davidanugraha/M4-RAG huggingface dataset:
Bougainvillea × buttiana

Bougainvillea × buttiana is a flowering plant, a garden hybrid of Bougainvillea glabra and Bougainvillea peruviana.
Growing to 5 metres (16 ft) tall by 1.5 metres (4.9 ft) broad, It is an evergreen vine, with thorny stems and tiny trumpet shaped white flowers, usually appearing in clusters surrounded by three showy bright magenta-rose papery bracts. The leaves are ovate and dark green.
This plant can be grown in a warm temperate or subtropical environment where the temperature does not fall below freezing (0 °C (32 °F)), against a south-facing wall in full sun. Numerous cultivars have been developed, of which the following have gained the Royal Horticultural Society's Award of Garden Merit:
Media related to Bougainvillea × buttiana at Wikimedia Commons
Bougainvillea spectabilis

Bougainvillea spectabilis, also known as great bougainvillea, is a species of flowering plant. It is native to Brazil, Bolivia, Peru, and Argentina's Chubut Province. It is widely grown as an ornamental plant.
Bougainvillea spectabilis grows as a woody vine or shrub, reaching 15 to 40 feet (4.6 to 12.2 m) with heart-shaped leaves and thorny, pubescent stems. The flowers are generally small, white, and inconspicuous, highlighted by several brightly colored modified leaves called bracts. The bracts can vary in color, ranging from white, red, mauve, purple-red, or orange. Its fruit is a small, inconspicuous, dry, elongated achene.
Bougainvillea spectabilis is native to Brazil, Peru, Bolivia, and Chubut Province, Argentina, but it has been introduced in many other areas.
Bougainvillea spectabilis can grow in hardiness zones 10–11, preferring full sun , dry conditions, and fertile soil. It can be propagated from stem and root cuttings.
The Yanadi tribe of Chittoor district, Andhra Pradesh, India, once used the leaves of Bougainvillea spectabilis to heal diabetes.
Flora of Malaysia

The Flora of Malaysia comprises a vast assemblage of plant species estimated to over 15,500 vascular plants. Malaysia boasts 8,019 species of seed plants: 19 species of Gymnosperms and 8,000 Angiosperms. Globally, Malaysia is ranked 14th in terms of species of vascular plants. The Flora of Malaysia consist of approximately 15,000 species of vascular plant. Peninsular Malaysia has around 8,200 species of vascular plants while places such as Sabah and Sarawak has around 12,000 species. Most Flora can be found in the dense rainforest of Malaysia.
Malaysia was part of the southern supercontinent Gondwana that broke up about 180 million years ago. A major interdigitation of Australian and Malesian flora is estimated to have occur in the late Tertiary and Quaternary time.
Many of Malaysia's plants can be traced back to ancient rainforests that have flourished in the region for millions of years. These rainforests are the oldest forests in the world and serve as a swing for diverse plant life. Malaysia is located on the equator and various topography, including mountains, lowlands and coastal areas, contribute to its botanical diversity. In addition, Malaysia's flora has also been influenced by human activity, including agriculture, trade, and urbanization. Some plants have been introduced to Malaysia from other parts of the world, while others have been selectively bred or cultivated for various purposes.
Major forest types in Malaysia are lowland dipterocarp forest, hill dipterocarp forest, low hill dipterocarp forest, oak-laurel forest, montane ericaceous forest, peat swamp forest and mangrove forest. In addition, there also smaller areas of freshwater swamp forest, heath forest, forest on limestone and forest on quartz ridges.
The forests in Malaysia are mostly dominated by trees from the dipterocarp forests. The dipterocarp forest occurs on dry land just above sea level to an altitude of around 900 metres. Other than that, the forest canopy is very dense where a small amount of sunlight can penetrate it. Because of that, the undergrowth plants are usually poorly developed and believed to be impenetrable. A large amount of rainforest has been destroyed due to agricultural or commercial purposes, and also by severe wind and lightning storms.
Pisonia grandis

Pisonia grandis, the grand devil's-claws, is a species of flowering tree in the Bougainvillea family, Nyctaginaceae.
The tree has broad, thin leaves, smooth bark and bears clusters of green sweet-smelling flowers that mature into sticky barbed seeds.
Dispersal occurs when seeds stick to bird feathers. Vegetative reproduction frequently results when fallen branches sprout or basal shoots develop into new trees.
Pisonia trees are distributed throughout the coral cays of the Indian and Pacific Oceans. The species often dominates mature coral cay vegetation, growing in dense, thick strands up to 20 m (66 ft) tall. Pisonia wood is rather weak and soft and decays rapidly when the trees fall.
Pisonia forests are a common nesting site for seabirds. One of the best remaining Pisonia forests can be found on Palmyra Atoll.
St. Pierre Island, Farquhar Group, was once covered by a Pisonia grandis forest. This forest disappeared after guano mining between 1906 and 1972. The natural vegetation was destroyed in order to scrape the guano and the island's landscape became barren.
The leaves are traditionally used as a leaf vegetable in some countries. They were part of the traditional Maldivian cuisine in dishes such as mas huni.
Nora Danish

Nora Mohd Danish Hanif (born 7 March 1982), professionally known as Nora Danish, is a Malaysian actress, singer, host and model.
Nora was born on 7 March 1982 to a parent of Arab and Burmese descent. She was educated at Convent National Secondary School in Kajang.
Her entertainment career started in 2004 when she first appeared in Hotlink Mysterious Girl ads.
She first gained attention in television when she starred a lead role in a comedy sitcom called Puteri. In 2013, Nora appeared in three Malay films Lagenda Budak Hostel, Mencari Cinta & 2 Kalimah.
In June 2014, Nora revealed a few sneak previews on her official Instagram account about her 2014 film Pengantin Malam co-starring Farid Kamil. She also starred with Shaheizy Sam in a blockbuster film Polis Evo.
Nora Danish was once married to businessman on 20 June 2006 but they divorced when she was 3 months pregnant in July 2008. They have a son.
On 30 March 2017, she remarried to Mohamed Nedim Datuk Seri Nazri Aziz who is the son of the UMNO BN politician, Nazri Aziz. She became the stepmother to his son from his first marriage which ended in a divorce in the year 2013. The couple has a son of their own in February 2018.
Mexican pink

