nari ing pangawasane Apollo, yaiku Musagates (pandhegane Muse). Dewi-dewi iku yaiku (Calliope, Clio, Erato, Euterpe, Thalia, Melpomene, Polyhimnia, Terpsichore, lan Urama) yaiku putri-putri Déwa Zeus lan Mnemosyne-déwa paling dhuwur ing pantheon Yunani Kuno. Dewi iku mau dipepuja ing saben acara ritual pengabdian masarakat kanggo Zeus (Encyclopedia Americana,1970). Saliyané iku, budpar uga mratelakake yèn musiyum iku pangonan makarya ahli-ahli pikir jaman Yunani kuna, kaya sekolahé Pythagoras lan Plato. Sansaya suwé musiyum kang wiwitane panggonan ngumpulake barang lan piranti kang dibutuhake kanggo penyelidikan ngèlmu lan kesenian, owah dadi panggonan ngumpulake barang aneh lan langka.
Australian Museum

Australian Museum (cara Jawa: Musiyum Ostrali) punika wangun musiyum ingkang paling sepuh kang dumunung wonten ing tlatah Australia, minangka ndadosake reputasi internasional ing lapangan sajarah alam ugi antropologi. Museum punika gadhah corak koleksi zoologi vertebrata lan invertebrata, kang paling wangun ugi ingkang saé piyambak inggih punika mineralogi, palaeontologi, lan antropologi. Kajaba dipunmumpangatake kanggé pamer, musiyum punika uga gadhah mupangat sanès kanggé riset panelitian pribumi lan program komunitas.
Australian Museum ingkang dumunung wonten ing College Street, Sydney lan misuwur kanthi asma aslinipun inggih punika Museum Kolonial utawi Museum Sydney. Australian Museum katuran asma malih ing taun 1836 tepatipun wulan Juni déning ing salah satunggalipun partemuan Sub-Komite, musiyum punika ugi ditetapake sajeroning salah satunggalipun usulan utawi argumentasi minangka katetepake kathi asma kang lawas inggih punika Australian Museum.
Cithakan:Ostrali-musiyum-stub
Museum Siwalima

Museum Siwalima inggih punika papan wisata ing kuto Ambon. Anapun lokasine wonten ing kawasan Taman Makmur, désa Amahusu, kacamatan Nusaniwe, Ambon, provinsi Maluku. Museum punika didirikken tanggal 8 November 1973 lan diresmiaken tanggal 26 Maret 1977. Lokasi yasan punika ing atase bukit kang ngadep Teluk Ambon. Anapun jarak saking Ambon inggih punika 5 kilomèter.
Abdi Setiawan

Abdi Setiawan, (miyos ing Sicincin Sumatera Barat, 7 Desember 1971) piyambakipun punika salah setunggaling seniman bengèn lulusan saking ISI Yogyakarta, akrab dipuntimbali Zet, ingkang remen sanget iyasa karya. Ing sajroning yasa karya panjenenganipun ajeg nggambaraken panggesangan tumprap kawula bebrayan ing kitha, kaya ta pasiksan dhumateng titah sawantah, palanyahan utawi prostitusi twin saklintunipun.
Salah sawijining karya Zet inggih punika instalasi kang awujud reca jalma manungsa kanthi bebakalan wreksa jati. Daya kekiyatan ing karya Abdi ingkang mbèntenaken kaliyan karya seniman-seniman sanès inggih punika ing proses represéntative, proses piyambaikipun ngèstha rambah saking karyanipun. Reca ingkang awujud janma kala wau anduwèni sesipatan nyata (realitas), kanyatan ngantos ukuran sayektosipun, twin agemanipun. Tiga daya kakiyatan lintunipun ing karya Abdi Setiawan inggih punika kapisan, panjenenganipun mbaten kabebani kalian tradisi modernisme kang nuntut intelektualisasi, kaping kalih Abdi nggadhai kalewihan ing daya rekam ngenani karakter janma Indonesia ing panggesangan bebrayan sabendinane, kaping tiga Abdi mbaten kabebani kalian bab tematik ingkang abstrak kagem yasa karya.
Sajroning yasa karya, Setiawan asring ambèbèr karyanipun ing pameran-pameran, kaya ta pameran tunggal ing France Cultural Center Yogyakarta warsa 2004 ngenani rekaman panggesangan saben dinten. Kathah pangaji ingkang dipun gayuh dening Abdi kadya pangaji Finalist of Philip Morris Art Award ing warsa 2004.
Miturut Enin Supriyanto wonten ing cathetan kuratorial salah setunggaling pameranipun, karya yasanipun Abdi ngrawuhaken malih tradisi teknik matuk arca wreksa kanthi gagrag nyata (realis). Gagrag kang amèh bubruk, ananging awit saking revitalisasi ugi mblabaraken jarwa ing bab seni rupa kontemporèr. Gagrag punika dados basa ungkab kang vital.
Kuba

