davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
List of airports in Florida

This is a list of airports in Florida (a U.S. state), grouped by type and sorted by location. It contains all public-use and military airports in the state. Some private-use and former airports may be included where notable, such airports that were previously public-use, those with commercial enplanements recorded by the FAA or airports assigned an IATA airport code.
This list contains the following information:
Federal Aviation Administration (FAA):
Florida Department of Transportation (FDOT):
Other sites used as a reference when compiling and updating this list:
Eanach Dhúin

Is paróiste é Eanach Dhúin i gContae na Gaillimhe, Poblacht na hÉireann. Tá sé suite ag Cuan Eanach Dhúin ar Loch na Coiribe.
Ní luaitear Eanach Dhúin sna hannála go dtí an dara haois déag. Ceaptar gur thug Rí Chonnacht, Áed mac Echach, do Bhreandán é, cé go luaitear i bhfoinsí eile go raibh tailte Áed, talamh Uí Bhriúin Aoi, i gCo. Ros Comáin, agus nach mbeadh ar a chumas talamh le taoiseach eile a bhronnadh.
Faightear an tagairt iontaofa is luaithe d'Eanach Dhúin in Comainmniguid Noem nErenn, a scríobhadh c. 800, agus ina bhfaightear tagairt do Chiarán Enaigh Dúin.
Sa 12 haois bunaíodh deoise Eanach Dhúin. Cé nach liostaítear é i Sionaid Rathbreasail ná Cheanannais, mhair an deoise ar feadh na gcéadta bliain. Bhí an teideal Easpag Eanach Dhúin in úsáid ó c. 1189 ar aghaidh. Toghadh roinnt easpag idir 1189 agus 1485.
In 1410 chuir Áedh Ó Flaithbheartaigh airgead ar fáil le séipéal a thógáil in Eanach Dhúin.
In 1485, nuair a cruthaíodh Bardlathas na Gailimhe, ceanglaíodh Eanach Dhúin go foirmeálta le Deoise Thuama
Tógadh Mainistir Eanach Dhúin sa 15ú haois
Thóg muintir Uí Fhlaithearta Caisleán Eanach Dhúin go deireanach san 14 haois ar chladach thoir Loch na Coiribe, áit a bhfuil sé fós le feiceáil.
Déardaoin, 4 Meán Fómhair 1828, bádh 20 duine a bhí ag taisteal go Gaillimh ar an gCaisleán Nua nuair a chuir caora a cos trí urlár an bháid. Scríobh an file dall Antoine Ó Raiftéirí amhrán cáiliúil, 'Eanach Dhúin', faoin tragóid, Antoine Ó Raifteiri. Thóg Club Slatiascaireachta Eanach Dhúin leacht chuimhneacháin ag Céibh Eanach Dhúin i 1978, 150 bliain tar éis na tragóide.
Bhí an tuairisc a leanann sa Connacht Journal ar 4 Meán Fómhair:
Antoine Ó Raifteiri, a scríobh an dán thíos
Scríobh Dick Farrelly an t-amhrán, "Annaghdown" atá le cloisteáil ar an albam "Legacy of a Quiet Man" le Sinead Stone & Gerard Farrelly.
Véarsa deiridh an amhráin - foilsithe ag Andic Songs / Mechanical Copyright Protection Society
And when once more the cuckoo’s in the meadow And mayflies dance along the Corrib shore In my beloved Annaghdown you’ll find me And I’ll be back to say farewell no more.
The Chieftains

Grúpa ceoil traidisiúnta Éireannach atá sna Chieftains, a bunaíodh sa bhliain 1963. Is iad Paddy Moloney, Michael Tubridy, Matt Molloy, Kevin Conneff, Seán Keane, Martin Fay, agus Derek Bell na baill a bhí ag seinm leis an mbanna i rith na mblianta. Is é Maloney atá ina cheannaire ar an mbanna, agus is eisean a scríobhann nó a chóiríonn an chuid is mó den saothar atá acu.
Is ón leabhar Death of a Chieftain leis an údar Éireannach John Montague a thagann ainm an bhanna.
Tá ceol seinnte agus taifeadta ag na Chieftains le roinnt mhór ceoltóirí mór le rá eile, ar nós Van Morrison, Moya Brennan, Mark Knopfler, Loreena McKennitt, Mick Jagger, Elvis Costello, Roger Daltrey, Nanci Griffith, Tom Jones, Sinéad O'Connor, James Galway, The Corrs, Art Garfunkel, Sting, Rosanne Cash, Jim White, Tom Partington, Ziggy Marley, Lyle Lovett, Jackson Browne agus daoine eile.
Is iomaí duais atá buaite acu chomh maith, mar shampla an Duais Grammy, Gradaim an Acadaimh amháin, Duais Emmy amháin agus an Duais Genie fosta.
Gogglebox Ireland

Is clár teilifíse atá á chraoladh ar Virgin Media One é Gogglebox Ireland. Thosaigh sé ar an 22 Meán Fómhair, 2016.
Ar an 15 Nollaig, 2016, chraol Maddest Moments, leis na cuideachtaí is fearr den tsraith.
D'fheach 392,000 duine ar an gcéad eipeasóid.
One Direction

Is banna buachaillí Éireannach-Sasanach é One Direction (deirtear é mar 1D go minic). Tháinig an grúpa le chéile ar an X Factor i 2010 (an seachtú sraith agus sa tríú áit sa seó).
Bhí ceathrar sa ghrúpa ar dtrús; Niall Horan, Harry Styles, Louis Tomlinson, Zayn Malik agus Liam Payne. D'fhág Malik an grúpa i 2015.
Bhí 1D ar cheann dos na grúpaí is ráithiúla ar domhain sna 2010idí. Bhronn Billboard "An banna is fearr sa bhliain" orthu i 2014. D'fhógair One Direction in 2015 go raibh na baill ag dul i dtreonna difriúla.
Chomh maith le cheol, thug siad cúpla scannán agus leabhar amach.
Thug Payne lámh ina bhás féin ar an 16 Deireadh Fómhair 2024 san Airgintín.
Is iad cinn de na hamhráin is cáiliúla atá acu ná: "What Makes You Beautiful","Live While We're Young" agus "Best Song Ever".
Daniel O'Donnell