Mexican pink (Spanish: rosa mexicano) is a purplish pink tone of the color rose, vivid and saturated, similar to the colors called fuchsia or magenta. It has been compared with the color of the bracts of ornamental climbing plant called bougainvillea, that is, Trinity and Santa Rita bougainvillea. Its origin is that this color is used in traditional clothing such as serapes and is used in the craft art and fine art of traditional Mexican culture.
This bright vivid tone of hot pink is widely seen in Mexican culture today, although the dictionary of the Spanish Royal Academy does not register the name as yet. In Mexico it is considered an element of national identity and a symbol of Mexican charisma.
Mexican pink became known as such through the efforts of the journalist, painter, cartoonist and fashion designer Ramón Valdiosera. In the mid-1940s, Valdiosera made a long research trip across Mexico where he made contact with different ethnic groups and collected suits and dresses typical of different regions. Interested in traditional Mexican clothing being adapted to contemporary fashion, on his return to Mexico City he set up a sewing workshop and there devoted himself to move the fabrics, colors and traditional styles to sophisticated forms of fashion at that time.
The color frequently appears in the work of Luis Barragan, one of Mexico's best-known architects. It was also used in the 2023 movie Barbie.
List of San Francisco Bay Area wildflowers

This is a list of San Francisco Bay Area wildflowers. The San Francisco Bay Area is unusual, for a major metropolitan area, in having ready access to rural and wilderness areas, as well as major urban parks. Particularly in spring, these offer a rich range of wild flowers.
The native plants of the San Francisco Bay Area are not always typical of other regions of California, and some species are endemic. This list covers the flowers of the Bay Area one is most likely to see within its nine counties. It starts with flowers that are (a) common and/or (b) already have an article in Wikipedia. Flowering shrubs and trees are only included if their flowers are visually significant.
Garden escapes are introduced species, plants that have established in the area - via their seeds, underground runners, or by exuberant growth - beyond the limits of gardens where planted. Some may be reproducing in the wild as invasive species and noxious weeds. Because of the large population of the Bay Area and its variety of garden styles, many plant species may be encountered as garden escapes.
Florida State Road 581

State Road 581 (SR 581), also known as Bruce B. Downs Boulevard, is a 3.5-mile-long (5.6 km) north–south road in Pasco and Hillsborough County extending from State Road 56, north to SR 54 in Wesley Chapel. SR 581, along with County Road 581 (CR 581), which extends 12.6 miles (20.3 km) to the south of SR 581's southern terminus, forms the major thoroughfare through New Tampa, a part of the city of Tampa annexed during the 1980s, to Wesley Chapel. The portion of the road north of State Road 582 was renamed in 1984 from 30th Street by Hillsborough's Board of County Commissioners in honor of Bruce Barkley Downs, a deputy county administrator for public works.
State Road 581 begins at the intersection between the northern terminus of County Road 581 and State Road 56. State Road 581 takes Bruce B. Downs Boulevard northbound through a rapidly developing area, which is sparsely populated, ending at State Road 54.
County Road 581 is a 12.6-mile long county road, extending from State Road 580 (Busch Boulevard) in Tampa to State Road 56 in Wesley Chapel, where it becomes State Road 581. The road begins at the intersection with State Road 580, at the southwest corner of Busch Gardens Tampa Bay, where County Road 581 heads south as 30th Street, with residential areas to the west and Busch Gardens to the east. North of Bougainvillea Avenue, the road passes by a Yuengling brewing plant and a more commercial area, heading towards State Road 582 (Fowler Avenue), where the name changes to Bruce B. Downs Boulevard and forms the western boundary of the University of South Florida. Just north of the shopping centers, CR 581 passes through medical centers on both sides of the road, intersecting CR 582A (Fletcher Avenue), then leaving the medical area to residential areas, where the road starts to curve to the northeast, and enters a more sparsely populated area with newer developments. It then has an interchange with I-75, continuing to the northeast and crossing into Pasco County, where it terminates at State Road 54 in Wesley Chapel.
Media related to Bruce B. Downs Boulevard at Wikimedia Commons
City Park, Jaipur

City Park is a prominent urban park situated in Mansarovar, Jaipur, Rajasthan, India built by the Rajasthan Housing Board. The park was inaugurated in October 2022. Renowned for its extensive greenery and tranquil environment, the park spans over 52 acres and serves as a significant recreational and leisure destination for both locals and visitors.
City Park is located in the heart of Mansarovar, Jaipur's largest residential colony. It is easily accessible from various parts of the city and offers a refreshing escape from urban life.
City Park is open from 6:00 a.m. to 9:00 p.m. only.
The construction of City Park in Jaipur has been carried out by the Rajasthan Housing Board. Initially, this area was an old junkyard of Jaipur Metro, which has now been transformed into a beautiful park. The first phase includes horticulture, civil work, jogging tracks, fountains, and two parking areas. The second phase will feature a fountain square, VT Road Plaza, a botanical garden, and more. The total construction cost is around ₹120 crore.
The park charges an entry fee of ₹20 per person. An annual pass is available for ₹999, granting unlimited access to the park's attractions and facilities throughout the year.
Entry to City Park is free for morning walkers from 6 AM to 9 AM and for children under 12 years of age.
Parking: Two-wheeler parking costs ₹20 for three hours, while four-wheeler parking is priced at ₹50 for the same duration.
Pre-Wedding Shoots: Charges for pre-wedding photography within the park are ₹10,000 per day.
The park is known for its vast expanse of well-maintained lawns, vibrant flower beds, and serene ponds with fountains. It includes several attractions and facilities such as:
Joe Wood (musician)

Joe Wood is an American singer/songwriter, best known as the singer for T.S.O.L. from 1983 to 1993.
After seeing The Germs at the Masque, Wood formed his own band, Der Stab for which he played for about six to eight months, he would later play bass in The Hated, and later formed The Loners, a blues rockabilly band.
In 1983, T.S.O.L. had broken up after vocalist Jack Grisham, keyboardist Greg Kuehn, and drummer Todd Barnes had quit the group amidst personal turmoil, guitarist Ron Emory had started playing with Wood in The Loners, he had asked Wood to start a new band with him and Mike Roche, joined by drummer Mitch Dean they chose to tour and record under the T.S.O.L. name.
In 1992, Wood formed a side project called Orange Wedge with Mitch Dean, Dave Mello, Dean Chamberlain, and Mike Dewey. Wood called this the best band experience
In 1997, Wood formed a band that played traditional blues called Big Deluxe, the group made an appearance in the 1998 film Pariah, in which Wood also plays a parent to one of the main characters.
Compilation appearances
Compilation appearances
Kjeragbolten

