Eurovision Song Contest 2020

Eurovision Song Contest 2020 skulle ha vært den 65. utgaven av Eurovision Song Contest, Den europeiske kringkastingsunions (EBU) årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. For første gang i konkurransens historie ble en utgave avlyst. Årsaken var den globale koronapandemien som nådde Europa i januar 2020. Arrangementet skulle ha funnet sted i Rotterdam i Nederland i mai 2020, etter at Duncan Laurence vant i 2019 med «Arcade». Konkurransen skulle bestått av tre sendinger: en semifinale tirsdag 12. mai, en semifinale torsdag 14. mai og finalen lørdag 16. mai. Alle tre var planlagt sendt direkte fra konsert- og konferansesenteret Rotterdam Ahoy i Rotterdam, Nederlands nest største by. Kringkastingsselskapene AVROTROS og NOS i samarbeid med NPO, Nederlands kringkastingsorganisasjon, sto bak arrangementet. Chantal Janzen, Edsilia Rombley og Jan Smit var valgt til programledere.
Vinteren 2019–2020 ble verden rammet av et omfattende utbrudd av luftveisinfeksjonen covid-19, forårsaket av koronaviruset SARS-CoV-2. I februar og mars slo epidemien innover Europa med full tyngde, og 18. mars 2020 avlyste EBU konkurransen for å begrense virusspredningen. Som erstatning for den avlyste finalen sendte EBU underholdningsprogrammet Eurovision: Europe Shine a Light. Programmet gikk direkte fra Hilversum i Nederland lørdag 16. mai med Chantal Janzen, Edsilia Rombley og Jan Smit som programledere. Erstatningsprogrammet var ingen konkurranse, men hyllet i stedet artistene og sangene som skulle ha deltatt i 2020. Nederland og Rotterdam arrangerte i stedet konkurransen i 2021.
41 land skulle ha deltatt, det samme antallet som året i forveien. Bulgaria og Ukraina hadde vært tilbake etter ett års pause, mens Montenegro og Ungarn valgte å stå over konkurransen. 35 av deltakerlandene skulle delta i de to semifinalene, der 20 av dem ville ha kvalifisert seg til finalen. Vertslandet Nederland og de fem «store landene» var direktekvalifisert til finalen, slik at finalefeltet skulle ha bestått av 26 land. Fagjuryer og seere skulle ha kåret vinneren.
Duncan Laurences seier med «Arcade» i 2019 var Nederlands femte seier i konkurransen etter å ha vunnet i 1957, 1959, 1969 og 1975. Seieren med «Arcade» var landets første på 44 år. Tidligere hadde Nederland arrangert konkurransen fire ganger: i 1958, 1970, 1976 og 1980. I 1960 sa nederlandsk fjernsyn fra seg arrangementet etter å ha vært vertskap to år tidligere, og i stedet trådte andreplassen fra 1959, Storbritannia og BBC, inn som arrangør. I 1980 skulle Israel ha arrangert konkurransen, men den daværende israelske kringkasteren IBA hadde ikke råd til å arrangere to år på rad. Til slutt stilte Nederland opp som arrangør av 1980-konkurransen, og i 2020 ville det dermed ha vært første gang på 40 år at Nederland arrangerte Eurovision Song Contest.
«Arcade» var storfavoritt til å vinne i flere uker før finalen i 2019, og favorittstemplet gjorde at den nederlandske kringkasteren NPO allerede før konkurransen begynte å forberede seg på å arrangere 2020-konkurransen. Like etter seieren 18. mai 2019 bekreftet Nederland at de ville ta på seg arrangementet i 2020. Sendingene og arrangementet rundt skal produseres av kringkastingsselskapene AVROTROS og NOS i samarbeid med Nederlands overordnede kringkastingsorganisasjon, NPO. De tre skal ha ulike roller i organiseringen og produksjonen. Årsaken til at tre kringkastere skal samarbeide, bunner i Nederlands særegne og komplekse kringkastingssystem. Gjennom pillariseringen i det nederlandske samfunnet på 1900-tallet, vokste det frem en rekke uavhengige kringkastingsselskaper som produserte radio og tv til sine spesifikke målgrupper. Disse selskapene har overlevd frem til i dag, men de koordineres og administreres av paraplyorganisasjonen Nederlandse Publieke Omroep (NPO). Sendetiden til de ulike kringkasterne avgjøres av hvor mange medlemmer de har.
