Карнавал на Ачиреале

Карнавалът на Ачиреале (на италиански: Carnevale di Acireale) е един от най-старите на остров Сицилия, Италия, и се провежда всяка година в град Ачиреале. Сред неговите характеристики е парадът на алегорични коли и на коли, украсени с цветя.
Парадът на алегорично-гротескните коли от папиемаше се провежда всяка година по време на карнавала. Колите представят своето шоу чрез хиляди крушки и светлини, грандиозни движения и постоянно променяща се сценография. В допълнение към тях през последната седмица дефилират и коли, украсени с цветя (които от 2014 г. до 2019 г. са главните герои на конкретно събитие – „Карнавал на цветята“, а до 2019 г. „Фестивал на цветята“, който се е провеждал всяка година през април), което отново се слива със Зимния карнавал, започвайки от изданието през 2020 г. Тези произведения имат характеристиката, подобна на тази на различни карнавали на Лазурния бряг и в Лигурия, да показват обекти, създадени изцяло с истински цветя, подредени едни до други. Те също така са оборудвани с механични механизми и светлини.
Карнавалът в Ачиреале има много древен произход. Първият официален документ, споменаващ събитието, е платежно нареждане от 1594 г., наредено от съдебните заседатели в полза на Капуцините, за карнавалните празненства.
Освободени от всякакви ограничения, в периода от годината, когато всичко е позволено, гражданите могат да си позволят свободата да се шегуват със силните хора на времето. Именно от тази склонност към сатира оживява една от първите маски на карнавала в Ачиреале – „Абатацу“ (наричан още Pueta Minutizzu), който с големите си книги иронизира духовническата класа на времето, по-специално монсеньор Микеланджело Бонади, абат-епископ на Катания.
През XVII век е обичайно да се води битка с портокали и лимони по време на карнавала. Въпреки многото участници, на 3 март 1612 г. Наказателният съд е принуден да я забрани, за да сложи край на сериозни събития, които често водят до наранявания на хора или причиняват значителни щети на собствеността.
През 1693 г. земетресението, което опустошава Източна Сицилия (земетресението във Вал ди Ното), налага период на траур и в продължение на няколко години традиционният карнавал не се провежда. Но още в началото на XVIII век събитието се възражда, вероятно и насърчено от момента на голямо вълнение и надежди, породени от следземетръсното възстановяване. Появяват се и други маски: към Абатацу (Abbatazzu) се присъединяват (Baruni), с намерението да се подиграе на аристокрацията, и (Manti) – костюм с много украшения, чиято единствена цел е да запази анонимността на носещия го.
През XIX век започват парадите на украсени карети на благородниците (наречени касариата или ландаус), от които се хвърлят конфети. Впоследствие те са заменени от коли от папиемаше. За папиемаше се помисля, защото в града има много занаятчии, които вече използват тази техника за декорации. През 1880 г. именно в Ачиреале се изграждат първите коли от папиемаше.
От 1929 г., годината на създаването на Автономната компания и здравна станция на Ачиреале, карнавалът на Ачиреале се организира така, както може да се види днес.
Събитието е прекъснато не само в края на XVII век, но и по време на военните периоди през двете световни войни.
През февруари 1948 г., след трагичната пауза на Втората световна война, карнавалът, организиран от Автономната копания, се завръща по улиците на града. Програмата се състои от надбягване, което се провежда на спортното игрище „Капучини“, т.е. надбягване с тринадесет магарета, яздени от млади студенти, парада на кола с три украсени с цветя поставки и неизбежния бал в кметството.
След Втората световна война, с икономическото възстановяване на Италия и с индустриалния бум от 50-те години на миналия век, се създава украсата от цветя, поставяна върху колите от онова време. В някои издания са създадени и коли, украсени с цитрусови плодове. Въведени са и миниколи (наречени Lilliput), в които има дете. Обичаят на миниколите обаче продължава само до края на 60-те години.
От 1970 г. карнавалът се усъвършенства, ставайки все по-внушителен и най-вече усъвършенствайки се в конструкцията на алегорични коли, все по-сложни и цветни, и на коли с светя, все по-огромни.
През 1996 г. карнавалът на Ачиреале за първи път става част от Националната лотария заедно с карнавалите на Виареджо и на Путиняно. През 1997, 2001 и 2006 г. събитието е съчетано с Карнавалната лотария на Държавния монопол.
През 1991 г. като предпазна мярка за сигурността за войната в Персийския залив карнавалът не се провежда.
През 2006 г. на събитието e присъдена европейската награда „Алберто Сарджентини“ от едноименната Фондация на Виареджо.
През 2010 г. карнавалът в Ачиреале е комбиниран отново с Националната лотария и с карнавала във Виареджо – събития, побратимени с други италиански карнавали.
През годините фигурата на водачите на колите увеличава художествената стойност на събитието.
Abbatazzu е една от древните маски на карнавала в Ачиреале, исторически използвана от 1667 г. Облечени екстравагантно, те са носели големи бели перуки на главите си, богато украсени рокли от дамаска и са обикаляли с големи книги. Те са имали голяма салфетка, висяща около врата им, което е бил древен знак, даван на заразени хора, и вероятно е имал за цел да прогони страховете от исторически период (XVII век), разтревожен от сериозни пандемии. Маската е наричана още Pueta Minutizzu, защото е рецитирала гротескни и палави стихове. Според някои историци маската е била иронична по отношение на тогавашната духовническа класа и особено по отношение на абат-епископа на Катания, монсеньор Микеланджело Бонадиес, в чиято епархия попада градът.
Baruni е последващата маска на по-известната Abbatazzu.
Манти (Manti) са най-успешната фигура в традицията на карнавала на Ачиреале. Покрити с големи черни копринени наметала, които прикриват самоличността им, те са сравнени с венецианските Баута . След това фигурата е заменена с времето от Домино (Domino) – също е изцяло черна маска, която прикрива самоличността, но с по-малко богати дрехи. След това костюмът е забранен от съображения за обществена безопасност в началото на XX век, тъй като някои престъпници се обличат и след това се сливат с тълпата, решена да празнува карнавала, след като извършват престъпления.
Кола Тадацу (Cola Taddazzu), Куадареда (Quadaredda) и Нунциу Сети Капеди (Nunziu Setti Cappeddi) са много популярни герои през 1950-те г., докато през следващото десетилетие, до 70-те г., Салваторе Грасо, известен като Чичито, добре познат сред местните, участва в оживяването на карнавалните вечери.
Карнавалът днес се провежда в бароковата обстановка на историческия център, като центърът му е на площад „Дуомо“. Тълпата от зрители активно участва в събитието. Побратимен е с карнавала във Виареджо и е с участието на някои костюми от карнавала във Венеция.
На 23 януари 2017 г. английският вестник „Гардиън“ включва карнавала в Ачиреале сред 10-те най-красиви в Европа.
Традиционната програма включва парада на алегоричните коли в четвъртък, неделя и на дебелия вторник, и парада на украсените с цветя коли в понеделник и вторник. От няколко години програмата е променена, като алегоричните коли дефилират и в двете предишни недели и в последната събота, а украсените с цветя коли – всеки ден от последната събота до Дебелия вторник на специално събитие през април, наречено Карнавал на цветята. Карнавалът приключва вечерта на Дебелия вторник с церемонията по награждаването и с традиционните фойерверки, с които искат да изгорят краля на карнавала. Особеностите на събитието са:
От 2019 г. карнавалът има входен билет Маршрутът е с триъгълна форма и се развива от площад „Дуомо“ по бул. Умберто“, пл. „Индирицо“, бул. „Италия“ и бул. „Савоя“.