Kjeragbolten er en flyttblokk (en rund stein) som er 5 m³ stor og er kilt fast i en kløft i fjellet 959 m. Den henger over Lysefjorden.
Steinen er anslått til 10-15 tonn vekt og er av gneis.
Mange velger å klatre ut på steinen for å bli tatt bilde av.
Denne steinen ligger ca 300 m Sør-Vest for Nesatindane, og 1,9 km Nord-Øst fra Kjeragplatået.
Det amerikanske progressive metal-bandet Dream Theater har et bilde av Kjeragbolten på coveret til deres 15. studioalbum A View from the Top of the World.
I videoen til sangen «Amali thumali» (fra 01:33min til 1:35min og fra 04:19min til 04:21min) og i den tamilske storfilmen Ko, fra 2011, hvor sangen er hentet fra, danser hovedpersonene på Kjeragbolten.
Kjerag

Kjerag er et fjellplatå på sydsiden av Lysefjorden, i Sandnes kommune i Rogaland. Høyeste punkt på platået ligger 1 132 meter over havet. Den kjente Kjeragbolten ligger ca. 300 meter fra Nesatindane, en topp ut mot Lysefjorden på 984 moh. Steinen er 5 m³ stor, og er kilt i en kløft i fjellet 959 meter over Lysefjorden.
I fjellet rundt, kan det på et bestemt sted oppunder toppen høres skuddlignende smell, samtidig som en røyk står ut fra fjellveggen – det såkalte Kjeragsmellet. Etter det eldre folk forteller, viser dette naturfenomenet seg særlig i austavind når vinden har en bestemt styrke. Hva fenomenet kommer av er usikkert, men bygdefolk har fra tidligere tider ment at det er vann som blir pressa ut fra fjellveggen.
Fra 1994 til 2016 ble det foretatt rundt 50 000 basehopp fra Nesatindane nord-nordvest for Kjeragbolten, og antallet nærmet seg 55 000 i 2018.
Det var registrert over 100 ulykker (2018).
(en) Kjerag hos Wikivoyage
Eskil Rønningsbakken

Eskil Rønningsbakken (født 24. juni 1979) er en norsk balansekunstner. Han er oppvokst i Vallset i Stange kommune i Hedmark.
Han begynte sin trening allerede som 5-åring. Som oftest ser vi ham balansere på kanten av høye fjell, bygninger, eller på kjøretøy i høy fart, eller der han tar i bruk alt fra sykler, line, stiger, stoler og andre objekter.
Rønningsbakken ble i 2011 tildelt en kinesisk pris for sine balansekunstner på kinesisk jord. Programmet Superhumans som ble sendt på History Channel i 2010, beskrev Eskil som et unikum med superbalanse og nerver ut over det som de tidligere hadde sett. Forskere fra NTNU testet i samme program Rønningsbakkens evne til å kontrollere pulsen og kroppens naturlige reaksjoner i ekstreme situasjoner.
Den 13. juli 2008 satte Rønningsbakken verdensrekord i baklengssykling. Han brukte syv timer på å sykle 142,4 kilometer, mens den gamle rekorden var 113,3 kilometer på seks timer. I 2013 satte han en ny rekord i baklengssykling ned Trollstigen i over 80 km/t.
Han er også innehaver av andre verdensrekorder; som høyeste balanse på line (1000 meter over Kjerag 2008), høyeste håndstående (1000 meters høyde over Kjeragbolten 2010), høyeste balanse på sykkel (1400 meter utfor Trollveggen 2010), håndstående på bil i fart (140 km/t i HuNan-provinsen Kina 2012), håndstående på båt tilsvarende 120 km/t (Eidsvoll 2008), håndstående på snøscooter i 115 km/t (Alta 2011) og høyeste "human flag" (700 meters høyde utfor Trolltunga 2011).
Bjørn-Eivind Årtun

Bjørn-Eivind Årtun (født 22. juni 1966, død 7. februar 2012) var en norsk fjellklatrer og fotograf. Han omkom sammen med Stein-Ivar Gravdal i en klatreulykke på fjellet Kjerag i Rogaland. Årtun var en erfaren klatrer, mest kjent for sine alpine bestigninger i lett-vekt stil, bl.a. i Patagonia og Alaska. Årtuns klatring vakte internasjonal oppmerksomhet. Han var nominert til den internasjonale og prestisjefulle prisen Piolet d'Or sammen med Colin Haley i 2011 og sammen med Ole Ivar Lied 2012.
Tori Wrånes

Tori Wrånes (født 19. mars 1978) er en norsk samtidskunstner og vokalist. Wrånes arbeider hovedsakelig med performance, hvor hun skaper nye drømmeaktige konstellasjoner ved bruk av egen stemme, kostyme,rekvisitter, arkitektur og skulptur. Hun er født i Kristiansand, og vokste opp i Randesund.
Wrånes er utdannet billedkunstner fra Statens Kunstakademi Oslo i 2009.
Stress (sang)

«Stress» er en norsk sang, skrevet av Tor Hultin og Ola B. Johannessen og framført av Odd Børre. Sangen deltok i Melodi Grand Prix 1968 og endte på en andreplass. «Stress» ble likevel Norges bidrag i Eurovision Song Contest 1968, etter at vinnerlåten «Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» ble trukket fra konkurransen. I Eurovision Song Contest kom «Stress» på delt 13. plass i et felt på 17 deltakere.
I Melodi Grand Prix var «Stress» det andre bidraget i starfeltet på Centralteatret i Oslo 2. mars 1968. Der ble den framført av Kirsti Sparboe med Kjell Karlsens orkester, og av Odd Børre med Kringkastingsorkestret. I avstemningen endte sangen på en andreplass med 14 stemmer, seks stemmer bak vinneren. Vinnerlåten ble imidlertid trukket noen dager senere, etter anklager om at den var plagiat av Cliff Richards «Summer Holiday». Dermed ble «Stress» utpekt til å reise til Eurovision Song Contest i London, og sangen er fremdeles det eneste norske Eurovision-bidraget som har vært med i den norske finalen uten å vinne den.
Jeg har aldri vært så glad i noen som deg

«Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» er en sang som er skrevet av Kari Neegaard og sunget av Odd Børre. Den vant Melodi Grand Prix 1968, men kort tid etter finalen trakk Neegaard sangen etter plagiatbeskyldninger. Dermed ble det andreplassen «Stress» som representerte Norge i Eurovision Song Contest 1968.
Melodien var en av 228 innsendte til Melodi Grand Prix 1968 og ble plukket ut som ett av fem bidrag til finalen i Oslo 2. mars 1968. Der ble «Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» framført av Odd Børre med lite orkester og Kirsti Sparboe med Kringkastingsorkestret. I finalen vant sangen en klar seier med 20 stemmer fra de ti regionale juryene.
Etter den norske finalen spilte Odd Børre inn låten på plate.
«Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» var frem til 2020 den eneste Melodi Grand Prix-vinneren som ikke fikk representere Norge i Eurovision Song Contest. Kort tid etter den norske finalen ble vinnerkomponisten Kari Neegaard, best kjent som Kari Diesen d.y., møtt med beskyldninger om at låten var for lik Cliff Richards hit «Summer Holiday» fra 1963. Neegaard avviste anklagene og sa at hun ikke engang hadde hørt «Summer Holiday».
6. mars trakk imidlertid Neegaard låten før NRK fikk tatt stilling til saken. Neegaard angret i ettertid på avgjørelsen og fortalte at hun ble møtt med sjikane, anonyme telefontrusler og skjellsord etter den norske finalen. I stedet ble andreplassen, «Stress», Norges bidrag i London. Der ble den nummer 13 av 17.
Karin Krog

Karin Krog Bergh (født 15. mai 1937 i Oslo) er en norsk jazzsanger. Hun er regnet som en av Norges fremste jazzvokalister.
Karin Krogs karriere begynte på jam sessions i Penguin Club i Oslo i 1955 og ble engasjert av Kjell Karlsens sekstett. Hun etter hvert også kjent gjennom radioen. Da den første jazzfestivalen i Molde ble avholdt, sang hun også der med Kjell Karlsens kvartett.
Fra 1962 hadde hun sin egen gruppe, men samarbeidet også med Frode Thingnæs' kvintett og Egil Kapstads trio. I 1964 ga hun ut sitt første soloalbum, By Myself. I 1965 var hun med på å danne den viktige, men kortlivede, musikerorganisasjonen Norsk Jazzforum, hvor hun blant annet var leder.
I 1969 begynte hun å studere sang hos Ivo Knecevic. I de følgende årene samarbeidet hun med en rekke kjente nasjonale og internasjonale musikere, som Jon Christensen, Niels-Henning Ørsted Pedersen, Kenny Drew, Don Ellis, Archie Shepp, John Surman, Red Mitchell og Bengt Hallberg.
Hun har mottatt en rekke priser, blannt annet Buddyprisen, Radka Toneff Minnepris og Spellemannprisen fire ganger, blant annet fikk hun hedersprisen under Spellemannprisen 2012. Hun er også ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (2005) og innlemmet i Rockheim Hall of Fame (2016).
Hun var gift med programsekretær og jazzhistoriker Johs. Bergh fra 1957 til han døde i 2001. De har to barn, Cathrine Bergh og Dot Elisabeth Bergh. Hun er oldebarn av musiker/komponist Anders Heyerdahl.
Norsk-canadiere

Det bor 1,2 millioner skandinav-canadiere i Canada, noe som utgjør omtrent 3,9 % av landets befolkning. Ved folketellingen i 2006 var det 432 515 canadiske statsborgere med norsk avstamning, noe som utgjør 1,4 % av den canadiske befolkning. Betydelig norsk immigrasjon fant sted fra midten av 1880-tallet til 1930.
Norge spiller en viss rolle i canadisk historie. De aller første europeere som kom til Nord-Amerika var nordmenn, som opprettet minst en bosetning i Newfoundland (L'Anse aux Meadows) omkring 1000 AD. Snorri Guđriđsson, sønn av Thorfinn Karlsefni og hans kone Guđriđ, regnes for første europeiske baby født i Nord-Amerika. Canada er også hjemsted til Little Norway og Camp Norway, som var norske militære øvingsområder under andre verdenskrig.
Ifølge folketellingen i 2006, oppga 432 515 canadiere at de hadde norsk etnisk bakgrunn (det var anledning til å oppgi flere). Dette utgjør 1,38% av befolkningen. Disse fordelte seg geografisk som følger:
Svært mange norske kvinner som har fått barn med folk fra annen etnisk bakgrunn og hvor disse ikke er blitt registret som etnisk ulikhet, fører til at andelen med norsk bakgrunn blir noe lavere i statistikken.
Grete Kaare Hovelsrud

Grete Kaare Hovelsrud (født 31. juli 1956) er en norsk antropolog og polarforsker. Hun er professor i miljøsosiologi ved Nord Universitet, seniorforsker ved Nordlandsforskning og forsker ved CICERO. Hun studerte antropologi ved Brandeis University og Boulder University i USA. Hun har foretatt feltstudier i Øst- og Vest-Grønland og Nord-Norge. Hennes arbeid er knyttet til tverrfaglige studier av til pasning til klimaendringer. Hun anser den lokale konteksten som et kritisk utgangspunkt for å forstå sosiale virkninger, overganger og endringer, og utfører feltarbeid i arktiske samfunn parallelt med at hun knytte resultatene til nasjonale og internasjonale prosesser. Hun er også talsperson for å inkludere samfunnsvitenskapelige og sosioøkonomiske forskningsspørsmål i prosjekter og prosesser som omhandler arktiske problemstillinger.
Glittertinden