Is ceoltóir Éireannach é Daniel O'Donnell (a rugadh ar an 12 Nollaig 1961) ó Chionn Caslach i gContae Dhún na nGall. Ó thosaigh sé ag ceol sna 1980idí, tá clú agus cáil air in Éirinn agus sa Bhreatain, agus le déanaí d'éirí go maith leis sna Stáit Aontaithe.
Chraol TG4 sraith coirmeacha ceoil i mbliain 2009 le Daniel O'Donnell. Léiríonn an t-amhránaí as Ceann Casla a chumas agus feictear inti an gean atá ag a lucht leanta air. Mar aon leis na coirmeacha, tá agallaimh (as Gaeilge) le Daniel mar mhaisiú ar na cláracha seo ina gcaitheann sé súil siar ar a shaol agus ar a ghairm mar amhránaí.
Tháinig Daniel sa 13ú háit ar an tríú sraith déag de Strictly Come Dancing sa bhliain 2015. Ghlac sé páirt in eagrán de Ros na Rún ar TG4 ar an 3 Bealtaine 2018. Is í an cheoltóir Margo a dheirfiúr.
Heaven Rubber Bandit

The Rubber Bandit was an experimental aircraft, designed and built in the 1990s by George Heaven, of Van Nuys, California, which was powered by a rubber-band motor.
George Heaven was a pilot and aeronautical engineer who wanted to make the first flight in a rubber powered airplane. Development work included the building and testing of a 1⁄25th scale free flight model, which had a 27 in (69 cm) wingspan. This was followed by building and testing of a 1⁄4 scale rubber powered, radio-controlled model, which had a 17 ft (5.2 m) wingspan. The latter craft was said to be the largest rubber-powered airplane to have taken off and flown under its own power.
The full-sized craft, dubbed the Rubber Bandit, was of conventional configuration. It was a high-wing monoplane, fitted with a tractor propeller. The craft's primary structure was made of carbon-fiber and Kevlar tubing, with the wings and tail surfaces being built from carbon-fiber ribs, and covered in blue Mylar film. The wing was of constant chord, with the outer panels set at a slight dihedral. There were no ailerons, with all control being via the tail surfaces, which were operated by remote control servos. The fuselage consisted of a single tube, within which the rubber-motor was contained. A small nacelle, located under the fuselage and below the wing, accommodated the pilot and a passenger.
The motor was made of 0.25 in (0.64 cm)-wide rubber, folded into 800 strands, and measured 20 ft (6.1 m) long and would be wound up to 800 revolutions. The motor is lubricated with 3 gallons of castor oil. According to an article in Flying the motor, fully wound, would initially generate the equivalent of 11 hp (8.2 kW), at high torque and rpm, before reducing down to 4 hp (3.0 kW) after 20 seconds. The motor would run for an estimated 90 seconds, sufficient for the airplane to take off and make a 0.5 mi (0.80 km) flight.
Initial media coverage indicated the airplane would be completed and flight testing undertaken before the end of 1996. A 1998 Los Angeles Times article reported that the first taxi tests took place in March 1998, with the second being on May 3. A 2011 article published on the Sustainable Skies website reported that testing of the Rubber Bandit had continued through to 2003, with some short hops but no flights being made.
Data from George Heaven
General characteristics
Performance
Playground (web series) season 4

Playground Season 4 was the fourth season of the Indian reality web series Playground. It premiered on 29 August 2024 on Amazon MX Player.
The season was won by Gaurav Singh, also known as BT Android from the KO Krakens, with Vanshaj Singh Mehta from the AAA Werewolves finishing as the runner-up, and Armaan Syed from the Power Phoenixes being awarded the season's Most Valuable Player (MVP).
The numbers 1, 2, 3, 4 and 5 in the chart represent the teams in which the contestants were originally in before the swapping (i.e, 1 - OP Unicorns, 2 AAA Werewolves, 3 - KO Krakens, 4 - Raging Centaurs & 5 - Power Phoenixes).
Color Keys
Casual (subculture)

The casual subculture is a subset of football culture that is characterised by the wearing of expensive designer clothing and hooliganism. Many participants dislike the term 'casuals', preferring the term ‘dresser’, with regional variations including Perry boys, trendies, and scallies.
The subculture emerged in the United Kingdom during the late 1970s, as a significant number of young men attending football matches began wearing clothing produced by designer sportswear brands, including Burberry, Fred Perry, Sergio Tacchini, Lacoste, Fila, Lyle & Scott, and Ellesse. In the 1980s, casuals also began to wear other Italian brands including Stone Island and C.P. Company.
Casuals have been portrayed in films and television programmes such as ID, The Firm, The Football Factory, and Green Street. The documentary Casuals: The Story of the Legendary Terrace Fashion featuring Pat Nevin, Peter Hooton and Gary Bushell amongst others is about the fashion that started in the late 70s and into the 1980s.
The designer clothing and fashion aspect of the casual subculture began in the mid-to-late 1970s. One well documented precursor was the trend of Liverpool youths starting to dress differently from other football fans – in Peter Storm jackets, straight-leg jeans and Adidas trainers. Liverpool F.C. fans were the first British football fans to wear continental European fashions, which they picked up while following their teams at matches in Europe during their run of strong performance in the UEFA Cup and European Cup in the 1970s and 80s.
The other documented precursor, according to Colin Blaney, was a subculture known as Perry Boys, which originated in the mid-1970s as a precursor to the casuals. The Perry Boys subculture consisted of Manchester football hooligans styling their hair into a flick and wearing sportswear, Fred Perry shirts and Dunlop Green Flash trainers.
Casual (TV series)

