darredondort/decidim-barcelona-proposals-embeddings-768d huggingface dataset:
Identificar i reconèixer punts negres existents a l’espai públic
que generen inseguretat a les persones i elaborar un protocol
d’actuació un cop reconeguts.

En aquest sentit es destaca que existeixen espais com el Parc
central de Poblenou, que s’identifiquen com a espais que generen
inseguretat. En el cas d’aquest espai es manifesta que es
produeix especialment per la manca de visibilitat interior i cap
a l’exterior. Se sol·licita el reconeixement d’aquests espais i
l’actuació sobre aquests.
Regular l’espai viari amb usos que responguin a les prioritats
actuals de mobilitat : 1.anar a peu, 2.bicicleta, 3.transport
públic, 4.mercaderies i 5.vehicle privat.
Obligar a contraprestacions de caràcter social als locals amb
terrassa que utilitzen l’espai públic de manera privativa, com
per exemple obligar que permetin la utilització gratuïta dels
seus WC com a serveis públics.
Barcelona está inmersa en una transformación para hacer la ciudad
para los ciudadanos y no para los vehículo, hay multitud de
propuestas y actuaciones, pero en todas estas falta una, un paso
de peatones regulado con semáforo en el cruce de la Gran Vía de
les Corts Catalanes con Padilla lado Besos, que es el inicio de
la rampa del túnel dirección Mataró y que de hecho ya está
previsto el semáforo porque ha de regular el paso de vehículos de
Padilla dirección montaña, ya sea para seguir por calle Padilla o
bien entrar en el túnel dirección Besos, ¿porque no hay paso de
peatones? desde luego va en contra de la actual política de
transformación de la ciudad n que vds. mismos exponen en el punto
2.4.2 y 4.4.2., hay que facilitar la movilidad de los peatones,
los vecinos para acceder a la Farmacia de Padilla tenemos que dar
la vuelta y esperar dos ciclos de semáforo que son muy breves
para descongestionar los vehículos dirección Mataró. No es una
actuación ni difícil, ni costosa, solo es de voluntad, en toda la
ciudad se están poniendo trabas al vehículo a excepción de este
punto, los vehículos igualmente se tienen que parar en este
punto, ya sucede algo similar en el túnel de la Plaça Lesseps y
la Ronda, por lo que no sería difícil habilitar dicho paso de
peatones aunque estuviera un poco desplazado de los chanflanes
lado Besos, una vez finalizada la obra si hay modificaciones será
difícil de aplicar porque incidirá en el tráfico, aún se está a
tiempo.
Potenciar microequipaments en plantes baixes i espais interiors
d’illa per socialitzar, fer activitats i/o oferir serveis
comunitaris (com per exemple espais d’emmagatzematge de material
lúdic) sobre la xarxa de vida quotidiana.
Donar prioritat a les persones vianants i a les bicicletes sobre
el vehicle de motor privat, promovent canvis en el planejament de
manera que un 50% de la cessió mínima sigui per als vianants.
No admetre cap vehicle sobre els espais dedicats a vianants (no
motos aparcades en vorera, no patins en vorera).
Recuperar i impulsar el projecte de cobertes verdes a equipaments
públics, ampliant les zones verdes de la ciutat en vertical.
Aquestes cobertes verdes podrien ser accessibles des de la via
pública, en aquells equipaments d’una o dues plantes.
Impulsar els projectes d’horta urbans amb una perspectiva
comunitària, fent que la producció retorni als barris i incloent
col·lectius vulnerables en la seva gestió.
Crear a una nova tipologia de verd que sigui un bosc en petites
dimensions, amb una major densitat arbòria que els parcs actuals
de la ciutat, basant-se en l’experiència que s’està desenvolupant
en Paris.
Obrir portes d’espais verds que estan tancats o semitancats, com
parcs privats i illes interiors (Palau Robert, Universitat,
Ciutadella, entre altres).
Els sistemes de verd en el planejament vénen definits de manera
genèrica i es proposa que es pugui generar una jerarquia segons
les característiques que han de tenir, amb major o menor massa
verda i que aquesta estigui recollida en els instruments de
planejament.
Es demana limitar el fenomen de gentrificació o expulsió dels
habitants d’una zona determinada, que té lloc quan zones
habitades es revaloren perquè disposen de més espais verds.
Continuar treballant per fer cobertes verdes a terrats i
enjardinaments a interiors d’illa, encara que no tinguin un accés
públic.
Normativitzar les cobertes verdes i els murs verds, promovent la
seva execució en equipaments, sobre habitatges i terciari.
Fomentar els espais d’hort urbà com a elements que influeixen en
la millora de salut de les persones.
Disposar i fer consultables dades sobre accessibilitat segons
gènere al sistema de dades obertes de la ciutat de Barcelona.
Fer formació continua en igualtat de gènere al personal de tots
els departaments de l’Ajuntament.
Es manifesta la necessitat de fomentar la regeneració urbana de
manera gradual des de l’espai públic (eixos viaris) al privat,
passant per les façanes dels edificis, pels vestíbuls i plants
baixes, les escales i finalment els habitatges particulars.
Fomentar el transport públic per als desplaçaments que es
realitzen per part de l’alumnat des dels centres escolars a
entitats i centres d’interès pedagògic.
Obrir els patis de les escoles durant les vacances escolars per
ús públic i veïnal.
Per tal d’evitar situacions d’inseguretat que les dones viuen en
la seva vida quotidiana, es proposa definir un espai de la platja
de Barcelona com a zona no mixta, en la que els homes no puguin
accedir o, com a mínim, s’indiqui que és una zona d’ús
preferentment femení.
Impulsar una campanya de civisme de l’espai públic per evitar les
situacions de brutícia i de mals usos de la via pública que es
viuen a la ciutat de Barcelona actualment.
Protecció i foment del comerç de proximitat, dinamitzant
activament l’espai públic.
Actualment, el consum responsable implica comprar productes més
cars i una gestió més difícil. Donat que (I) la taxa de
pobresa/percentatge de rendes baixes és més elevat entre les
dones, (II) les dones tendeixen a fer circuits circulars i (III)
les dones són les responsables de les tasques domèstiques, doncs,
l’impacte de la promoció del consum de productes bio i eco sobre
les dones és negatiu.

