davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Parcul Drumul Taberei

Parcul Drumul Taberei este un parc aflat în Sectorul 6 al Bucureștiului, fiind cel mai întins din cartierul Drumul Taberei. Acesta este situat în spațiul mărginit de Strada Brașov la est, Bulevardul Drumul Taberei în sud, respectiv nord și de Strada Târgu Neamț la vest, având o suprafață de 30 de hectare.
Articol principal: Cartierul Drumul Taberei
Originea parcului se află în strânsă legătură cu istoria cartierului în al cărui centru geografic se află. Acesta este amenajat în jurul anilor '60, odată cu proiectarea și construirea primelor zone din viitorul Drumul Taberei, fiind desemnat ca principalul spațiu verde din cadrul acestuia și deservind o populație de 60.000 de oameni. Acesta a fost numit Parcul Alexandru Moghioroș în epoca comunistă, după fostul vicepremier român Alexandru Moghioroș din guvernul Chivu Stoica.
În 1976 în incinta parcului a fost construit un ștrand format din trei bazine, cu o capacitate totală de 2.500 de persoane (cunoscut și sub numele de Trei Ligheane). Pământul excavat pentru realizarea lacului a fost utilizat pentru a se construi un deal artificial în jurul ștrandului și în partea de sud a parcului. Acesta încă funcționează, cu numele Magic Summer Waves, fiind deținut de o companie privată.
În mai 2013, în parc a început un proces amplu de modernizare și renovare, care s-a terminat în 2015, după mai multe controverse privind calitatea și adaptarea lucrărilor la situația preexistentă din teren.
Ultima atracție construită în noul parc sunt serele cu plante exotice, inaugurate în anul 2019.
În centrul parcului a fost amenajat un lac pentru agrement, și o peninsulă în mijlocul său, pe care acum se află pilonul principal de susținere al Podului Bengaules, una din emblemele parcului și ale cartierului.
Lacul artificial a fost realizat dintr-o cuvă de beton impermeabil, fiind alcătuit din două tronsoane separate de un podeț de beton. În primul tronson este amenajat un debarcader care este folosit pentru plimbări cu hidrobiciclete, iar pe lac s-au organizat evenimente culturale cu ajutorul acestora: proiecții de filme pe un ecran la care spectatorii se pot uita din ambarcațiuni.
Acesta are 1,18 hectare și o adâncime maximă de 1,30 metri, în interiorul acestuia fiind construită și o fântână arteziană în stilul arhitectural brutalist, o altă emblemă a parcului.
Construit în timpul renovărilor dintre 2013 și 2015, acesta avea rolul de a înlocui fostul teatru de vară pentru copii din incinta parcului. În cadrul acestuia se organizează festivale, concerte și proiecții cinematografice, fiind cel mai cunoscut pentru evenimentul ”Cinema sub Stele”.
Lucrările la Parcul Drumul Taberei au început în mai 2013, acesta fiind redeschis pentru public pe 30 mai 2015 iar serele au avut nevoie de încă câteva luni până la deschiderea oficială. Lucrările la sera cu șapte pavilioane, cu climat specific pentru fiecare, organizate astfel: climat tropical, climat mediteranean, deșert cactuși, plante suculente și o zonă ecuatorială, au fost finalizate în octombrie 2019.
Scutelnic

Scutelnic (sau scutnic, de la verbul românesc a scuti; plural: scutelnici, scutnici) este denumirea care se dădea, în Evul Mediu, unui țăran din Țara Românească și din Moldova, care era scutit de plata birului domnesc în schimbul unor obligații suplimentare față de domn, de stăpânul de moșie sau de mănăstiri.
Categoria scutelnicilor a fost introdusă prin reformele lui Constantin Mavrocordat. Ea a fost abolită în Basarabia după anexarea acestei regiuni de Imperiul Rus prin Așezământul de organizare administrativă a Basarabiei din 29 aprilie 1818.
Tot scutelnic se numea și un scutier, adică un tânăr nobil vasal care purta scutul și celelalte arme ale cavalerului sau seniorului.
Termenul s-a păstrat în diferite nume, precum numele de familie Scutelnicu, Skutelnik și Skutnik (ultimele două fiind transliterări alternative a cuvântului din scrierea chirilică) și localitatea Scutelnici.
Stadionul Cotroceni

Stadionul Cotroceni este un stadion de fotbal din București, situat în cartierul cu același nume și inaugurat în anul 1995. Cunoscut și sub numele de „Parcul cu Platani”, stadionul are o capacitate de 14.542 de locuri și este amplasat în Sectorul 5 al Capitalei, pe Strada Doctor Joseph Lister, nr. 65, în apropiere de complexul de tenis Arenele BNR.
Actuala bază sportivă din Cotroceni a fost donată prin decret domnesc în decembrie 1865 de Alexandru Ioan Cuza primei grupări cu caracter sportiv din România, „Societatea de Dare de Semn”. Din anul 1867 această asociație și-a extins activitatea, schimbându-și denumirea în „Societatea Centrală Română de Arme, Gimnastică și Dare de Semn”. Cu trecerea anilor, vechiul parc și-a schimbat înfățișarea. Astfel, în anul 1939 a fost amenajat Ștrandul Izvor, mai apoi în 1949 stadionul de fotbal, tabloul fiind completat în 1975 de o arenă de tenis cu 6.000 de locuri. Treptat au mai apărut și alte construcții, dintre care cea mai importantă pentru desfășurarea activităților sportive a fost „Sala de Jocuri”.
Actualul stadion de fotbal a fost inaugurat în anul 1995, reprezentând primul stadion construit în România după Revoluția din 1989. La vremea dării în funcțiune, complexul reprezenta unul dintre cele mai moderne și cochete stadioane din țară. A găzduit meciurile echipei de fotbal AFC Progresul București, denumită în acea perioadă FC Național. În anul 1998 a fost unul dintre cele trei stadioane (alături de Steaua și „Lia Manoliu”) pe care au avut loc meciuri din cadrul Campionatului European de Fotbal sub 21, găzduit în premieră de România. Începând cu anul 2009, pe acest stadion nu s-au mai disputat meciuri de fotbal, astăzi complexul din Cotroceni, al cărui proprietar este Banca Națională a României (BNR), fiind într-o avansată stare de degradare.
Stadionul are o capacitate maximă de 14.540 de locuri pe scaune și este prevăzut cu o suprafață de joc cu gazon natural de dimensiunile 105 x 70 metri. Complexul sportiv are una din cele mai puternice instalații de nocturnă din țară (1.670 de lucși), beneficiind și de o sonorizare de talie europeană. De asemenea există o tabelă electronică, iar una din cele două tribune este acoperită. Printre alte dotări ale arenei pot fi amintite și cele 74 de locuri rezervate pentru mass-media, cu locuri prevăzute cu prize de telefon pentru efectuarea rapidă a transmisiilor. Tot în incinta complexului din „Parcul cu Platani”, lângă vestiarele jucătorilor, este amenajată una dintre cele mai cochete săli de conferințe din România, rezervate presei. În apropiere se află un hotel de trei stele cu restaurant.
Cornel Predescu

Cornel Predescu (n. 21 decembrie 1987, București, România) este un fotbalist român, care joacă pe post de mijlocaș la CS Balotești. Pe plan internațional, are prezențe la națională pentru România Sub-21. El ocupă postul de mijlocaș dreapta. A mai jucat la echipele Dinamo II București, Unirea Urziceni, CS Otopeni, Astra Ploiești.
Remus Ghiurițan

Remus Ghiurițan (n. 7 septembrie 1919, Zalău, Sălaj, România) a fost un fundaș și antrenor de fotbal român.
Remus Ghiurițan a jucat un meci la nivel internațional pentru România într-un amical care s-a încheiat cu o înfrângere cu 7–2 împotriva Ungariei.
Rapid București
Godzilla II: Regele Monștrilor

Godzilla II: Regele Monștrilor (titlu original: Godzilla: King of the Monsters) este un film american din 2019 regizat de Michael Dougherty. Rolurile principale au fost interpretate de Kyle Chandler, Vera Farmiga, Millie Bobby Brown, Bradley Whitford, Sally Hawkins, Charles Dance, Thomas Middleditch, Aisha Hinds, O'Shea Jackson Jr., David Strathairn, Ken Watanabe și Zhang Ziyi. Este o continuare a filmului Godzilla, al 35-lea film din franciza Godzilla și al treilea film din universul fictiv MonsterVerse (Legendary Entertainment).
Format:MonsterVerse Format:Michael Dougherty
Nașul: Partea a II-a

