davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Mohamed Salah (footballer, born 1956)

Mohamed Salah (Arabic: محمد صلاح; born 19 June 1958) is an Egyptian former footballer and head coach. He spent his whole football career with Zamalek. He also played for the Egypt national football team, and was a part of the team that won the 1986 African Cup of Nations.
Playing in his youth in Zamalek, Salah played for the first team in 1975. At the prime of his career, he played alongside great players such as Taha Basry, Hassan Shehata, Ali Khalil and Farouk Gaafar.
Salah spent his entire professional career with the Zamalek. He won with Zamalek the Egyptian Premier League for three times in (1977–78, 1983–84, 1987–88), and three titles of the Egypt Cup in (1977, 1979, 1988). He also won the Egyptian Friendship Cup once in 1986. At the continental level, he won the African Cup of Champions Clubs twice in (1984, 1986), and the Afro-Asian Club Championship in 1987.
With Egypt he played in three Africa Cup of Nations tournaments, in his first appearance in the 1980 edition, he was included in the Africa Cup of Nations Dream Team, where Egypt finished fourth, the same place as the 1984 edition which Salah was present in the starting lineup. He was part of the team that won the 1986 African Cup of Nations title.
Salah was appointed manager of the Saudi club Al-Shoulla in June 2011. He made a big impact after winning the Saudi First Division with Al-Shoulla in the 2011–12 season. He then lead Al-Shoulla to 3 wins and 4 losses in the 2012–13 Saudi Premier League season. He then went to Egypt and had an agreement with Almokaweleen.
On 21 February 2023, Salah returned to manage Al-Shoulla 11 years after his first stint at the club.
Nagrig

Nagrig (Egyptian Arabic: نجريج) is a village in the Gharbia Governorate, Egypt, near the city of Basyoun.
Nagrig is an ancient village, bordering the Ancient city of Sais, which belonged to Sap-Meh, the fifth nome of Lower Egypt in Ancient Egypt.
It was also mentioned under its ancient name of "Nagreg" in the region of Gharbia, as part of the survey (ordered during the reign of Saladin in 572/AH 1176 AD) counted by Ibn Mamati in the book “Laws of Collections.”
Footballer Mohamed Salah, who grew up in Nagrig, has funded the construction of a primary and middle school, as well as a small stadium in the village. He has also donated money, distributed through his charity, to be given to widows, poor families, and poor Syrian refugees. Salah's foundation also gave Nagrig its first ambulance, as residents must travel to Basyoun for medical treatment.
The population of Nagrig was 8,656 people, according to the official census of 2006. A 2018 article interviewing village mayor Maher Shatteh cites the population as "more than 15,000," of which 65% live in poverty.
Mohamed Abdelmonem

Mohamed Abdelmonem El-Sayed Mohamed Ahmed (Arabic: مُحَمَّد عَبد الْمُنْعِم السَّيِّد مُحَمَّد أَحمَد; born 1 February 1999) is an Egyptian professional footballer who plays as a centre-back for Ligue 1 club Nice and the Egypt national team.
Abdelmonem started his career at Al Ahly, where he achieved several local and continental trophies. He scored a crucial equalizer against Wydad AC in the 2023 CAF Champions League final second leg which helped his team winning the title by 3–2 on aggregate. Furthermore, he was loaned out to Smouha and Future.
On 29 August 2024, Abdelmonem joined Ligue 1 side Nice by signing a contract until 2028.
Abdelmonem represented Egypt in 2021, and 2023 Africa Cup of Nations.
Al Ahly
Awards
Mohamed Salah Abo Gresha

Mohamed Salah Ibrahim Abo Gresha (Arabic: محمد صلاح أبو جريشه; born 11 January 1970) is an Egyptian former footballer who played as a striker. He is one of the most popular players to play for Egyptian club Ismaily. He won 4 titles out of 6 titles. He was the Egyptian League's top scorer for the 1995–96 season.
Mohamed Salah Abo Gresha is the nephew of Ali Abo Gresha. He started playing with Ismaily.
Previous Clubs
Played for Egyptian National Team in
2017

2017 (MMXVII) was a common year starting on Sunday of the Gregorian calendar, the 2017th year of the Common Era (CE) and Anno Domini (AD) designations, the 17th year of the 3rd millennium and the 21st century, and the 8th year of the 2010s decade.
2017 was designated as the International Year of Sustainable Tourism for Development by the United Nations General Assembly.
بيتا تحرير

بيتا تحرير ( الاسم العلمى: Betta edithae ) هوا نوع من شعاعيات الزعانف بيتبع بيتا.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
جيش تحرير كوسوفو

جيش تحرير كوسوفو (Kosovo Liberation Army) هيا قوات شبه عسكريه و منظمه متصنفه انها منظمه ارهابيه.
جيش تحرير كوسوفو اتأسست سنة 1993.
جيش تحرير كوسوفو بتتبع الاديولوجيا: البانيا الكبرى و قوميه البانيه.
جيش تحرير كوسوفو اتصنفت منظمه ارهابيه من:
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
منظمة تحرير كامتابور

منظمة تحرير كامتابور (Kamtapur Liberation Organisation) هيا منظمه مسلحه و منظمه متصنفه انها منظمه ارهابيه.
منظمة تحرير كامتابور اتأسست سنة 1995.
منظمة تحرير كامتابور اتصنفت منظمه ارهابيه من:
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
هيئة تحرير الشام

هيئة تحرير الشام (Tahrir al-Sham) هيا ائتلاف و مجموعه ارهابيه و منظمه مسلحه و منظمه متصنفه انها منظمه ارهابيه
هيئة تحرير الشام اتأسست سنة 2017
هيئة تحرير الشام بتتبع الاديولوجيا: وهابيه
هيئة تحرير الشام اتصنفت منظمه ارهابيه من:
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
تحرير 2011: الطيب والشرس والسياسى

تحرير 2011: الطيب والشرس والسياسى (Tahrir 2011: The Good, the Bad, and the Politician) هوا فيلم سينما من نوع فيلم تسجيلى و فلم انثولوجيا اتعمل سنة 2011 فى مصر و كان من اخراج احمد عبد الله السيد و عمرو سلامه.
تحرير 2011: الطيب والشرس والسياسى على موقع قاعدة بيانات الأفلام على الإنترنت - IMDb (الإنجليزية)
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
ليل