Per tant, com a objectiu a incloure al PAM es proposa: equilibrar
el canvi de model de consum amb una realitat en perspectiva de
gènere. Com a actuació concreta es proposa: generar nous models
de consum més propers a equipaments municipals i centres
escolars. Aquests nous models haurien d’allunyar-se del model
cooperativista, ja que actualment aquest model està pensat per a
un sector molt concret de la població (persones amb estudis i
rendes altes).
Per a un canvi de model energètic i més sostenible a la ciutat,
caldria que l’Ajuntament fos la primera institució que utilitzés
i promocionés béns provinents de models de producció sostenibles
en l’àmbit ètic, socioeconòmic i ambiental.

Així doncs, i com a exemple, en lloc de fomentar un estil de vida
sostenible a través de la compra i ús de vehicles elèctrics
(produïts per empreses deslocalitzades que no són èticament
sostenibles), caldria fomentar l’ús del transport públic (més
sostenibles èticament, així com mediambientalment).
Tenir en compte els col·lectius vulnerables (persones grans,
dones, immigrants, etc.) a l’hora d’implementar mesures cap a una
transició del model energètic a les llars. Per tal que les
persones més vulnerables no es quedin enrere en el canvi de
model, doncs, calen accions de discriminació positiva dirigides a
aquestes persones amb més dificultats físiques, econòmiques i
socials.
Tenint present que la sostenibilitat no només és quelcom que
afecta en l’àmbit mediambiental, doncs, els bancs públics de
seient únic no són ni sostenibles econòmicament ni socialment, ja
que dificulten la socialització i interacció entre els veïns/es.
Habilitar més espais verds i amables a la ciutat és una mesura
més sostenible, en tant que són espais de relació alternatius als
espais amb cotxes (carreteres) i la contaminació dels vehicles al
centre de la ciutat.
La sostenibilitat (ètica, social, econòmica i ambiental) és un
objectiu a aconseguir tant en els diferents nivells territorials
(barris o municipi) com en els diferents àmbits recollits en el
PAM. És a dir, ha de ser un eix vertebrador de totes les
actuacions que es vulguin implementar.
Educar amb perspectiva de gènere sobre temes mediambientals. És a
dir, no amb ansietat climàtica, però sí creant consciència en
relació amb l’existència de col·lectius més vulnerables als
efectes del canvi climàtic, l’empobriment de la qualitat de
l’aire, etc.