Glittertinden (historisk: Glittertind) er Norges nest høyeste fjell med en høyde på 2 452 meter over havet. Glittertinden ligger nordøst i Jotunheimen mellom Visdalen og Veodalen i Lom kommune i Innlandet fylke.
Fjellet kan nås via merket sti fra både Glitterheim og Spiterstulen. Det er en populær fjelltopp blant fotturister, og turen regnes som krevende grunnet lengde og stigning. Toppen kan nås til fots fra midten av juni, og på ski om vinteren.
Breen på toppen, som tidligere gjorde at Glittertinden var Norges høyeste fjell, har smeltet mye de siste tiårene. I 1917 var toppen av breen regnet å ligge 2 481 moh. Fra 1931 til 2017 minket breen med 25 høydemeter, slik at høyden ble 2 457 moh. I 2020 hadde breen minket så mye at den var på høyde med bart fjell på 2452 meter. I september 2023 var breen smeltet vekk.
Navnet skriver seg trolig fra elven Glitra som renner ned fra fjellet. Harald Nicolai Storm Wergeland regnes som førstebestiger av toppen. Edith Slingsby, William Cecil Slingsbys søster, var trolig første kvinne.
Ringvassøya

Ringvassøya (nordsamisk: Ráneš) er Fastlands-Norges sjette største øy, med et areal på 660,84 km². Øya ligger i kommunene Karlsøy og Tromsø i Troms fylke.
Navnet kommer av ordet rind f. «bergrygg», øya med fjellryggene. Høyeste fjellet er Soltind, 1060 meter over havet. Her finnes Skogsfjordvatnet, Norges største innsjø på ei øy. Ringvassøya har forbindelse med Kvaløya via Kvalsundtunnelen i sør (Rv. 863), og videre med Tromsøya via Sandnessundbrua, og til fastlandet (Tromsdalen) via Tromsøbrua eller Tromsøysundtunnelen. Bilfergeforbindelser fra Hansnes til Vanna, Karlsøya og Reinøya i nordost og fra Mikkelvik til Rebbenesøy i nordvest. Tettstedet Hansnes, 342 innbyggere 2005, er administrativt sentrum i Karlsøy kommune.
Sørlige del av Ringvassøya består tonalittiske til anorthosittiske og gabbroiske migmatittiske gneiser. En prøve av den tonalitiske gneisen gav en arkaeisk U–Pb zirkon alder på 2841 millioner år.
Det 10 km brede og 30 km lange Ringvassøy grønnsteinsbelte utgjør nordlige del av Ringvassøy og består av ulike felsiske til mafiske metavulkanske bergarter av tholeiitisk til kalsium-alkalisk affinitet. U–Pb zirkon alder på 2 849 millioner år og 2 835 millioner år.
Både gneisene og grønnsteinene er gjennomskåret av utallige mafiske ganger.
Nedre Glomsjø

Nedre Glomsjø var en innsjø nord på Østlandet i Norge ved avslutningen av siste istid for 11.000 år siden. Innsjøen var en bredemt sjø og lå mellom iskanten ved Atneosen og Åkrestrømmen i sør til vannskillet mot Trøndelag i nord, der den hadde utløp gjennom Rugldalen til Gaula.
Den var en av flere bredemte sjøer i Østlandsområdet- Mens den Nedre Glomsjø hadde et areal på over 1 500 km,. Dette arealet kan en sammenligne med arealet til Mjøsa, som er 365 km, og dermed blir den Nedre Glomsjøens areal over 4,11 ganger større enn Mjøsas areal. Den nedre glomsjøen hadde et volum på ca. 100 km, som kan sammenlignes med volumet til Mjøsa på 56 km og Vänern sør i Sverige på 153 km. Noe som gjør den Nedre Glomsjøens volum 1,79 ganger større enn Mjøsas volum, mens Vänerns volum blir da 1,53 ganger større enn den Nedre Glomsjøens. Sporene etter en tidligere innsjø ble oppdaget allerede mot slutten av 1800-tallet, da geologen Andreas Hansen fant terrasser i terrenget øverst i Østerdalen og Rendalen samt videre oppover mot Røros som ble mistenkt å være gamle strandlinjer.
For om lag 10 400 år siden på tampen av den siste istid brast isdemmningen mot sør, og en megaflom oppstod etter at en ispropp løsnet og skylte ned over Østlandet, hvor den ifølge nyere forskning kan ha hatt en maksimal flomstørrelse på 1 til 1,5 millioner kubikkmeter vann per sekund i det den passerer forbi dagens Elverum. I området mellom Rendalen og Østerdalen grov vannet seg ned i den sprø sandsteinen og skapte Jutulhogget på kun få dager. Langs Glomma sør for Elverum ble det avsatt store sandterrasser og nedover Glåmdalen fortsatte en 90 meter høy flombølge med slam og is i retning av Kongsvinger. Her delte flommen seg i to retninger, hvor mesteparten tok retning vestover mot Groruddalen og avsatte et 1,5 meter tykt lag med slam over Romerike, det som i dag kalles Romeriksmjelen.
(no) «Nedre Glomsjø» i Store norske leksikon (Av Inge Bryhni og Lars Mæhlum)
Olaf Holtedahl

Olaf Holtedahl (1885–1975) var professor i geologi ved Universitetet i Oslo fra 1920 til 1955. Han ledet institutt for historisk geologi og var en pioner under oppbygningen av geologifaget i Norge.
I 1927–1928 deltok han på den første av Norvegia-ekspedisjonene og gjennomførte han undersøkelser på Sør-Shetlandsøyene og Det antarktiske arkipel i Antarktis, og Holtedahlfjella i Dronning Maud Land er oppkalt etter ham. Holtedal var inspirator for en rekke etterfølgende geologer i Norge, bl.a. som veileder for Bjørn G. Andersen. Andersen tok opp arven etter Holtedal. Professor Hans Holtedahl sønn av Olaf Holtedal var den første maringeologen i Norge.
Ernst-Wiggo Sandbakk

