davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Pondok Pinang, Kebayoran Lama, Jakarta Selatan

Pondok Pinang adolah kelurahan di kecamatan Kebayoran Lama, Jakarta Selatan, Jakarta, Indonesia.
Di kelurahan ko, talatak kompleks parumahan Pondok Indah sarato Mal Pondok Indah.
Templat:Kebayoran Lama, Jakarta Selatan
MRT Jakarta

Moda Raya Tapadu Jakarta (disingkek MRT Jakarta atau MRTJ, bahaso Inggirih: Jakarta Mass Rapid Transit) adolah sistem transportasi rel angkutan copek di Jakarta. Proses pambangunan moda transportasi iko dimulai taun 2013. Jalua partamo layanan MRT Jakarta dioperasikan tanggal 24 Maret 2019, manjadikannyo layanan moda rayo tapadu partamo nan baroperasi di Indonesia.
Layanan MRT Jakarta dioperasikan dek PT MRT Jakarta (Perseroda). Jalua nan tolah baroperasi kini marupikan jalua sapanjang 15,7 km nan manghubuangkan Stasiun Lebak Bulus dangan Stasiun Bundaran HI.
Jawaharlal Nehru

Jawaharlal Nehru (bahaso Hindi: जवाहरलाल नेहरू, dibaco [dʒəʋaːɦərˈlaːl ˈneːɦruː]; lahia 14 November 1889 – maningga 27 Mei 1964 pado umua 74 taun) adolah surang nagarawan India nan manjabaik sabagai Pardano Mantari India nan partamo dari taun 1947 sampai 1964. Inyo marupoan salah satu pamimpin gerakan kemerdekaan India dari Partai Kongres Nasional India. Nehru juo mandirian Pagarakan Indak Basakutu dan aktif dalam politik internasional di era satalah Parang Dunia Kaduo.
Anak surang pangacara dan politisi nan kayo rayo banamo Motilal Nehru, Nehru manjadi pamimpin sayok kiri di Partai Kongres kutiko mudonyo. Inyo naiak manjadi presiden partai di bawah bimbingan Mahatma Gandhi, maanjuakan swaraj (kemerdekaan panuah) dari Inggris. Sapanjang iduiknyo, Nehru mampajuangan ide-ide sosalisme Fabian.
Museum Transmigrasi Lampung

Museum Ketransmigrasian Lampung di buek pado tahun 2004. panggagasnyo adolah Prof. Dr. Muhajir Utomo yang adolah katurunan dari rombongan transmigran partamo yang dikirim Balando ka Lampung tahun 1905. Museum Transmigrasi lampung baru bisa diresmikan pado tahun 2010 yang langsung dikelola oleh UPTD dibawah Dinas Tenaga Kerja dan Transmigrasi yang talatak di Jl. Jend. Ahmad Yani Desa Bagelen Kecamatan Gendong Tataan Kabupaten Pesawaran Provinsi Lampung, lokasinyo ndak bara jauh kota Bandar Lampung hanyo bajarak 20 Kilometer dengan waktu tampuah 30 menit sajo dengan jalan darat.
Bangunan museum barupo bangunan yang rancak balantai duo dengan simbol Siger mangkilek dibagian atas barando dan dibagian luanyo bercat putiah kakuning-kuniang, dihiasi ornamen gajah Lampung dipadu ukiran khas Jawa dibagian pintu ka masuak.
Laudya Cynthia Bella

Laudya Cynthia Bella (lahia di Banduang, Jawa Barat, 24 Februari 1988; umua 37 taun) adolah saurang palakon jo panyanyi Indonesia badarah Jawa, Sunda, jo Minangkabau.
Bella marupoan anak dari pasangan Busyamin nan badarah Minang jo Neni S. katurunan Sunda.
Bella mamulai kariernyo di dunia hiburan pado taun 2002 katiko mangikuti pamiliahan model di sabuah majalah remaja jo menjadi juara duo model majalah Kawanku.
Pado taun 2003, Bella mulai tajun ka dunia sinetron jo manjadi pemeran utamo di sinetron Senandung Masa Puber nan ditayangan dek Trans TV. Samanjak bamain di sinetron tu, Bella mulai banyak mandapek tawaran untuak mambintangi judul sinetron lainnyo pado taun 2004-2005, diantaronyo: Pacarku Superstar, Seminggu 7 Cinta, jo Cuek Tapi Cinta.
Pado taun 2004, namo Bella samakin malambuang karano bamain di film partamonyo sabagai pemeran utamo dalam film Virgin. Film iko sukses manjadi film Indonesia paliang laku pado taun 2004 nan mamparoleh 1,4 Juta panonton.
Malalui film Virgin, Bella dinominasian dalam acara pangharagoan Festival Film Indonesia 2005 kategori Pemeran Utama Wanita Terbaik, sarato dinobatkan manjadi Aktris Utama Terpuji Festival Film Bandung 2005, jo mamanangkan kategori Most Favourite Rising Star di MTV Indonesia Movie Awards 2005.
Satalah lulus dari SMA, Bella mamutuihan untuak fokus malanjuikan kariernyo sabagai aktris. Bella kamudian bamain pado duo judul film pado taun 2006, yaitu Berbagi Suami jo Lentera Merah. Pado taun nan samo, Bella baperan dalam babarapo judul sinetron, diantaronyo Pengen Jadi Bintang jo Juragan Jengkol. Bella juo tapiliah untuak bagabuang dalam grup vokal BBB nan dibantuak dek musisi Melly Goeslaw pado taun 2006, basamo Raffi Ahmad, Dimas Beck, Ayushita, jo Chelsea Olivia.
Ahmad Dahlan