No es proposa crear una assignatura específica sobre temes
mediambientals, però sí insistir en la perspectiva de gènere en
els tallers i xerrades que s’organitzen en relació amb el medi
ambient i sostenibilitat.
En el PAM caldria incloure i explicitar la relació entre
sostenibilitat i salut, per crear consciència sobre l’impacte i
riscos (en dones i homes) que pot comportar una vida i una ciutat
poc sostenibles.
Aterrar les problemàtiques en l’àmbit del barri per crear més
consciència, participació i implicació dels veïns i veïnes.
Per tal de reduir la contaminació acústica de la ciutat, es
proposa minimitzar el soroll dels vehicles, concretament de les
motos que circulen per la ciutat.
La clau per introduir la perspectiva de gènere en la
sostenibilitat i ecologia urbana (així com en qualsevol àmbit de
la vida) és comptar i convidar a associacions de dones i expertes
en gènere.

De la mateixa manera, cal acostar els processos participatius a
cada territori (barris), facilitant així la participació de dones
veïnes no organitzades.
Legislar per poder prohibir que els comerços tinguin productes
que utilitzin plàstic d’un sol ús.
A causa que l’aigua de Barcelona, depèn de la zona, no té un
sabor agradable i que això fa que molta gent opti per la compra
d’ampolles de plàstic, es proposa que, pel preu elevat dels
mecanismes de filtratge, l’Ajuntament subvencioni (i fomenti)
aquests, per tal que tothom pugui accedir-hi.
La contaminació acústica és un problema i es demana que es revisi
de manera efectiva la velocitat a la qual van els autobusos, ja
que, com més ràpid vagin, més soroll fan.
Es proposa exigir a les empreses que reben residus voluminosos
que segueixin el tractament i el protocol estipulat per
desfer-se’n d’una manera sostenible.
Donar suport a les iniciatives privades que puguin sorgir en
l’àmbit del menjar per endur-se’n que afavoreixin el reciclatge
en el seu embalatge.
Augmentar la informació, per part de l’Ajuntament, sobre quins
habitatges poden ser beneficiaris dels terrats verds, informant
sobre els requisits que han de complir.
Introduir la part social a les campanyes informatives d’estalvi
d’aigua, no donant tanta importància al tema de l’estalvi
econòmic, sinó fer conèixer que també és bo fer-ho pel bé comú.
Tenir control i fomentar que les empreses privades facin complir
les normatives de reciclatge en totes les seves fases (tant al
principi del procés com al final). Formar en matèria de
reciclatge als treballadors i treballadores que s’encarreguen de
la seva recollida i neteja.
Per evitar que pugui haver-hi una deficient gestió dels residus,
es proposa municipalitzar aquest servei assegurant-se així, el
bon funcionament.
Per tal que el compostatge es conegui i sigui més transparent, es
proposa fer tallers i activitats sobre el tema. Tot i que ja se’n
fan, moltes vegades aquests van dirigits a famílies, i es demana
que aquests es realitzin per a la població en general.
Per afavorir la coneixença del que ofereixen els comerços en
matèria de reciclatge, es proposa treure’ls al carrer de manera
assídua perquè així els veïns i les veïnes puguin saber com poden
anar a comprar de manera sostenible.
Campanya de conscienciació que comporti, a més, el repartiment de
bosses de tela, malla, etc. que donin una alternativa al plàstic.
Al carrer del Bosc número 2 trobem un edifici de titularitat
pública en desús. Degut a que al Peu del Funicular (dins el barri
de Sarrià) no compta amb casal de barri, aquest edifici presenta
una oportunitat d'or per a resoldre la problemàtica.

A més, per les característiques que presenta podria ser adient
per a resoldre els problemes d'espai que es demana des de la
plataforma d'entitats de la Sarrianenca.

Una gestió comunitaria a l'estil Casa Orlandai garantiria un
model d'èxit.

Un punt important a destacar és que aquest edifici és colindant
amb un solar municipal. La remodelació d'aquest espai podria
permetre l'obertura d'aquest solar cap al carrer del bosc per tal
d'encabir un pàrquing dissuasiu per anar a la ciutat per la
proximitat a l'estació del peu del funicular (veure proposta
específica del pàrquing).