Ernst-Wiggo Sandbakk (født 28. september 1957 i Kjeldebotn i Ballangen) er en norsk jazzmusiker (slagverk) og musikkpedagog. Han gjorde instrumentalpedagogisk eksamen ved Trøndelag Musikkonservatorium i 1982.
Han er ansatt som førsteamanuensis ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet Institutt for musikk. Han underviser i trommesett og gehørtrening.
Han er daglig leder for Trondheim Jazzfestival.
Han har vært frilansmusiker siden 1977. Han har blant annet samarbeidet med Thorgeir Stubø, Frode Alnæs, Palle Mikkelborg, Art Van Damme, Asmund Bjørken, Terje Bjørklund, Bjørn Alterhaug, Nils Petter Molvær, Knut Riisnæs, John Pål Inderberg, Henning Sommerro og Hans Rotmo.
Han har blant annet spilt i orkestrene Trondheim Sympatiorkester, Trondheim Bop-service, Konerne Ved Vandposten, Bjørn Willadsen Band, Gunnar A. Berg & The Music Machine, EWS & The Sympathy Orchestra. Han spiller fast med egne prosjekter Oofotr og Afrocadabra.
Han medvirker på en rekke plateinnspillinger, blant annet med Thorgeir Stubø: Notice (spellemannprisvinner 1981), Arvid Martinsen Band: It's just a game, Ola Uteligger: Herberget Sannheten og Sorgens Bar, DumDum Boys: Blodig Alvor Na na na na na, Henning Sommerro/Trondheim Symfoniorkester: Vårsøg, Bjørn Willadsen Band: Skarland, Ove Bjørken: Landstryker, EWS & The Sympathy Orchestra: sympathetic.
Han har skrevet en rekke lærebøker i slagverk: Hvordan spille moderne trommesett, Doble basstrommer steg for steg, Mine egen slagverkskole Bok 1 og 2, Min egen trommeskole 1 og 2, Afro-Grooves For Djembe 1-3, Mer Moderne trommesett, Daglige øvelser for den kreative trommeslager, Midt i blinken 1–2.
Han jobber for tiden med et metodeverk for avansert rytmelære for musikere uansett sjanger.
Han sitter i styret til
Han ble tildelt Trondheim kommunes kulturpris 2018. Prisen deles hvert år ut til én kandidat innenfor det profesjonelle kunst- og kulturområdet, og én innenfor fritidskulturlivet. Sandbakk mottok prisen innenfor det profesjonelle kunst- og kulturområdet.
Atle Halstensen

Atle Halstensen (født 21. desember 1967) er en norsk pianist og komponist.
Han er utdannet fra Griegakademiet i Bergen, Norges musikkhøgskole og Sweelinck Music Conservatory i Amsterdam.
Halstensen har vært musikalsk ansvarlig for Spellemannprisen siden 2003. Han er også musikalsk ansvarlig for Peer Gynt-stemnet på Gålå/Vinstra.
Han er far til artisten Bendik, og Niels Skåber som han har med Linn Skåber.
Blant Halstensens komposisjoner er The Evolving European for Bergen filharmoniske orkester med Henning Kraggerud som fiolinsolist. Han har også komponert musikken til filmen som går på Nordkapp-platået i kinoen der, og til cd-utgivelsen Musikalske Landskap sammen med Ole Edvard Antonsen.
Halstensen komponerte musikken til åpningsforestillingen ved Ibsen-jubileet 2006: Verdensborgeren (Peer Gynt).
Videre har han komponert musikken til flere helaftens teateroppsetninger. Han står bak musikken til forestillingene Jesus Christ Superstar (Hank Von Helvete/Det norske teatret), Jungelboka 2099 (Det norske teatret), Les Miserables (Oslo Nye Teater), Spellemann på Taket (Oslo Nye Teater), Singin in the Rain (Oslo Nye Teater), Elektra (Centraltheatret), Carmen (Rogaland teater), Peder Påske (Den Nationale Scene), Heksene (Det norske teatret), Next To Normal (Det norske teatret), Jul i Blåfjell (Folketeateret), Trollkoden (Peer Gynt AS), Lang dags ferd mot natt (Teatret Vårt i Molde), På 'an igjen (Den Nationale Scene), Norraførr (Nordland teater), Den Hemmelege Hagen (Det norske teatret), Vi har så korte armar (Det norske teatret).
Atle Halstensen samarbeider tett med Kammersymphonie Berlin og har skrevet flere bestillingsverk til denne sinfoniettabesetningen under ledelse av Jürgen Bruns.
Han har en sønn med skuespiller og komiker Linn Skåber.
Halstensen er kjent som pianist for Trond-Viggo Torgersen, og han har samarbeidet med andre norske artister som Ole Edvard Antonsen, Christine Guldbrandsen, Rein Alexander, Karoline Krüger, Aftenlandet, Frode Alnæs, Solveig Kringlebotn, Sissel Kyrkjebø, og Tor Endresen. Og med Göran Fristorp.
I tillegg til album med egenkomponert musikk, har Halstensen utgitt album med Katia Cardenal, Karoline Krüger og to album med Per Brochmann.
med Per Brochmann
Petter Solberg (billedkunstner)

Petter Solberg (født 21. januar 1986 i Kristiansand) er en norsk billedkunstner og forfatter som jobber med maleri, skulptur, animasjon, poesi og tekstbasert kunst.
Solberg er utdannet billedkunstner fra Edinburgh College of Art i Skottland, og har også vært student ved Forfatterstudiet i Bø og Forfatterstudiet i Tromsø. Solberg er medlem av Norsk Billedhoggerforening, Landsforeningen Norske Malere og Norske Billedkunstnere.
Solberg ble i 2007 tildelt reisestipend fra The Andrew Grant Bequest for sin bachelorutstilling ved Edinburgh College of Art, og uteksaminerte med såkalt first class honours. Etter et opphold i Norge for å studere ved Forfatterstudiet i Bø, vendte han tilbake til Edinburgh College of Art for å ta mastergrad i billedkunst (2008-2010). Mange av Solbergs arbeider utforsker forholdet mellom tekst og bilde. Et eksempel på dette er videoinstallasjonen TIMER.
Som billedkunster har Solberg stilt ut på separat- og gruppeutstillinger i Norge, Europa og Nord-Amerika. I 2019 ble Solberg og tre andre nordiske kunstnere invitert til å markere 100-årsjubileet til Foreningen Norden med vandreutstillingen Imaginary Landscape. Samme år ble han invitert til å delta på gruppeutstillingen «I woke with a marble head in my hands» ved K-Gold Temporary Gallery på Lésvos. Solberg samarbeider også med den britiske kunstnergruppen Captain Lightfoot. Som billedkunstner har Solberg mottatt flere priser og stipender, blant annet Kristiansand Kommunes Kunstnerstipend (2008, sammen med Anette Stav Johansen og Cornelius Jakhelln), Vest-Agder Fylkeskommunes Kunstnerstipend (2011), Talentstipendet G9alt (2011) og arbeidsstipend fra Billedkunstnernes Vederlagsfond (2016).
Solbergs dikt og korttekster har blitt publisert i antologier og skjønnlitterære tidsskrifter i Skandinavia og Storbritannia, blant annet i det danske poesimagasinet Hvedekorn. Siden 2008 har et utvalg av Solbergs tekster vært en del av norskundervisningen på videregående nivå gjennom nettportalen Nasjonal Digital Læringsarena. I 2004 ble diktet «Tidløs» en del av lyrikksatsingen Dikt Underveis, og ble også publisert i jubileumsantologien Dikt Underveis 10 år. Siden 2003 har Solberg fremført sine performative tekster på flere arenaer, blant annet ved litteraturfestivalen Ordkalotten (2014).
Solberg har også deltatt i den offentlige kunstpolitiske debatten. I 2011 kritiserte han daværende kulturminister Anniken Huidtfeldt for å gjøre forskjell på kunststudentene, og hevdet at «dagens forskjellsbehandling skaper alvorlige ringvirkninger».
Solberg har siden 2012 vært engasjert som mentor (i uttrykkene Tekst og Bilde) på nettstedet Trafo.no. Trafo.no ble initiert av Kulturrådet i 2001, og drives av Fluks - Senter for ung kunst og kultur ved Universitetet i Agder.
Sondre Meisfjord

