Mikael Persbrandt

Mikael Åke Persbrandt (født 25. september 1963 i Järfälla, Stockholms län) er en svensk skuespiller, kjent fra teater, TV og film. Han har mottatt flere priser for sine rolletolkninger. Persbrandt har stort sett medvirket i svenske og nordiske produksjoner, men deltok i 2013 i Peter Jacksons andre film i trilogien om Hobbiten.
Begge Persbrandts foreldre var lærere. De skilte seg da han var liten, og han vokste opp hos sin mor, som blant annet var en ivrig amatørmaler. De bodde i forstaden Jakobsberg utenfor Stockholm.
I oppveksten var Persbrandt opptatt av boksing, fotball og motorer. Før han ble skuespiller prøvde han seg i ulike yrker, blant annet som drosjesjåfør, oppvaskhjelp og servitør.
17 år gammel begynte han ved Grundskolan för konstnärlig utbildning i Stockholm. En tid ønsket han å bli maler, og 19 år gammel holdt han en utstilling med egne arbeider i et galleri i Gamla stan.
Svenska balettskolan hadde også lokaler i Münchenbryggeriets gamle bygninger, der kunstskolen holdt til. Persbrandt ville bli ballettdanser og begynte ved Balettakademien.
Etter kort tid ved Balettakademien ble han anbefalt som statist til Bergman-oppsetningen Kung Lear på Kungliga Dramatiska Teatern (Dramaten) av en av Bergmans assistenter.
I tillegg til sine to statistroller i Kung Lear, var han statist i Julius Caesar i 1985. Hans neste opptreden på Dramatens scene fant sted i 1996.
Fra 1991 til 1995 spilte han i fem forestillinger i friteatergruppen Teater Galeasen i Stockholm.
I 1996 var han tilbake på Dramaten i en av hovedrollene, som drengen «Matti», i stykket Puntila av Bertolt Brecht. I perioden 1996 til 2007 hadde han flere store roller ved dette teatret, blant annet som Gregers Werle i Villanden og Jean i Fröken Julie. I Fröken Julie (2005) spilte han mot Maria Bonnevie, i en periode da deres sju år lange forhold og forlovelse ble brutt. Dette førte til ekstra stor oppmerksomhet omkring forestillingen.
I oktober 2007 forlot han Dramaten uventet midt i spilleperioden for Måsen av Anton Tsjekhov. Stykkets regissør Stefan Larsson og skuespilleren Johan Homberg måtte på kort varsel overta og alternere i Persbrandts rolle som «Trigorin».
Den offisielle begrunnelsen for at han sluttet, var at han skulle spille inn filmen Die Patin i Tyskland. Økonomiske forhold ble også nevnt av hans advokat. Ikke lang tid etter inngikk han kontrakt med Stockholms Stadsteater om å spille i I väntan på Godot.
Teatrets ledelse var taus om årsaken til at Persbrandt forlot ensemblet, men hans kollega Jan Malmsjö ble sitert i flere aviser med kritiske uttalelser.
I tiden etter at han forlot Dramaten, har han bare stått på scenen i én forestilling: Väntan på Godot, på Stockholm Stadsteater.
Det var meningen han skulle ha et onemanshow på Oscarsteatern høsten 2010, i Thommy Berggrens regi. Dette ble først utsatt til januar 2011; nå med skrivehjelp av manusforfatter Peter Birro og med nytt spillested, Intima teatern. Forestillingen ble aldri oppsatt.
I mai 2012 gikk han inn som deleier og teaterdirektør i Maximteatern i Stockholm, sammen med produsent Agneta Villman, som tidligere hadde drevet Vasateatern.
Etter å ha arbeidet intenst med film- og kinoinnspillinger i flere år, ønsket Persbrandt å komme nærmere teatret igjen.
I 2014 sto han på scenen igjen på Maximteatern, i Dødsdansen av Strindberg, sammen med Lena Endre og Tomas Hanzon. Forestillingen, i Stefan Larssons regi, ble spilt 47 ganger for fulle hus og fikk svært gode kritikker.
Persbrandt har hatt en rekke film- og tv-roller. Han har blant annet spilt den utagerende politimannen Gunvald Larsson i filmene og TV-seriene om Martin Beck.
Sin første tv-rolle hadde han i 1990, i Stig Larssons TV-film Nigger.
Han regner selv 1997 som året han virkelig slo gjennom og ble kjent for et større publikum. Da spilte han inn tolv filmer og tv-programmer i løpet av halvannet år. Disse ble sluppet omtrent samtidig.
I 2013 deltok han som karakteren Beorn i Peter Jacksons andre film i trilogien om Hobbiten.
Persbrandt har i mange år slitt med alkohol- og rusproblemer. I 2003 bekreftet han ryktene om at han hadde et alkoholproblem, men sa at det nå var et tilbakelagt stadium, ettersom han hadde fått operert inn antabus. To år senere kjørte han bil i alkoholpåvirket tilstand og ble stoppet i promillekontroll.
I 1998–2005 var han samboer og forlovet med skuespilleren Maria Bonnevie. Avisene skrev mye om dem både mens de var sammen og da bruddet mellom dem var et faktum; spesielt da det ble kjent at han ventet barn med journalisten Sanna Lundell før bruddet var endelig. Persbrandt og Sanna Lundell, som er Ulf Lundells datter, er fortsatt sammen og har to sønner, men bor hver for seg.
Våren 2011 ble han anholdt to ganger og bøtelagt av politiet for kokainbruk.
I desember 2005 anmeldte han Expressen for ærekrenkelser etter at avisen på salgsplakater og i avisen hadde påstått at han var innlagt på Alfagruppens klinik i Uppsala med akutt alkoholforgiftning. Persbrandt benektet dette. Expressen bad senere om unnskyldning og erkjente at dets kildekritikk hadde sviktet, men denne unnskyldningen ble ikke godtatt av Persbrandt. Justiskansler Göran Lambertz iverksatte en granskning, og i mai 2006 besluttet han å tiltale Expressens ansvarlige utgiver. Stockholms tingsrätt dømte senere ansvarlig utgiver til bøter på 80 000 svenske kroner og til å betale Persbrandt 75 000 i erstatning. Han hadde opprinnelig krevd 500 000.
I 2006 ble Persbrandt utnevnt til svensk UNICEF-ambassadør. Han hadde da allerede samarbeidet med organisasjonen i et par år. Han hadde blant annet reist til Liberia og Brasil og laget reportasjefilmer, i forbindelse med innsamlingsprogrammet «Världens humorkväll» på svensk TV4.
I mars 2011 ble det kjent at han trakk seg som UNICEF-ambassadør etter kokainskandalen tidligere på året.
Persbrandt har to egne foretak: Cambo Production AB, som leier ut skuespillere til film og teater, og Cambo Racing AB, som drev med såkalt «event-racing», men i dag ikke er aktivt.
Persbrandt har mottatt flere utmerkelser for sin innsats innen teater-, TV- og film. Han har blant annet vært nominert til den svenske prisen Guldbaggen flere ganger – og vunnet den én gang.
I tillegg til rollene i TV-serier og filmer, har Persbrandt gitt stemme til ulike figurer i svenske versjoner av kjente animasjonsfilmer, blant annet «Smokey» i Stuart Little og «Gill» i Oppdrag Nemo