Associació de Veïns i Veïnes del Peu del Funicular
Fer que les motos estiguin fora de les voreres, a través de
campanyes de sensibilització i de sancions. Actualment envaeixen
l’espai públic i dificulten la mobilitat a peu.
Pacificació dels entorns educatius, sanitaris i culturals,
definint que els carrers adjacents a aquests espais siguin d’un
sol sentit, d’un sol carril i de velocitat màxima 20-30km/h.
Parades dels autobusos sense elements que obstaculitzin la
baixada a les voreres.
Ampliar les voreres i eliminar els elements que dificulten la
mobilitat a peu.
Passos de vianants que afavoreixin l’itinerari natural de les
persones que caminen.
Al costat de l'estació de ferrocarril del Peu del Funicular, just
darrera l'edifici públic en desús situat al carrer del bosc
número 2, hi ha un solar municipal que resulta adient per a
encabir-hi els tant necessaris pàrquings dissuasius per a aquells
usuaris de vehicle privat per anar a Barcelona.

Es troba ubicat fora de la zona de baixes emissions ZBE i al
costat de l'estació de FGC i per tant resulta molt adient.

La remodelació i adequació de l'edifici públic del carrer bosc, 2
com a casal de barri (Veure proposta reforma i adequació casal)
permetria obrir l'accés a aquest solar.

També el cobriment de les vies del ferrocarril entre l'estació
FGC Peu del Funicular i el pont d'accés a la residència d'avis
d'Av.Vallvidrera, 34 (Veure proposta cobriment vies FGC)
permetrien l'accés a aquest solar.

Aquest pàrquing hauria de comptar amb una reserva de places per
als veïns del barri per tal que puguin deixar-hi els vehicles de
forma segura davant la falta de places d'aparcament a la zona.

Associació de Veïns i Veïnes del Peu del Funicular
Il·luminació automàtica del terra en els passos de vianants quan
s’apropen les persones que van a peu.
Els passos de vianants ajuden al fet que els cotxes rebaixin la
velocitat.
Incorporar les necessitats de les persones amb diversitat
funcional en la planificació de les superilles i les plataformes
úniques.
Pacificar el trànsit amb mesures senzilles i sense un cost elevat
a la ciutat.
Potenciar el vianant abans que la bicicleta i el patinet
elèctric.
Senyalització dels equipaments educatius i d’entitats d’interès
per a la ciutadania.
Pacificar el tram entre C/ Sardenya i C/ Cartagena. Es proposa
baixar la velocitat, així com la construcció d’un carril bici.
Augment dels carrils bici segregats del trànsit de vehicles a
motor.
Algunes millores que s’han d’incorporar són:

* Eliminar corbes d’interseccions en els carrers de l’Eixample.
* Ampliació dels carrils.
* Mesures per augmentar seguretat.
* Separar un carril bici ràpid d’un carril bici lent, per
afavorir l’ús de la bicicleta en col·lectius vulnerables o gent
amb poca experiència.
* Estudiar la viabilitat d’un carril exclusiu per vehicles
elèctrics.
Establir solucions més segures per aparcar les bicicletes
privades.
Els vehicles no fan un ús correcte d’aquests espais i es demana
més control.
Estudi de l’ús de la bicicleta en perspectiva de gènere.
Potenciar l’oferta de transport públic, especialment de bus i
metro, en els horaris de dies laborables. Augmentar la freqüència
del transport públic nocturn.
Cal tractar els arbres amb endoteràpia per tal de curar els
arbres d’aquesta plaga.
Dotar de més mitjans de seguretat els espais físics de transport
públic, especialment el metro i les parades de bus nocturn.
Hi ha acumulació de bicis elèctriques a la part alta, quan es
considera que no fan falta i en falten a la part baixa o si que
farien servei.
Sensibilització i sancions per parada o estacionament de vehicles
en els carrils bus/taxi.
Garantir l’accessibilitat a tota la xarxa de transport públic
(per exemple, les parades de metro que encara no tenen ascensor,
o els autobusos que no tenen rampes d’accés).
Hi ha el consens que no hi ha espai per a joves al barri, i es
veu la necessitat de crear un espai per a ells.
Establir més parades d’autobusos en les línies regulars. Hi ha
molta distància entre parades.
Estudi sobre els usos del transport públic i establir un sistema
de bonificacions que tingui en compte aspectes com la
monomarentalitat i les discapacitats. Oferir informació clara
sobre aquest sistema tarifari i fer que sigui accessible i fàcil.
Indicar en Braille les direccions del metro de Barcelona, per les
persones amb afectacions visuals.
Cal replantejar els espais verds del barri, en base a criteris de
sostenibilitat com també criteris d’ús. Parcs molt grans on no
poden ni entrar gossos lligats, quan un 25% de les veïnes
conviuen amb un gos. A més cal tenir en compte la grandària del
parc, on seria fàcil conciliar els diferents usos.
Realitzar el repartiment de mercaderies abans de les 08:00 del
matí.
Potenciar el paper de les dones i la seva incorporació en el
sector del transport de mercaderies, un segment econòmic
fortament masculinitzat.
Cal una desinfecció setmanal, degut al gran nombre d’animals que
en fan ús.
Regular la seva matriculació, assegurança, obligatorietat de casc
i armilla reflectant...