ليل مدينه امريكيه اداريا بتتبع مقاطعه موور.
ليل بترتفع عن سطح البحر 367 متر
حسب الاحصا اللى اتعمل سنه 2010 وصل عدد السكان فى ليل 551 انسان.
ليل (بلديه فى فرنسا)

ليل (Lille) هيا بلديه فى فرنسا و مدينه كبيره فى فرنسا.
ليل موجوده فى منطقه اداريه اسمها كانتون اوف ليل-سود-ويست و كانتون اوف ليل-سود و ليل و ليل حاضره و نور و كانتون اوف لوم و كانتون اوف ليل-نورد و كانتون اوف ليل-يست و كانتون اوف ليل-سينتر و كانتون اوف ليل-ويست و كانتون اوف ليل-نورد-يست و كانتون اوف ليل-سود-يست.
ليل مساحتها 3,483 هكتار و بترتفع عن مستوى سطح البحر 21 متر و 46 متر متر
حسب الاحصا اللى اتعمل سنة 2018 وصل عدد السكان فى ليل 233,098 انسان.
ليل عضو فى:
نادى ليل

نادى ليل (فرنساوى:Lille Olympique Sporting Club), واللى يختصر ليل (Lille OSC), ده نادى رياضى فى فرنسا, اتآسس النادى ده سنه 1944, واللى وقته عاشت ايام الحرب العالميه التانيه, بتلعب النادى دى فى الدورى الفرنساوى الدرجه الاولانى, وعندها ستاد رياضى اسمه پيريه موروا.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله عن فرنسا. و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
اولمبيك ليل

اولمبيك ليل (Olympique Lillois) هوا نادى كورة قدم من فرنسا.
اولمبيك ليل اتأسس سنة 1902.
اولمبيك ليل بيلعب فى:
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله, و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
نهار

نهار ( بالفارسى نهار ) قريه فى ايران و هيا تابعه لـ قسم آذغان الریفى ( بالفارسى دهستان آذغان ).
الصفحه دى فيها تقاوى مقاله عن قريه فى ايران. و انت ممكن تساعد ويكيپيديا مصرى علشان تكبرها.
سوجاتا نهار

سوجاتا نهار (بالانجليزى: Sujata Nahar) كانت كاتبه من دومينيون الهند و الراج البريطانى و الهند.
سوجاتا نهار من مواليد يوم 12 ديسمبر سنة 1925 فى كولكاتا.
سوجاتا نهار ماتت فى 4 مايو سنة 2007.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
سلطانة نهار

سلطانة نهار (بالانجليزى: Sultana N. Nahar) فيزيائيه و عالمه فلك من امريكا.
سلطانة نهار من مواليد يوم 10 يناير سنة 1955 فى داكا.
درست فى جامعة دكا و جامعة وين ستيت.
عضو فى:
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
ادنورة نهار

ادنورة نهار (بالانجليزى: Ednorah Nahar) ڤويس كواتش من امريكا.
ادنورة نهار من مواليد يوم 1 يناير سنة 1873 فى بوسطون.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
فيجاى نهار

فيجاى نهار مؤرخ و كاتب من دومينيون الهند و الراج البريطانى و الهند.
فيجاى نهار من مواليد يوم 8 نوفمبر سنة 1942.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
شارع الحب

شارع الحب فيلم غنائى مصرى من انتاج سنة 1958 بطولة عبد الحليم حافظ و صباح و من اخراج عز الدين ذو الفقار.
غناء عبد الحليم حافظ تأليف مرسى جميل عزيز ، ألحان كمال الطويل
غناء عبد الحليم حافظ تأليف مرسى جميل عزيز ، ألحان كمال الطويل
غناء عبد الحليم حافظ تأليف مرسى جميل عزيز ، ألحان محمد الموجى
غناء عبد الحليم حافظ تأليف مرسى جميل عزيز ، ألحان كمال الطويل
غناء صباح تأليف مأمون الشناوى ، ألحان منير مراد
غناء صباح تأليف مأمون الشناوى ، ألحان محمد الموجى
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
شارع المعز لدين الله