Républik Kuba dumadi saka Pulo Kuba (pulo gedhé dhéwé ing Kapuloan Antilles Gedhé), Pulo Pemuda lan sawatara pulo cilik ing saubengé. Jeneng "Kuba" kabaré asal saka tembung sajeroning basa Taíno, cubanacán, kang tegesé 'panggonan kang sentral'.
Nagara iki dumunung ana ing Karibia Lor, ana ing partemon Sagara Karibia, Lempongan Meksiko lan Samodra Atlantik. Ing sisih wétan-lor Kuba-udakara 144 km-dumunung Praja Florida, Amérika Sarékat, lan Bahama. Ing sisih wétane dumunung Kapuloan Turks lan Caicos sarta Haiti, sawatara ing sisih kulon dumunung nagara Meksiko. Kapuloan Cayman lan Jamaika ana ing sisih kidul saka pucuk wétané Kuba. Yèn dibandingaké karo Indonésia, jembaré Kuba kira-kira luwih cilik tinimbang jembaré Pulo Jawa.
Kuba minangka nagara penghasil gula gedhé dhéwé ing donya sawisé Brasil. Sanajan gula minangka kasil utama ya iku 85% saka ekspor Kuba, nanging sing ndunungi dhéwé isih dadi konsumèn gula gedhé dhéwé sawisè Costa Rica.
Kuba dipérang dadi 14 provinsi lan siji munisipalitas mirunggan (Pulo Pemuda-Isla de la Juventud). Wiwitan abad angka 20, Kuba mung dipérang dadi 6 provinsi. Pamérangan administratif wektu iki mèmper provinsi-provinsi militèr Spanyol samangsa Perang Kamardikan Kuba.
Sujeo

Sujeo inggih punika satunggal sèt piranti kanggé dhahar ingkang wonten ing tradisi kulinèr Koréa. Sujeo punika wonten séndhok lan sumpit. Tembung sujeo punika asalipun saking tembung sutgarak (숟가락, séndhok) lan jeotgarak (젓가락, sumpit). Nanging sujeo asring ateges séndhok kemawon tanpa mawi sumpit. Nalika dhahar, sendhok lan sumpit punika boten dipunginaken kanthi sareng lan ugi boten dipuncekel kaliyan kalih asta, nanging séndhok lan sumpit punika dipun-ginakaken kanggé gantosan. Nalika boten dipun-ginakaken sumpit dipunsukakaken ing sanginggilipun méja.
Sujeo punika dipunsadé kanthi dipunkemas ngginakaken karton utawi kanthong gombal mawi bordiran khas Koréa ingkang gadhah motif simbol-simbol umur ingkang dawa. Minangka piranti kanggé dhahar, sujeo dipunwastani minangka piranti ingkang paling wigati wonten ing pagesangan. Kajawi punika sujeo dados lambang pagesangan ingkang makmur. Awit saking punika, sujeo asring dipuncaosaken minangka bebungah, mliginipun kanggé ulang taun bayi lan ugi adicara mantenan. Sapunika, sujeo ugi dipunsade minangka cenderamata.
Panggunaan sumpit lan sendhok nalika dhahar punika kalebet budaya Koréa ingkang unik, amargi boten kapanggihaken wonten ing budaya kuliner ing Asia Wétan sanèsipun kados ing nagara Cina lan Jepang.
Manawi dipunteliti saking kasilipun pangedhukan (penggalian) wonten ing situs arkéologi, séndhok punika sampun langkung rumiyin dipun-ginakaken déning tiyang Koréa tinimbang sumpit. Séndhok sampun dipun-ginakaken déning tiyang Koréa wiwit saking Zaman Perunggu. Lajeng sumpit punika kapanggih saking artefak asalipun saking jaman Tiga Karajan Koréa. Dhaharan utama tiyang Koréa inggih punika sekul kaliyan sup ingkang dipunwastani jjigae utawi ugi guk. Awit saking punika, rumaos sisah sanget bilih tiyang Koréa mau dhahar tanpa ngginakaken séndhok. Bènten kaliyan sumpit Jepang utawi sumpit Cina ingkang padatanipun dipundamel saking bahan kayu. Amargi sendhok lan sumpit tiyang Koréa punika dipundamel saking logam kados ta kuningan, perunggu, pérak , utawi baja ingkang tahan marang karat. Wonten ing kabudayan Koréa ngginakaken séndhok lan sumpit kanthi wekdal ingkang sami punika dipunanggep boten sopan, mliginipun nalika nembé dhahar kaliyan tiyang sepuh. Padatanipun sumpit namung dipunsukaken ing sanginggilipun méja lan boten dipunlebetaken wonten ing sajeroning dhaharan amargi mitosipun punika saged damel sial amargi kados persembahan dhaharan kanggé kuburan para leluhur .
Kartika Affandi