Augmentar les sancions per incompliment de normativa i controls
de velocitat.
Es demana el canvi de nom pel Carrer Alcalde de Móstoles per
Carrer de la Marina.
Incidir en què l’oferta de mobilitat de lloguer i/o compartida no
ocupin l’espai públic (empreses de lloguers de vehicles
elèctrics, per exemple).
Es demana millor el sistema de poda en alguns carrers. Es
considera s’hauria de podar més sovint i que fos més exhaustiva.
Alguns arbres arriben a tapar les finestres dels veïns.
Ampliació del Casal del Carrer Marina, el qual s’ha quedat
petit.
Fer pagar per aparcar els vehicles privats (motos, cotxes, fins i
tot bicicletes)
Limitar la velocitat dels vehicles a la ciutat (ZBE) a 30km/h,
les rondes a 50km/h.
Construcció de més P&R en la perifèria de la ciutat i més
“llançadores” de transport públic que connectin amb el centre,
amb l’objectiu de dissuadir l’entrada de vehicles.
Com a pas previ a l’exclusió del cotxe privat en la ciutat,
limitar la circulació de vehicles en la xarxa viària secundària,
prioritzant que circulin per la xarxa viària primària.
Fer una programació cultural al barri per a tot el any i
continuada en el temps. Fer els actes culturals tant a la seu del
districte com a la biblioteca
Eliminar els cotxes dels entorns de les escoles, establint un
sistema de sancions.
Jornades de sensibilització sobre l’ús del vehicle privat a la
ciutat per part d’entitats de l’àmbit de la mobilitat sostenible.
Fer un itinerari marcat amb indicadors (cartells) des de Alfons X
fins al Parc Güell i treure així la llençadora.
Trencar amb el concepte de perifèria i connectar els diferents
nuclis poblacionals de la metròpoli de Barcelona.
Les dones acostumen a moure’s per la ciutat en camins circulars,
fent diverses tasques (cures, gestió de la llar) alhora. S’ha de
tenir en compte aquesta perspectiva.
C/Mas Casanova hi han males olors del clagueram. Instal.lar
col.lectors.
Formació en temes com sostenibilitat, salut i cures a la
ciutadania.
Fomentar els modes de mobilitat de proximitat per reduir les
dificultats dels veïns i veïnes.

En paral·lel, impulsar actuacions de pacificació de carrers,
eixamplament de voreres, alliberament d’espais de voreres
(especialment d’obstacles), recorreguts d’ombra (preferentment
amb arbrat).
Millores de connectivitat en les zones d’oci i activitat
econòmica.
Realització d’enquestes a dones sobre la seva mobilitat, que
aportin dades sobre els usos del transport públic, l’ús de
bicicleta i la mobilitat a peu.
En concret es proposa revisar les dotacions de contenidors de
l’entorn del Parc d’Hiroshima per evitar les afectacions al
veïnat
Feminitzar el model de mobilitat de la ciutat, fomentant els usos
del transport públic, l’ús de bicicleta i la mobilitat a peu.
Fomentar la paritat en els òrgans de les entitats relacionades
amb l’àmbit de la mobilitat.
Cobertura ferma de les vies dels ferrocarrils de la Generalitat
FGC que transcorren paral·leles a l'Avinguda de Vallvidrera,
entre l'estació del Peu del Funicular i el pont sobre les vies
que dona accés a la residència d'avis i àvies situada a
l'Avinguda de Vallvidrera numero 34.