شارع المعز - Al-Mu'izz ledin Illah Street - . من أهم الشوارع التاريخيه فى مصر و القاهره. لما بنى جوهر الصقلى القاهره المعزيه اشتغل فى سورها الشمالى بابين يبعدو عن بعض و هما باب النصر و باب الفتوح. و فى السور الجنوبى عمل بابين متجاورين تم تسميتهم ب باب زويله ، و عمل شارع رئيسى من باب الفتوح الى باب زويله وتم تسميه ده الشارع ب شارع المعز لدين الله.
شارع المعز اتعرف كمان باسم شارع الأعظم ، و شارع القاهره ، و شارع القصبه. جوهر الصقلى بنى على جانبه الشرقى قصر للخليفه المعز اتعرف باسم " القصر الشرقى الكبير " و ده لان ابنه العزيز بالله بنى امامه " قصر صغير اتعرف باسم القصر الغربى الصغير ". بعد ما صلاح الدين الأيوبى قضى على الدوله الفاطميه فى مصر راح هو و اهله و امرا دولته سكنوا فى القصر الكبير وبقى القصر ده مقر لحكم الايوبيين لحد بنايه قلعة الجبل فوق جبل المقطم و سكن فيها الملك الكامل ابن اخو صلاح الدين و شويه شويه القصر الكبير اهمل لعاية ما اتهد و اتبنت فى المنطقه احياء و شوارع و مدارس و بيوت. ماكانش شارع المعز شارع القاهره الرئيسى بس لكن امتداداته من ناحية باب زويله كان بيوصل للفسطاط و من ناحيه باب الفتوح لـ حى الحسينيه و الظاهر.
شارع المعز كان مليان دكاكين و أسواق لدرجة ان عدد المحلات من بره باب الفتوح لباب زويله كانت حوالى 1200 محل، و فضل الشارع محتفظ بمكانته فى العصر المملوكى و كانت ليه تقاليد لازم تتراعى كان مثلاًممنوع تعدى فيه جمال محمله او حصنه او سقا مش مغطى روايته. و كان فيه قانون يحتم على اصحاب الدكاكين انهم ينوروا دكاكينهم بالقناديل طول الليل و يكون عند كل صاحب دكان زير مليان مايه مخصصه لمكافحة الحريقه لو شبت. و كان فيه عمال قمامه و نضافه و كناسين و حراس امن.
شارع المعز أكتر شارع فى القاهره و مصر مليان تحف اثريه من العصور الوسطى و من العصر المملوكى بالذات. الشارع بيمتد من باب الفتوح لغاية باب زويله و المساحه دى بتضم شوارع باب الفتوح و امير الجيوش و النحاسين و بين القصرين و الصاغه و الاشرفيه و العقادين و المناخليه و المنجدين و السكريه.
الاثار اللى ذكرها المقريزى فى الشارع هى : جامع الحاكم بأمر الله ، وكالة قايتباى ، بيت السحيمى ، جامع سليمان أغا السلحدار ، جامع الأقمر ، سبيل عبد الرحمن كتخدا ، قصر الامير بشتاك ، جامع السلطان قلاوون ، مدرسة الظاهر برقوق ، تربة الصالح أيوب ، المدرسه الصالحيه ، المدرسه الكامليه ، مدرسة الناصر محمد بن قلاوون ، جامع الأشرف برسباى ، مدرسه و سبيل السلطان الغورى ، حمام المؤيد ، جامع المؤيد، و غيرها.
فى عهد وزير الثقافه فاروق حسنى إتعمل جهد ضخم لترميم أثار الشارع التاريخى وتم تطوير منطقته بعد ما كان تهالك بسبب الإهمال وقلة الإهتمام وبقى شكله يليق بمكانة مصر التاريخيه.
شارع المعز اهم مناطق القاهره الاسلاميه اللى ضمن مواقع التراث العالمى التابعه لمنظمة اليونيسكو من سنة 1979.
زى بقية اثار مصر اتعرض شارع المعز اعرق شوارع القاهره اللى بيضم اهم اثار مصر الاسلامية، ولم تعتبر البوليس تمنع مرور العربيات فى شارع المعز لدين الله ، و مع انعدام البوليس اقتحمت العريبات الشارع التاريخى من تانى بعد ما اتصرفت الملايين على عمليات التنظيم و ترميم الجوامع و المدارس و المبانى الاثريه و بقت الاثارات دى اللى ما تتعوضش بمال متعرضه لخطر كبير فى وقت بتنتشر فيه الجهالات و انعدام الوعى الشعبى بتاريخ مصر .
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
شارع الهرم

شارع الهرم هو احد أهم شوارع محافظة الجيزة فهو الشارع المؤدي الى احد أهم المعالم الاثرية القديمة فى مصروهي (الاهرامات الثلاثة)
بيبتدى شارع الهرم من ميدان الجيزة وينتهي عند اهرامات الجيزه
شارع الجمهورية (القاهره)

شارع الجمهورية (ابراهيم باشا سابقا) هو شارع فى حي الموسكى بالقاهرة، يمتد من بين ميدان عابدين لغاية ميدان رمسيس وتوجد فيه محطة مترو العتبة، و فى نص الشارع فيه تمثال ابراهيم باشا، الابن الاكبر لمحمد على باشا.
كما أنه فيه به البنك المركزي المصري اكبر بنوك العالم و فيه به جراج العتبة كما توجد بعض المحالات و الدكاكين اللى تعود فى أصلها الي عصور العيله المالكة متفرع منه اكبر الشوارع اللى يتفرع منها شارع طلعت حرب و فيه به الكتير من المسارح و السينمات وقهاوي الشعراء و الصحفيين
101 شارع التانى

101 شارع التانى ناطحة سحاب فى امريكا, بترتفع عن الارض 26 دور.
101 شارع التانى موجوده فى منطقة اداريه اسمها سان فرانسيسكو.
101 شارع التانى اتأسست سنة 2000.
لم يتم العثور على روابط لمواقع التواصل الاجتماعي.
Khairy Pasha Palace

Khairy Pasha Palace is a neo-Mamluk building and former palace of Khairy Pasha, located on 113 Qasr El Eyni Street, in Tahrir Square, Cairo. It served as the American University in Cairo's Tahrir Square campus (AUC Downtown) since 1920 until 2008 when the new campus was inaugurated in New Cairo (AUC New Cairo). The building in the photograph on the right was originally the Girls' School of the Greek Community of Cairo. In 1964 it was sold to the AUC and served as the Greek Campus.
The Khairy Pasha Palace was built in the 1860s by Khairy Pasha, Minister of Education in the Khedivate of Egypt. The residence was part of the early development of a new Downtown Cairo district, north of the historical commercial and government centers of Old Cairo and the Cairo Citadel that were the city's core for centuries and millennia. It was designed the neo-Mameluk style, and the completed tall and striking mediaeval Islamic faux crenelated palace inspired a regional design style. Its Mamluk mediaeval Egyptian revival style, along with Moorish Revival and other traditions of Islamic Revival architecture, were integrated with European Beaux-Arts, Second Empire, and Art Nouveau style influences were used throughout modernizing Cairo in creating the vision of the 19th-century ruler Khedive Ismail, who commissioned the new downtown district's 'Paris on the Nile' design.
The building briefly became the headquarters of the Egyptian University in the early 1900s, now Cairo University in Giza. The Khairy building was acquired by the American Mission in Egypt in 1919, and opened as the original 1920 American University at Cairo campus structure in downtown Cairo. It was dedicated to being a center for the cultural enrichment and modernization of Egypt.
In 2008 the AUC relocated its undergraduate and graduate programs to the new 'AUC New Cairo Campus' in New Cairo, a new 2001 satellite city around 20 kilometres (12 mi) east of the 'AUC Downtown' campus. The university's continuing education programs remained at the 7.8 acres (32,000 m) 'AUC Downtown' with the main building still the converted Khairy Pasha palace.
30°02′34″N 31°14′14″E﻿ / ﻿30.04278°N 31.23722°E﻿ / 30.04278; 31.23722
2015 Cairo restaurant fire

On December 4, 2015, a molotov cocktail was thrown into the El Sayad restaurant in Cairo, Egypt. The resultant fire killed 17 people, and wounded six. The restaurant was also a nightclub and was located in the Agouza district of the city.
The restaurant was located in a basement and had no fire exits.
The prime perpetrators were two young men who were denied entry by the club's security personnel at the door on Thursday night. The duo with the aid of two others then came back at 6:00 a.m. on Friday to the restaurant & bar, named Al-Sayyad, with a Molotov cocktail. They picked a fight with door security and then threw the firebomb inside the club before fleeing the scene. All victims, 12 men and 5 women, were employees of the club. Investigations revealed that the emergency exit door was locked with chains, contributing to the high death toll. On 16 January 2016, Cairo prosecutors charged all four suspects with murder in relation to the arson attack.
Bloom Holding