Casual is an American television comedy drama television series that premiered on October 7, 2015, on Hulu. Created by Zander Lehmann and directed by Jason Reitman, it centers on Valerie (Michaela Watkins), a newly divorced single mother living with her brother Alex (Tommy Dewey) and her daughter Laura (Tara Lynne Barr). The cast also includes Frances Conroy and Nyasha Hatendi.
In advance of its premiere on Hulu, the first two episodes received a preview screening at the 2015 Toronto International Film Festival as part of the festival's new Primetime platform of selected television projects.
On October 19, 2017, Hulu renewed the series for a fourth and final season with all eight episodes released simultaneously on July 31, 2018.
On June 23, 2016, Hulu renewed the series for a 13-episode third season. The season premiered on May 23, 2017.
On October 19, 2017, Hulu renewed the series for a fourth and final season with all 8 episodes being released simultaneously on July 31, 2018.
The first season received critical acclaim. On Metacritic the first season holds a rating of 77 out of 100 based on twenty critics’ reviews. Rotten Tomatoes gave the first season a 93% rating based on twenty-eight critics’ reviews, with the critical consensus reading, "Jason Reitman's Casual is a funny -- albeit very specific -- look at modern dating, sharpened by edgy dialogue and self-assured performances." For the 73rd Golden Globe Awards, the series was nominated in the category for Best Television Series - Musical or Comedy.
The second season received similar acclaim. It holds an 87% approval rating on review aggregator website Rotten Tomatoes, based on fifteen reviews, with an average rating of 8.8/10. The site's critical consensus reads, "Well-written and solidly acted, Casual offers a profane -- yet profound -- take on life's many challenges". On Metacritic, the season holds a rating of 88 out of 100, based on seven critics. The third season also has a critics' rating of 88%.
Brand New (Tyga, YG and Lil Wayne song)

"Brand New" is a song by American rappers Tyga, YG and Lil Wayne. It was released on September 27, 2023 as the fourth single from the former two's collaborative album Hit Me When U Leave the Klub: The Playlist (2023). The song was produced by DJ Swish and Mike Crook.
The song opens with an old school jazz rap sound, over which rapper Saweetie talks about the new things she wants, before the beat switches to a modern style. The lyrics of the song revolve around the three artists' lavish lifestyles, including money and women.
Lil Wayne's performance was particularly praised by music critics. Zachary Horvath of HotNewHipHop commented he "brings some clever rhymes" to the song, while Marc Griffin of Vibe stated Wayne had the standout verse on the track and his "clever punchlines give his delivery that classic feel."
The music video was released alongside the single. Directed by Jack Bridgland, it begins with Saweetie asking for the items she wants. The clip sees the three rappers in a dimly lit warehouse, where each of them perform their verses in different sections of the facility. It also shows women eating lollipops in front of the camera, exotic dancers in a red-tinted room, and men lifting weights in the background.
Raja (1995 film)

Raja (transl. King) is a 1995 Indian Hindi-language action romantic drama film directed and co-produced by Indra Kumar and starring Madhuri Dixit and Sanjay Kapoor, Paresh Rawal, Mukesh Khanna, Dalip Tahil, Rita Bhaduri and Himani Shivpuri appear in supporting roles. The film was released on 2 June 1995 and was a commercial blockbuster.
The huge success of the film was attributed to Dixit for her performance, earning her the Screen Award for Best Actress. At the 41st Filmfare Awards, the film received 11 nominations, including Best Film, Best Director (Kumar), Best Actress (Dixit), Best Supporting Actor (Rawal) and Best Supporting Actress (Bhaduri). The film was remade into Bengali in Bangladesh in 2003 as Chorom Opoman starring Manna and Eka.
Garewal brother's Rana Mahendra and Vishwa are good friends with the rich Birju Patangwala, and fix their 9-year-old sister Madhu's marriage with Birju's 10-year-old brother Raja; both become friends. As Birju loses all wealth in a fire at his factory, Rana and Vishwa break the marriage. Shocked, Birju becomes mad and is electrocuted by accident. He stays in the city outskirts with Raja caring for him by doing petty jobs.
Grown-up, Madhu meets and falls in love with Raja. Their love for each other deepens when Madhu learns that Raja is indeed her own childhood friend. Vishwa and Rana are determined to keep them away. Rana pretends to accept him and invites Birju to stay with him, getting one of their assistants dressed up like Birju. The assistant enters Madhu's room at night, trying to rape her. She duly screams Birju is trying to rape her. The assistant quickly escapes; the room is dimly lit before Madhu can see his face.
Raja returns and is asked to believe Madhu or Birju. He believes Birju and breaks up with Madhu. Later, Raja gets hold of the assistant and extracts a confession. But he gets critically injured in an accident. Rana's wife Sumitra reveals the truth about Birju's innocence to Madhu. Shocked that her own brothers set up her rape, Madhu leaves to go to Raja. Rana realizes his mistakes and begs forgiveness. But Vishwa attacks them. Raja comes and saves them, marrying Madhu in front of everybody. Vishwa too feels sorry for his deeds. Raja and Madhu forgive all only if they bless their marriage.
The songs were composed by Nadeem-Shravan, while the lyrics were penned by Sameer. The album went on to become the second most sold Bollywood album of 1995. Nadeem-Shravan, for this album also received the Special Award London (UK). The song "Nazrein Mili Dil Dhadka" was inspired from "Sealed with a Kiss" Brian Hyland version copied from the soundtrack of the 1961 Rock Hudson movie, Come September. And the same tune was in 1967 film Humraaz. The starting tune of "Akhiyan Milaoon" was copied from the Bangladeshi song "Ami Tomay Bhalobashi" from Andha Prem (1993), composed by Ahmed Imtiaz Bulbul.
41st Filmfare Awards:
1996 Screen Awards:
Already Won

"Already Won" is a song by American rapper Rod Wave from his third studio album SoulFly (2021), appearing on the deluxe version. The song features American rapper Lil Durk and was produced by Will-A-Fool. It samples "Can You Stand the Rain" by New Edition.
In the song, Rod Wave and Lil Durk "flex on their exes" and reflect on balancing their relationships and fame, over a piano sample of "Can You Stand the Rain".
The official music video premiered on September 28, 2021. It opens with a short monologue, in which Rod Wave talks about a childhood dream to become a drug dealer, and how the losses he experienced in pursuing it led to his decision to go into music instead. He and Lil Durk rap in spaces of a dimly lit room. Their performance is juxtaposed with recreated scenes from Wave's youth: standing around a casket with his family, visiting his father in prison, and lying in bed and dreaming about the future.
The Ex (song)