Nederland og Duncan Laurence var storfavoritt til å vinne konkurransen i 2019. Favorittstempelet førte til at flere nederlandske byer som Amsterdam, Den Haag og Maastricht kom tidlig på banen med tilbud om å arrangere konkurransen i 2020. Også kringkasteren NPO avslørte at de hadde forberedt seg til en vertsby-prosess ved en eventuell seier. Allerede timer etter at seieren var sikret i 2019, kastet flere nederlandske byer seg med i kampen om å bli vertsby, og Nederlands statsminister, Mark Rutte, fikk tekstmeldinger fra flere ordførere som lobbyerte for sine kommuner. Flere kjente nederlandske artister gikk også offentlig ut og støttet sine favorittbyer.
Kringkasterne NPO, AVROTROS og NOS startet vertsbyprosessen allerede 29. mai 2019. I den innledende fasen ble nederlandske byer formelt invitert til å levere et tilbud. Ni byer meldte seg på i vertsby-kampen: Amsterdam, Arnhem, Breda, 's-Hertogenbosch, Haag, Leeuwarden, Maastricht, Rotterdam og Utrecht. Byen Zwolle vurderte også å lansere sitt kandidatur som vertsby, men trakk seg fra prosessen fordi byen ikke fant en passende arena for konkurransen. Det samme gjorde Enschede, som ville arrangere konkurransen i Hangar 11 på Twente lufthavn. Kommunestyret ville imidlertid ikke støtte tilbudet økonomisk, og Enschede trakk seg fra vertsby-kampen.
De ni kandidatbyene fikk deretter en liste med kriterier og krav 12. juni 2019, med frist til 10. juli med å levere et formelt tilbud som oppfylte alle kravene. I denne perioden trakk fire byer seg fra prosessen: Amsterdam kunne ikke arrangere konkurransen, siden byen var opptatt med andre arrangementer samme tid. Breda trakk seg av økonomiske årsaker, mens Leeuwarden trakk tilbudet sitt 18. juni 2019 siden arenaen WTC Expo hadde for lav takhøyde for en produksjon som Eurovision Song Contest. Haag trakk seg også fra prosessen som følge av problemer med å finne en passende arena. Blant arenaene som Haag vurderte, var World Forum, der konkurransen ble holdt i 1976 og 1980, men arenaen ble vurdert som for liten. Fotballstadionet Cars Jeans Stadion var stort nok, men manglet tak. Til slutt trakk Haag seg fra kampen og støttet Rotterdams kandidatur i stedet.
De fem gjenværende byene – Arnhem, 's-Hertogenbosch, Maastricht, Rotterdam og Utrech – leverte formelt inn sine tilbud under en seremoni i Hilversum 10. juli 2019. Seks dager senere kunngjorde vertskringkasterne at de hadde skåret ned antall kandidatbyer fra fem til to, med Maastricht og Rotterdam som de gjenværende kandidatene.
For å gjøre en grundigere vurdering av de to finalist-byene, dro NPO på befaring til Maastricht 17. juli og deretter Rotterdam 18. juli 2019. Kringkasteren kunngjorde siden at vertsby og vertsarena og datoer skulle offentliggjøres 30. august 2019.
Rotterdam ble kunngjort som vertsby og Rotterdam Ahoy som vertsarena 30. august 2019. EBUs konkurransesjef Jon Ola Sand sa at avgjørelsen hadde vært vanskelig, men at «Rotterdam har vist fantastisk entusiasme og forpliktelser, og har de riktige fasilitetene til å ønske delegasjoner fra over 40 land velkommen neste mai».
De tre sendingene skulle ha vært sendt direkte fra konsert- og kongressenteret Rotterdam Ahoy tirsdag 12. mai, torsdag 14. mai og lørdag 16. mai 2020. Hovedsalen har plass til rundt 11 000 tilskuere og huser utstillinger, messer, ulike konserter og arrangementer som blant andre North Sea Jazz festival.
Vinteren 2019–2020 ble verden rammet av et omfattende koronavirusutbrudd som kunne resultere i luftveisinfeksjonen covid-19. Det første kjente utbruddet oppsto tidlig i Wuhan i Kina i desember 2019. Derfra spredte viruset seg etter hvert til hele verden, også til Europa – først med et større utbrudd i Nord-Italia og etter hvert i Skandinavia. I månedsskiftet februar–mars 2020 innførte de første europeiske landene strenge tiltak og restriksjoner for å begrense epidemien, og i mars erklærte Verdens helseorganisasjon utbruddet for en pandemi. Utover i mars fikk pandemien også konsekvenser for Eurovision Song Contest, og 18. mars 2020 besluttet EBU å avlyse hele arrangementet. Dette var første gang i konkurransens historie at en utgave ble avlyst. De første effektive vaksinene mot viruset kom først i desember 2020.