Kiai Haji Ahmad Dahlan atau Muhammad Darwis (lahia di Yogyakarta, 1 Agustus 1868 – maningga di Yogyakarta, 23 Februari 1923 pado umua 54 taun) adolah saurang Pahlawan Nasional Indonesia nan marupoan pandiri Muhammadiyah. Inyo adolah putra kaampek dari tujuah badunsanak dari kaluarga K.H. Abu Bakar. KH Abu Bakar adolah saurang ulama jo katib takamuko di Musajik Besar Kasultanan Yogyakarta pado maso itu, dan amak dari K.H. Ahmad Dahlan adolah puteri dari H. Ibrahim nan juo manjabat pangulu Kasultanan Ngayogyakarta Hadiningrat pado maso itu.
Namo kaciak K.H. Ahmad Dahlan adolah Muhammad Darwisy. Inyo marupoan anak kaampek dari tujuah urang badunsanak nan kasado saudaranyo padusi, kacuali adiak bunsunyo. Inyo tamasuak katurunan nan kaduo baleh dari Maulana Malik Ibrahim, salah saurangnan takamuko di antaro Walisongo, yaitu palopor panyebaran agamo Islam di Jawa. Silsilahnyo tasabuik iolah Maulana Malik Ibrahim, Maulana Ishaq, Maulana 'Ainul Yaqin, Maulana Muhammad Fadlullah (Sunan Prapen), Maulana Sulaiman Ki Ageng Gribig (Djatinom), Demang Djurung Djuru Sapisan, Demang Djurung Djuru Kapindo, kiai Ilyas, kiai Murtadla, KH. Muhammad Sulaiman, K.H. Abu Bakar, jo Muhammad Darwisy (Ahmad Dahlan).
Pado umua 15 tahun, inyo pai haji jo tingga di Makah salamo limo taun. Pado pariode ini, Ahmad Dahlan mulai bainteraksi jo pamikiran-pamikiran pambaharu dalam Islam, mode Muhammad Abduh, Al-Afghani, Rasyid Ridha jo Ibnu Taimiyah. Katiko pulang baliak ke kampuangnyo taun 1888, inyo baganti namo manjadi Ahmad Dahlan.
Pado taun 1903, inyo batolak baliak ka Mekah jo manetap selamo duo taun. Pada maso iko, inyo sempat baguru kapado Syekh Ahmad Khatib Al-Minangkabawi nan juo guru dari peadiri NU, KH. Hasyim Asyari. Pado tahun 1912, inyo mandirian Muhammadiyah di kampuang Kauman, Yogyakarta.
Sapulang dari Makah, inyo manikah jo Siti Walidah, sapupunyo surang, anak kiai Pangulu Haji Fadhil, nan isuak dikenal jo Nyai Ahmad Dahlan, saurang Pahlawan Nasional jo pendiri Aisyiyah. Dari pakawinannyo jo Siti Walidah, KH. Ahmad Dahlan mandapek anam orang anak yaitu Djohanah, Siradj Dahlan, Siti Busyro, Irfan Dahlan, Siti Aisyah, Siti Zaharah. Di sampiang itu K.H. Ahmad Dahlan pernah pulo manikahi Nyai Abdullah, jando H. Abdullah. Inyo pernah juo manikahi Nyai Rum, adiak kiai Munawwir Krapyak. K.H. Ahmad Dahlan juo mampunyoi putra dari pakawinannyo jo Nyai Aisyah (adiak Adjengan Penghulu) Cianjur nan banamo Dandanah. Inyo pernah pulo manikah jo Nyai Yasin Pakualaman Yogyakarta.
KH. Ahmad Dahlan maningga pado taun 1923 jo dimakaman di pamakaman Karangkajen, Yogyakarta.
Arvan Pradiansyah

Arvan Pradiansyah (lahia di Jakarta pado tanggal 4 Pebruari) adolah Motivator Nasional - Leadership & Happiness, CEO Institute for Leadership and Life Management (ILM).
Arvan Pradiansyah mulai pandidikan dasar di SMA Slipi 3 Pagi dan manarus ka SMP Al-Azhar Jakarta. Sakola menengah ateh inyo manamatkan di SMA Negeri 78 Jakarta Inyo salapeh manyalasai pandidikan sarjana dari Departemen Ilmu Komunikasi Fakultas Ilmu Sosial jo Politik Universitas Indonesia (FISIP UI) jo pasca-sarjana di bidang hubungan industri jo manajemen sumber daya manusia di London School of Economics and Political Science. Inyo manjalehan pendidikan pasua sergeanyo jo mandapatkan beasiswa British Chevening Award dari The British Council. Inyo juo mandapek beasiswa dari Japan Airlines untuak mangalami Summer Session on Asian Studies di Sophia University Tokyo, Jepang.
Arvan Pradiansyah pado mudoannyo aktif dalam kagiatan kemahasiswaan jo kamadoan. Inyo manjadi Mahasiswa Teladan I Universitas Indonesia, Ketua Umum Indonesia Student Association for International Studies (ISAFIS), Wakil Ketua Senat Mahasiswa FISIP UI, Wakil Ketua BPM FISIPUI UI, Ketua I Perhimpunan Pelajar Indonesia (PPI) London, jo Ketua I Keluarga Alumni Program Persahabatan Indonesia Jepang (KAPPIJA 21).
sabalun basimpang dalam dunia pangembangan SDM jo manubuakan ILM, Arvan Pradiansyah sempat manjadi dosen di almamaternyo, FISIP UI, salamo 13 tahun. Arvan Pradiansyah aktif manulih buku motivasi jo pangambangan diri. Bukunyo nan judulnyo The 7 Laws of Happiness alah ditarjamahkan ka bahaso Inggirih jo dibawok ka Pameran Buku Frankfurt pado taun 2015 sabagai satu-satunya buku motivasi dari Indonesia.
Arvan Pradiansyah iko juo dikenal sabagai panulih produktip, Pambicaro umum, Konsultan Pangambangan Sumber Daya Manusia, Kolumnis di majalah SWA, Narasumber TV Smart Happiness, Talk Hamppiness di Kompas TV, jariangan Radio SmartFM jo Radio Sonara, Panjabaik Tinggi Eksekutif di Institute For Leadership and Life Management (ILM).
Salamo pajalanan karirnyo, inyo alah cukuik banyak manulih jo mangarang buku, nan mano diantaronyo:
Inyo lahir jo gadang di Jakarta dari pasangan Emin Suminta jo Leila Hakim. itu, inyo manikah jo Santy Alfian jo anak-anaknyo.
Margaret Thatcher

Margaret Hilda Thatcher, Baroness Thatcher, LG, OM, PC, FRS, née Roberts (lahia di Grantham, Lincolnshire, Inggirih, 13 Oktober 1925 – maningga di London, Inggirih, 8 April 2013 pado umua 87 taun), adolah saurang politisi Baritania Rayo, Pardano Mantari Baritania Rayo nan punyo maso jabatan paliang lamo sapanjang abaik ka-20 (1979–1990), dan satu-satunyo wanita nan pernah duduak pado jabatan tasabuik.
George Washington