"The Ex" is a song by Canadian rock group Billy Talent. It was released in December 2003 as the second single from their debut self-titled album.
The video for "The Ex," directed by Shawn Maher and Billy Talent, features the band playing in a small, dimly lit room with a cheering crowd in front of the stage. Some of the footage from "The Ex" was recorded at The Capital Music Hall in Ottawa, Ontario amongst other places.
UK 7" Single
Singing in a Beer

"Singing in a Beer" is a song recorded by Canadian country music artist Dallas Smith. The track was written by Rocky Block, Casey Brown, and Parker Welling, while it was produced by Joey Moi. It is the third single off Smith's self-titled fifth studio album, which was released in October 2023.
The song is sung from the perspective of a male narrator who meets a woman at bar, where they sing and dance to songs that she plays on the bar's digital jukebox. The song title is based on the idea of the woman using a Michelob beer as a microphone. Smith remarked that he was excited to perform the song live at festivals in the summer.
Smith previewed the song ahead of its release during an interview with American radio and television personality Bobby Bones on Bones' podcast and interview series, the Bobby Cast. He told Bones that he believed in the quality of the song.
Smith released a performance video for "Singing in a Beer" on January 26, 2023. He later released a video of an acoustic live performance on May 11, 2023.
Midori (band)

Midori (ミドリ) was a Japanese rock band. They were founded in Osaka in 2003, the lineup featured Mariko Gotō on vocals and guitar, Yoshitaka Kozeni on drums, Keigo Iwami on bass, and Hajime on keyboard.
Gotō often wore a school uniform while performing, and would climb speakers and crowd surf. The band initially formed to play covers of kayōkyoku, but decided they weren't talented enough, and began to write their own songs. As they developed their influences included Italian prog, Kodō, J-Rock band Judy & Mary and Janis Joplin.
Their disbandment was publicly announced by Gotō on December 25, 2010, with their last show titled "Sayonara, Gotō-san" being played on December 28.
Midori released three albums, three extended plays, and two demos.
Midori's musical style is characterized by the distinctive vocal delivery of lead singer Mariko Goto, which encompasses a range from melodic singing to intense screaming. Following 2008, Goto's vocal approach shifted towards more melodic expressions, a change she attributes to gaining confidence in her singing abilities. A significant alteration in the band's instrumental lineup occurred post-2004 with the introduction of Hajimetal, leading to the replacement of a second electric guitar with a piano.
According to Midori themselves, their sound, which integrates elements of Art Punk, Progressive Hardcore, Post-hardcore, and Jazz Rock, reflects the diverse musical backgrounds of its members.
Mariko Goto is the primary lyricist for Midori, and she describes her approach to writing as spontaneous, without adherence to any predetermined structure. This method, however, led to some reflection during the creation of "shinsekai." Goto expressed regret over this spontaneous approach, feeling it catered more to the expectations of Midori's fanbase rather than fulfilling her own artistic intentions.
Midori released their last two albums under Sony Entertainment after a disagreement with their previous label.
Midori's live performances were renowned for their intense energy, a hallmark of which was lead singer Mariko Goto's choice of attire and her interaction with the audience, which included shouting obscenities and, on occasion, removing her outfit to throw it into the crowd.
Keyboardist Hajimetal has linked these dynamic performances to the "explosive power" inherent in their music. Drummer Kozeni has commented on the band's preference for analog recording techniques, suggesting that the unrefined quality of such recordings better captures the essence of Midori's sound. Goto herself has described the band's live shows as a collaborative creation between Midori and their audience, emphasizing the raw, unfiltered exchange of energy that defines their concerts.
Official line-up
Former members
Timeline
Johnnie Fingers

John Peter Moylett (born 10 September 1956), known professionally as Johnnie Fingers, is an Irish keyboardist and co-founding member of the new wave band the Boomtown Rats. He was notable for his attire of striped pyjamas on stage and his melodic piano style. Though uncredited as such for decades, Fingers was the co-author of Boomtown Rats' 1979 hit "I Don't Like Mondays"; in 2019 (after legal action) Fingers received a financial settlement and credit for having co-written the song.
Fingers came from a large family of actors, artists and musicians. His cousin is his fellow Boomtown Rat Pete Briquette, as their mothers, Margaret "Peggy" (Bowles) Cusack and Cecilia "Sheila" (Bowles) Moylett, were sisters. They are nephews of Irish conductor and composer Michael Bowles. He learned the piano from a young age from "Miss Grist" who he claims "stole his youth". After the demise of the Boomtown Rats in 1986, he founded Gung~Ho with his fellow Boomtown Rats member Simon Crowe and Yoko Kurokawa in 1987. Fingers is now married with two children. Fingers decided to not return to the Boomtown Rats when the band was reunited in 2013, as he lives in Tokyo.
He currently lives in Tokyo, Japan, where he continues to work in the music industry. Apart from producing and writing music for Japanese stars such as UA, and theme songs such as for the hit anime B't X, Fingers is the "point man" with the concert music production company Smash Japan, producers of Fuji Rock Festival, the largest music festival in Japan.
Part Time (band)

Part Time (stylized as PARTIME) is an American pop band that was fronted by California-based musician David Loca (also credited as David Speck). Loca produced and wrote virtually all of the band's output, with most of their studio recordings created alone at his home. AllMusic critic Tim Sendra described the music as "equal parts psychedelic pop, soft rock, and primitive synth pop."
Part Time was named so because it began as a solo side project of Loca's, who had been performing with groups from Texas and Oklahoma. Loca produced and wrote all the output, with the exception of some material enlisting bandmates and friends. He is originally from Florida, later moving to El Paso, Texas, and started his first band at the age 17. The first Part Time recordings were made in the late 1990s and early 2000s, and were first issued on a label in 2011. Albums until Spell #6 (2018) were recorded almost entirely by himself at his home.
On July 21, 2020, Mexican Summer removed Part Time merchandise from their website and submitted takedown requests for the albums What Would You Say? and PDA on streaming services following the appearance of domestic abuse and sexual misconduct/sexual abuse allegations against Loca and other artists affiliated with Burger Records. On July 28, Loca issued a statement that said, in part, that he would "personally see to it that all of my music including myself be removed from all websites, online platforms and any and all music communities/scenes at this time."
The Sofia Echo