Pandemien nådde Europa for fullt i slutten av februar, noe som førte til at flere europeiske land raskt innførte strenge restriksjoner for innbyggere og dagligliv. I Danmark besluttet kringkasteren DR og danske myndigheter at den danske finalen 7. mars skulle gå uten publikum – for første gang i nyere tid. Avgjørelsen kom etter at den danske regjeringen frarådet arrangementer med mer enn 1000 personer på samme sted. Sverige holdt sin Melodifestival-finale samme kveld, men besluttet til slutt å gjennomføre finalen med publikum. Svenske SVT ba imidlertid publikummere som følte seg dårlig, om å holde seg hjemme. Den norske finalen ble arrangert før det første kjente koronatilfellet i Norge, og gikk dermed som planlagt 15. februar.
Flere av deltakerartistene avlyste konserter, og flere fan-konserter og arrangementer ble avlyst. Blant annet ble det tradisjonsrike Eurovision in Concert i Nederland avlyst.
Virusutbruddet skapte også usikkerhet omkring avviklingen av Eurovision Song Contest i Rotterdam. I slutten av februar 2020 uttalte en nederlandsk virolog at en burde vurdere å avlyse arrangementet for å hindre smittespredning. Den nederlandske kringkasteren NPO avviste dette og sa at de samarbeidet tett med landets helsemyndigheter. Utover i mars dukket problematikken opp igjen, men NPO og Nederlands statsminister Mark Rutte gjentok at det ikke var aktuelt å avlyse konkurransen. Likevel så kringkasteren og EBU på flere kriseløsninger og alternativer dersom pandemien skulle sette en stopper for de opprinnelige planene.
Det viktige delegasjonsmøtet i Rotterdam 9. mars ble også rammet av koronavirusutbruddet. Der møttes delegasjoner fra hver av de deltakende kringkasterne for å koordinere og kalibrere seg rundt planleggingen. Under møtet overleverte hvert land offisielt sitt bidrag til EBU, men flere land holdt seg hjemme for å unngå smittespredning – blant andre Hellas, Israel og Sverige. Også EBU-ledelsen, inkludert konkurransesjef Jon Ola Sand, meldte avbud på grunn av virusutbrudd ved EBU-hovedkvarteret i Genève. Delegasjonsmøtet ble ellers gjennomført som planlagt, og de fraværende delegasjonene deltok via videokonferanse.
Utover i mars annonserte flere artister at de ikke ville reise til Nederland for å spille inn postkort-filmene som skulle vises foran hvert bidrag. Blant artistene som takket nei, var Eden Alene fra Israel og The Roop fra Litauen. Arrangørkringkasterne opplyste at de ville finne alternative måter for å spille inn videoene. 13. mars meldte EBU at planleggingen av konkurransen fortsatt gikk som planlagt, men at det var «for tidlig å ta noen endelig beslutning». Samme dag kunngjorde Rotterdams ordfører Ahmed Aboutaleb at han innen 6. april ville ha en endelig beslutning på om konkurransen skal holdes eller ikke. I midten av mars stengte en rekke europeiske land sine grenser og innførte strenge restriksjoner for innbyggere og hverdagsliv. 12. mars innførte Norge de strengeste restriksjonene landet har opplevd i moderne fredstid. Blant annet forbød regjeringen større arrangementer, innførte reiseforbud for helsepersonell og frarådet alle utenlandsreiser.
Flere store internasjonale arrangementer ble avlyst eller utsatt – blant andre Fotball-EM for herrer, French Open og Mesterligaen. EBU og arrangørkringkasterne utforsket flere alternativer som å utsette arrangementet, la det gå uten publikum, eller la artistene opptre direkte fra et tv-studio i sitt eget land. Til slutt forkastet EBU løsningene, og 18. mars kunngjorde unionen at Eurovision Song Contest 2020 var avlyst. Dette var første gang i konkurransens historie at en utgave ble avlyst.
Nederlandske myndigheter forbød i mars alle store arrangementer, konserter og folkeansamlinger frem til minst 1. september 2020. Ahoy Arena ble samtidig omgjort til et midlertidig mottakssenter for syke, for å dekke opp landets mangel på sykesenger. Byggingen av scenen og montering av teknisk utstyr skulle ha startet 6. april, men ble avlyst.