George Washington (22 Pebruari 1732 – 14 Desember 1799) adolah pamimpin politik, panglimo parang, nagarawan, jo pandiri Amerika Sarikat. Inyo manjabaik subagai Presiden Amerika Sarikat nan partamo dari taun 1789 hinggo 1797. Subagai panglimo parang, Washington mamimpin pasukan Patriot dalam Parang Kamardekaan Amerika Sarikat. Inyo mamimpin Musyawarah Parundang-undangan pado taun 1787 nan mahasiakan Undang Tubuah Amerika Sarikat dan pamarintah nan bacorak federal. Di Amerika, Washington dikanang subagai Father of the Nation.
Washington mandapek latiahan militer awalnyo sajak tagabuang dalam Resimen Virginia salamo Parang Indian-Parancih. Inyo kamudian tapiliah untuak duduak di House of Burgesses koloni Virginia dan di Majelis Kontinental. Satalah di Majelis, Washington ditunjuak untuak manjadi Panglimo Angkatan Parang Kontinental. Inyo mamimpin pasukan Amerika nan basakutu jo Parancih dalam pangapuangan di Yorktown, dan mangunduakan diri pado taun 1783.
Washington bapangaruah gadang dalam panyusunan jo pangesahan Undang Tubuah Amerika dan kamudian tapiliah manjadi presiden dek Badan Pamiliah Umum dalam duo pamiliahan umum nan partamo. Subagai Presiden, Washington manyusun sabuah pamarintahan nan kuek sacaro politik dan ekonomi. Inyo mamiliah tatok netral dalam pasaiangan arek duo anggota kabinetnyo nan basubarangan pandangan politik, Thomas Jefferson jo Alexander Hamilton. Pado saaik pacahnyo Revolusi Parancih, Washington mangumumkan kabijakan indak bapihak dan mangesahkan Pajanjian Jay. Inyo manyusun preseden-preseden untuak limbago kapresidenan, cando gala "Mr. President" dan pidato papisahannyo nan kini dipandang subagai salah satu pandangan nan paliang pantiang dalam ideologi republikanisme.
Washington adolah saurang pamiliak budak dan padagang, dan mandukuang langkah-langkah nan diambiak dek Majelis untuak malinduangi institusi pabudakan dan malinduangi kapantiangan nasional. Satalah tu, inyo maraso taganggu jo konsep pabudakan sainggo mambebasan saluruah budaknyo dalam warisan kutiko inyo maningga pado taun 1799. Inyo juo dipandang pantiang kini ateh usaonyo untuak mancampuakan Urang Asli Amerika ka dalam budayo Barat, namun juo sacaro tageh mambanduang pambarontakan kaum tasabuik. Washington adolah anggota Gareja Anglikan dan Freemason, namun manyeru padamaian antaro saluruah agamo subagai surang panglimo parang dan presiden. Pado saaik kamatiannyo, Washington dikanang subagai urang "nan tarutamo di medan parang, nan tarutamo dalam wukatu damai, dan nan tarutamo di hati warga nagaranyo" (first in war, first in peace, and first in the hearts of his countrymen). Pado hari ko, Washington dikanang dalam bantuak patuang, karya seni, namo tampek, parangko, jo mato uang.
2020 Maya Awards (Indonesia)

The 9th Maya Awards took place from 6 to 7 March 2021 virtually to honor the achievement in Indonesian cinema released in 2020.
Satirical comedy film Mecca I'm Coming received the most awards with five, including Best Feature Film. Other winners included Abracadabra with four, The Science of Fictions with three, Homecoming and Mariposa with two.
The nominations were announced on 1 February 2021 on the award's social media. Comedy films Abracadabra and Mecca I'm Coming led the nominations with twelve, followed by drama film The Science of Fictions with eleven.
Winners are listed first, highlighted in boldface, and indicated with a double dagger (‡).
List of political biography films

This is a list of political biography films. It includes any biographical films about politicians, heads of state, or people who were otherwise mainly known for their political involvement.
John Curtin
Bob Hawke, Prime Minister.
Jack Layton
John Diefenbaker, Prime Minister
Pierre Elliot Trudeau, Prime Minister
Puyi
Mao Zedong
Deng Xiaoping
Adolf Hitler
Jawaharlal Nehru
Narendra Modi
Vinayak Damodar Savarkar
Lal Bahadur Shastri
Manmohan Singh
Saddam Hussein
Golda Meir, Prime Minister
Benito Mussolini
Galeazzo Ciano
Giacomo Matteotti
Giulio Andreotti, Prime Minister.
Silvio Berlusconi, Prime Minister.
Alcide De Gasperi, Prime Minister.
Muhammad Ali Jinnah
Manuel L. Quezon, President
Joseph Stalin
Nelson Mandela
Idi Amin
Margaret Thatcher
Tony Blair
Elizabeth I
Elizabeth II
George W. Bush, 43rd president.
Lyndon B. Johnson, 36th president.
John F. Kennedy, 35th president.
Ted Kennedy, senator.
Abraham Lincoln, 16th president.
Richard Nixon, 37th president.
Harvey Milk, San Francisco council member.
Dick Cheney, 46th vice president.
List of political career biographies