Bloom Holding is a development company headquartered in Abu Dhabi, United Arab Emirates. The company was established in 2008 as a subsidiary of National Holding and engaged in real estate, education, services, and hospitality. The entities that are being operated under the umbrella of Bloom Holding include Bloom Properties, Bloom Education, Bloom Hospitality, Bloom Facilities Management (bfm), and Bloom Landscape.
In April 2015, during the Cityscape Abu Dhabi exhibition, Bloom Holding launched Park View in Saadiyat Island, a residential and hotel apartment building consisting of 234 units. In 2016, the company started the development of Soho Square, a 10 storeys building on Saadiyat Island and next to New York University's Saadiyat campus.
In 2022, Bloom Holding launched Bloom Living, a AED 9 billion gated, development that includes more than 4500 villas, townhouses, and apartments built over an area of 2.2 million square meters close to Zayed International Airport. As of 2024, six phases of Bloom Living have been launched, which include Cordoba, Toledo, Casares, Granada, Seville, and Olvera.
Bloom Holding's hospitality offerings include a combination of guest rooms and executive hotel apartments across Marriott Downtown, the Abu Dhabi EDITION and the upcoming Bloom Arjaan by Rotana.
Bloom Holding manages and operates 18 schools and one nursery with over 21,000 students, including Brighton College in Abu Dhabi, Al Ain, and Dubai ADEK Charter Schools, ESE "Ajyal" Schools, Bloom Nurseries at Bloom Gardens, Bloom Holding's own brand IB School Bloom World Academy, and two international schools to be located within Bloom Living.
In May 2016, Bloom Holding announced the South Broadway project in downtown Rochester, Minnesota, a renovated building that provides office space available up to 20,000 square feet.
In 2022, Bloom Holding entered into a joint venture with New Era Education and New Giza Real Estate Development to launch Uppingham Cairo, a K12 co-educational international school located in New Giza, west of Cairo, Egypt.
In 2024, Bloom Holding and LEAD Development announced a joint venture agreement with Spanish developer, Mabel Real Estate, a division of Mabel Capital, to co-develop a luxury residential project in Spain, “Mabel Marbella Residences”. The project will span over 100,000 sqm of land in the coveted Golden Mile, a premier residential area in the Spanish city, Marbella.
Shafiqa al-Qibtiyya

Shafiqa al-Qibtiyya or Shafiqa the Copt (1851–1926) was an Egyptian belly dancer (ghawazi). She is known as the first internationally famous belly dancer.
Shafiqa al-Qibtiyya was born in a Coptic family in Cairo in Egypt. She was the student of the ghawazi dancer Shawq, despite her family's disapproval. Shafiqa started taking lessons with Shawq on Sundays, telling her parents she was going to a local church. When she decided she wanted to became a professional dancer, she fled to the Mediterranean Coast to perform at saint's festivals, also known as mawlids. She then returned to Cairo to join Shawq's troupe performing at weddings and private parties.
Qibtiyya was the first female cabaret owner in Ezbekiyya, and she and other female caberet-owners, singers, and actresses dominated life in this area for decades. A talented performer with a devoted following, Egypt's elite were among her admirers and regular patrons. She became the first belly dancer to become famous outside of Egypt. In 1869, she performed at the inauguration of the Suez Canal. She also travelled abroad to perform in Paris, France. She became a famous performer in the newly founded theatres and night clubs in Egypt, notably the El Dorado. She eventually founded her own club, Alf Leyla, and retired.
She created the “Dance of the Candlesticks,” where a belly dancer balances a candelabra (venyara or shamadan) on her head while performing. This has been long disputed by professionials such as the late Mahmoud Reda who belived that the Turkish Acrobats couls have been the ones to do it before Shafiqa presented it in her act. The routine also features champagne glasses rhythmically clinking on the dancer's stomach as it moves. Many stories are told about her, such as an admirer buying champagne for her horses. She has erroneously been called the last awalim.
Hassan el-Imam's 1963 film Shafiqa al-Qibtiyya (Shafiqa the Copt) transformed Shafiqa into a symbol of late 19th-century Cairo's glamorous nightlife, turning her into a mythical figure known for her immense talent and flamboyant persona, making it difficult to distinguish the fact and fiction of her life.
Cairo 360

Cairo 360 is an online lifestyle publication and guide based in Cairo, Egypt. Founded in 2010 by Waseem El Tanahi, Managing Director of parent company Media Republic, the site posts daily reviews, feature articles, weekly events, cinema listings, and a venue directory. The website has been credited as the first website in Egypt to render the service of providing detailed information on living in Cairo.
Launched in March 2010 under ownership of advertising and digital media company, Media Republic, Cairo 360 was conceived with the purpose of providing natives and visitors of Cairo, Egypt a comprehensive and objective directory on establishments ranging from restaurants and bars to beauty salons and exhibitions.
In 2013, the website expanded and re-launched to include revamped web design, several technical improvements, and various features and functions, including a lighter mobile version.
Cairo 360 gained recognition in Egypt owing to its reviews, which cover topics that range from entertainment and shopping to restaurants and exhibitions. In addition, it provides an online booking service for tickets to its listed events and a cinema times section for movies currently showing in theaters. Other features include interviews and weekend guides.
In April 2010, Cairo 360 commissioned ten taxis branded with the website's logo to wait outside of Cairo's hotspots and provide free trips to anywhere within the city in order to raise awareness of the dangers of drunk driving.
In 2010, Cairo 360 received an Egypt Web Academy Award in the category of Press and Media. Following the award, local newspapers and magazines began to take notice with Daily News Egypt commissioning reviews and articles from the website.
Once a private blog operated by an anonymous AUC alumni, Cairo Gossip found popularity amongst Cairo's youth as a means to information on the city's nightlife and local news. It was acquired by Media Republic in 2013 and has since re-launched to include new features.
Constantin Budescu