The Sofia Echo (произнася се Дъ София Еко, в превод от английски език „Софийското ехо“), е бивш български вестник на английски език, който излиза близо 15 години. Купен от Икономедия, остава само с интернет версия от 2 март 2012 г. и постепенно спира да излиза.
Съдържа новини от и за България, бизнес информация, политически и културни хроники, и раздел за забавление. Вестникът често е цитиран като източник за новини за България от чужди издания, например „Икономист“.
The Big 4: Live from Sofia, Bulgaria

The Big 4: Live from Sofia, Bulgaria е музикално DVD/Blu-Ray съдържащо концертни изпълнения на голямата четворка на траш метъла – Металика, Мегадет, Слейър и Антракс. Записано е на 22 юни 2010 година на националния стадион „Васил Левски“ в София пред 60 хилядна публика от цяла България, както и гости от Сърбия, Гърция, Турция, Испания, Мароко, Великобритания, Естония, Литва, Латвия, Унгария, Франция, Дания и САЩ. . Издадено е на 29 октомври същата година, в каталога на Universal/Vertigo за Европа. Събитието е част от европейския музикален фестивал „Sonisphire Festival“ и в частност „Sofia Rocks powered by Sonisphere“ .
Според Billboard.com събитието е излъчено в High Definition пряко чрез сателит в 800 киносалона на три континента в 32 държави и е гледано от над 10 000 000 фенове .
Съществуват три различни версии на изданието:
„The Big 4: Live from Sofia, Bulgaria“ дебютира на първа позиция в класацията на Billboard „Top Music Videos“ с продадени 22 000 копия в първата си седмица на музикалния пазар. Регистрирани са първи позиции също в Канада, Великобритания и Австрия, а в Германия стига до номер четири . Изданието е със златен статус в Германия, платинен в Бразилия и двойно платинен в Австралия и САЩ.
Шоуто в България е предшествано от концерти в Полша, Швейцария и Чехия. Голямата четворка избира именно София за запечатването на изпълнението си в DVD издание, както и излъчването му на живо.
За нуждите на двудневния спектакъл е изграден бакстейдж върху 1500 м площ. Там работят около 500 души, в лицето на антуража на всяка една от групите и 1000 души български персонал, грижещ се за провеждането на събитието. Снимачният екип от страна на „Splinter Films“ наброява 60 души. Затворени за движение са някои от централните пътни артерии на столицата. Ангажирани са и 250 полицая за опазването на реда. След концерта музикантите продължават турнето си в Гърция, Румъния и Турция.
Криейтив Асембли

Creative Assembly Sofia е българско студио за разработка на видеоигри.
Студиото е основано през 2001 година в София като „Black Sea Studios“, след като част от екипа, работил по Цар: Тежестта на короната (Tzar: The Burden of the Crown), напуска Haemimont начело с Веселин „Frujin“ Ханджиев.
През юли 2008 г. немският разработчик и издател Crytek придобива студиото и го преименува на „Crytek Black Sea“. През май 2014 г. Crytek обявява, че софийското студио разработва с CryEngine игра в жанра MOBA, наречена Arena of Fate. Играта е показана на E3 2014.
През декември 2016 г. Crytek обявява, че ще затвори пет от международните си студия поради финансови проблеми. Crytek Black Sea е пуснато за продажба. Основателят Веселин Ханджиев напуска студиото и основава нова компания, Black Sea Games. През март 2017 г. е обявено, че студиото е закупено от британския разработчик Creative Assembly (собственост на Sega) и е преименувано на „Creative Assembly Sofia“.
Сан Стефано (улица в София)

„Сан Стефано“ е централна улица в София. Името ѝ идва от мястото на сключването на Санстефанския мирен договор, чрез който е обособена българската държава след 5-вековно османско владичество.
Простира се между парка „Заимов“ при бул. „Янко Сакъзов“ и бул. „Цар Освободител“ при Орлов мост.
Следните обекти са разположени на ул. „Сан Стефано“:
При ъгъла на ул. „Сан Стефано“ и бул. „Цар Освободител“ е метростанция „Орлов мост“. Съвсем наблизо е и метростанция „Софийски университет“
Георги Кунев

Георги Bълĸанов Kунев е български архитект.
Pоден е през 1874 г. в Генерал Тошево. Завършва Училището за приложни изĸуства във Виена, а през 1901 г. ce дипломира ĸато архитеĸт във Bисшето строително училище в Карлсруе, Германия. Асистент е по ĸласичесĸa архитеĸтура при проф. Дурм. Започва проектантската си дейност в частното ателие на проф. Дурм, а по-ĸъсно ce развива в Санкт Петербург.
След завръщането си в България става член на БИАД и член на неговите управителни органи. През 1904 г. участва в eĸспертната ĸомисия, назначена от столичния ĸмет за проучване проеĸта на apx. Евгений Берто за Oбщинсĸата минерална баня и за съставяне на програма за нов идеен проеĸт, възложен на Петко Момчилов и Фридрих Грюнангер. Πo-ĸъсно рецензира проеĸта за храм-паметниĸ „Cв. Aлександър Hевсĸи“ на русĸия архитеĸт проф. Александър Померанцев и по негови препоръĸи ce правят няĸои промени в ĸонструĸтивно отношение (oĸоло 1906 г.). През 1907 г. участва в журито на международен ĸонĸурс за сграда на Софийския университет, а през 1930 г. е член на журито на ĸонĸурса за Доходно здание на църквата „Cв. Πетĸa Стара“ в Cофия (1930).
Участва в Първата световна война като запасен капитан, командир на рота във 2-ра експлоатационна жп дружина. За бойни отличия и заслуги във войната е награден с ордени „За военна заслуга“, V степен и „Свети Александър“, V степен.
Проектира основно еднофамилни жилищни сгради, малĸа част от тях ca запазени.
Eдна от първите му реализации e ĸъщата на полĸ. Cалабашев на ул. „Mургаш“ 6 в Cофия, проеĸтирана съвместно c apx. Стойко Иванов. Сградата е построена през 1905 год. за полк. Салабашев, а по-късно от 1917 год. там живее ген. Паприков.
Образец за зрялото му архитеĸтурно творчество е Къщата с ягодите на ул. "Сан Стефано" № 6, проектирана в стил сецесион за банкера Димитър Иванов и съпругата му Надежда Станкович. Построена е в периода между 1927 и 1930 г..
Сецесион