The following is a list of political career biographies. It is meant to complement the list of political memoirs page, with the key difference being that the books in this list are authored by persons other than the book's subject. This list is sorted by country and by the political position and last name of the book's subject:
Richard Casey: Minister for Foreign Affairs 1951-1960
Ben Chifley: Prime Minister 1945-1949
Sir Robert Menzies: Prime Minister 1939-1941; 1949-1966
Graham Richardson: Senator 1983-1994
Gough Whitlam: Prime Minister 1972-1975
Karl Marx: Writer 1818-1883
Albright, Madeleine: Secretary of State under President Bill Clinton, 1997-2001
Brown, Ron: Secretary of Commerce under President Bill Clinton, 1993-1996
Byrnes, James F.: Secretary of State under President Harry Truman, 1945-1947
Connally, John: Secretary of the Treasury under President Richard Nixon, 1971-1972
Dulles, John Foster: Secretary of Defense under President Dwight D. Eisenhower, 1953-1959
Forrestal, James: Secretary of Defense under President Harry Truman, 1947-1949
Johnson, Louis: Secretary of Defense under President Harry Truman, 1949-1950
Kissinger, Henry: Secretary of State under Presidents Richard Nixon and Gerald Ford, 1973-1977
Marshall, George C.: Secretary of State, 1947-1949, and Secretary of Defense, 1950-1951, under President Harry Truman
McNamara, Robert: Secretary of Defense under Presidents John F. Kennedy and Lyndon B. Johnson, 1961-1968
O'Neill, Paul: Secretary of the Treasury under President George W. Bush, 2001-2002
Rumsfeld, Donald: Secretary of Defense under President George W. Bush, 2001–present
Vance, Cyrus: Secretary of State under President Jimmy Carter, 1977-1980
Blackmun, Harry: 98th Supreme Court Justice, 1970-1994
Marshall, Thurgood: 96th Supreme Court Justice, 1967-1991
O'Connor, Sandra Day: 102nd Supreme Court Justice, 1981-2006
Scalia, Antonin: 103rd Supreme Court Justice, 1986–present
Souter, David: 105th Supreme Court Justice, 1990–present
Thomas, Clarence: 106th Supreme Court Justice, 1991–present
List of political parties in China

The People's Republic of China is a one-party state ruled by the Chinese Communist Party (CCP). Despite this, eight minor political parties subservient to the CCP exist. China is officially organized under what the CCP terms a "system of multi-party cooperation and political consultation under the leadership of the CCP," in which the minor parties must accept the leadership of the CCP.
Under the "one country, two systems" principle, the special administrative regions of Hong Kong and Macau, which were previously colonies of European powers, operate under a different political system from the rest of China. Currently, both Hong Kong and Macau possess multi-party systems that were introduced just before the handover of the territories to China.
The Chinese Communist Party is the sole ruling party of the People's Republic of China. The Chinese constitution states that "The defining feature of socialism with Chinese characteristics is the leadership of the Communist Party of China", while the CCP constitution declares the party to be the "highest force for political leadership".
While only the CCP holds effective power at the national level, there are officially eight minor and non-oppositional parties that exist alongside the CCP that are officially titled democratic parties. Founded before the proclamation of the People's Republic of China, these parties must accept the "leading role" of the CCP as a condition of their continued existence. The official party system of the PRC is the system of multi-party cooperation and political consultation under the leadership of the CCP, and the relationship between these parties and the CCP has officially been described as "long-term coexistence and mutual supervision, treating each other with full sincerity and sharing weal or woe" (prosperity or adversity). According to Human Rights Watch, these parties "play an advisory rather than an oppositional role".
The following parties formed in China are (or have previously been) banned by the government:
Wooden Shoe Books and Records

39°56′31″N 75°09′15″W﻿ / ﻿39.942059°N 75.154114°W﻿ / 39.942059; -75.154114
Wooden Shoe Books and Records, also known as The Wooden Shoe, is an anarchist bookstore and infoshop in Philadelphia. Founded in 1976, the store specializes in radical and non-traditional literature. Wooden Shoe is run by an all-volunteer worker collective that encourages community building and anti-capitalist activism.
Located on 704 South Street in the South Street district, Wooden Shoe Books is in its third location. The Wooden Shoe has always been primarily political, created with the intention of consolidating published anarchist materials into one location and providing opportunities for community organizing. The shop volunteers its space to local organizations that align with its political goals of challenging systems of oppression. Events include poetry readings, educational discussions, workshops, author talks, and rock shows. The space also features a community board advertising local events such as book clubs and musical performances.
The Wooden Shoe has been described as a "punk-rabbit-hole-on-acid of a shop." Book categories include Native/Indigenous American Studies, Palestine, situationism, feminism, labor studies, imperialism, the prison–industrial complex, sustainable living, disabilities studies, and anarchism. The collection includes books from anarchist publishers such as Autonomedia, AK Press, and Semiotext(e). In addition to books, the store carries zines, vinyl records, buttons, stickers, posters, and t-shirts.
The name of Wooden Shoe Books derives from workers who interrupted production during the Industrial Revolution by throwing wooden shoes (sabots) into machinery. The bookstore opened in January 1976 and was founded by members of Philadelphia Solidarity, a group of libertarian socialists. In a 2021 interview, one of the founders describes that the collective did not anticipate making much of a "profit with just the books, so we also sold vinyl records."
The original location of the shop was in a basement at 20th and Sansom Streets. An electrical fire in 1997 burned the building down, and the store moved to 5th and South Street. Looking for a larger space, in October 2009 the Wooden Shoe moved into its current location at 7th and South Street.
The Wooden Shoe is a run by an all-volunteer, non-hierarchical collective. Decisions are made by collective members by a consensus process at monthly meetings. The bookstore is a 501(c)(3) organization with a mission of being "an empowering resource for activism, organizing, art, self-education, community-building, and the anti-capitalist struggle." As of 2022, the collective has around thirty-five people to staff the store.
Outline of Jakarta

The following outline is provided as an overview of and topical guide to Jakarta:
Jakarta – capital and largest city of Indonesia. Located on the northwest coast of the world's most populous island Java, it is the centre of economics, culture and politics of Indonesia.
Geography of Jakarta
Museums in Jakarta
Parks in Jakarta
Demographics of Jakarta
Government and politics of Jakarta
History of Jakarta
Timeline of Jakarta
Culture of Jakarta
Architecture of Jakarta
Cinema of Jakarta
Literature of Jakarta
Music of Jakarta
Events and festivals in Jakarta
Languages of Jakarta
Media in Jakarta
Religion in Jakarta
Jakarta#Sport
Economy of Jakarta
Transport in Jakarta
Rail transport in Jakarta
Education in Jakarta
Healthcare in Jakarta
Central Jakarta