Constantin Budescu (n. 19 februarie 1989, Urziceni, Ialomița, România) este un fotbalist român, care joacă pe post de mijlocaș ofensiv la Gloria Buzău în SuperLiga României. Pe plan internațional, are prezențe la națională pentru România.
Constantin Budescu a fost remarcat la Cupa Moș Crăciun de unul dintre foștii maseuri ai Petrolului, Răduță Gheoca. La 12 ani, Budescu rupea plasele porților adverse și dădea câte 13 goluri pe meci, în partide pe care echipa sa le câștiga cu scorul de 15-0. De la Rapid Sălciile, prima lui echipă, juniorul a fost transferat de Petrolul.
În 2007 a debutat în Liga a II-a pentru Petrolul. Treptat acesta s-a impus ca titular în prima echipă. Având evoluții foarte bune, Budescu a atras atenția unor cluburi importante din Liga I, printre care Rapid, Politehnica sau Brașov. În 2009, după transferul lui Laurențiu Marinescu la Unirea Urziceni, preia de la acesta tricoul cu numărul 10.
În 2011, el a fost transferat la rivala locală a Petrolului, Astra Ploiești, care s-a mutat un an mai târziu în Giurgiu, transformându-se în Astra Giurgiu. La 21 iulie 2013, în urma unui meci în Liga I cu Viitorul Constanța, Budescu a realizat primul său hat-trick, devenind primul golgheter al sezonului 2013-2014. La prima calificare a Astrei în Europa League, la meciul retur cu Omonia Nicosia din 25 iulie 2013, el a reușit să marcheze două goluri, calificând-o pe Astra în turul 3 preliminar, în condițiile în care clubul giurgiuvean era într-o inferioritate numerică în fața ciprioților. Căpitan al Astrei în finala Cupei disputată împotriva Stelei, transformă, cu siguranță, penalty-ul decisiv care aduce primul trofeu în vitrina Astrei, Cupa României, ediția 2013-2014.
În 2010, selecționerul echipei naționale de tineret, Emil Săndoi, l-a convocat pentru barajul de calificare la Campionatul European U21, fiind singurul fotbalist convocat din Liga a II-a.
În ianuarie 2013 selecționerul echipei naționale, Victor Pițurcă, l-a convocat pentru turneul amicalul, neoficial, din Spania. Budescu a fost folosit o singură repriză în meciul, pierdut de tricolori, în fața Poloniei, cu scorul de 1-4. Acest turneu nu face parte din calendarul aprobat de FIFA și nu este contabilizat oficial în palmaresul vreunei echipe.
Doi ani mai târziu, a jucat patru meciuri pentru națională în campania de calificare la UEFA Euro 2016, debutând în meciul contra Ungariei, terminat 0–0, în care a fost rezervă și a intrat în minutul 78. În ultimul meci al campaniei de calificare, disputat în deplasare cu Insulele Feroe, la 11 octombrie 2015, Budescu a înscris două goluri din cele trei marcate de naționala sa, care cu această victorie și-a asigurat locul al doilea în grupă, și prin acesta, calificarea la Campionatul European.
Actualizat la 11 martie 2014.
Repedea, Maramureș

Repedea (în ucraineană Кривий, transliterat Krîvîi, în maghiară Oroszkő) este satul de reședință al comunei cu același nume din județul Maramureș, Transilvania, România.
Etimologia numelui localității provine din adjectivul „repede” = „iute, rapid” (<lat. rapidus, rapide) (inițial un determinant al unui substantiv de genul vale) + art. hot. -a, cu rol de substantivare a adjectivului.
Satul Repedea este situat în partea central-nordică a județului, în apropierea graniței cu Ucraina, la confluența râurilor Ruscova și Repedea, la o distanță de: 30 km de orașul Vișeu de Sus; 50 km de stațiunea Borșa; 53 km de municipiul Sighetu Marmației; 120 km de municipiul reședință de județ Baia Mare și 200 km față de Cluj Napoca. Altitudine minimă este de 495 m, iar cea maximă de 1957 (Vârful Farcău).
Localitatea Repedea este atestată documentar, printr-un hrisov, scris în slava veche, din anul 1350. După Suciu, este atestată abia la 1413 (Oroszkő).
Hrisovul a fost găsit în vechea biserică din lemn, construită în stilul maramureșean în anul 1413, biserică ce nu mai există din cauza faptului că în urma unei ierni grele, în deceniul șase al secolului trecut s-a prăbușit, iar patrimoniul ei de o inestimabilă valoare se află în prezent în București.
În hrisov se menționează că pe acest teritoriu a fost găsit un grup de oameni păstori-crescători de animale, de origine slavă, printre care s-a identificat și un locuitor cu numele de Krevan care avea o casă din lemn în partea de nord a localității Repedea, pe versantul stâng al pârâului Tomnatic, casă care cu timpul s-a prăbușit, rămânând numai locul unde a fost casa, loc care și acum se numește „Pole Krevanovo" – Poiana lui Krevan. În prezent pe teritoriul vechii poieni se dezvoltă un frumos arboret de brazi având o vârstă de 40 de ani.
Obiceiurile și tradițiile în mare parte sunt păstrate și condiționate de activitățile gospodărești și sărbătorile religioase.
Obiceiurile religioase sunt bine păstrate și sunt corelate cu sărbătorile precum, Crăciunul, Bobotează, Duminica Floriilor, Paștele, Rusaliile, Sfântul Ilie.
Astfel în ajunul Crăciunului, sărbătorit după ritul vechi, cetele de colindători și Viflaimul vestesc nașterea lui Isus, indiferent de confesiune religioasă a colindătorilor. De Bobotează s-a păstrat obiceiul sfințirii caselor și a întregii gospodării.
De Paști se merge la biserică cu pască, ouă încondeiate, diferite preparate culinare tradiționale, unde sunt sfințite de preot, existând și un adevărat ritual de preparare a bucatelor.
Sf. Ilie (2 august) constituie un pretext pentru localnici de a se reîntâlni în sânul comunității, revenind an de an pe meleagurile natale. Există și un vechi obicei legat de această sărbătoare, astfel, se spune că, dacă de Sf. Ilie, o fată nemăritată se scaldă în apele lacului Vinderel rostind incantații străvechi, aceasta se va mărita curând.
Materiale video despre Repedea: Obiceiuri, tradiții, prezentare Repedea - video
Repedea este deservită de stația CFR Leordina, aflată la 13 km.
Francesca da Rimini