Som erstatning for den avlyste finalen sendte EBU underholdningsprogrammet Eurovision: Europe Shine a Light. Programmet gikk direkte fra Hilversum i Nederland lørdag 16. mai, med Chantal Janzen, Edsilia Rombley og Jan Smit som programledere. Erstatningsprogrammet var ingen konkurranse, men hyllet i stedet artistene og sangene som skulle ha deltatt i 2020.
I Eurovision Song Contest 2021 deltok 26 av de planlagte deltakerne fra 2020 med nye låter. Ytterligere to 2020-deltakere deltok i nasjonale finaler i 2021 uten å vinne.
Slagordet for konkurransen ble offentliggjort 24. oktober 2019. Konkurransens slagord var Open Up («åpne opp»), og referte til at man skal åpne seg opp hverandre, for musikken og for Rotterdam. Sjefsprodusent Sietse Bakker sa at de hadde kikket etter et slagord som reflekterte «det Nederland står for, og et som nederlenderne kan identifisere seg med; et land med et åpent sinn mot verden, der vi kan si det vi har på hjertet, med respekt for hverandre».
Konkurransens logo og grafiske uttrykk ble presentert 28. november 2019 og var skapt av byrået CLEVER°FRANKE. Logoen var en stor sirkel med med flaggfargene til de 41 deltakerlandene i kronologisk rekkefølge ut fra landenes debutår. Logoen bygget også på logodesignene fra 1970, 1976 og 1980 – da Nederland også arrangerte konkurransen. Den historiske referansen skulle ha markert Eurovision Song Contests 65-årsjubileum i 2020.
4. desember 2019 kunngjorde kringkasteren NPO at de tre sendingene skulle ledes av tre programledere: skuespiller og tv-programleder Chantal Janzen, sanger og nederlandsk Eurovision-kommentator Jan Smit og sangeren Edsilia Rombley, som representerte Nederland i 1998 og 2007.
Den spanske delegasjonslederen avslørte 22. oktober 2019 at EBU hadde vurdert å endre det nåværende avstemningssystemet. Blant annet ba EBU om delegasjonenes syn på saken, men ifølge den greske delegasjonslederen stemte flertallet (80 prosent) av deltakerlandene for å beholde dagens system med 50 prosent jury og 50 prosent telefonavstemning.
17 land skulle ha deltatt i semifinale 1 tirsdag 12. mai klokken 21.00 CEST. De ti beste landene ville ha kvalifisert seg til finalen. De forhåndskvalifiserte landene Italia, Nederland og Tyskland skulle ha fremført sine bidrag og stemt i denne semifinalen. Den endelige startrekkefølgen skulle ha vært avgjort av showets produsenter i mars/april 2020. I stedet ble en startrekkefølge offentliggjort i forbindelse med konserten Eurovision Song Celebration 2020 på den offisielle YouTube-kanalen til Eurovision Song Contest 12. mai. Dette er startrekkefølgen EBU selv bruker.
Har også tekst på amharisk, hebraisk, arabisk og et oppdiktet språk.
18 land skulle ha deltatt i semifinale 2 torsdag 14. mai klokken 21.00 CEST. De ti beste landene ville ha kvalifisert seg til finalen. De forhåndskvalifiserte landene Frankrike, Spania og Storbritannia skulle ha fremført sine bidrag og stemt i denne semifinalen. Den endelige startrekkefølgen skulle ha vært avgjort av showets produsenter i mars/april 2020. I stedet ble en startrekkefølge offentliggjort i forbindelse med konserten Eurovision Song Celebration 2020 på den offisielle YouTube-kanalen til Eurovision Song Contest 14. mai. Dette er startrekkefølgen EBU selv bruker.
Finalen skulle ha vært arrangert lørdag 16. mai klokken 21.00 CEST. 26 land skulle delta: «de fem store» (Frankrike, Italia, Spania, Storbritannia og Tyskland), vertslandet Nederland og totalt 20 land fra de to semifinalene. Vertslandet Nederland trakk startnummer 23, mens den endelige rekkefølgen skulle ha blitt avgjort av produsentene og EBU så fort alle finalistene var klare 14. mai.
I november 2019 offentliggjorde EBU listen over deltakerlandene i 2020. Til sammen 41 land valgte å delta, det samme antallet som året før. Bulgaria og Ukraina er tilbake, mens Montenegro og Ungarn trakk seg. Seks land var direktekvalifisert til finalen: vertslandet Nederland og de fem store økonomiske bidragsyterne Frankrike, Italia, Spania, Storbritannia og Tyskland. De øvrige 35 landene skulle ha kvalifisert seg gjennom en av de to semifinalene tidligere i finaleuken.