Сецесион (от немски: Sezession, „отцепване“) е наименование, прието от тези немски и австрийски художници от края на 19 век, които се противопоставят на системата на салона. Типът изкуство, наложен от тези групи художници, отговаря на стила югендстил. Изкуствоведите разглеждат термина сецесион като синонимен на ар нуво и модерн.
Отличителни черти: много декоративен, орнаментът придобива изключително значение, линията играе много важна роля, формата често се изгражда плоскостно, а в монументалните изкуства витражът отново става популярен. Сецесионът черпи вдъхновение от източното изкуство, особено от японската гравюра, а и от средновековните изкуство и фолклор.
Той възниква паралелно с еклектиката, един стил на смесване на различни традиционни влияния и форми.
Фасадите са с употреба на стъкло, което дава възможност за зимните градини. Стоманобетонът е в леко закръглените сводове на аркадите, вратите и прозорците. Желязото измества камъка от балконите и ги обгражда с извити ажурени парапети.
За интериора са характерни еднотоновите гами от кадифеноплътни, тъмни цветове.
Стилът се развива в различни страни, където носи различни имена: в Германия – „Югендстил“, в Австрия – „Сецесион“, в Англия – „Либерти“, във Франция – „Ар нуво“, в Испания – „Модернисимо“, в Русия и други страни – „Модерн“. Някои го отричат, други го величаят. За едни той е стил, за други – упадъчно художествено течение. Но той е първата крачка към търсене на нови форми, които да премахнат илюзиите на еклектизма за изграждане на Идващото чрез средствата на Отминаващото и разчиства до известна степен пътя на съвременния интериор.
Стилът прониква в България в началото на XX век посредством чуждестранните художествени списания, българските архитекти и художници, учили в чужбина – Германия, Австрия и Чехия, както и чрез художниците-чужденци, работещи и преподаващи в България (напр. Раймонд Улрих и Йосиф Питер).
До войните стилът се прилага за украса на книги и луксозни списания с винетки и заставки. След края на Първата световна война прояви на сецесион се наблюдават при Иван Милев, Иван Пенков, Сирак Скитник, Иван Бояджиев, Николай и Стоян Райнови, Иван Лазаров, Кирил Шиваров, Майстора, Никола Кожухаров и Емануил Ракаров, като са характерни по-голяма условност и декоративност в сравнение с предвоенния период. Някои художници са повлияни от немския експресионизъм, от произведенията на Мунк, Гоген и Матис, както и от уклона към примитивизъм в немското изкуство. Художниците възприемат сецесиона от различни национални школи – Иван Милев е повлиян от Густав Климт, Сирак Скитник е под въздействието на художниците от „Мир искусства“. Въпреки че в много европейски държави този стил вече е изживял времето си, в България той остава актуален и през 1920-те години.
В архитектура се разпространява около десетилетие след възникването си в европейските метрополии. Завършената през 1904 г. къща на д-р Функ се смята за първата сграда в столицата в стила сецесион. Нейни автори са архитектите Кирил Маричков и Георги Фингов.
В края на 1920-те години е построена къщата на банкера Димитър Иванов на ул. „Сан Стефано“ № 6 в София, известна като „Къщата с ягодите“. Неин автор е арх. Георги Кунев.
Опашката на дявола

„Опашката на дявола“ е български игрален филм (драма) от 2001 година, по сценарий и режисура на Димитър Петков. Оператор е Христо Бакалов. Музиката във филма е композирана от Стоян Янкулов.
Млад музикант възстановява собствеността си върху семейна къща. Странни хора се навъртат около дома му и стават все по-настоятелни в желанието си да откупят имота. Но той не се продава. Музикантът не взема на сериозно заплахата, защото има лични проблеми между ъглите на любовен триъгълник. И се оказва, че е настъпал дявола по опашката… За да си върне любовта, той е готов да се помоли дори на Дявола. Но когато се молиш на Дявола, трябва да сключиш сделка, а залогът е голям...
Филмът е заснет почти изцяло в или около старинната къща на ул. „Сан Стефано“ № 6 в София, известна като „Къщата с ягодите“. Сградата заема ключовото място на завръзка в сюжета на филма.
Филмът получава изцяло положителни отзиви от българската критика.
Филмът е посрещнат изключително радушно от фестивалната публика и критика и получава множество награди от престижни фестивали.
Други награди:
Hyatt

Hyatt Hotels Corporation (произн. „Хайат“) е американска компания, управляваща вериги от хотели от висш клас. Управлението ѝ се намира в Чикаго.
Основана е през 1957 г. от братята Джей Прицкер (Jay A. Pritzker, 1922-1999) и Доналд Прицкер (1932-1972), внуци на Николай Яковлевич Прицкер (1871 – 1956), основател на династията Прицкер. Адвокатът Николай Прицкер е евреин, родом от Киев, семейството емигрира в САЩ през 1881 г. Той е братовчед на руския философ-екзистенциалист Лев Шестов (жената на Н. Я. Прицкер Анна също се пада братовчедка на Лев Шестов).
През 1979 г. Джей Прицкер и съпругата му Синди учредяват наградата „Pritzker“, която се финансира от семейство Прицкер и е спонсорирана от Фондация „Hyatt“. Смята се, че е една от най-престижните световни награди в областта на архитектурата и често е наричана „Нобелова награда за архитектура“.
Собственик на компанията е семейство Прицкер, генерален директор – Марк Хопламазян.
Към март 2009 г. компанията управлява хотели в 45 страни, работещи под брандовете Hyatt, Hyatt Regency, Grand Hyatt, Park Hyatt, Hyatt Place и Hyatt Summerfield Suites. Общият брой на заетия персонал е над 90 хиляди служители. Финансови показатели не се обявяват.
През юни 2016 г. Hyatt обявява, че е постигнато споразумение за строеж на хотел „Hyatt Regency Sofia“ на мястото на бившия хотел Сердика на пл. В. Левски.
Таня Велманс