Central Jakarta (Indonesian: Jakarta Pusat, Betawi: Jakartè Belah Tengah), abbreviated as Jakpus, is one of the five administrative cities (kota administrasi) and de facto Capital City of the Special Capital Region of Jakarta. It had 902,973 inhabitants according to the 2010 census and 1,056,896 at the 2020 census; the official estimate as of mid-2023 was 1,103,357, comprising 553,471 males and 549,886 females. Central Jakarta is not self-governed and does not have a city council, hence it is not classified as a proper municipality.
Central Jakarta is the smallest in area and population of the five administrative cities of Jakarta. It is both the administrative and political center of Jakarta and Indonesia. Central Jakarta contains several large international hotels and major landmarks such as Hotel Indonesia.
Central Jakarta Administrative City (Kota Administrasi Jakarta Pusat) is bounded by North Jakarta to the north, East Jakarta to the east, South Jakarta to the south, and West Jakarta to the west. It is subdivided into eight districts (kecamatan), listed below with their areas and their populations at the 2010 census and 2020 Census, together with the official estimates as of mid-2023. The table also includes the locations of the district administrative centres, and the number of administrative villages (all classed as urban kelurahan) in each district, together with their names and postcodes.
Central Jakarta had an average of almost 23,000 residents per square kilometre in mid 2023, making it the most densely populated municipality in Jakarta. Within the city, Johar Baru District reaches almost 60,000 residents per square kilometre.
Both GRDP at the current market price and GRDP at 2000 constant price in 2007 for Municipality of Central Jakarta is higher than other municipalities in DKI Jakarta, which is Rp. 145 million and Rp. 80 million respectively.
At the end of the first quarter of 2010, the Jakarta CBD had an occupancy rate of 80%, an increase from 78% at the end of the first quarter of 2009. According to Jones Lang LaSalle, the amount of office space in the Jakarta CBD increased by 93,000 square metres (1,000,000 sq ft) between the second half of 2010 and the second half of 2009.
In September 2010, Jones Lang LaSalle estimated that the Jakarta CBD had 30,000 square metres (320,000 sq ft) of serviced office space, making up less than 1 percent of the total amount of office space in the CBD. 70% of the tenants in the serviced spaces were international companies. The number of serviced office spaces in Central Jakarta increased by 50% in the year leading to September 2010.
Central Jakarta consists of 8 districts and 44 subdistricts.
Government agencies with head offices in Central Jakarta include the National Search and Rescue Agency, which has its head office in Kemayoran, and the National Transportation Safety Committee (NTSC, Indonesian acronym KNKT), which has its head office in the Ministry of Transport Building.
6°11′11″S 106°49′46″E﻿ / ﻿6.1864°S 106.8294°E﻿ / -6.1864; 106.8294
XIX обикновено народно събрание

Деветнадесетото обикновено народно събрание (XIX ОНС) е народно събрание на Царство България, заседавало в сградата на Народното събрание в София между 15 април 1920 и 11 март 1923, брой депутати – 232.
Изборите за XIX ОНС са проведени на 28 март 1920 г., съгласно указ на цар Борис III № 69 от 26 февруари същата година. След изборите за XVI ОНС те се провеждат по пропорционалната система и са задължителни за всички избиратели, които не са лишени от това право. Избирателна активност – 77,3%.
Председател:
Подпредседатели:
X обикновено народно събрание

Десетото обикновено народно събрание (X ОНС) е народно събрание на Княжество България, заседавало от 16 май 1899 до 29 ноември 1900, брой народни представители – 169. X ОНС заседава в сградата на Народното събрание в София. Разпуснато е предсрочно.
Изборите за X ОНС са насрочени с указ на княз Фердинанд I № 125 от 5 март 1899 г. Провеждат се на 25 април/7 май и 2 май/14 май същата година и са спечелени от Либералната и Народнолибералната партия, които участват с обща листа. Последвалите частични избори през септември 1899 г. дават предимство на партията на либералите, която образува самостоятелно правителство. Избирателната активност е 49,5%.
Местата в парламента са разпределени, както следва:
Невалидни гласове / бюлетини – 36 677 гласа.
Опитите на правителството да възстанови натуралния десятък довеждат до „селски бунтове“ и изостряне на икономическата и политическата криза в страната. Задълбочават се и противоречията между управляващите Народнолиберална и Либерална партия (радослависти). Парламентът е разпуснат с указ на княза. С това и новият век започва с традиционното предсрочно разпускане на Народното събрание – политическа участ не само на седем от предхождащите го, но и на следващите XI, XII, XIII и XIV народни събрания, избирани и действали до свикването на V велико народно събрание през 1911 г.
Дейността на това народно събрание се ограничава в периода 16 май 1899 – 20 октомври 1900 г., в който е свикано на две редовни и една извънредна сесия. Между приетите от него закони са Законът за общинските налози и Законът за празничните дни в Княжеството.
XIV обикновено народно събрание

Четиринадесетото обикновено народно събрание (XIV ОНС) е народно събрание на Княжество България (до 22 септември 1908, след това Царство България), заседавало между 15 юни 1908 и 15 февруари 1911 в сградата на Народното събрание в София, брой народни представители – 203.
Редовните избори за XIV ОНС са насрочени с указ на княз Фердинанд I № 200 от 17 април 1908 и се провеждат на 25 май същата година. Провеждат се и два допълнителни избори, първите – на 12 април 1909, вторите – на 11 юли 1910 г.
Редовните и първите допълнителни избори се произвеждат по избирателния закон, приет от XIII ОНС и утвърден с княжески указ № 464 от 13 декември 1906 г. Вторите допълнителни избори се произвеждат по избирателния закон, приет от XIV ОНС и утвърден с княжески указ № 190 от 31 март 1910 г.
Според таблицата за числото на представителите, които предстои да се изберат, утвърдена с княжески указ № 146 от 10 март 1908 г., броят на депутатите в XIV ОНС е определен на 203.
Разпределението на административните околии на избирателни околии и избирателни секции за изборите за XIV ОНС става със закон, приет от XIII ОНС в неговата 4-та редовна сесия и утвърден с княжески указ № 80 от 4 март 1907 г. Според него от съществуващите 71 административни околии се образуват 89 избирателни, които на свой ред се разделят на 399 избирателни секции.
Изборите за XIV ОНС са спечелени от Демократическата партия със 166 места. Избирателна активност – 50,2%.
XI обикновено народно събрание