Francesca Malatesta da Rimini, fostă da Polenta da Ravenna, (n. 1259, Ravenna, Italia – d. 1285, Gradara, Marchia Anconitana, Statele Papale) este fie un personaj real care a trăit în Evul Mediu în Italia, fie un personaj ficțional apărut pentru prima dată în opera lui Dante Alighieri în secolul al XIV-lea d.Hr. și răspândit apoi, începând cu secolul al optsprezecelea, în cultura occidentală.
Este cunoscută în special pentru dragostea adulterină pe care a avut-o față de cumnatul ei, Paolo Malatesta.
Francesca da Polenta s-a născut la Ravenna în anul 1255. Era fiica lui Guido di Polenta, sau Guido al III-lea, stăpânul din Ravenna.
În 1275 s-a căsătorit cu Giovanni Malatesta, zis si Gianciotto Malatesta
Giovanni Malatesta s-a născut la Rimini în anul 1240. Era fiul lui Malatesta da Verucchio, sau "centenarul", stăpânul din Rimini.
Familiile da Polenta din Revenna și Malatesta din Rimini erau printre cele mai importante din Romagna. Cele doua familii se aflau în război, iar nunta a fost făcută pentru a încheia o alianță între acestea.
Francesca Malatesta da Rimini si Giovanni Malatesta da Rimini au împreuna doi copii - o fiica, Concordia și un fiu, Francesco.
Orabile Beatrice și Paolo Malatesta da Rimini (presupusul amant al Francescăi din opera Commedia scrisa de Dante Aligheri și fratele mai mic al lui Giovanni Malatesta da Rimini) au și ei la rândul lor doi copii - o fiică Margherita și un fiu, Uberto.
Dante Aligheri sugerează o posibilă poveste de dragoste adulterină între Francesca Malatesta da Rimini și cumnatul acesteia, Paolo Malatesta, dedicându-le acestora versurile 73-142 din cântul v din Divina Comedie.
Poetul ne lasă să credem ca aceștia s-au îndrăgostit și au devenit amanți, implicându-se într-o relație adulterină.
Francesca îi povestește lui Dante cum a început totul în timp ce citeau povestea lui Lancelot și Guinevere.
Au fost uciși de Gianciotto după ce au fost surprinși împreună.
Comentariul lui Boccaccio din 1375 asupra operei Commedia de Dante Aligheri:
Pentru ca fata să fie de acord cu mariajul, dezavantajos ei (Giovanni Malatesta era născut cu o malformație congenitală și era mai in vârsta decat ea), Giovanni Boccaccio sugerează în comentariul său asupra operei Commedia din 1375, ca nunta s-a încheiat cu o procură, Giovanni Malatesta fiind înlocuit de Paolo Malatesta, fratele său mai mic și viitorul cumnat al Francescăi. Acesta nu a știut până a doua zi după nuntă că a fost de fapt înșelată.
Mălai

Mălaiul (denumit și făină de porumb) este un produs de morărit, o făină alimentară obținută prin măcinarea boabelor uscate de porumb. Are o largă utilizare în bucătăria sud-americană și în America Centrală. Este folosit ca ingredient pentru mâncăruri, dar și ca hrană pentru animale. Pe continentul american a fost folosit în bucătăria amerindiană (precolumbiană) încă din antichitate și, după descoperirea Americii de către europeni, a ajuns în alimentația europeană și s-a răspândit concomitent în toată lumea.
Când mălaiul e muiat într-o soluție alcalină, cum ar fi apa de var (procedeu cunoscut ca "nixtamalizare"), se obține o altă faină, numită "masa", ce e utilizată la prepararea de arepas, tamales și tortillas. Nixtamalizarea ajută la prevenirea pelagrei și reduce mult din micotoxine.
În bucătăria italiană se face polenta, în Mexic este mult răspândită și agreată tortilla (un fel de turte din mălai). În spațiul românesc, este vorba de mămăligă, considerat un aliment de bază tradițional.
Alivanca este un o turta din mălai amestecat cu lapte bătut, smântâna și brânza, uneori se pot adaugă și verdețuri, de exemplu mărar. Este un desert specific regiunii Moldova cu gust sărat și dulce.
Aglaja Veteranyi

Aglaja Veteranyi (n. 17 mai 1962, București — d. 3 februarie 2002, Zürich) a fost o scriitoare de origine română, născută într-o familie de artiști de circ. A cutreierat cu trupa nenumărate țări și s-a stabilit, în cele din urmă, în Elveția.
Îndrumată de mama sa, care dorea să facă din ea un star, a apărut pe scena mai multor varieteuri. A frecventat câțiva ani un pension, apoi a studiat arta dramatică la Zürich, iar din 1982 și-a început cariera de actriță și de autoare dramatică. Împreună cu Rene Oberholz a înființat trupa experimentală Die Wortpumpe ("Pompa de cuvinte") în 1993, iar împreună cu Jens Nielsen grupul teatral Die Engelmaschine ("Mașina de fabricat îngeri") în 1996. În 1998 a primit o bursă de la Literarisches Colloquium Berlin.
A publicat numeroase poezii în reviste literare și antologii din mai multe țări. În 1999 îi apare volumul de versuri Daruri - un dans al morții, precum și romanul Warum das Kind in der Polenta kocht (De ce fierbe copilul în mămăligă), tradus în mai multe limbi de circulație, inclusiv în română de poeta și prozatoarea Nora Iuga. A fost pus în scenă la Teatrul Neumarkt din Zürich, în regia lui Katka Schroth și distins cu premiul pentru Cea mai bună carte a anului (Zürich, 1999), Premiul pentru literatură (Berlin, 2000), Premiul Chamisso (München, 2000)
Fructificând experiența personală a autoarei, romanul De ce fierbe copilul în mămăligă explorează, din perspectiva naivității infantile, tumultoasa lume a circului, orbitoare în aparență, dar pândită permanent de tragism și de spectrul morții. Din carte nu lipsesc observațiile de mare acuitate cu privire la realitățile sociale și politice din România ultimelor decenii comuniste.
În plină afirmare creatoare, avîntîndu-se în apele reci ale lacului Zürich, într-o noapte de început de februarie, autoarea romanului De ce fierbe copilul în mămăligă le-a dăruit admiratorilor cartea intitulată Raftul cu ultimele suflări. înmânând manuscrisul editurii DVA (Deutsche Verlags-Anstalt). Aglaja Veteranyi se sinucide într-un spital din Zürich, în urma unei depresii, la începutul anului 2002. Și-a regizat moartea la fel de laborios ca și romanul.
http://www.romlit.ro/ziduri_paradoxale Arhivat în 22 februarie 2016, la Wayback Machine.
Stilicon