Sondre Meisfjord (født 18. mars 1975 i Oslo) er en norsk jazzmusiker (kontrabass), oppvokst på Frei, Nordmøre og utdannet ved Jazzlinja (NTNU) (1998–2001).
Han har mottatt Spellemannprisen (2002) med jazzgruppa Come Shine (1998–2003), spilt norsk folkemusikk i trioen Flukt, tyggegummipop i DinoSau (2001–),. klezmer-musikk med Urban Tunélls Klezmerband (2004–), cooljazz i John Pål Inderbergs The Zetting, pop i Siri Gjæres band, samt medvirket i Trondheim Jazzorkester/Pat Metheny.
Andre musikere han har arbeidet med er Odd Nordstoga, Dadafon, Kringkastingsorkestret, TrondheimSolistene, Kari Bremnes, Dipsomaniacs, Gjermund Larsen, Tord Gustavsen, og Stig Rennestraum.
Lysebotn

Lysebotn (eller Lyse) er et sted som ligger i bunnen av Lysefjorden i Sandnes kommune, Ryfylke i Rogaland. Det er et turistmål med over 100 000 tilreisende i året, som hovedsakelig har fottur til Kjerag som mål. Lysebotn er også startsted for mange BASE-hoppere som hopper fra Kjerag.
På sommerstid går ferje (turistferje med guiding) fra bl.a. Lauvvik og Forsand i ytre del av Lysefjorden. Hurtigbåt går inn Lysefjorden hele året (ikke lørdag).
Lyseveien, fylkesvei 500, til Sirdal går gjennom 27 hårnålssvinger opp ene fjellsiden og er 29 km lang. Veien ble åpnet i 1984 og har sitt høyeste punkt på 932 moh. Veien er vinterstengt.
På toppen av svingene ligger Øygardstølen som har parkeringsplass, servicebygg for turer til Kjerag og servering av mat.
Lyse kapell ligger i Lysebotn. Dette ble bygget i 1961. Tidligere hadde Lysebotn egen skole, Lyse skole. Lysebotn har i dag egen campingplass, bed and breakfast, vandrerhjem og turisthytte. Det er guidede kajakkturer og andre aktivitetstilbud om sommeren.
Øygardstølen

Øygardstølen (eller Ørneredet) er en støl rett over Lysebotn som er gjort om til et spisested. Stedet er også utgangspunkt for turer til Kjerag og er kun åpent på sommertid siden veien fra 1984 er vinterstengt. Øygardstølen har utsikt til Lysebotn og utover fjorden. I 2006 hadde Kjerag/Øygardstølen 27 375 besøkende.
Stølen er utgangspunkt for sauesanking i området. Etter 1984, da veien fra Lyse til Sirdalen ble åpnet, har også turismen i området økt. Mellom annet har Kjerag blitt et turistmål.
Kjeragbolten

Kjeragbolten (English: Kjerag Bolt) is a boulder on the mountain Kjerag in Sandnes municipality in Rogaland county, Norway. The rock itself is a 5-cubic-metre (180 cu ft) glacial deposit wedged in a large crevice in the mountain. It is a popular tourist destination and is accessible without any climbing equipment. However, it is suspended above a 984-metre (3,228 ft) deep abyss. It is also a popular site for BASE jumping. The boulder is just southwest of the village of Lysebotn, just south of the Lysefjorden.
Rogaland lies in a weak tectonic zone, allowing the river to dig into the surrounding sandstone mountain. During the several glaciations known to have occurred in Scandinavia, Norway was completely covered in glaciers. Between the glaciations, the meltwater formed and reformed the valley up to 22 times. After the last glacial period, global warming caused a rise in sea level, flooding the fjords. The boulder was deposited during this last glaciation at around 50,000 B.C. As the Norwegian Glacier melted, it was accompanied by a rebound in rock formations as the ice was removed. In Kjeragbolten's case, the rebound was faster than the rising sea level, which wedged the rock into its current position.
Kjeragbolten has long been a famed photo opportunity in the Kjerag trails. It was featured in the 2006 viral video Where the Hell is Matt? where traveler Matt Harding danced atop the precarious boulder. Because of its enormous popularity, long lines usually form with people who want to have a photo from the site. Expected waiting time can be anywhere from a few minutes to over an hour, especially when there are cruise ships in Stavanger. The Boulder is easy to step onto from the side. There have been no recorded deaths from falling off the boulder in Norwegian history.
It is a popular location for BASE jumping, but one source noted that "there are several BASE-jumping accidents every year" there.
Media related to Kjeragbolten at Wikimedia Commons
Kjerag