Единадесетото обикновено народно събрание (XI ОНС) е народно събрание на Княжество България, заседавало между 22 февруари и 23 декември 1901, брой народни представители – 166. XI ОНС заседава в сградата на Народното събрание в София. Разпуснато е предсрочно.
Изборите за XI ОНС са насрочени с указ на княз Фердинанд I № 389 от 24 декември 1900 г. Провеждат се на 28 януари 1901. В тях изявено парламентарно мнозинство няма и затова се образува коалиция между Прогресивнолибералната, Демократическата и Народната партия, и БЗНС. Избрани са 164 народни представители. Избирателната активност е 42,7%.
Прогресивнолибералната партия е с трети резултат с около 1/5 от гласовете, но получава най-много места – цели 40. Местата в парламента са разпределени, както следва:
Невалидни гласове / бюлетини – 51 876 гласа.
Отказът на част от народните представители – демократи, да гласуват законопроект, предложен от правителството (за монопола върху тютюна и свързания с него външен заем), води до разпускането на народното събрание.
XLI народно събрание

Четиридесет и първото народно събрание (XLI НС) е обикновено народно събрание на България, което е сформирано според резултатите от парламентарните избори, проведени на 5 юли 2009 г.
Първото му заседание е на 14 юли и е открито от най-възрастния депутат - Андрей Пантев от БСП (на 70 години).
Народното събрание избира правителство с мандат на политическа партия ГЕРБ.
За периода от 14 юли 2009 г. до 11 март 2013 г. Народното събрание е приело 554 закона, 568 решения и 12 обръщения и декларации. Проведени са 487 заседания, от които 35 извънредни. Народното събрание отхвърля четири вота на недоверие и потвърждава един вот на доверие към правителството.
Парламентарни групи в XLI НС в началото на работата му:
Според правилника на това народно събрание, депутат напуснал групата си или депутат, чиято група се е разпаднала, не може да се присъедини към друга парламентарна група и остава независим. Въпреки това депутатите могат да пренасочат частта от държавната субсидия, която се получава от партиите за всеки депутат към друга партия. Така 18 от независимите депутати, влезли в парламента от листите на Атака, РЗС, Синята коалиция и ДПС, насочват субсидията, която се полага на партия за тях, към ГЕРБ, а един – Камен Петков – към Коалиция за България. На 8 февруари 2012 г. Парламентарната комисия за борба с корупцията и конфликтите на интереси и парламентарна етика пита ГЕРБ и БСП дали са плащали на независими депутати от субсидиите. Лидерът на ДСБ Иван Костов казва, че Сметната палата е отказала да му отговори дали е законно пренасочването на субсидия към депутати.
Броят на комисиите в XLI НС е 17. Всеки депутат има възможност да участва в най-много две парламентарни комисии, като за дейността си в тях получава допълнително възнаграждение към основната заплата.
Във връзка с антимонополните протести и върнатите мандати за съставяне на правителство от трите водещи партии в народното събрание – ГЕРБ, БСП и ДПС, президентът Росен Плевнелиев разпуска Народното събрание на 15 март 2013 г.
Ботсвана

Ботсвана, официално Република Ботсвана (на цвана, и африканс Botswana, на английски Botswana), известна още като страна на маймуните, е страна в Африка, притежаваща богати находища на диаманти. Независима държава е от 1965 г. Граничи с Южноафриканската република, Зимбабве, Замбия и Намибия. Официални езици са английски и сетсуана. В Ботсвана живеят и работят значителен брой чужденци, включително и българи. Едно от чудесата на света – делтата на Окаванго се намира в Ботсвана. Окаванго се „влива“ в пустинята и изчезва в нея. 70% от територията на Ботсвана е заета от пустинята Калахари.
Ботсвана е президентска република. Глава на държавата е президент, избиран от депутатите на Националната асамблея за срок от 5 години. Законодателната власт принадлежи на президента и парламента – Националната асамблея (40 депутати, избирани за 5 години и 4 назначавани от президента). Изпълнителната власт се осъществява от президента и правителството. Консултативен орган – Папата на вождовете.
През 18 век територията на днешна Ботсвана е населявана от 8 независими племена бечуани. През 19 век страната е посетена от Дейвид Ливингстън и други европейски мисионери. От 1885 до 1966 Ботсвана е британски протекторат Бечуаналанд. На 30 септември 1966 е обявена независима република Ботсвана. През 1980 президент става Дж. Масир, а през 1998 – Ф. Могае. През 1966 г. страната става членка на Организацията за африканско единство.
Ботсвана е страна без излаз на море, разположена на север от РЮА. Общата дължина на границите на страната е 4013 километра. Ботсвана граничи с: Намибия (дължина на границата 1360 км), с РЮА (1840 км), със Зимбабве (813 км) и със Замбия, като дължината на границата със Замбия е по-малка от 1 км. По-голямата част от населението на Ботсвана живее в източната ѝ част.
Климатът на Ботсвана е сух поради краткия дъждовен период. Понякога отдалечеността на страната от екватора прави климата субтропичен. Сухият период продължава от април до октомври в южната част на страната, а в северната – до ноември. През зимата, продължаваща от май до август, в южна Ботсвана духат студени ветрове и понижават средните температури до 14 °C. В цялата страна през лятото е горещо със средни температури около 26 °C. През сухия период в Ботсвана е ветровито и с пясъчни бури.
Ботсвана е разделена на 9 области, като всяка от тях е разделена на подобласти.
Областите са:
Ботсвана получава независимостта си от Великобритания пред 1966 г. и оттогава започва нейното забележително развитие. За периода 1966 – 1999 г. средният икономически растеж е 9%, което я прави страната с най-продължителен висок растеж на икономиката в света изобщо
Филмът „Боговете сигурно са полудели“ е заснет в Ботсвана.
Водно спасяване в България

Водното спасяване в България е дейност, свързана безопасността на водните басейни и се регулира от Правилник за водноспасителната дейност и обезопасяването на водните площи. Издава се от министъра на народното здраве, министъра на вътрешните работи и Българския червен кръст.
Парк център София