Stilicon Flavius (n. 359 - d. 408, Ravenna) a fost un general roman de rang înalt (magister militum).
Fiu al unui ofițer vandal din armata imperială, a luptat în serviciul lui Teodosiu I, care, în 395, în pragul morții, i-a încredințat pe fiii săi, Arcadius și Honorius. I-a oprit pe goții lui Alaric I, învingându-i la Polentia (402) și Verona (403). Originea lui barbară a atras dușmănia celor două curți imperiale. În 408 a fost acuzat de trădare și executat.
Listă de filme de Crăciun

Crăciunul sau Nașterea Domnului (nașterea lui Iisus Hristos / Isus Hristos / Isus Cristos) este o sărbătoare creștină celebrată la 25 decembrie (în calendarul gregorian) sau 7 ianuarie (în calendarul iulian) în fiecare an. Ea face parte din cele 12 sărbători domnești (praznice împărătești) ale Bisericilor bizantine, a treia mare sărbătoare după cea de Paști și de Rusalii. În anumite țări, unde creștinii sunt majoritari, Crăciunul e de asemenea sărbătoare legală, iar sărbătoarea se prelungește în ziua următoare, 26 decembrie: a doua zi de Crăciun. De la debutul secolului al XX-lea, Crăciunul devine și o sărbătoare laică, celebrată atât de către creștini cât și de către cei necreștini, centrul de greutate al celebrării deplasându-se de la participarea în biserică la rit spre aspectul familial al schimbului de cadouri sau, pentru copii, „darurilor de la Moș Crăciun”.
Există numeroase producții cinematografice referitoare la Crăciun.
Aceasta este o listă de filme lansate în cinematografe care sunt în întregime, sau în mare parte, despre sărbătorea Crăciunului. Filmele din această listă prezintă întotdeauna referiri importante la simboluri ale acestei sărbători, cum ar fi reuniuni de familie, pomi (de Crăciun) și decorațiuni, Iisus copil și/sau Moș Crăciun.
Romanian Christmas Carols

Romanian Christmas Carols, Sz, 57, BB 67 (Hungarian: Román kolindadallamok) is a set of little colinde, typical Christmas songs from Romanian villages, habitually sung by small groups of children, adapted in 1915 by Hungarian composer Béla Bartók to be played on the piano after hearing them sung in the below villages.
This work consists of twenty little songs put together into two major series. The movements are listed as follows:
Series A
Series B
The movement numbered XVIIb is generally appended to the previous one, and, in publications, the variation is represented as a single movement, even though it is clearly specified where the reprise begins. Bartók also wrote a concert version with slight variations to the original version. These changes consist mostly of denser chords and octaves.
Notable recordings of this composition include:
5Gang: Another Kind of Christmas

5Gang: Another Kind of Christmas (Romanian: 5GANG: Un altfel de Crăciun) is a 2024Romanian action comedy film directed by Matei Dima. It stars Selly, Diana Condurache, Andrei Gavril, Luca Bogdan Adrian and Mădălin Șerban Păcurar, members of the real-life trap group 5GANG, as themselves in a fictional story about their musical band; when Selly is kidnapped after performing at the anniversary of a local crime boss' daughter birthday, the other band members have to rescue him.
The movie premiered only in Romania on December 27, 2019. A box office success, it became the highest-grossing film in its country in the last thirty years and gained more than $1.5 million during its theatrical run.
Rahmans

Rahmans (Ukrainian: рахма́ни, Romanian: rohmani, blajini) are, according to Romanian and Ukrainian popular beliefs, a mythical nation of righteous Christians.
Neopagans think that Rahmans is the allusion to the Indian caste of Brahmins.
The etymology of the word blajini ([blaˈʒinʲ]) is the slavonian blažĕnŭ meaning kind, well-minding person.
Following the Orthodox Christian calendar, Romanians from Banat, Transylvania, Bukovina and Maramureș regions celebrate the Rahmanish Easter (Romanian: Paştele Blajinilor) on the first Monday after St. Thomas Sunday. The Rahmanish Easter is called also Easter of the Dead or Mighty Easter.
Ukrainians celebrate the Rahmanish Easter (Ukrainian: Рахманський Великдень) on Mid-Pentecost.
Since Rahmans live in isolation and have no year computation of their own, they have no way of knowing when Easter comes. It is for this reason that Romanians and Ukrainians eat dyed eggs and let the shells flow downstream, from there they believe they will get to the Rahmans. There is a custom in Oster, Lityn, and Lutsk districts to throw egg shells into the river on Easter Eve.
For celebrating the souls of dead relatives or friends, Romanians from the above-mentioned regions prepare festive meals and offer them, in the cemetery, nearby the tombs, after the religious mass and benediction, to all who wished to commemorate and pay their respects to the dead. They cheer up in memory of the deceased.
They are described as anthropomorphic and short, sometimes having the head of a rat. They are either described as malicious or as having great respect for God and leading a sinless life. They are considered to fast the year through, and thus doing humans a great service.
Blajin also means a dead child who did not receive the benediction of Holy Spirit. The ethnograph Marian Simion Florea wrote : Blajini are fictitious beings, incarnations of dead children not baptized who live at the end of Earth, nearby The Holy water (of Saturday). Some explain them as the descendants of Adam's son Seth. Others think that they used to live alongside humans on the earth, but Moses, seeing his people oppressed by them, split the waters and, after he and his people had retreated to safety, poured the waters back onto them, sending them to their current abode.
According to different beliefs, Rahmans dwell underground or live on the Rahmans' island.
Dragobete