Nașul Partea a II-a (engleză The Godfather Part II) este un film dramă american din 1974 regizat de Francis Ford Coppola și care are la bază un scenariu de Mario Puzo și Coppola. Filmul este o continuare a peliculei Nașul, fiind urmat la rândul său de Nașul Partea III. Pelicula prezintă continuarea poveștii familiei Corleone, urmărind în paralel ascensiunea tânărului Vito Corleone. Din distribțuie fac parte Al Pacino, Robert Duvall, Diane Keaton, Robert De Niro, John Cazale, Talia Shire, Michael V. Gazzo și Lee Strasberg.
Nașul Partea a II-a a fost nominalizat la 11 premii Oscar câștigând șase printre care pentru Cel mai Bun Film și pentru Cel mai Bun Actor în Rol Secundar pentru Robert De Niro. Filmul a fost selectat în Registrul Național de Film al Statelor Unite.
Ecranizare a romanului omonim al lui Mario Puzo.
Continuarea de la "Nașul" prezintă povestea a două generații succesive care luptă pentru putere în familia Corleone. În partea a doua, Coppola prezintă două povești: începutul și ascensiunea unui Don Vito tânăr, jucat cu o abilitate surprinzătoare de Robert De Niro și ascensiunea lui Michael (Al Pacino). În paralel cu istoria lui Vito, de când fuge din Sicilia natală după ce Mafia i-a omorât deja familia până la renumele american, se desfășoară încercarea lui Michael de a supune Las Vegasul.
Readunând multe din talentele care l-au ajutat să facă filmul "Nașul", Coppola a produs un film zguduitor, cu siguranță cea mai bună continuare a unui film.
"Fapt neobișnuit pentru istoria cinematografului, "Nașul II" este mai bun decât "Nașul I" datorită jocului captivant și dinamic al celor doi nași - tânărul și bătrânul - adică Pacino și respectiv De Niro. Secvențele de flash-back sunt superbe reconstituiri ale începutului de secol , operatorul Gordon Willis dându-le o tentă plastică ce face ca acea epocă trecută să arate mai caldă și mai vie decât imaginea crudă a povestirii contemporane ." - The Motion Picture Guide - 1986.
Æthelred al II-lea cel Șovăielnic

Ethelred II cel Șovăielnic (n. 967 d.Hr., Wessex – d. 23 aprilie 1016, Londra, Regatul Angliei) s-a născut în anul 968 d.H. A fost regele Angliei între 978-1013 și 1014-1016. Tatăl său era Edgar Pașnicul, iar mama sa Aelftrith. Tatăl său a murit în anul 975, astfel la tron a ajuns fratele său Eduard al II-lea Martirul. Datorită mai multor gafe a primit porecla de ,,șovăielnicul”. La doi ani după ce s-a instalat pe tronul Angliei, au reînceput invaziile danezilor
În anul 991 pierde bătălia de la Maldon, în fața lui Olaf Tryggvason, căruia i-a plătit 10000 de lire sterline. În același an va încheia un tratat cu Richard, duce de Normandia, prin care s-a angajat să nu-i sprijine pe rivalii săi.
Între 991-1012 i-a plătit de 5 ori tribut, numit danegeld, în argint regelui danez.
În anul 1002, se căsătorește pentru a doua oară cu Emma, fiica lui Richard al II-lea al Normandiei.
În anul 1006, a avut loc o mare remaniere în cadrul consiliului regelui. În același an a avut o mare invazie vikingă, stopată de o plată imensă de 36000 de lire sterline.
În anul 1009 s-a confruntat cu o altă armată vikingă. Danezii, conduși de Thorkell Tall, au devastat Anglia timp de trei ani.
În anul 1013, toți locuitorii de la nordul Tamisei l-au recunoscut rege al Angliei pe Sven I. Acesta a cucerit orașele Londra, Wincester și Oxford. Ethelred a fugit în Normandia. Din septembrie 1013, până la moartea sa, survenită în februarie 1014, Sven a fost regele Angliei. După moartea sa, tronul a fost ocupat din nou, de Ethelred. Acesta a murit la Londra în anul 1016. După moartea sa, Anglia a fost din nou invadată de fiul lui Sweyn, Knut.
Katherine Verdery

Katherine Verdery (n. 1948) este o cunoscută și apreciată specialistă în problemele Europei de Est, autoare a unui imens număr de studii, articole, comunicări științifice și contribuții la proiecte colective având drept temă diverse aspecte antropologice și etnologice ale spațiului est-european.
A făcut studii de antropologie la Reed College, Portland, Oregon și Stanford University, California. Predă antropologie la prestigioasa Johns Hopkins University, Baltimore, unde este profesor titular din 1987, și la University of Michigan.
Adrian Câciu

Adrian Câciu (n. 20 februarie 1974, București, România) este un economist și politician român. Începând din 15 iunie 2023 este Ministerul Fondurilor și Proiectelor Europene în Guvernul Marcel Ciolacu, și membru al Partidului Social Democrat (PSD).
Înainte de a ajunge ministrul al finanțelor publice a fost membru al asociației masonice Marea Lojă Națională a României.
Adrian-Ionuț Chesnoiu

Adrian-Ionuț Chesnoiu (n. 12 mai 1982, Coteana, Olt, România) este un deputat român, ales în 2020 din partea PSD. Începând cu 25 noiembrie a devenit ministrul Agriculturii și Dezvoltării Rurale în guvernul Nicolae Ciucă. La data de 23 iunie 2022, el a demisionat din funcția de ministrul al agriculturii și dezvoltării rurale ca urmarea acuzațiilor de corupție.
Pe 7 decembrie 2022 DNA l-a trimis în judecată pe Adrian Chesnoiu pentru abuz în serviciu și instigare la permiterea accesului unor persoane neautorizate la informații ce nu sunt destinate publicității.
Academia Domnească din Iași

Academia Domnească din Iași a fost o instituție de învățământ superior, activă în secolele al XVIII-lea și al XIX-lea.
Fondată la Iași (capitala Principatului Moldova) de către prințul Antioh Cantemir în 1707, Academia a continuat simbolic Academia Vasiliană, deși nu există o legătură directă între cele două instituții similare. Principalul reformator al Academiei a fost Grigore al III-lea Ghica (1776), care a modernizat-o pentru a concura cu universitățile europene. Studiile erau realizate în limba greacă și pentru cea mai mare parte a secolului al XVIII-lea au fost practic aristotelice. Începând din anii 1760 o serie de directori luminați au introdus în Academie studiul matematicii, al științelor naturale și al filozofiei moderne, traducând și adaptând manuale europene.
În 1813, Gheorghe Asachi a predat pentru prima dată în limba română un curs de inginerie și hotărnicie la Academie, formând o clasă de ingineri, până în 1819. În 1821 Academia a fost desființată printr-un ordin al sultanului, ca urmare a activității organizației patriotice elene, Filiki Eteria. Împrejurările politice potrivnice au făcut ca o altă academie să nu mai existe până în 1835, când a fost înființată Academia Mihăileană. Noua instituție i-a preluat pe unii profesori de la cea veche, astfel încât există o filiație directă între cele două academii. Academia Domnească nu a oferit diplome academice standard, ci doar diplome care certificau faptul că posesorul lor era demn de a purta „numele de om învățat”. Acest nume îi oferea purtătorului posibilitatea de a îndeplini diverse funcții administrative în cadrul Imperiului Otoman și în Principatele Române.
Vilmos Tánczos