Парк Център София (бивш Сити Център София) е търговски център в София, открит на 12 май 2006 г. Намира се точно срещу хотел Хемус, на ъгъла на булевардите „Черни връх“ и „Арсеналски“, в район „Триадица“.
Комплексът е с обща разгърната площ от 43 200 кв. метра, в него има над 100 магазина, както и няколко ресторанта за бързо хранене, включително суши бар, Макдоналдс и Кентъки Фрайд Чикън. На територията на Парк Център София има и магазини на Техномаркет, Билла и Reserved.
В Парк Център София се намира киноцентърът Cinegrand, разполагащ с 1320 места в 6 зали.
Търговския център се обслужва от 1 метростанция, 1 тролейбусна линия, както и 2 автобусни линии:
Комплексът е построен от „Главболгарстрой“ с възложител „Стройтаун“ ООД в периода август 2004 г. - февруари 2006 г.
Молът е открит през май 2006 година, първоначално под наименованието „Сити център София“. От септември 2016 е прекръстен на „Парк център София“
Revetas Capital Advisors придобива търговския център през 2014 година. Управлението на Парк Център София е поверено на Ceres Management Services.
Сердика център

„Сердика Център“ е един от най-големите търговски центрове в България, открит през пролетта на 2010 г. Разположен е на бул. „Ситняково“ между улиците „Каймакчалан“ и „Оборище“, в район „Оборище“.
Има повече от 210 магазина, м/у които представителни магазини на луксозни модни марки от висок клас, които са представени единствено в този мол в София.
„Сердика Център“ има различни кафенета и ресторанти, както и супермаркет на веригата „Билла“.
Молът не разполага с кинозали.
Търговският център е на 10 минути път с кола от централната част на София и само на 10 минути път от магистрала „Хемус“.
До него може да се стигне с трамвайни линии 20, както и с автобусните линии 9, 72, 305 и 413.
София Аутлет Център

София Аутлет Център е търговски център в София, България, открит през пролетта на 2010 година. Молът е разположен в обособен търговски район в близост до много търговски центрове и магазини.
София Аутлет Център се намира в близост до търговските центрове Интер Експо Център, Дъ Мол, Метро Кеш & Кери, Техномаркет и Бизнес център Капитал Форт и обслужва също така новопостроения жилищен район Цариградски комплекс.
На 25 април 2012 г. в непосредствена близост до София Аутлет Център е открита метростанция „Интер Експо Център - Цариградско шосе“, първоначално наречена само „Цариградско шосе“ (до 14 юни 2012 г., когато е преименувана).
Тайвански търговски център, София

Представителството Тайвански търговски център, София е открито през 2005 г.
То е 40-ият международен клон на Тайванския съвет за развитие на външната търговия (Taiwan External Trade Development Council, TAITRA). Съветът е най-известната нестопанска тайванска организация за насърчаване на търговията, която се финансира, както от правителството, така и от индустриални и търговски организации. Негови родствени организации са Тайванският търговски център и Световният търговски център в Тайпе, Република Китай (Тайван).
TAITRA, заедно със своята добре развита мрежа от над 50 представителства в цял свят, активно работи по организирането и изпращането на делегации от бизнесмени и инвеститори, провежда специализирани семинари и изложения, а също така урежда конкретни търговски срещи между чуждестранни клиенти и тайвански предприемачи с цел установяване на стабилно взаимноизгодно сътрудничество.
ТТЦ София има следните функции:
Парична политика

Паричната политика (на английски: Monetary policy), наричана още монетарна политика, е упражняването на контрол върху количеството пари в икономиката и е едно от основните средства за макроикономическо регулиране. Чрез нея правителството и централната банка на държавата контролират (i) паричната маса, (ii) наличността и (iii) стойността на парите, както и лихвения процент. Чрез правилното управление на този набор от монетарни инструменти се гарантира растежа и стабилността на икономическата система. Монетарната теория от своя страна е източник на информация за това как да се изработи оптимална парична политика.
Монетарната политика може да бъде експанзивна или рестриктивна, като първата увеличава предлагането на пари в икономиката, а втората го свива. Експанзивната политика обичайно се прилага, когато има повишено ниво на безработица и рецесия, а рестриктивната политика – при повишено ниво на инфлация. Паричната политика трябва да бъде съпоставяна с фискалната, тъй като двете упражняват еднакъв контрол над икономиката.
Важно място в определянето на паричната политика на дадена държава заема централната банка. В България това е БНБ. Тя е упълномощена да управлява парично-кредитната система и да регулира икономиката, като използва паричната политика. В зависимост от вида клиенти, с които контактува, централната банка може да бъде от открит или закрит тип, като се ползва с по-малка или по-голяма автономия от останалите държавни институции. Главна роля на една централна банка е да поддържа покупателната сила на националната валута стабилна, да контролира обема на паричното предлагане, да поддържа стабилността на паричните и капиталовите пазари, да служи като кредитор на търговските банки и да усъвършенства цялостния разплащателен механизъм на националната икономика.
За изпълнение на тези функции централната банка разполага с два вида инструменти — за общ кредитен контрол и за селективен кредитен контрол. Инструментите за общ кредитен контрол са:
Селективните инструменти на паричната политика са прякото регулиране на лихвения процент, въвеждането на наказателни лихви по "overdraft"-а, диференцирането на задължителните резерви за различен тип депозити, регулирането на валутния курс и прякото регулиране на банковата дейност. Чрез използването на тези инструменти Централната банка може ефективно да изменя паричното предлагане, лихвения процент и валутния курс, а чрез тях и параметрите на реалната икономика.
Николай Георгиев (политик)

Николай Георгиев Иванов чието популярно име в политиката е Николай Георгиев е български политик от БЗНС, заслужил деятел по опазването на околната среда.
Роден е на 19 декември 1906 г. в сливенското село Козарево, днес град Твърдица. През 1923 г. взема участие в Септемврийското въстание. В периода 1932 – 44 г. помага за изграждането на горското кооперативно движение. В годините на Втората световна война е съден за укриване на партизани. От 1944 г. е председател на окръжното ръководство на БЗНС в Сливен. Бил е народен представител в XXVI ОНС и в 1 – IX НС. През 1948 г. става секретар на Постоянното присъствие на БЗНС. Между 1948 и 1958 г. е секретар на НС на Отечествения фронт. Между 1953 и 1958 г. е подпредседател на Бюрото на II НС. В периода 1957 – 1971 г. е заместник-председател на НС на ОФ. От 1958 до 1966 г. е подпредседател на Президиума на III и IV НС. От 9 юли 1971 г. до 7 април 1972 е член на Държавния съвет на НРБ. Бил е подпредседател на VI и VII НС.
Секретар е на Постоянното присъствие на БЗНС от 1948 до 1987 г. Награждаван е с почетните звания „Герой на НРБ“ и „Герой на социалистическия труд“ и с ордените „Георги Димитров“ и „13 века България“., както и на орден „13 века България“. Дядо е на политика от БСП и народен представител Чавдар Георгиев и е вуйчо на политика от БКП и министър на културата 1982 – 1989 г. Георги Йорданов (БКП).
Умира на 18 юни 1987 г. в автомобилна катастрофа със служебния си автомобил в района на гр. Елин Пелин, на път за родния си край.
Политика (1913 – 1915)