Fordelingen av semifinalistene ble avgjort under en offisiell trekning i Rotterdam 28. januar 2020.
Semifinalistene var på forhånd delt inn i grupper ut fra stemmemønsteret de 15 siste årene. Blant annet var de nordiske landene samlet i samme gruppe, og de eks-jugoslaviske landene var samlet i en annen gruppe. Landene i hver stemmegruppe ble deretter fordelt på de to semifinalene. Dette gjøres for å redusere effekten av nabostemming, og for å forhindre at et land klarer å kvalifisere seg til finalen takket være stemmer fra nabolandene. Systemet ble innført i 2008. Under trekningen ble det også avgjort hvilken av de to semifinalene de seks finalistlandene skulle sende og stemme i. Seremonien ble ledet av programlederne Chantal Janzen, Jan Smit og Edsilia Rombley. Under seremonien var det også bynøkkel-overlevering fra fjorårets vertsby, Tel Aviv, til Rotterdams ordfører Ahmed Aboutaleb.
For å kunne delta i Eurovision Song Contest, må et land ha en allmennkringkaster med et aktivt medlemskap i Den europeiske kringkastingsunion. Men et annet land kan også få delta gjennom en spesialinvitasjon, slik tilfellet har vært med Australia. Fra 2019 ga EBU Australia tillatelse til å delta frem til 2023. I tillegg til de 41 deltakerlandene var også flere andre land inne i bildet med tanke på en deltakelse i 2020:
Da EBU offentliggjorde deltakerlisten i november 2019, var Ungarn fraværende. Dette ville ha vært første gang på ti år at Ungarn ikke skulle delta i Eurovision Song Contest. Den ungarske kringkasteren MTVA kunngjorde at de heller ville bruke sangkonkurransen A dal til å dyrke frem nasjonale artister, fremfor å sende vinneren til Eurovision Song Contest. Det ungarske fraværet kom imidlertid i en periode med økende LHBT-skepsis og homofobisk retorikk fra flere ungarske politiske ledere og ledelsen hos kringkasteren MTVA. Kringkasteren ga aldri noen offisiell grunn for fraværet, men til det ungarske nettstedet Index.hu sa en anonym kilde i MTVA at konkurransen ble ansett for å være «for homo». Ungarn har imidlertid trukket seg ut av konkurransen flere ganger tidligere, blant annet på grunn av svak økonomi. Kringkasteren MTVA er også en liten kringkaster med lave seertall, og fraværet kunne også skyldes økonomi. MTVAs hovedkanal, Duna, hadde kun en markedsandel på 3,3 prosent i 2016 og var landets sjette største tv-kanal.
Norge var blant de 41 landene som skulle ha deltatt i konkurransen. Landets bidrag ble kåret gjennom Melodi Grand Prix 2020, som bestod av fem delfinaler på Fornebu og en finale i Trondheim. Dette var første gang finalen ble arrangert i Trondheim, og tredje gang finalen ble arrangert utenfor Oslo. Vinner av konkurransen ble Ulrikke Brandstorp og «Attention». Finalen ble preget av at stemmesystemet brøt sammen i første stemmerunde. I stedet for seerne ble første runde avgjort av en reservejury på 30 personer. Under gullfinalen fungerte imidlertid stemmesystemet, og seerne kåret til slutt Brandstorp til vinner. De tekniske problemene utløste i ettertid til en massiv storm av protester fra seere, artister og presse. I løpet av finalehelgen mottok Kringkastingsrådet 842 klager fra frustrerte seere, mens NRKs publikumstjeneste måtte håndtere flere tusen sinte telefoner og e-poster.
Norge skulle ha deltatt i andre halvdel av semifinale 1 tirsdag 12. mai. Dette ville ha vært første gang siden 2011 at Norge skulle ha deltatt i den første semifinalen. Hvert eneste år i perioden 2012–2019 ble Norge trukket til å delta i semifinale 2.
Siden konkurransen ble avlyst, og EBU krevde nye låter i 2021, fikk ikke «Attention» delta i Eurovision Song Contest. Dette var andre gang at en Melodi Grand Prix-vinner ikke fikk representere Norge i konkurransen. Forrige gang var i 1968, da låtskriver Kari Diesen d.y. trakk «Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» etter plagiatanklager. I stedet representerte andreplassen «Stress» Norge i Eurovision Song Contest samme år. Ulrikke Brandstorp ble tilbudt en plass i Melodi Grand Prix 2021, men takket nei.