Vilmos Tánczos (n. 21 octombrie 1959, Sântimbru, Harghita, România) este un cercetător și etnograf maghiar din România de origine secuiască. Este membru al Asociației Etnografice „Kriza János”, al Societății Muzeului Ardelean și al Societății Etnografice Maghiare. Soția sa este regizoarea Ágnes Pethő.
S-a născut în Sântimbru, Harghita, dar și-a petrecut copilăria la Sâncrăieni, Harghita. A urmat școala gimnazială nr. 1 din Miercurea Ciuc, a absolvit liceul, astăzi Colegiul Național Márton Áron (1978) și a absolvit Universitatea Babeș-Bolyai din Cluj-Napoca, profilul maghiar-rus (1983). Și-a susținut în anul 1999 teza de doctorat în limba maghiară Moldvai csángó archaikus népi imádságok. Archetipikus szimbolizáció és élettér címmel („Rugăciuni populare arhaice ceangăiești din Moldova. Simbolizație arhetipală și context”) în cadrul Departamentului de limbă, cultură și civilizație românească al Universității Babeș-Bolyai.
Activitatea lui Vilmos Tánczos s-a axat în ultimele aproximativ două decenii pe studiul rugăciunilor populare arhaice. A publicat rezultatele cercetărilor sale din Moldova și Ghimeș între 1995 și 2001 în patru volume și a publicat o serie de studii etnografice pe această temă. În timpul activității sale pe teren, a vizitat toate satele moldovenești locuite de ceangăi, reușind astfel să adune rugăciuni arhaice sau genuri arhaice conexe din multe așezări ceangăiești din care nu existau înregistrări etnografice. Prin studiul narațiunilor, el a încercat să prezinte și, în același timp, să înțeleagă o viziune medievală religios-simbolică, care a fost uitată.
Într-una din lucrările sale A csíksomlyói kegyhely története („Istoria locului de pelerinaj de la Șumuleu-Ciuc”) și în mai multe studii ale sale s-a ocupat de tradițiile de pelerinaj de la Șumuleu și a examinat influența liturghiei ecleziastice asupra religiozității populare, precum și încorporarea tradițiilor locale în ceremoniile liturgice. De asemenea, s-a ocupat de relația dintre religiozitatea populară și cea oficială într-un context teoretic (Korunk, 1993/8). A publicat pe scurt rezultatele cercetărilor etnografice religioase maghiare din Transilvania (Ház și Ember 20, 2007).
Supplex Libellus Valachorum Transsilvaniae

Supplex Libellus Valachorum Transsilvaniae (din latină, însemnând Petiția Valahilor din Transilvania) este numele a două memorii înaintate de liderii națiunii române din Transilvania împăratului Leopold al II-lea al Sfântului Imperiu Roman.
Primul Supplex a fost trimis în martie 1791 de Ignatie Darabant, episcop greco-catolic de Oradea, Consiliului de Stat din Viena. Cel de al doilea Supplex, o versiune mult lărgită și argumentată a primului, a fost înaintat Curții din Viena pe 30 martie 1792 de către Ioan Bob, episcopul greco-catolic de Blaj, și de Gherasim Adamovici, episcopul ortodox al Transilvaniei.
Documentul a fost redactat de cei mai însemnați reprezentanți ai națiunii române din Transilvania (în cea mai mare parte clerici ai Bisericii Române Unite cu Roma): Samuil Micu, Petru Maior, Gheorghe Șincai, Ioan Piuariu-Molnar, Iosif Meheși, Ioan Budai Deleanu, Ioan Para etc. Petiția era semnată în numele națiunii române de categoriile sale libere Clerus, Nobilitas, Civicusque Status Universae Nationis in Transilvania Valachicae.
Cererile supplex-ului erau structurate în jurul câtorva idei, corespunzând doleanțelor laicilor și clericilor români:
Textul Supplex-ului se referă transparent la Declarația Drepturilor Omului și ale Cetățeanului a Franței și include și unele motive istorice, precum și statistici despre români (care formau aprox. 55% din populația Transilvaniei). Despre o cercetare mai recentă, argumentarea Supplex-ului se bazează pe ideile dreptului natural și pe tradiția juridică feudală maghiară.
Petiția a fost respinsă, astfel încât statutul românilor a rămas neschimbat.
Supplex-ul se încadrează în linia revendicativă începută de episcopul Ioan Inocențiu Micu-Klein, care a cerut pentru prima oară drepturi pentru națiunea română din Transilvania, bazându-și solicitările pe argumente juridice solide. În aceeași tradiție se înscrie petiția trimisă în 1791 la Viena de Mihai Timariu, vicarul Hațegului, în numele clerului greco-catolic din Blaj, Memorandumul Transilvaniei, trimis în anul 1892, petițiile lui Iuliu Maniu adresate mareșalului Ion Antonescu, mișcarea memorandistă din 1956, care viza repunerea în libertate a Bisericii Române Unite cu Roma, memorandumul transilvănean pentru construcția regională a României ([1] Arhivat în 19 octombrie 2007, la Wayback Machine.), memorandumul greco-catolic din anul 2002 (Memorandumul din 2002 Arhivat în 24 octombrie 2005, la Wayback Machine.), ca și protestele ierarhiei ortodoxe legate de patrimoniul fundației Gojdu din Sibiu.
Marius Ianuș

Marius Ianuș (n. 24 decembrie 1975, Brașov, România) este un poet român neoclasic. În anul 2010 a renegat toate scrierile sale de până atunci, pe motive de credință, asumându-și o nouă direcție literară, creștin-naționalistă.
Volume renegate (corectate în „Integrala Ianuș: Poezia”):
Volum parțial renegat (corectat în ”Integrala Ianuș: Poezia”):
Volume acceptate:
Volum parțial renegat:
Volume acceptate:
Volume renegate (corectate în Integrala Ianuș: Poezia”):
Sex simbol

Un sex simbol este o celebritate considerată de către o mare parte a publicului drept atractivă din punct de vedere sexual. Expresia provine din engleză, unde se scrie cu y în loc de i: sex symbol. Ocupația persoanei respective poate fi de actor, muzician, sportiv etc. Uneori sunt considerate sex simboluri unele personaje din jocurile video (de exemplu, Tomb Raider).
Stemă

Stemă (sin. blazon, herb, scut (rar folosit; sens impropriu)) reprezintă ansamblul semnelor distinctive și simbolice care alcătuiesc blazonul unei persoane, instituții, localități, provincii sau unui stat exprimând atributele și/sau elementele ce privesc istoria sau originea. Conform științei heraldice o stemă se compune din următoarele categorii de elemente: scut, figurile heraldice și elementele exterioare ale scutului.
Stema Regatului Unit

Stema Regală a Regatului Unit (engleză Royal coat of arms of the United Kingdom) este stema oficială a Monarhului Britanic, actualmente Charles al III-lea. Stema este folosită de către monarh și de către instituțiile autorizate. Stema este afișată în toate Curțile de Justiție, judecătorii fiind reprezentanții direcți ai monarhului. Monarhul poate de asemenea atribuii Mandate Regale companiilor furnizoare ale familiei regale, iar aceștia au dreptul de a afișa stema pe produsele și magazinele proprii.
Stema este formată dintr-un scut superpozat de o cască de cavaler și susținută de două animale: un leu și un unicorn. Scutul este divizat în patru cadrane, primul și al patrulea arătând fiecare trei lei aurii pe un fundal roșu, simbol al Angliei, al doilea cadran arădând un leu roșu pe fundal auriu, indicând Scoția iar al treilea cadran arătând o harpă aurie pe fundal albastru pentru Irlanda. Deasupra scutului este așezată o cască de cavaler superpozată de coroana regală desupra căreia este situat un leu auriu ce poartă aceeași coroană regală. Suportul drept este un leu încoronat similar, simbol al Angliei, iar suportul stâng este un unicorn, simbol al Scoției. Deoarece unicornul este considerat un animal periculos, acesta este legat în lanțuri. Stema conține deviza monarhilor englezi: Dieu et mon droit („Dumnezeu și Dreptul Meu”) și deviza Ordinului Jartierei: Honi soit qui mal y pense („Să fie făcut de rușine cel care de gândește rău”) pe o reprezentare a Jartierei din spatele scutului.
Mai multe variante ale stemei există:
Membrii familiei regale primesc steme personale, bazate pe stema regală.
Stema Republicii Moldova

Stema de Stat a Republicii Moldova constă din desenul stilizat al unui vultur (sau al unei acvile) purtând o cruce în ciocul său și strângând în ghearele fiecăruia din picioarelor sale, reprezentate ca niște mâini, un sceptru de aur și o ramură verde de măslin.
Pieptul păsării este protejat de un scut cu însemnele tradiționale ale Moldovei: capul de bour, privit frontal, și soarele, plasat între coarnele bourului, ambele pe fond roșu, simbolizând lumina zilei, respectiv o floare pentagonală (un trandafir) și luna, în faza de crai-nou, plasate ambele pe fond albastru, simbolizând renașterea. Două greșeli frecvente (inclusiv în vechime) privesc aceste elemente : capul de bour este luat drept un cap de zimbru, iar soarele este luat drept o stea și reprezentat ca atare, inclusiv în infoboxurile și portalurile Wikipediei despre Principatul Moldovei, în stema Republicii Democratice Moldovenești și în scutul Moldovei din stema României. Cele două romburi sunt aranjate la nivelul de separare al roșului de albastru. Elementele distincte ale scutului sunt din aur (galbene). Emblema scutului este realizată folosind cele trei culori tradiționale ale tricolorului: albastru, galben și roșu.
Stema Republicii Moldova se regăsește, de asemenea, și în centrul drapelului național, pe culoarea galben.
Flag of Chad