„Политика“ с подзаглавие Политико-обществен ежедневник. Излиза ежедневно към 4 часа вечерта е български вестник, излизал от 1 октомври 1913 до 2 януари 1915 година в София под редакцията на Никола Наумов.
„Политика“ първоначално е смятан за вечерно издание на „Изгрев“. От брой 123 заглавието му е „Политика, търговия и промишленост“, от 187 - „Търговско-промишлена политика“, от 341 пак „Политика“, а от 342 „Народна политика“. От 123 брой излиза в делниците. От 341 подзаглавието му е Ежедневен вестник, а от 342 - Орган на народните интереси и на Българския народен комитет. Стопанин е Петър Глушков, от 123 се издава от редакционен комитет, а от 180 главен редактор е Ив. Коларов, а стопанин – Ив. П. Дойнов. Печата се в печатниците „Витоша“ и „Петър Глушков“.
Вестникът е на националистически позиции. Призовава към окупация на Македония и критикува остро Сърбия и Гърция. Първоначално е обществено-политически, но от брой 123 става с търговска насоченост. От 242 брой се фокусира предимно върху избухналата Първа световна война. Критикува правителството на Гешов и подкрепя либералския кабинет. Във вестника пишат Иван Кепов, Петко Пенчев, генерал Никола Иванов, Стою Шишков, Димитър Маринов, Никола Киров.
Избори за Европейския парламент в България

Изборите за депутати в Европейския парламент се провеждат в България след приемането на страната за член на ЕС. Първите избори са частични (2007), проведени само в България и Румъния след приемането им. През 2009 се провеждат първите редовни избори за евродепутати. На последните по ред избори от 2019 г. броят на депутатите в ЕП от България е 17.
Изборите се произвеждат по пропорционална избирателна система с национални изборни листи на политически партии, коалиции на политически партии и независими кандидати чрез преференциално гласуване. Преференциалните гласове, подадени за отделните кандидати, се вземат предвид, ако броят на гласовете, получени за кандидата, възлиза най-малко на 15% от действителните гласове, подадени за съответната кандидатска листа. Гласуването не е задължително.
След европейските избори през юни 2009 г. България има 17 депутати в ЕП.
Избирателни райони: територията на страната, включително секциите извън границите на Република България, представлява един многомандатен избирателен район.
Публикуване на резултатите: Централната избирателна комисия за Европейски парламент (ЦИКЕП) обявява резултатите от гласуването, както следва:
Право да гласуват имат българските граждани, които са навършили 18 години и са живели постоянно най-малко през последните три месеца в България или в друга държава членка на ЕС и не са поставени под запрещение, нито изтърпяват наказание лишаване от свобода.
Всеки гражданин на държава членка на ЕС, който не е български гражданин, има право да избира членове на Европейския парламент от Република България, ако е навършил 18 години, има статут на продължително или постоянно пребиваващ в България, живял е постоянно най-малко през последните три месеца в България или в друга държава членка на ЕС, не е лишен от правото да избира в държавата членка, на която е гражданин, и предварително с писмена декларация е заявил желанието си да упражни правото си на глас на територията на България.
Право да бъде избран за член на Европейския парламент от България има всеки български гражданин, който е навършил 21 години, има постоянен адрес в България, живял е постоянно най-малко през последните две години в България или в друга държава членка на ЕС, няма гражданство в държава извън Европейския съюз и не е поставен под запрещение, нито изтърпява наказание лишаване от свобода.
Същите условия важат и за всеки гражданин на държава членка на Европейския съюз, който не е български гражданин, и който иска да бъде избран за член на ЕП от България.
Избори за Европейския парламент в България (2009)

Изборите за Европейски парламент през 2009 г. в България излъчват 17 (а след декември 2009 г. – 18) представители в делегацията на България в Европейския парламент. Това са вторите подобни избори в страната, след като тя се присъединява към Европейския съюз на 1 януари 2007 и провежда междинни избори за представители в действащия Европейски парламент на 20 май 2007.
Изборите се провеждат на 7 юни 2009. Официалното начало на предизборната кампания е на 17 май и продължава до 23.00 ч. на 6 юни. За първи път е премахната забраната за политическа агитация в деня преди вота (т.нар. „ден за размисъл“).
Избирателната активност е около 37,49%.
При влизане в сила на Договора от Лисабон за изменение на Договора за Европейския съюз и на Договора за създаване на Европейската общност, подписан на 13 декември 2007 г. в Лисабон (ратифициран със закон – ДВ, бр. 36 от 2008 г.), броят на членовете на Европейския парламент от България се увеличава на 18. При приемане на решение от Европейския съвет броят на членовете на Европейския парламент за мандата 2009 – 2014 г. да бъде приведен в съответствие с Договора от Лисабон за изменение на Договора за Европейския съюз и на Договора за създаване на Европейската общност осемнадесетият мандат се получава от „СИНЯТА КОАЛИЦИЯ“, представена в Европейския парламент с най-голям неоползотворен остатък. В съответствие с това по-късно, след декември 2009 г., осемнадесетият избран от България евродепутат става Светослав Малинов.
Листите, получили най-голям брой гласове в даден избирателен район са:
Избраните за членове на Европейския парламент от Република България са:
Пламен Петров (политик, р. 1966)

Пламен Петров е български политик от Национално движение Симеон Втори.
Роден е на 10 ноември 1966 година. Първоначално завършва гимназия в София, а след това и УНСС. По-късно учи магистратура „международен мениждмънт“ в университета Тъндърбърд в САЩ. Става министър на транспорта и съобщенията в периода 2001 – 2003 г. в правителството на Симеон Сакскобургготски. По това време бива замесен в яхтения скандал. След 2006 г. е главен финансов директор на „Мобилтел“.