Kjerag or Kiragg is a mountain in the Sandnes municipality in Rogaland county, Norway. The 1,110-metre (3,640 ft) tall mountain sits on the southern shore of Lysefjorden, just southwest of the village of Lysebotn. Its northern side is a massive cliff, plunging 984 metres (3,228 ft) almost straight down to the fjord; a sight which attracts many visitors each year. Another tourist attraction, the Kjeragbolten, is a 5-cubic-metre (180 cu ft) stone wedged between two rocks is located on the mountain. The Kjeragfossen waterfall plunges off the mountain down to the fjord. It is one of the tallest waterfalls in the world.
Kjerag is a popular hiking destination. Some go there because Preikestolen has become too crowded, some to jump onto Kjeragbolten and some BASE jumpers from all over the world go there to jump off the high cliffs. Kjerag is also a popular climbing destination, with many difficult routes going up its steep faces. The easiest ascent starts from the visitor center Øygardsstølen, with a 2.5-3-hour walk each way. From Stavanger, it is roughly a 2-hour drive (closed in winter season). One can also take the tourist ferry from Lauvvik to Lysebotn in summer. The best season for walking is considered late June to September depending on snow conditions.
Kjeragbolten is a 5-cubic-metre (180 cu ft) boulder wedged in a mountain crevice by the edge of the Kjerag mountain (59°2′1.3″N 6°35′34.9″E﻿ / ﻿59.033694°N 6.593028°E﻿ / 59.033694; 6.593028). It is possible to walk onto the rock without any equipment, but there is a direct 241-metre (791 ft) drop below and then another 735-metre (2,411 ft) gradient down to the Lysefjorden. The name means "Kjerag Boulder" or "Kjerag Bolt".
Kjerag has become a popular BASE jumping destination. Since 1994, when Stein Edvartsen made the first officially registered jump, until 2016, a total number of 48,668 jumps have been registered. During this time period 131 accidents have been registered, 44 of which required the use of rescue helicopter, and 10 cases where jumpers were rescued by other professional rescue climbers. According to the Norwegian Broadcasting Corporation there have been 11 fatal accidents involving BASE jumpers alone. A list of jumpers who perished at Kjerag is provided below:
In the Norwegian documentary film Loop, Kristen Reagan climbs up the 1,000-metre (3,300 ft) drop before BASE jumping off the same cliff.
Rock Climbing Kjerag was first climbed in the spring of 1985 by Pat Littlejohn, Steve Jones, Dick Renshaw and Lyndsey Foulkes, who abseiled in without sighting the wall from below, and chose their route from photographs in the public domain. Pete Whittaker having performed a roped solo of Free-Rider on El Capitan in autumn 2016, free-soloed the Renshaw-Foulkes climb in summer 2020.
The name is possibly a compound of kje which means 'kid' and ragg which means 'goat's hair, shag'. The rough surface of the mountainside has been compared with the shaggy hair of a kid goat.
Kjeragfossen

Kjeragfossen is a waterfall in the municipality of Sandnes in Rogaland county, Norway. The 715-metre (2,346 ft) waterfall cascades down from the Kjerag plateau on the south shore of the Lysefjorden. It is one of the highest waterfalls in Norway and one of the highest in the world. It is a plunge-style waterfall that is usually only active about 5 months of the year. The waterfall is located in a very scenic area that has many tourists each year. The famous Kjeragbolten boulder is located nearby.
A View from the Top of the World

A View from the Top of the World is the fifteenth studio album by American progressive metal band Dream Theater, released on October 22, 2021. It is their first album to be recorded at their own studio, DTHQ (Dream Theater Headquarters) as well as their first since Black Clouds & Silver Linings (2009) to include fewer than nine tracks, the first since Dream Theater (2013) both to contain a track of at least ten minutes in length and to end with the longest track. It is also Dream Theater's last album to feature drummer Mike Mangini, who left the band in October 2023 upon the return of original drummer Mike Portnoy.
The band began work on A View from the Top of the World about a year after the release of their then-latest album, Distance over Time (2019). Metal Addicts reported in April 2020 that Dream Theater (who had recently rescheduled and eventually cancelled their touring plans due to the COVID-19 pandemic) was planning to work on a new album in 2021. On the direction of the album, guitarist John Petrucci stated in an August 2020 interview with Ultimate Guitar: "The eight-string project with Ernie Ball Music Man is something we are working on and hoping to have developed as this year goes on. I'm hoping that on the next Dream Theater record I'll be able to explore that." Petrucci later confirmed, during an October 2020 interview with Revolver that, within the next few weeks, the band would be heading into DTHQ (the band's newly constructed studio) to get started on a new album.
Four of the five members wrote together in-studio, while frontman James LaBrie instead contributed via video conference meetings remotely from Canada, as not to risk any potential compromising of his voice. When asked in an interview about the album's progress, Petrucci said that the writing sessions were "off to a great start". These sessions spanned over the next four months until March, after which LaBrie, at last, flew from Canada to meet them in New York to record vocals. This recording session also marked Dream Theater's first collaboration with Andy Sneap, who mixed and mastered the album, having recently worked with Petrucci on his second solo album Terminal Velocity (2020).
Dream Theater teased the album on July 26, 2021, revealing the initials of each of the seven song's titles and their respective runtimes. Two days later, it was announced that the album was titled A View from the Top of the World, and was planned for release on October 22, 2021. Two singles were released to support A View from the Top of the World: "The Alien" and "Invisible Monster", while music videos for "Awaken the Master", "Transcending Time" and "Answering the Call" were each released after the album's release date.
"The Alien" won the Grammy for Best Metal Performance in 2022, giving the band their first Grammy win after having been nominated for the third time (they were nominated in 2012 for "On the Backs of Angels" and in 2014 with "The Enemy Inside").
The front cover photo is of Kjeragbolten in Norway.
Dream Theater
Production
De syv søstre

De syv søstre (Norwegian) or The Seven Sisters (English) is a mountain range on the island of Alsten in Alstahaug Municipality in Nordland county, Norway.
The mountain range consists of seven peaks on the southeastern half of the island. The mountains are (listed from northeast to southwest):
The range is popular with hikers and offers scenic views over the surrounding area.
All the peaks can be ascended using marked paths, and on every summit there is a notebook where visitors can write their name. After visiting all peaks, hikers can contact the local tourist association which will issue a certificate as a testimonial of their achievement. There is no time-limit for climbing all the peaks. The record for the quickest visit to all peaks is under 4 hours.
A good view of the mountain range can be achieved traveling by sea in the "Hurtigruten", as it passes the full length of the range.