The national flag of Chad is a vertical tricolour of indigo, yellow, and red. It was adopted on 6 November 1959, almost a year after the founding of the autonomous Republic of Chad. Since the 1990s, its similarity to the flag of Romania has caused international discussion.
The flag of Chad is a vertical tricolour consisting (left to right) of an indigo, a yellow, and a red column. The colours of the Chadian flag were intended to be a combination of the colours of blue, white and red as seen on the flag of France with the Pan-African colours of green, yellow and red as seen on the flag of Ethiopia. Furthermore, the indigo represents the expanse of Lake Chad, a vital water source and an emblem of life and hope for the nation; the yellow represents the vast, arid sands of the Sahara Desert, which dominate the northern landscape of the country, and the red represents the sacrifices made during Chad’s struggle for independence, serving as a poignant reminder of the bloodshed and courage that paved the way for the nation’s sovereignty. Each color in the design holds deep symbolic significance rooted in Chad’s geography, history, and identity.
The flag was adopted in 1959 for the autonomous republic and retained on independence in 1960, and in the constitution of 1962. Despite many political upheavals within Chad since independence, the flag has not been changed. This may be because the flag is not associated with any of the main power rivals within Chad, which had no sense of national identity before independence, and little after independence.
The flag of Chad is almost identical to the national flag of Romania, although the colours in Chad flags may vary more than those specified for Romania. Romania has used the flag since 1866, which appeared for the first time in its current form in Wallachia. It was officially in use from 1866 until 1948, when it was superseded by the flag of the Socialist Republic of Romania. Chad began to use its present flag in 1960, after it achieved independence from France. When Chad adopted its flag, Romania's flag also included an emblem in the middle of the flag on top of the tricolour; this was added after World War II during the Communist era of the second half of the 20th century. However, in 1989 Romania's Communist government was overthrown and the insignia was removed, reverting Romania's flag to the prewar version which matched the one which had been adopted by Chad in the meantime.
The issue of Romania and Chad sharing similar flags has concerned the Chadian government on occasion; they requested in 2004 the United Nations to examine the issue. In response, Romanian President Ion Iliescu stated that no change would occur to the flag, as the existence of Romania's tricolour predates the existence of Chad as a whole: "The tricolour belongs to us. We will not give up the tricolour."
Emblem of the Socialist Republic of Romania

The emblem of the Socialist Republic of Romania was an emblem of Romania in 1965–1989.
After 1948, Communist authorities changed both the flag and the coat of arms. The coat of arms became more emblematically faithful to Communist symbolism: a landscape (depicting a rising sun, a tractor and an oil drill) surrounded by stocks of wheat tied together with a cloth in the colors of the national flag. The pattern of the emblem was modeled after the state emblem of the Soviet Union.
Between 1948 and 1966, there were three variants. The first came shortly after 1948 (the proclamation of the people's republic). The emblem shows a landscape with a fir-wood and the Carpathian Mountains, on the dexter a derrick and in the sky a rising sun all proper. On the ears, were the wheat with the motto "RPR" in white lettering on a ribbon. In 1952, the red star was added.
The final change to the communist emblem took place in 1965 when Romania ceased to be a People's Republic, and became a Socialist Republic. At this time, the wording changed from RPR to Republica Socialistă România with some minor changes to the ribbon. The emblem remained in use until the fall of Nicolae Ceaușescu and the communist regime, the communist emblem was removed from all flags, and official seals. Some flags had a hole (a symbol of the revolution) and some changed to the later official blue-yellow-red format. The wording changed to just România. The new coat of arms replaced the socialist emblem in 1992.
Emblem of Transnistria

Transnistria, a breakaway state internationally recognised as part of Moldova, has a state emblem, adopted officially on 18 July 2000 alongside the state flag. It constitutes a remodeled version of the former Moldavian Soviet Socialist Republic's emblem, which was replaced by the internationally recognized Moldovan government after the dissolution of the Soviet Union in 1991. The only major pictorial change made in the Transnistrian version involves the addition of waves, representing the River Dniester. However, the inscriptions on the banner were changed: unlike the Moldavian SSR emblem, which bore the acronym РССМ (for "Moldavian Soviet Socialist Republic") and the USSR state slogan "Workers of the world, unite!" in the "Moldavian" (Romanian in Moldovan Cyrillic) and Russian languages, the Transnistrian emblem bears the name PRIDNESTROVIAN MOLDAVIAN REPUBLIC in the Russian, Romanian and Ukrainian languages.
Despite the emblem's depiction of the hammer and sickle, Transnistria is not a socialist state. The current president of Transnistria, Vadim Krasnoselsky, who identifies himself as a monarchist, has stated that he considers the Soviet symbolism in the emblems of his country to be "irrelevant".
The law which formally established the Administrative-Territorial Units of the Left Bank of the Dniester contains provisions for the region to adopt its own symbols. The region has not currently adopted a distinctive emblem therefore the coat of arms of Moldova are used for official purposes.
List of World Heritage Sites in Romania

The United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization (UNESCO) World Heritage Sites are places of importance to cultural or natural heritage as described in the UNESCO World Heritage Convention, established in 1972. Cultural heritage consists of monuments (such as architectural works, monumental sculptures, or inscriptions), groups of buildings, and sites (including archaeological sites). Natural features (consisting of physical and biological formations), geological and physiographical formations (including habitats of threatened species of animals and plants), and natural sites which are important from the point of view of science, conservation or natural beauty, are defined as natural heritage. Romania accepted the convention on 16 May 1990, making its historical sites eligible for inclusion on the list.
As of 2024, there are 11 World Heritage Sites in Romania, nine of which are cultural sites and two of which are natural. The first site in Romania, the Danube Delta, was added to the list at the 15th Session of the World Heritage Committee, held in Carthage in 1990. Further sites were added in 1993 and 1999 and some of the sites were subsequently expanded. Roșia Montană Mining Cultural Landscape was listed in 2021 and was immediately placed in the list of World Heritage in Danger due to plans to resume mining. The site Ancient and Primeval Beech Forests of the Carpathians and Other Regions of Europe is shared among 18 European countries. In addition, there are 17 sites on Romania's tentative list.
UNESCO lists sites under ten criteria; each entry must meet at least one of the criteria. Criteria i through vi are cultural, and vii through x are natural.
In addition to sites inscribed on the World Heritage list, member states can maintain a list of tentative sites that they may consider for nomination. Nominations for the World Heritage list are only accepted if the site was previously listed on the tentative list. As of 2024, Romania recorded 17 sites on its tentative list.
List of Romanian historical films

The list of Romanian historical films groups historical drama film and TV productions by the Romanian cinema. Historical films are a genre in which stories are based upon historical events and famous persons. Some films attempt to accurately portray a historical event or biography, to the degree that the available historical research will allow, while others are fictionalized tales that are based on an actual person and their deeds.
The action in the majority of the films is set in the region of modern Romania.
List of national flags by design

A national flag is a flag that represents and symbolizes a country. Flags come in many shapes and designs, which often represent something about the country or people that the flag represents. Common design elements of flags include shapes such as stars, stripes, and crosses, layout elements such as including a canton (a rectangle with a distinct design, such as another national flag), and the overall shape of a flag, such as the aspect ratio of a rectangular flag (whether the flag is square or rectangle, and how wide it is) or the choice of a non-rectangular flag. Sometimes these flags are used to represent languages.
Many countries with shared history, culture, ethnicity, or religion have similarities in their flags that represent this connection. Sets of flags in this list within the same category may represent countries' shared connections, or the design similarity may be a coincidence.
Notably, the Union Jack features in many territorial and sub-national flags usually based on the Red Ensign (e.g., Bermuda) or Blue Ensign (e.g., New South Wales). The British Ensign in a few cases have backgrounds of other colours (e.g. British Antarctic Territory and Niue) or a unique pattern in the field (e.g. British Indian Ocean Territory and Hawaii). Some flags put the Union Jack somewhere other than the canton (e.g. British Columbia). Unofficial flags, such as Ross Dependency also use it.
Historically
Historically
Most common aspect ratio is 2:3, followed by 1:2.
The following flags have a distinctive aspect ratio:
List of flags by design