Таня Георгиевa Губиделникова-Велманс (на френски: Tania Velmans) е видна френска изкуствоведка и византоложка от български произход.
Родена е в София през 1938 г. в семейството на Георги Губиделников – син и Невена Кънчова, дъщеря на политика и учен географ Васил Кънчов. Губиделников-син е генерален директор на Българската търговска банка между 1914 и 1947 г. След окупацията на Царство България от Червената армия и идването на власт на правителството на Отечествения фронт е хвърлен в затвора. Таня се омъжва за френски дипломат, но едва след години успява да емигрира във Франция. През 1961 г. се установява в Париж.
В Париж следва история на изкуството при видния византолог Андрей Грабар в École pratique des hautes études. Завършва през 1964 г., след което е сътрудничка в Centre national de la recherche scientifique, чийто директор става по-късно. През 1974 г. защитава докторска дисертация в Сорбоната на тема La peinture murale byzantine à la fin du Moyen Age в Сорбоната. В началото на 1970-те години и българските учени започват официално да сътрудничат с нея.
От 1979 г. издава заедно с Грабар престижното списание Cahier archéologique, а след неговата смърт (през 1990 година) поема неговото управление до 1996 г. Велманс издава периодиката Cahiers Balkaniques. Histoire de l’Art. Умира в края на 2022 година.
Носител е на френския Орден за изкуство и литература.
Таня Велманс е авторка и съавторка на множество научни публикации и книги, повечето писани на френски език.
Жан Нувел

Жан Нувел (на френски: Jean Nouvel) е френски архитект, носител на награда „Прицкер“ (2008).
Роден е на 12 август 1945 г. във Фюмел, департамент Лот е Гарон, в семейството на учители. Детството си прекарва в Сарла, градче с готическа архитектура в югозападна Франция. Като дете мечтае да стане художник, но родителите му го насочват към архитектурата. Така че той завършва Училището за изящни изкуства в Бордо (на френски: École des beaux-arts de Bordeaux) през 1964 г., през 1966 г. е приет да следва архитектура във Висшето национално училище за изящни изкуства (на френски: École nationale supérieure des Beaux-Arts) в Париж, където се дипломира през 1972 г.
През 1994 г. основава „Ателие Жан Нувел“, превърнало се през 2006 г. със своите 140 сътрудници в едно от най-големите архитектурни бюра във Франция. Седалището се намира в Париж, а филиали има в Лондон, Копенхаген, Минеаполис, Рим, Мадрид и Барселона.
През 1991 г. Жан Нувел е избран за вицепрезидент на Френския институт по архитектура, а от 1993 г. е почетен член на американския Институт на архитектите.
Гостува в България два пъти. Първият път е през 1999 г. През 2010 г. пристига в София за участие в международна среща разговор на тема „Трябват ли ни музеи и галерии“ – организирана от архитектурното сп. „Абитаре“.
През 2016 г. проектираната от него Doha Tower в катарската столица Доха е обявена за най-добра висока сграда от Съвета по небостъргачи и градска среда на церемония в Илинойския технически институт.
Сред проектите му има и за флакон на парфюм „Ив Сен Лоран“ (2007), както и за сервизи и прибори за хранене. През 2014 г. създава колекцията гумени обувки „Pure“.
Сред проектираните от Жан Нувел сгради са:
Критиците говорят за „театралност“ на проектите му, а самият Нувел твърди, че архитектурата и киното са много близки.
Някои виждат „процес на дематериализация“ на сградите му, които преливат в околната среда, за „преодоляване на границата на архитектурната творба с външния свят“ и за „дисперсията на сградата в пространството“.
Кавалер на Ордена на почетния легион (2010).
Почетен доктор на Университета на Буенос Айрес (1983), на Кралския колеж за изкуства в Лондон (2002), на Неаполитанския университет „Федерико Втори“ (2002), на Висшия институт за изкуства на Куба (2006) и на Католическия университет в Лувен (2013).
Брад Пит и Анджелина Джоли кръщават първородното си дете на негово име. Дъщеря им се казва Шило Нувел Джоли Пит.
Литън Стрейчи