Kartika Affandi (wiyos wonten ing Jakarta, 27 November 1934) punika pelukis Indonésia, putri saking pelukis ingkang kawéntar inggih punika Affandi kaliyan garwanipun, Maryati .
Kartika Affandi wiwit sinau nglukis taun 1958 saking bapakipun, Affandi. Nanging nglukis kanthi tememen punika wiwit kapurwakani kaliyan Sapto Hudoyo lan pikantuk laré cacah 8. Sasampunipun sadar, bilih fungsi wanita punika boten namung dados ibu ingkang trus wiyosaken laré nanging wonten kathah malih ingkang saged dipunlairaken kados ngèlmu utawi karya-karya seni sanèsipun. Ing taun 1957 punika kapisan paméran sesarengan kaliyan pelukis wanita ing Yogyakarta. Déné ing taun 1958 ngawontenaken paméran sareng muteri nagara-nagara sosialis .
Nalika taun 1964, Kartika Affandi ndhèrèk paméran sareng ing Museum Modern of Art, Rio De Janeiro, Brazil. Ing taun 1967, mbiyantu Affandi damel lukisan dinding (Fresco) ing East West Center University of Hawaii, USA. Lajeng ing taun 1977, Kartika Affandi dados kurator wonten ing Musiyum Affandi dumugi sapunika.
Pratélan Seniman Indonésia
Gedhong Empire State

Empire State Building utawa Gedhong Empire State yaiku sawijining gedhong pancakar langit tingkat 102 kang dumunung ing Midtown Manhattan, New York City, ing prasimpangan saka Fifth Avenue lan West 34th Street. Wangunan iki nduweni dhuwur tumeka pucuk yaiku 381 meter. Yen digabungké karo menara antenané, dhuwuré wangunan bisa ngrambah 443,2 m. Jenengé dijupuk saka julukane Kutha New York, yaiku Empire State. Empire State Building dadi wangunan paling dhuwur ing donya kang séwéne 40 taun, wiwit dibangun saka taun 1931 nganti rampuége Menara sisih Lor World Trade Center ing taun 1972. Post-September 11 serangan ing taun 2001, Empire State Building dadi wangunan paling dhuwur manèh ing New York (ora ing Amerika Serikat utawa donya).
Empire State Building dadi simbol kabudayané Amerika Serikat. Wangunan iki dirancang klawan gaya Art Deco lan diarani minangka salah siji saka Pitu Kaajaiban Donya Modhèrn déning American Society of Civil Engineers. Wangunan lan interior jubin tingkat ngisor iki ditetepaké minangka landmark déning New York City Landmarks Preservation Commission lan New York City Board of Estimate. Wangunan iki ditetepaké minangka National Historic Landmark ing taun 1986. Ing taun 2007, Empire State Building, manggon ing urutan nomer siji ing dhaptar arsitèktur favorit ing Amèrika Sarékat miturut AIA.
Wangunan iki diduwèni déning 2,800 investor sing nggabung ing Empire State Building Associates L. L. C. Empire State Building saiki nembé dibenakaké utawa rénovasi kang akèhe ragadé yaiku $550 yuta. $120 yuta gedhéné ragad iku mau kanggo ngowahi wangunan iki supaya dadi luwih ngirit utawa hemat énèrgi lan ramah lingkungan. Setelan nampa pambiji emas saka Kepemimpinan ing Energi lan Lingkungan Desain (LEED) ing September 2011, Empire State Building, kang dadi wangunan kang disertifikasi LEED paling dhuwur ing Amèrika Sarékat.
Kuching