This is a list of flags, arranged by design, serving as a navigational aid for identifying a given flag. Uncharged flags are flags that either are solid or contain only rectangles, squares and crosses but no crescents, circles, stars, triangles, maps, flags, coats of arms or other objects or symbols. Charged flags are flags that contain crescents, circles, stars, triangles, maps, flags, coats of arms and other objects or symbols, as well as rectangles, squares and crosses. Some charged flags contain letters or other pieces of text on them. Uncharged flags include the flags of Austria, Belgium, Denmark, Finland, France, Germany, Indonesia, Italy, the Netherlands, Nigeria, Norway, Poland, Russia, Sweden, Switzerland, Thailand and Ukraine. Charged flags include the flags of Algeria, Argentina, Australia, Bangladesh, Brazil, Canada, Chile, China, Egypt, India, Iran, Israel, Japan, Kazakhstan, South Korea, Malaysia, Mexico, Morocco, Pakistan, the Philippines, Saudi Arabia, South Africa, Spain, Taiwan, Tunisia, Turkey, the United Kingdom and the United States.
Examples:
While most charged flags are duotone or multicolor, they are referred to by their solid primary color foremost, with their charged symbol's color(s) and symbology following accordingly.
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
Examples:
100Plus

100Plus（商标：100PLUS，口语又称100号）是一种由星獅集團（英语：Fraser and Neave）於1983年在馬來西亞和新加坡推出的碳酸飲料，用电解质（钠盐或钾盐）、糖类和水混合制成，味甜但不含酒精。在马来西亚和新加坡等地区较为流行。
100Plus在2010年代总共有七种版本，版本名字如下：
2020年代開始只剩下檸檬青檸味。另外还有三种版本，则是Reduced少糖版、Zero无糖版和Active運動飲料版；Active爲了照應齋戒月市場需要，除了無氣外還添加了維他命B群。
金陵灯会

金陵灯会亦称秦淮灯会或夫子庙灯会，是广泛流传于中国南京地区的一种民间传统习俗活动，历史悠久，通常集中在每年的春节至元宵节期间举行。金陵灯会有“天下第一灯会”和“秦淮灯彩甲天下”的美誉，是中国唯一一个集灯展、灯会和灯市为一体的大型综合型灯会，同时也是中国规模最大的民俗灯会。现在指每年春节至元宵节期间南京夫子庙举办的大型灯彩展览会，至2017年为止已经成功举办了31届，是中国最著名的灯会活动之一。元宵节是金陵灯会的观灯最高潮。春节观灯是南京的传统习俗之一，南京人有句俗话：“过年不到夫子庙观灯，等于没有过年；到夫子庙不买张灯，等于没过好年。”
2006年6月2日，中国政府将“秦淮灯会”列入中国首批非物质文化遗产名录。
三国东吴时期最先出现在岁时节庆、欢乐喜庆等重要场合张灯结彩的现象。如前方将士凯旋，朝野官民都会聚集在都城内外，用香花灯烛营造气氛，迎接他们的归来或劳军犒师。而当时的织锦技术也从西蜀传入，促进了江南丝织业的发展，为灯彩制作提供了技术基础。
东晋、南朝时期南京作为当时中国的首都，秦淮河畔居住了很多达官贵族和豪门名士，每到元宵节，他们也效仿宫廷，张灯结彩。东晋诗人习凿齿有诗《诗灯笼》描写当时张灯的情形。南朝宋孝武帝在位期间，纸张技术发展迅速，成本低廉，取代了丝织品的大量应用，使得灯彩艺术迅速发展。
隋以来元宵节张灯结彩的习俗开始正式形成，唐魏徵的《隋书》中对南京张灯结彩的习俗有了详细描述。唐代开始元宵节灯会正式成为民间习俗，其规模也得到迅速发展。张灯时间由元宵一夜扩充到正月十四到正月十六三夜，并取消这期间的宵禁。唐代元宵观灯时，男女老少纷纷夜游，场面非常繁华。这时期南京秦淮河河畔也开始出现了专门以制作彩灯为生的民间艺人。
北宋时期，元宵节张灯时间增加了正月十七、正月十八累计五夜。其间还出现了在彩灯上书写谜语的“灯谜”习俗。南宋淳祐三年（1243年）以后，元宵节张灯时间又增加了正月十三共计六夜。1034年，用于祭祀孔子的至圣文宣王庙（今夫子庙）在南京建成，秦淮河河畔也成为览胜佳地，夫子庙地区的灯会开始出现并迅速发展。
朱元璋建立明朝之后定都南京，为了营造盛世氛围，竭力提倡元宵节这一盛事。此后元宵节张灯时间又延长为十夜，成为中国历史上时间最长的灯节。秦淮灯会在这一时期进入到发展高潮，朱元璋每年都花费众多人力、物力、财力，制作相当数量的彩灯，以吸引民众参加规模宏大的元宵灯会。
明朝洪武五年（1372年）元宵节，更是别出心裁地下令在秦淮河上燃放万盏水灯。朱元璋还是一位制作灯谜的高手，由此促进了元宵灯会内容向更加丰富多彩的方向发展。
明朝永乐七年（1409年）初，明成祖朱棣“赐百官上元节假十日”，并继续张灯结彩，营造节日气氛。三年后又下令在南京皇宫午门外，集能工巧匠筹办灯会，精心扎制鳌山“万岁”灯，并且与民同乐。以后年年如此。明代中期以后，南京已成为当时世界上最大的城市之一，《南都繁会景物图》等画卷，形象描绘了焰火夺目的鳌山及老百姓观看演出的热闹场景。明代后期《正德江宁县志》所描绘的灯节，更是繁华得让人目不暇接。
清朝入主中国后，这一地方习俗基本得到延续和发展，文学名著《红楼梦》中就多次描写元宵节的观灯盛况。每年元宵节，夫子庙一带人涌如潮，锣鼓喧天，其灯火之盛比明朝有过之而无不及。1864年，清朝湘军攻入南京，城市设施受到很大破坏，元宵闹灯习俗受到很大冲击。曾国藩意欲恢复昔日繁华景象，便于1865年疏浚秦淮河，重建部分夫子庙建筑，使灯会习俗再度恢复。当时的徽州商人制灯非常有名，称为“徽州灯”，他们曾组织盛大的“提灯晚会”，甚为热闹。另外当时驻扎在南京的湘籍军人所扎制的龙灯也很有名，丰富了灯彩的种类。
自明代开始，秦淮河畔灯火之盛天下双无，仅秦淮灯彩的品种就逐渐地发展到两三百种之多。即使在端午节等其他一些节庆，张灯结彩景象也高潮迭现。而秦淮河畔流光溢彩、桨声灯影、歌舞浪漫等繁华盛况，也引得历代文人骚客、名士才子缱绻逗留，吟咏不绝：“百花疑吐夜，四照似含春”、“一园灯火从天降，万片珊瑚驾海来”、“明灯初试九微悬，瑶馆春归不夜天”、“两岸红灯射碧波，一支兰桨荡银河”······从流传下来的戏剧、小说以及朱自清的《桨声灯影里的秦淮河》等文艺作品中，窥见到当时秦淮及南京灯火盛况的社会画卷。自此，每逢农历新年，元宵前后，秦淮河畔处处张灯结彩、歌舞狂欢，一派欢乐祥和、繁荣热闹的节日景象，秦淮灯会享有“秦淮灯彩甲天下”之美誉，秦淮河悬挂花灯的画舫（俗称“灯船”）亦随之蜚声天下。
中华民国时，当时的《首都志》中有记载：“灯市以笪桥、评事街、夫子庙等处为盛。”但由于国家长期内战，灯会场面一度受到很大影响。1937年，日本军队占领南京，战火使得夫子庙古建筑群遭到破坏，灯会风俗一度中断。直到1939年后，夫子庙地区才偶然有少量的花灯贩卖。1945年后，由于第二次国共内战，通货膨胀严重，普通民众无力再赏玩花灯，因此元宵节张灯、观灯习俗几近消失。
1949年中华人民共和国建国后，灯会风俗开始逐渐恢复。20世纪60年代，元宵节灯会的热闹程度已基本恢复。1966年，文化大革命开始后，包括花灯在内的民间艺术被划为“四旧”，灯市和灯会被完全禁止。1977年，夫子庙首次开放了灯市，这一传统习俗又开始重新恢复原貌。
1984年，夫子庙古建筑得到中国政府拨款修复，地区景观也得到重新打造。1985年，南京秦淮区政府在春节和元宵节期间，开始在夫子庙大成殿和明德堂由官方组织每年一届的“金陵灯会”。1984年，秦淮工艺灯彩协会成立，一些民间艺人开始制作结合现代技术的彩灯。1988年，夫子庙尊经阁建立了灯彩艺术馆，一些大型灯组开始陆续在金陵灯会上出现。2000年，秦淮区凭借金陵灯会，被命名为“中国民间灯彩艺术之乡”。 2006年举办的第二十届灯会，接待游客量超过300万人次。据当地媒体报道，元宵节当天观灯人流量达45万人次。
2007年起，夫子庙景区进行了大规模的改造和升级，内外秦淮河水系被连成一体，开辟了新的秦淮河游船航线。在灯会期间，沿秦淮河岸摆放了大量的大型花灯，并一直延伸到白鹭洲公园，供游船上的游客观赏。2009年金陵灯会引进了来自四川自贡的大型彩灯，首次以外来灯彩艺术为主举办灯会。2010年则以江苏灯会名义与台湾观光机构合作，展出台湾彩灯，并送灯组参加嘉义灯会，进行灯彩交流活动，当时的江苏省委书记梁保华为灯会点灯。2011年，又首次冠以“首届明城墙国际灯会”名号，邀请美国、日本、韩国、新加坡、马来西亚等国外灯彩参展，并将灯会展出现场拓展到包括中华门城堡、明城墙等在内的整个夫子庙-秦淮风光带景区。
2017年，元宵节期间的夫子庙秦淮灯会创下游客突破60万的历史新高，秦淮灯会正逐步吸引更多的海内外游客。
每年的农历大年三十至正月十八。
黄灯笼辣椒