Джайлс Литън Стрейчи (на английски: Giles Lytton Strachey; 1 март 1880, Лондон – 21 януари 1932, Хем, Уилтшър) е английски писател, биограф и литературен критик, член на тайното дружество на „Апостолите“ в Кеймбриджкия университет и един от основателите на литературния кръг „Блумсбъри“.
Става известен с нов стил при писането на биографии, при който психологическият разбор и симпатията се съчетават с непочтителност и остроумие. Написаната от него през 1921 г. биография на кралица Виктория получава една от най-старите английски литературни награди – James Tait Black Memorial Prize.
Литън Стрейчи се ражда като пети син и единадесето дете на генерал-лейтенант сър Ричард Стрейчи, офицер от британските колониални въоръжени сили, и неговата втора жена, бивша Джейн Грант. Най-близък от всичките му роднини е най-младият му брат, Джеймс, и техният братовчед, художника Дънкан Грант, с който Литън има хомосексуална връзка. Стрейчи също е много близък с писателката Вирджиния Улф, на която той през 1909 г. даже – въпреки хомосексуалността си – прави предложение за брак (от което, наистина, още на следващия ден се отказва).
Изучава история в Ливърпулски университет, а също през 1899 – 1905 г. в Тринити Колидж на Кеймбриджки университет. В Кеймбридж, при помощта на приятелите си Леонард Улф, Клайв Бел, Джон Мейнард Кейнс и др., Стрейчи влиза в интелектуално-художествената група Блумсбъри. Тук също се запознава със сестрите Вирджиния (след омъжването си – Улф) и Ванеса Стивън (след омъжването си – Бел), а също с известната меценатка лейди Отолайн Морел. Оригинални, но близки отношения в течение на много години свързват Стрейчи с художничката Дора Карингтън, която е влюбена в него. Стрейчи същевременно е свързан с интимни отношения с мъжа на Дора, Ралф Партридж. По този „любовен триъгълник“ (ménage à trois) през 1995 г. е снет кинофилмът „Карингтън“ с Ема Томпсън в главната роля. Литън Стрейчи бил слаб, тъмнокос, говорел с тънък фалцет и имал хапливо, сухо чувство за хумор, и става твърде забележима личност в групата Блумсбъри.
През годините 1904 – 1914 Стрейчи пише литературно-критически и театрални статии и рецензии за списанието The Spectator, издава свои стихотворения и създава крупния труд по литературознание Landmarks in French Literature (1912). По време на Първата световна война отказва военна служба по пацифистки съображения.
Първият голям успех на Литън Стрейчи като литератор, направил името му известно и извън границите на Британия, става Eminent Victorians, излезлият през 1918 г. сборник от четири биографии на известни дейци от Викторианската епоха. С присъщия му сарказъм авторът разобличава и осмива двойствения, намиращ се в упадък морал в Англия от края на XIX столетие, посочва слабостите и пороците на „власт имащите“. През 1921 г. той публикува подобно съчинение за кралица Виктория (Queen Victoria).
Писателят умира от рак през 1932 г. в своето имение в графство Бъркшир, Югоизточна Англия.
Strawberry House

The Strawberry House or House with the Strawberries (Bulgarian: Къщата с ягодите, Kashtata s yagodite) is a historic house in Sofia, the capital of Bulgaria. Built in 1927–30, the Strawberry House has been listed as a monument of culture of local importance, but is currently decrepit. The house is one of the most prominent examples of an elite 1920s single-family dwelling in Sofia.
The Strawberry House stands at 6 San Stefano Street in the central Sofia district of Oborishte. It was designed by Georgi Kunev, a Bulgarian architect educated in Vienna and Karlsruhe, for banker Dimitar Ivanov and his wife Nadezhda Stankovich. The house's design combines influences from Jugendstil, Art Deco and romantic features from vernacular Bulgarian architecture. The interior of the house includes five bedrooms, a cellar, a drawing room with a red-marble fireplace and a music stage. The house's nickname comes from the strawberry bushes that were once planted in its front yard.
After the 1944 Bulgarian coup d'état, the Strawberry House was nationalized. It was used as an embassy of Romania and a Soviet trade representative office. It was listed as a monument of culture in 1978 and returned to the descendants of the Ivanov family in the 1990s. They sold the property to Lukoil Neftohim Burgas executive Valentin Zlatev in 2004. Zlatev's attempts to demolish and replace it were blocked due to public outcry. In December 2024, Zlatev sold the Strawberry House to SiteGround owner Tenko Nikolov, who has expressed an intention to restore it.
List of Sofia the First episodes

Sofia the First is an American animated television series that incorporates characters from the Disney Princess franchise. The series stars Ariel Winter as Sofia, a young girl who becomes a princess when her mother, Miranda, marries King Roland II of the kingdom of Enchancia.
On April 14, 2015, the series was renewed for a fourth season by Disney Junior, which released on April 28, 2017.
The series finale aired on September 8, 2018.
All episodes in this season are directed by Jamie Mitchell.
Notes:
All episodes in this season are directed by Jamie Mitchell and Mircea Kyle Mantta.
Valentin Zlatev

Valentin Zlatev (Bulgarian: Валентин Златев) (born 8 December 1965) is a Bulgarian businessman.He is former representative of the Russian oil giant LUKoil and former president of basketball club Lukoil Akademik.
He is married to Lyuba Stefanova, who won the Miss Plovdiv competition in 2001, and they have three children – two sons named Vasil and Anton and a daughter named Kristina.
Between 2012 and 2024, Zlatev owned the derelict Strawberry House in Sofia.
Oborishte, Sofia

42°41′47″N 23°20′27″E﻿ / ﻿42.69639°N 23.34083°E﻿ / 42.69639; 23.34083Oborishte (Bulgarian: Оборище [oˈbɔriʃtɛ]) is an urban district located in the centre of the Bulgarian capital Sofia. As of 2006 the population is 36,000. It has an area of 3.07 km, of which streets and squares encompass 59 ha, parks and gardens 47 ha, schools and kindergartens 9 ha, hospitals and polyclinics 5 ha, embassies 1.5 ha, theatres 1 ha, petrol stations and parkings 2.5 ha, churches 1 ha, administrative buildings 16 ha and residential areas 164 ha.
A large part of the population is engaged in government and administration. There are several ministries and other important institutions including the Council of Ministers, the Ministry of Regional and Public Development, the Ministry of Education, the Social Ministry, the Energetics Committee, the Capital Municipality, the Parliament building, the State Archive Bureau and many embassies and others.
Three institutions for higher education are located in the district: the National Academy of Arts, the State Academy of Music and the Military Academy Georgi Sava Rakovski. There are 12 schools, 6 kindergartens and 3 chitalishta.
The municipal area occupies the eastern part of the City centre including some parts of ancient Serdica. Many cultural institutions and monuments of national importance are located in Oborishte including 15 monuments (Monument to Vasil Levski, Monument to the Unknown Soldier, Monuments to SS Cyril and Methodius, Doctors, Aleksandar Stamboliyski, Ivan Vazov and others), 40 memorial plates, 211 Monuments of Culture (including the Strawberry House) and 9 churches.
Cultural Institutions:
Churches include:
The Holy Synod and the Apostolic Nunciature are also located here.