Etter å ha kommentert siden 2010, valgte Olav Viksmo-Slettan å takke av som Norges Eurovision-kommentator. Marte Stokstad tok over for Viksmo-Slettan og skulle ha kommentert de tre sendingene direkte på NRK1. I stedet debuterte Stokstad som kommentator i 2021.
NRK besluttet å produsere flere Eurovision Song Contest-sendinger våren 2020. De planlagte Adresse Rotterdam-programmene ble erstattet av Adresse Europa, der et panel av kjendiser og fans vurderte historiske høydepunkter fra de 41 deltakerlandene. NRK sendte også en alternativ Eurovision-finale fredag 15. mai, med tittelen Norge bestemmer. I programmet hadde NRK plukket ut 12 av de 41 deltakerlåtene, og norske tv-seere stemme frem sin favoritt. Vinneren ble Islands «Think About Things», etterfulgt av Russlands «Uno» og Litauens «On Fire». Lørdag 16. mai, den opprinnelige finalekvelden, sendte NRK1 det offisielle erstatningsprogrammet Eurovision: Europe Shine a Light.
Som følge av avlysningen ble det arrangert flere uoffisielle og uoffisielle sendinger og konkurranser av EBU, nasjonale kringkastere og fans. Under er en oversikt.
12. og 14. mai ble Eurovision Song Celebration 2020 arrangert på den offisielle YouTube-kanalen til Eurovision Song Contest. Dette var en erstatning for de to semifinalene, der alle de 41 deltakerlåtene ble spilt. Dette var imidlertid ingen konkurranse, bare en visning av deltakerlåtene. Sendingen 12. mai tok for seg deltakerne i semifinale 1, tillegg til vertslandet Nederland og to av de fem store landene, Italia og Tyskland. 14. mai ble deltakerne i semifinale 2 vist, samt bidragene fra Frankrike, Spania og Storbritannia. Startrekkefølgen ble avgjort av produsentene, slik den ville ha blitt gjort om den reelle konkurransen hadde blitt holdt. Fans bidro også til sendingene med å spille inn videoer der de fremførte sine favorittsanger.
I stedet for finalen gikk EBU og de nederlandske vertskringkasterne sammen om et felles-europeisk erstatningsshow, kalt Eurovision: Europe Shine a Light. Sendingen ble kringkastet direkte lørdag 16. mai 2020, samme kveld som finalen skulle ha vært holdt. Programledere var Chantal Janzen, Jan Smit og Edsilia Rombley. 46 land overførte sendingen, inkludert samtlige 41 land som skulle ha deltatt i Eurovision Song Contest 2020.
Flere av de nasjonale kringkasterne arrangerte også egne Eurovision-sendinger i løpet den planlagte finaleuken. Flere land, blant andre Norge og Sverige, holdt konkurranser der seerne stemte frem sine favoritter blant deltakerne. Den svenske sendingen het Sveriges 12:a og ble sendt torsdag 14. mai, mens NRK sendte Norge bestemmer fredag 15. mai. I begge land ble Island kåret til vinner. Andre land sendte tidligere finaler i reprise, eller viste spesialsendinger og historiske tilbakeblikk.
Eurovision Song Contests YouTube-kanal arrangerte også Eurovision Home Concerts hver fredag fra 3. april 2020. Under hjemmekonsertene fremførte tidligere og nåværende deltakere sine egne og andres Eurovision-bidrag direkte fra sine hjem.
Da konkurransen ble avlyst, ble den britiske journalisten Rob Holley skuffet over at han ikke skulle få oppleve konkurransen sammen med andre fans over hele verden. I stedet lanserte han ideen om å se en tidligere finale sammen på YouTube hver uke. Felles sendestart var klokken 21 hver lørdag frem mot Europe Shine a Light lørdag 16. mai. Hvilken finale som skulle vises, ble først offentliggjort 15 minutter før sendestart. Underveis kommenterte seerne sendingen og sangene på Twitter, og stemte i tillegg frem sin vinner. Konseptet fikk navnet #EurovisionAgain, og ble raskt populært blant fans. Den store interessen førte til at EBU selv ble med på konseptet og flyttet i april #EurovisionAgain til konkurransens offisielle YouTube-kanal. På Twitter ble emneknaggen #EurovisionAgain blant de mest brukte hver lørdag kveld, og konseptet fikk ros fra fans og tidligere deltakere.