黄灯笼辣椒（学名：Capsicum chinense），又名中华辣椒、黄帝椒、黄辣椒，是茄科茄亚族辣椒属的植物。
国际上将中华辣椒确定为辣椒的五大栽培种之一，原产於古巴、巴西、秘鲁、玻利维亚、巴拉圭等中南美洲国家。
1776年，荷兰内科医生兼植物学家尼古拉斯·约瑟夫·冯·雅克恩（Nikolaus von Jacquin）从新大陆为神圣罗马帝国皇帝弗朗茨一世采集到辣椒种子，由于当时地理认知的错误，误认为此辣椒源自中国，遂命名为“中华辣椒”（Capsicum chinense）。“Chinense”是拉丁语，意为“中华”。错误的命名由于长期使用成为约定俗成称呼而一直沿用至今。实际上所有辣椒的源头都是美洲。
黄灯笼辣椒由於在中国海南省栽培品种颜色为金黄色而得名。
黄灯笼椒富含辣椒素类物质，辣度高，可达170000SHU。2007年，中华辣椒品种之一的印度魔鬼辣椒（Bhut Jolokia）获得吉尼斯世界记录（Guinness World Records），辣度达到100万1千3百SHU单位。因此一般不作为鲜食。在海南省主要做成黄灯笼辣椒酱。
多种有记录或得到吉尼斯世界纪录认证的最辣辣椒都是其属下的栽培种。
在热带地区为多年生半灌木，一般栽培品种株高为70cm左右，常年生长的植株株高可超过1米，个别品种可长到近2米，极多分枝，单叶互生，全缘或浅波状。
花多簇生于分枝处，每个节位能抽生3－5朵花，多则达十多朵或以上，高节位时常因节间缩短而生于近叶腋处。花梗下垂。花萼杯状，具5－7小齿，结果时稍增大宿存，花萼与花梗间收缩。花冠辐射状，白色至绿白色，花冠上没有斑点，5中裂，裂片镊合状排列。雄蕊5枚，贴生于花冠筒基部，花丝丝状，花药并行，蓝色或淡黄色，纵缝裂开。子房2室，花柱细长，花柱比花药长，柱头2－3裂，胚珠多数。
果实俯垂，每节位能坐果1－3个，幼果有多种颜色，生理完熟果多为红色或黄色，果长3－7厘米，宽3.5－5.0厘米，单果重5－50克。种子扁圆盘形，褐色，胚极弯曲。
传统种植区：墨西哥尤卡坦半岛；中美洲、加勒比海诸岛国；南美委内瑞拉、巴西、智利等国。
其它种植区：美国佛罗里达州；亚洲中国西南部及印度、越南等东南亚国家；非洲。
黄灯笼椒在中国大面积栽培主要是在海南省的文昌、琼海、万宁、陵水、三亚等地方，广西的靖西也有零星栽培。
假鹰爪

假鹰爪（学名：Desmos chinensis）为番荔枝科假鹰爪属的植物。分布在印度尼西亚、印度、菲律宾、马来西亚、柬埔寨、越南、新加坡、老挝以及中国大陆的云南、广西、广东、贵州等地，生长于海拔160米至1,500米的地区，一般生长在丘陵山坡、低海拔旷地、林缘灌木丛中、荒野及山谷等地，目前尚未由人工引种栽培。
山指甲（中国植物学杂志）；狗牙花（经济植物手册）；酒饼叶、酒饼藤（海南）；鸡脚趾（广东东莞、惠阳）；鸡爪枝（广东阳春）；爪芋根（广东英德）；鸡爪叶（广东高要）；鸡爪笼（广东惠来）；鸡爪木（广西桂平、平南）；鸡爪风（广西陆川、博白）；鸡爪枝（广西北流、陆川）；鸡爪根、鸡爪香（广西桂林）；鸡爪珠（广西南宁）；鸡肘风（广西玉林）；鸡香草（广西大新）；灯笼草（广西天等）；五爪龙（广西西林）；双柱木（广西平南）；黑节竹（广西梧州）；碎骨藤（广西藤县）；复轮藤（广西武鸣）；波蔗、朴蛇（广西龙州）；半夜兰（全国中草药汇编）
花燈

花燈，中華民國稱花燈，中華人民共和國稱燈彩或花燈。
花燈是燈籠的一種，花燈與燈籠的制作技術雖有相似之處，兩種卻是截然不同的藝術創作品，香港更將花燈列為非遺。
早期燈籠的主要作用為照明，花燈的主要作用為節日慶典的裝飾品。燈籠因為要照明，大部份要懸掛，像提燈一樣不能太重，所以在形體上沒有太大的變化，大多脫離不了宮燈的造型。花燈因為要在古代的節日慶典的裝飾品，且可以隨性創作，大多數的花燈創作都用焊接骨架來固定臺座，所以造型變化萬千。
花燈分為吊燈、座燈、壁燈、提燈等幾大類。近幾年來，花燈在世界各地被廣泛的使用，有的燈藝師將造型藝術運用在花燈創作上。有部份的國家將定期舉辦的花燈燈節 (中華民國)與觀光做結合。
在全世界的華人庆典中都有使用花燈，特別是在過年、元宵节、中秋节、燈節 (中華民國)等佳節期間。香港在每一年的過年期間都會有舞龍舞獅的表演，而舞龍舞獅表演中的獅頭就是花燈的其中一種表現。
部份的藝術家、燈藝師 、工藝師把做花燈升級為一種美學與藝術的創作，並在大型的展覽中展出。
现在華人社会中，花燈的作用已经变成了一种收藏与欣赏的传统工艺品。許多花燈改LED作为光源。
花燈不僅是觀賞用，在製作的過程，可以磨煉製作者的耐心。在中華人民共和國與中華民國的部份國小、國中、高中或大學都有在教授學生花燈，以培養學生們的耐心。
此外，在中華民國的部份看守所內的收容人，被教授花燈的製作技術，其目的不僅是培養收容人的耐心，更是讓收容人出獄後有一技之長來養活自己。
在中華民國，會做花燈的人可以去參加街頭藝人的考試，考過合格後，可以在街頭現場花燈創作，是一種合法的職業。
在中華民國，以花燈為個人職業，並且作品受到業界肯定或在燈節 (中華民國)得過花燈比賽獎項的人，被一般大眾尊稱為燈藝師。
花燈在中華民國的曾經發生一些爭議，觀傳局長簡余晏邀請潮牌藝術家不二良跨界設計的2017年台北燈節花燈主燈小奇雞家族，被勞動部前主委王如玄批評元宵節傳統漸漸消失中。。燈藝師張秀琴說近年來台北燈節發包形式改變，燈藝師要製作３Ｄ模擬圖、成立公司等才能順利投標，工藝師縱有一身好技藝，卻根本進不了燈節。
舉辦燈會燈節是地方各縣市長們施政時民眾能感覺得到的明顯政蹟之一，因此近年來各縣市皆熱衷於舉辦燈會燈節。
在中華人民共和國，以花燈為個人職業，在各省的稱呼都不同。在自貢以花燈為個人職業的人被一般大眾尊稱為燈眼，而年資久的被尊稱為老燈眼。
中華人民共和國各個省有自己的花燈，如：硖石灯彩、高安燈彩、秀山花燈、吉安燈彩、石城燈彩、連平忠信花燈；還有各個省自己特色的燈會，如：洛陽宮燈、豫園燈會、金陵燈會、自貢燈會、泮村燈會。
在花燈上，常常可以見到中國傳統文化的吉祥圖案，這些在花燈上的圖案都隱藏的特別且正面的意涵。如：瓶子象徵平安。作者期許來觀賞花燈的遊客們在往後的一整年都能平安。
除了花燈，還有花燈舞蹈，這是中華人民共和國特有的文化。還有跟花燈有關的中國文學、連續劇：
紫禁煙花一萬重， 鰲山宮闕隱晴空。 玉皇端拱彤雲上， 人物嬉遊陸海中。
有使用花燈作為素材的連續劇：
在韓國，每年都會在晉州南江舉辦晉州南江流燈節（진주남강유등축제），在節日中，會在南江上漂放流燈、許願燈、大型水上花燈。
首爾燈節（서울빛초롱축제），每年11月的第一個星期五到第三個星期日舉辦，在首爾清溪川展出花燈，為期3週。
在日本，有些地方每年都會定期舉辦燈會，如：長崎燈會，或者舉辦花燈的比賽 ，如：青森睡魔祭。
在越南，每年於中秋節時會舉辦提燈籠賞花燈的慶典，尤以宣光市的花燈節和會安市的燈籠節最富盛名。
在每年新加坡的中秋節，都可以看到巨型的花燈 。
三元节