Dragobete is a traditional Romanian holiday celebrated on February 24. Dragobete was the son of Baba Dochia, which stands for the main person in the myth related to spring arrival and the end of the harsh winter. Due to his endless kindness he was chosen – according to some sources, by Virgin Mary – to be the Guardian of Love.
The day is particularly known as "the day when the birds are betrothed". It's said that If boys don't meet the girl they like, they will have really bad luck for the rest of the year. It is around this time that the birds begin to build their nests and mate. On this day, considered locally the first day of spring, boys and girls gather vernal flowers and sing together. Maidens used to collect the snow that lay on the ground in many villages and then melt it, using the water in magic potions throughout the rest of the year. Those who take part in Dragobete customs are supposed to be protected from illness, especially fevers, for the rest of the year. If the weather allows, girls and boys pick snowdrops or other early spring plants for the person they are courting. In Romania, Dragobete is known as a day for lovers, rather like Valentine's Day.
It is a common belief in some parts of Romania that, during this celebration, stepping over a partner's foot leads to the dominant role in the relationship. Dragobete customs vary from region to region.
In the countryside there is an old tradition with girls and boys going into the woods to pick flowers. When they return home, the traditions says that boys were running after girls to kiss them. If the girl liked the boy she let him kiss her. There is a saying in Romania that makes a lot of sense regarding this: "Dragobete kisses the girls".
In neighbouring Bulgaria, the custom of stepping over one's partner's feet traditionally takes place during weddings with the same purpose, but it is not believed to be connected to Dragobete.
Borș de burechiușe

Borș de burechiușe or borș de burechițe is a Romanian and Moldovan dish specific from the regional cuisine of Moldova and of Bukovina. Burechiușe or gălușcă also known as urechiușe (little ears) is a dough in the shape of a ravioli-like square which is filled with mushrooms such as boletus edulis, and sealed around its edges and then tossed and subsequently boiled in a ciorbă. The borș de burechiușe are traditionally eaten in the last day of fasting at the time of the Christmas Eve.
In Bukovina and Moldavia regions, the word borș is a synonym of the soup called ciorbă. The etymology of burechiușe is not clear. Burechițe may derive its name from the Turkish börek, indicating cultural and culinary influences coming from the Ottoman Empire. It could also take its name from that of the mushroom boletus, burete in its rhotacized Romanian language version, by the pattern of the ravioli.
Gagauz cuisine

Gagauz cuisine refers to the culinary practices of the Gagauz people. Its emphasis on dairy products and meats can be traced to the Gagauz's nomadic past, while the importance of grains as a staple food reflects their current farming lifestyle.
The Gagauz maintain a unique method of processing milk and preserve meat, curds, and sheep milk cheese in animal skins. Prepared dishes include a version of head cheese, or cold cuts in jelly prepared from the heads and feet of livestock (traditionally served during holidays), and kurban, which combines bulgur wheat porridge with meat from a ritually slaughtered ram. Gagauz meat dishes are often accompanied by peppered sauces.
Many family holidays and rituals are connected with the baking of bread, wheat loaves (kalaches), and unleavened flatcakes. Pies are also common, with popular variants being layered pies stuffed with sheep milk cheese and doused with sour cream before baking, pies with crumbled pumpkin, and sweet pies made from the first milk of a cow that had just calved.
Red wine is served with most meals.
Филип Седефчев

Фѝлип Седèфчев е български художник.
Филип Седефчев е роден на 25 септември 1935 г. в село Садовик, тогава в област София, околия Брезник. През 1961 г. завършва живопис в Националната художествена академия при професор Ненко Балкански. Член е на Съюза на българските художници. Твори в областта на живописта, монументалните изкуства, скулптурата, графичен и пространствен дизайн.
Автор е на над 300 реализирани постери, запазени знаци, гербове. Проектирал е и изпълнил над 90 монументални творби – стенопис, гоблен, витраж, пластики от дърво, камък, метал, керамика. Живописта му е определяна като символен балкански „Оп арт“.
Починал е на 12 октомври 2021 г. в град Перник.
Любен Зидаров

Любен Христов Зидаров е български художник, който работи в областта на графиката, илюстрацията, живописта, стенния художествен текстил.
Роден е на 23 декември 1923 година в Търново, но баща му е бежанец от Костур. Прадядо му майстор Трайко Димов е зидар, построил Сливенската часовникова кула. Завършва през 1948 г. живопис в Художествената академия в София в класа на проф. Илия Петров.
Работи като илюстратор на детските списания „Септемврийче“ (1948 – 1953), „Пламъче“ (1953 – 1958) и „Славейче“ (1958 – 1967). От 1967 до 1970 г. е главен художник на издателство „Народна младеж“.
През 70-те години на XX век е заместник-председател, а после и председател на Творческия фонд на СБХ. От 1996 до 1999 г. е председател на Съюза на българските художници. Умира на 3 януари 2023 година.
Негов син е изкуствоведът Филип Зидаров.
Любен Зидаров е сред първенците на българския комикс.
Автор е на илюстрациите в книги като „Приказки на Шехеразада“, „Български народни приказки“ на Ангел Каралийчев, „Островът на съкровищата“ на Робърт Луис Стивънсън, „Подир сенките на облаците“ на Пейо Яворов, „Морското вълче“ на Майн Рид, „Том Сойер“ на Марк Твен, „Чичо Томовата колиба“ на Хариет Бичър Стоу, „Приказки“ на Ханс Кристиан Андерсен, „Приказки от цял свят“ на Николай Райнов и други.
Преди 1989 г. Зидаров участва в националните изложби на илюстрацията и изкуството на българската книга и в представителни изложби в чужбина. Урежда множество самостоятелни изложби в София (1957, 1979, 1983), Варшава (1960), Пловдив (1977), Враца (1980), Велико Търново (1983), Шумен (1984), Кърджали (1984).
По-важни монументално-декоративни творби:
През 2019 г. илюстрира българските издания от поредицата „Хари Потър“, които предизвикват множество противоречиви реакции.
За творчеството си Любен Зидаров е удостоен с държавното звание Народен художник.
Носител на различни награди: сребърен медал (1959) и златен медал (1965) от Международната изложба на книгата в Лайпциг, награда на ДКМС за изкуство и култура (1970), наградата „Борис Ангелушев“ на СБХ за илюстрация (1976), както и орден „Кирил и Методий“ – I степен през 1963 година.
През 2014 г. е удостоен с голямата награда на Столичната община за цялостно творчество и специален принос в областта на културата.
През 2016 г. получава отличието „Златен век“ на Министерство на културата.
На 17 септември 2022 г. на тържествена сесия на Столичния общински съвет е удостоен със званието Почетен гражданин на София.