Kuching ( /ˈkuːtʃɪŋ/ ), resmi Kutha Kuching, iku ibu kutha lan kutha paling padhet ing negara saka Sarawak ing Malaysia . Uga dadi ibukutha Divisi Kuching . Kutha iki ana ing kali Sarawak ing pucuk kidul negara bagian Sarawak ing pulau Kalimantan lan jembaré 431 square kilometres (166 sq mi) kanthi pedunung udakara 165.662 ing wilayah administrasi Kuching Lor lan 159.490 ing wilayah administratif Kuching Kidul — gunggunge 325.122 wong.
Kuching minangka ibukutha nomer telu ing Sarawak ing taun 1827 nalika papréntahan Kekaisaran Brune . Ing taun 1841, Kuching dadi ibukutha Kerajaan Sarawak sawise wilayah ing wilayah kasebut diwenehake menyang James Brooke kanggo mbantu kekaisaran Inggris kanggo ngremukake pemberontakan, utamane dening pedunung Kalimantan, wong Dayak Dayak sing banjur dadi pengikute sing setya sawise umume dheweke dingapura lan gabung karo sisihane. Kutha kasebut terus diwenehi perhatian lan pangembangan sajrone papréntahan Charles Brooke kayata nggawe sistem sanitasi, rumah sakit, kunjara, benteng, lan bazar. Ing taun 1941, papréntahan Brooke nganakake Perayaan Centenary ing Kuching. Sajrone Perang Dunia II, Kuching dikuwasani pasukan Jepang wiwit 1942 nganti 1945. Pamrentah Jepang nyiyapake kemah Batu Lintang cedhak Kuching kanggo nyekel tawanan perang lan interne warga sipil. Sawise perang, kutha kasebut isih slamet. Nanging, Rajah pungkasan saka Sir, Sir Charles Vyner Brooke mutusake kanggo nyerahake Sarawak minangka bagean saka Koloni Mahkota Inggris ing taun 1946. Kuching tetep dadi ibukutha sajrone jaman Koloni Mahkota. Sawise dibentuk Malaysia ing taun 1963, Kuching tetep status dadi ibukota negara lan diwenehi status kutha ing taun 1988. Wiwit iku, kutha Kuching dipérang dadi rong wilayah administratif sing dikelola karo rong panguwasa lokal sing kapisah. Pusat administrasi papréntahan negeri Sarawak dununge ing Wisma Bapa Malaysia, Kuching.
Kuching minangka tujuan panganan utama para turis lan gerbang utama para wisatawan sing ngunjungi Sarawak lan Kalimantan. Taman Nasional Wetlands Kuching dununge udakara 30 kilometres (19 mi) saka kutha lan ana akeh obyek wisata liyane ing lan sekitar Kuching kayata Taman Nasional Bako, Pusat Margasatwa Semenggoh, Rainforest World Music Festival (RWMF), gedung dewan negara, The Astana, Benteng Margherita, Museum Kucing Kuching, lan Sarawak Museum Negeri . Kutha iki dadi salah sawijining pusat industri lan komersial utama ing Malaysia Wétan .
Jeneng "Kuching" wis digunakake ing kutha nalika Brooke tekan taun 1841. Ana akeh teori babagan asale jeneng "Kuching". Iki bisa uga asale saka tembung Melayu kanggo kucing, "kucing" utawa saka Cochin, sawijining pelabuhan dagang India ing Pesisir Malabar lan istilah umum ing China lan India India kanggo pelabuhan dagang. Sawetara artefak Hindhu saiki bisa dideleng ing Museum Negeri Sarawak . Nanging, sumber liyane nglaporake manawa kutha Kuching sadurunge dikenal kanthi jeneng "Sarawak" sadurunge Brooke teka. Pemukiman kasebut diganti jeneng dadi "Sarawak proper" sajrone ekspansi kerajaan. Mung ing taun 1872, Charles Brooke ganti jeneng jeneng pamukiman kasebut dadi "Kuching".