三元节是道教的三个节日：
道教有天、地、水三官大帝載錄世人善惡之说，三元節，就是「三官大帝」的誕辰，并以天官生日為上元节，为天官赐福之日，要舉行祈福法事；地官生日為中元节，为地官赦罪之日，要普渡孤魂；水官生日為下元节，为水官解厄之日，請神明為運勢不好的人消災解難。
清朝顧祿《清嘉錄》：「遇三元日，士庶拈香，駢集於院觀之有神像者。郡（吳郡）西七子山有三官行宮，釋氏奉香火，至日，輿舫絡繹，香湖尤盛。歸持燈籠，上禦『三官大帝』四字，紅黑相間，懸於門首，云可解厄。或有人以小杌插香供燭，一步一拜至山者，曰拜香。」
《太上洞玄灵宝三元玉京玄都大献经》称：“三元者，元，本也。但以上三官为万物之行本，故曰三元。”题解称：“一切众生，生死命籍，善恶录，普皆系在三元九府，天、地、水三官考校功过，毫分无失。所言三元者，正月十五日为上元，即天官检勾；七月十五日为中元，即地官检勾；十月十五日为下元，即水官检勾。一切众生皆是天地水三官之所统摄。”
将人体的三丹田称为“三元”是道教内丹术的说法。《参同契》称“含精养神，通德三元”。宋代张君房编撰的《云笈七箓》卷五十六〈元气论〉称：“混沌分后，有天地水三元之气，生成人伦，长养万物。人亦法之，号为三焦、三丹田，以养身形，以生神气。”亦有认为“三元”指元精、元气、元神。
中国古代题材电视剧列表

以下内容为大中华地区以中国古代历史为背景题材的电视剧，非加注明的都是中国大陆电视剧。另包括非华人拍摄而中国古代历史情节较多的电视剧也将一同列入目录：
注：本表仅收录在中国中央电视台播出并且具备社会影响力的古代题材历史正剧（大河剧），另有一些以历史人物为主角的虚构剧集，俗称“戏说”，概不收录。
注：本表仅收录根据四大名著改编的古装影视作品，另有一些以四大名著人物为主角的虚构剧集，俗称“戏说”，概不收录。
以下仅收录清朝时期的中国古代史部分的影视剧，民国时期的近现代题材影视剧，请参见中国近现代题材电视剧列表。
注：仅列出多集动画片。
注：仅列出多集纪录片。
新加坡公共假期

新加坡公共假期共有10個，假期一般為11天（其中農曆新年為2天，偶爾有12天，見下），它們都反映了國家文化及宗教差異。農曆新年、佛教的衛塞節、伊斯蘭教的開齋節和哈芝節、印度教的屠妖節及基督宗教的聖誕節和耶稣受难日都是新加坡的公共假期。這些都是經過考量國家內各宗教與種族社會，經過精挑細選分配的。這導致某些傳統節日沒有被立為公共假期，其中包括基督教的耶穌升天節（Ascension Day）、回教的回曆新年和穆罕默德先知誕辰圣纪节（Mawlid）、印度教的大寶森節（Thaipusam）。
在新加坡，對經濟的影響是設立假期的考慮因素。因此，復活節星期一、穆罕默德先知的诞辰聖紀節和大寶森節這些宗教性的節日並不列作公共假期，以免削弱國家的競爭力。
一般來說，新加坡每年共有11天的公共假期。可是，由於伊斯蘭曆和公曆的差異，開齋節和哈芝節分别每隔32至33年便會在公曆的一年內慶祝兩次，例如1968年和2000年的开斋节、2006年的哈芝節，使其年新加坡人享有12天的公共假期。但並不存在兩個節日在同一年裡同時慶祝兩次的情況（因為兩個節日並非緊鄰），所以並不會出現13天的公共假期。
如果有一天公共假期剛巧是星期天，假如翌日本身並不是公共假期，翌日將會被定為公共假期以作補假。因此，既然2009年8月9日國慶日是星期日，翌日的星期一就被立為公共假期。2010年，由於農曆新年是在2月14日和15日（星期日和星期一），2月16日星期二也被立為公共假期。總統有權立任何一天當作原有的公共假期的補日，如果兩個公共假期在同一年內落在同一天，也有一天將被立為公共假期。
雇主必須在公共假日當天讓員工休假，而如有員工在公共假期工作的話，雇主必須給予加班費。
2009年9月，5616位網民投票表明要再增加一個公共假期以便讓員工有足夠休假以提高生產力。
下表以新加坡四种官方语言中文、英文、马来文和淡米尔文列出公共假期的名称。
以下的表格列出国家学校的学生享有的学段假期。
下表列出在国家学校的学生享有的学校假日。如果学校假日刚巧是星期天，来临的星期一会被定为学校假期以作补假。
以下的节日部分新加坡人会庆祝，但都并非公共假期。
自贡灯会

自贡灯会，是四川省自贡市由春節至元宵節举办的的一项大型民俗文化活动，以灯火、焰火、装饰、光影为主要表现形式，内容以中国传统文化及四川当地习俗为主，也随会加入一些时尚、现代元素，展示丰富多采的民间生活。
自贡灯会始于唐代，兴于明清，近代以来，已在自贡当地举办了18届自贡灯会，举办地点都是在自贡彩灯公园。因自贡出土了大量古生物恐龙的化石，被誉为“中国恐龙之乡”，故近年来自贡灯会均名为“自贡国际恐龙灯会”。
自贡灯会在国内属于传统保存最完整最成规模的观灯民俗活动之一，享誉东南亚，一年一届的灯会在農曆正月開始，吸引了世界各地的游客前来观看，并且经常出展到世界各个国家，比如：日本，韩国，加拿大，新加坡，马来西亚都多次邀请自贡的彩灯艺人制作彩灯灯组，并获得了当地人民的一致认可。如今的自贡灯会年产值大约15亿人民币，带动7万人口就业，自贡灯会已经形成了自贡特有的文化产业。灯会展览曾在北京朝阳公园等场所举办，灯会主办方也长年在东南亚地区的新年展出。
自贡自唐以降便有新年燃灯的习俗，延至清代即有“狮灯场市”、“灯竿节”；到二十世纪初，又渐形成节日的提灯会，更有放天灯、舞龙灯、戏狮灯、闹花灯等活动。自贡灯会据史籍记载，唐宋时自贡地区已逐步形成新年燃灯、元宵节前后张灯节彩的习俗。唐宋时期的自贡，新年和元宵放灯、燃灯之时，民间杂技、杂耍等表演活动亦尽现其间，深得观灯民众的喜爱。南宋淳熙二年（1175年），著名爱国诗人陆游曾在其写下的《沁园春》一词中写到：“一别秦楼，转眼新春，又近放灯”，可见当时自贡地区新春张灯、放灯已为约定俗成的民俗活动。当然，这与生来形成的灯会尚有差异。所以，唐宋时期应为自贡灯会的萌芽时期或初始阶段。
隋文帝之子杨秀曾为“蜀王”，此后灯会盛事便代代相传。而“立灯杆”最盛之地却在盆地的西南部（今自贡一带）。因此，自贡市内因“立灯杆”而得名“灯杆坝”的遗址多达几十处。至今，其市中区的一条闹市街仍沿用“灯杆坝”旧名。《荣县志》记载：“正月人日后，各祠皆燃火树，各门首皆点红灯，谓之天灯，富人寿年丰之意。兼仿古人礼鸣金执铤，以驱瘟疫，谓之狮灯场市。”“新年火甚盛……而楼台为甲观，乡人通命曰亭。一城数亭、一亭各式、其高数重，构栋雕楼，临春组合，彩笺书画，嵌灯如星，一亭燃四五百灯，辉丽万有。西人来观，亦欣然京沪所不见也。”以上证明清道光以后的灯会已崭露头角，其场景已甚为壮见，灯彩已甚为绚丽，较之京城大邑亦毫不逊色。
清末民初的自贡，彩灯文化成为盐文化的组成部分。盐商巨贾办红白喜事举行的大型灯文化活动，不断地推动了这个民间习俗。自贡盐商富可敌国，为了显富，竞相置办彩灯，在节庆时期举办灯会。如每年农历正月的“放水节”、农历二月初二和八月初二分别举办一次的“土地会”、农历二月二十日的“城隍会”、农历四月二十八日的“药王会”、农历五月二十三日的“单刀会”、农历六月初六的“王爷会”、农历十月初一前夕的“牛王会”等。最著名的是农历十月初一“牛王会”，相传这一天是“牛王”的生日，各行各业的人都要通过祭拜“牛王”的方式，对“牛王”给他们带来的好运、财富表示感激。这是自贡民间最古老、最有代表性的地方会节，因为在过去的自贡盐场，盐业生产的主要动力就是牛，它在采卤、运输等作业中起着无法替代的作用。“放水节”是一种由纯粹的生产活动演化而成的地方会节。旧时，大量堆积如山的食盐需经过王爷庙水域外运，每年春冬两季的枯水期，数以百计的盐船在王爷庙坎下待水而发，这样便需扎埝蓄水，待启埝放水时，盐船即随流放行。
清光绪三十四年(1908年)十月十四，光绪皇帝驾崩，溥仪继位。清宣统元年（1909年），自贡的自流井举办了一次盛大的祭祀型灯会，当时称“皇会”。灵堂设在陕西庙，为灯会起点，分三条漫长路线扯起了“瞒天过海”。那次的“瞒天过海”是沿三条巷道立木架，木架用白布严密遮盖，白布上贴有“皇恩大德”“国恩家庆”“普天同庆”的字样及飞禽走兽、人物、战场等图形。布棚下边及沿线铺门前悬吊各式彩灯，灯有四方灯、六方灯、宫灯、兔子灯、龙蛇灯、螃蟹灯、白菜灯、棉花灯等等。这也就是灯会中保留节目——传统灯组“瞒天过海”的历史由来。
民国五年（1916年）10月30日，辛亥革命巨子黄兴死于上海，大将军蔡锷同年11月8日病故于日本东京。当时大总统黎元洪令以元首礼仪进行国葬，并通电全国公祭。自流井为此举办了盛大的追悼会。灵堂仍设在陕西庙，各团体绅商及民众拟送挽联及祭典礼品，孙中山先生祭蔡挽联“平生慷慨班都护，万里闯关马伏波”贴在灵堂上，自流井区的街道又扯了“瞒天过海”。有些富庶人家到热闹地段两边或过往住房处自搭楼台观赏。
1964年，自贡市人民政府组织举办了新中国成立以来的首届灯会。从此，灯会规模便由小变大，工艺由粗至精，灯具由个体发展为群体，由不动发展为联动，布局由平面发展为立体。
自贡灯会先后应邀在北京、上海、南京、哈尔滨、乌鲁木齐、呼和浩特、广州、南宁、贵阳、昆明、西安、郑州等60多个大中城市及加拿大、泰国、新加坡、马来西亚、韩国、日本、美国及台湾台中市、香港、澳门等国家和地区，成功举办了数百次馆藏精品展和大型灯会活动，所到之处，无不获得盛誉。
1988年6月北京展出期间，中国最高领导人邓小平、国家主席杨尚昆、宋平、邓颖超等115名党和国家领导人观了灯，得到了他们的首肯。新加坡总统黄金辉亲临在该国展出的“中国自贡灯会”开幕式，并进行参观。新加坡总理李光耀在欣赏彩灯后，题词：“美不胜收，名不虚传”。
2006年至2008年连续三年在加拿大安大略游乐园举办的“中国彩灯节”，吸引北美及加勒比地区44万游人观灯。2011年至2012年感恩节前后，自贡灯会在位于美国加州硅谷的大美国游乐场举办，是自贡灯贸管理委员会首次在美国举办大型户外灯会。
在中華人民共和國，以花燈為個人職業，在各省的稱呼都不同。在自貢以花燈為個人職業的人被一般大眾尊稱為燈眼，而年資久的被尊稱為老燈眼。
潮汕文化

潮汕文化（潮州話白話字：Tiê-suaⁿ bûng-huè；潮州話拼音：Dio suan bhung huê），是指粤東潮汕地區潮州民系所創造的的文化，屬於閩南文化的分支，包括方言、戲劇、音樂、舞蹈、工藝、民俗、建築、人文、飲食等方面。如潮州話、潮劇、潮州音樂、潮州歌册、英歌、潮绣、潮州木雕、潮汕善堂、潮州民居、潮州工夫茶、潮州菜等。已故潮安人、著名香港漢學家饒宗頤教授曾究心於潮汕文化，並大力提倡及推動其研究工作，研究潮汕人文的學術亦被稱為「潮學」。
潮汕人稱除夕為“年夜”或“大年廿九/三十”。這一天要祭祖，並撕下舊對聯，貼上新春聯和門神。祭拜的紙錢不能全部燒完，要留兩疊放著，象徵著給故去長輩（先人）的壓歲錢。
正月初一一早會祭拜天公（玉皇大帝），再來是祖先和各種神明，將除夕留給先祖，神明壓歲的紙錢在燒化掉，春節的文娛活動有英歌舞、營大鑼鼓、擎大標、布馬舞、舞龍、獅、鯉魚等。
元宵節當天每家每戶門楣上都要插上榕葉、竹枝，以保平安；慶元宵的活動有：營老爺（遊神繞境）、賞花燈、添燈、猜燈謎、拋錢擲彌勒佛等。
伯公生，農曆二月初二是伯公誕辰，會在土地伯公廟前搭台演戲（或放映潮劇）連演三晚。
清明節要掃墓、壓墓紙（過春紙），舉行祭禮；並食用蒸朴籽粿和食潤餅。
潮汕民間把七夕這一天稱為「公婆母生」，潮汕人這一天有「拜公婆」的習俗。潮汕民間認為，公婆神（潮陽稱床腳婆，揭陽稱公婆母）是兒童的保護神，凡家中有15歲以下的小孩的人家都要在家中祭拜公婆神。並舉行出花園（成人禮）的儀式。
七月半中元，潮汕民間在自家門口擺上祭品、錢紙，祭畢燒錢紙、撒白米於地上，焚香禱祝，並把香插在房前屋後的地上。
中秋節在潮汕主要有三項活動：用芋頭祭祖、祭拜太陰星君（拜月娘）和燒塔。
冬節要祭祀神明和祖先，上墳掃墓壓冬紙（過冬紙），食用甜糯米圓，表示大團圓。
英歌起源於明代中期，一種糅合南派武術、戲劇等地方藝術為一體的中國民間廣場舞蹈，其他舞蹈包括雙鵝舞、鯉魚舞、澄海蜈蚣舞和饒平平布馬舞。
潮汕民系的建築特點鮮明，美學價值極高，為粵東的傳統民居建築，更是潮汕文化的重要組成得一部分。潮汕農村至今保留著唐宋世家聚族而居的傳統，其民居規模巨大，以宗祠家廟為中心，相連形成外部封閉而內部敞開的建築群體，發展出諸如「下山虎」、「百鳳朝陽 」、 「四點金」 、 「五間過」 、「駟馬拖車」 、 「百鳥朝凰」 等多樣的建築形式。民居建築大多以形像生動的名字來命名。代表性的潮汕民居群落如汕頭澄海的陳慈黌故居和東里寨等。
潮州人的傳統民間信仰非常豐富。除了三山國王等潮汕普遍信仰的神祇外，還有眾多的地方神祇，包括大峰祖師、風雨聖者、珍珠娘娘、媽祖、保生大帝、雙忠公、真君大帝、玄天上帝、神農大帝、註生娘娘、司命灶君、公婆母等等。每年新春到元宵期間都有「營老爺」（遊神繞境）的活動。