Aquesta cobertura de les vies permetria l'accés al solar
municipal situat darrera de l'edifici públic del carrer del bosc
numero 2 (veure proposta remodelació edifici per a construir
casal de barri i proposta de construcció de pàrquing dissuasiu en
solar municipal).

En l'espai guanyat, juntament amb el solar municipal es podria
construir un espai segur per a la recollida dels nens i nenes
dels col·legis de la zona a l'estil anglès Kiss&Bye. A més, es
podria construir un passeig ampli, amb arbrat i segur per a tots
aquells usuaris que fan el trajecte a peu per anar a les escoles
de la zona.

Aquest passeig també actuaria com a espai de transició entre la
ciutat i el bosc, oferint als visitants la possibilitat de deixar
el cotxe i accedir al Parc de Collserola a peu o amb transport
públic (Veure proposta de pacificació de la crta.de sarrià a
vallvidrera entre Peu del Funicular i crta.de les aigües).

Associació de Veïns i Veïnes del Peu del Funicular
La crta. de Sarrià a Vallvidrera és usada per molts vehicles
privats que volen estalviar-se el peatge dels túnels de
Vallvidrera. A més, la gran afluencia de vehicles i la manca d'un
espai de vorera la fan impracticable per aquells que volen
accedir al parc de Collserola a peu i la fan molt perillosa per
aquells que van en bicicleta.

Cal doncs repensar aquesta via per tal de que sigui un punt
d'accés amable al bosc.

A l'estil del carrer Alberes, a Vallvidrera, cal reduir l'amplada
de la via, reduint-ne la velocitat, col·locar passos elevats cada
pocs metres per tal de garantir que no es sobrepassa la velocitat
permesa i construir una vorera que permeti als usuaris que venen
a peu circular-hi tranquil·lament.

L'actuació ha de començar a l'estació de ferrocarril del Peu del
Funicular i allargar-se fins a la carretera de les aigües, per
tal de que tothom que vulgui accedir al Parc de Collserola pugui
fer-ho còmodament a través del camí mirador de la carretera de
Sarrià a Vallvidrera.

Al costat de l'estació del Peu del Funicular i aprofitant els
espais que generaria la cobertura de les vies, la reforma del
local públic per a casal de barri i el pàrquing dissuasiu (veure
propostes) es podria col·locar un peatge de muntanya per tots
aquells que decideixin passar per la carretera de manera que la
contaminació de Collserola no sortís gratis.

Associació de Veïns i Veïnes del Peu del Funicular
Tenir un control més exhaustiu en els requisits que han de
complir les empreses que volen oferir serveis de cures a les
persones grans.

Poder destinar aquests serveis a cooperatives i entitats socials
que respectin, també, la dignitat del treballador/a.
Creació de mesures específiques per afavorir la vida de la gent
gran que es troba en situació de risc d’exclusió social (pobresa
extrema, diversitat funcional...)
Iniciar, des de l’administració, un procés de regularització,
acompanyament legal i foment del cohabitatge.
Reforçar els barris com a element de cohesió social oferint, per
exemple, més serveis d’oci per a la gent gran però, també per a
la societat en general.
Fer campanyes de sensibilització de la soledat a través d’anuncis
a la televisió.

En aquest sentit, realitzar, també, programes de sensibilització
a les escoles i instituts sobre la soledat en la gent gran però
també, per la conscienciació de l’envelliment. Aquests tallers
serien realitzats per entitats de gent gran.
Generalitzar, des de l’Ajuntament, els cursos de preparació per a
la jubilació que ja ofereixen algunes entitats i associacions.
Visibilitzar els programes que ja s’estan realitzant en contra de
l’edatisme. L’Oficina de la no discriminació podria fer-se’n
ressò i ajudar tant amb la visibilització com amb la creació
d’altres programes i campanyes per lluitar contra l’estigma.
Previsió i prevenció de recursos per a situacions d’emergència
sanitària en especial per a la gent gran.
Davant la congestió de vehicles a la ciutat de Barcelona, cal
adaptar els horaris, connectivitat i accessibilitat del transport
públic a les necessitats i horaris de la ciutadania, tenint en
compte també a la gent gran. Així, el transport públic es
convertirà en una alternativa real també per a la població d’edat
avançada. En aquesta línia, es proposa:

* Modificació dels horaris del transport públic, augmentant la
seva freqüència.
* Millora de la xarxa i connectivitat dels diferents serveis de
transport públic (autobús, metro i rodalies).
* Escurçament de les correspondències entre els diferents serveis
de transport públic.
* Adaptació de les estacions de metro i tren per a persones amb
mobilitat reduïda i gent gran. Concretament, es demana que totes
les estacions de transport públic tinguin ascensors
Formar i sensibilitzar als conductors d’autobusos per pacificar
la seva conducció i estabilitzar els autobusos (evitant
caigudes), i millorar el tracte cap als usuaris/es.
Reforçar la seguretat en l’espai públic, concretament en l’entorn
de les estacions i parades del transport públic, com a mesura per
evitar robatoris.
Davant el perill que suposa per als vianants la circulació no
adequada, però freqüent, de les bicicletes i patinets, es
proposa:

* Reforçar la vigilància per garantir la seguretat viària (I)
obligant a que bicicletes i patinets circulin pels carrils bici,
i (II) redueixin la seva velocitat.
* Requerir que totes les bicicletes i patinets estiguin
matriculats i disposin d’assegurança.
Eliminar barreres arquitectòniques a les voreres, com llombardes
mal fixades o planxes de metall en zona d’obres amb sots, ja que
dificulten la mobilitat de les persones amb mobilitat reduïda i
la gent gran.
En la línia de promoure la convivència cívica, es proposa:

* Reforçar el civisme des de l’educació al centres educatius i
casals de la gent gran.
* Campanyes del govern específiques de civisme.
* Campanyes d’informació i sensibilització, recordant els canvis
en la normativa del trànsit.
Convertir Barcelona en una ciutat amigable. Així, es proposa:

* Adaptar la ciutat a les persones amb diversitat funcional i
persones vulnerables (com la gent gran, persones amb deficiències
visuals i/o auditives, persones que no saben llegir i/o
escriure).
* Habilitar lavabos públics d’accés universal a qui ho necessiti.
* Assegurar l’accés de la ciutadania als lavabos dels comerços i
centres de restauració, sense necessitat de ser client.
* Senyalització dels comerços amigables, on les persones podran
descansar o demanar ajuda sempre que ho necessitin. Per això,
caldria que als comerços se’ls oferís algun tipus de
bonificació/incentiu per part de l’Ajuntament de Barcelona.
* Obrir tots els edificis de l’Administració pública per a que la
gent pugui aixoplugar-se durant tempestes, refugiar-se en temps
d’altes temperatures, anar al lavabo, etc.
Si bé les noves tecnologies han d’estar al servei i han de ser
accessibles per a tota la ciutadania, cal prendre mesures per
aprofitar-les en la millora de l’atenció domiciliària. D’aquesta
manera, les persones grans i persones vulnerables també traurien
un profit i guanyarien en qualitat de vida i seguretat gràcies a
les NTIC. A tall d’exemple, instal·lació de sensors, robots,
aparells de reconeixement de veu a les llars de les persones més
vulnerables.
Amb l’objectiu de garantir l’accés a l’habitatge a tota la
població cal, per una banda, regular els preus dels lloguers. I,
per altra banda, regular els salaris dels assalariats/des.
Aleshores, és només garantint un preu de lloguer social i
accessible, alhora que reduint la precarització dels llocs de
treball, que es pot universalitzar l’accés a l’habitatge a la
ciutat.
Realitzar més projectes de sensellarisme. Concretament, es
proposa importar un projecte que ja s’està duent a terme a altres
ciutats europees: ‘Ningú dorm al carrer’. Aquest consisteix en
oferir un lloc per dormir a les persones sense llar a un preu
reduït (100€/mes, quota que pot estar a càrrec de la persona en
qüestió o subvencionada per l’Ajuntament de Barcelona).
Expandir el projecte Reaprendre. Aquest consisteix en la
realització de tallers a Casals de Gent Gran i Centres Cívics per
informar i donar a conèixer fets, esdeveniments i conceptes
fonamentals per entendre i viure en el segle XXI.
Oferir recursos d’acompanyament i finançament a les entitats que
gestionen denúncies de violència masclista en l’àmbit comunitari.
Establir una estratègia conjunta entre els diferents Departaments
de l’Ajuntament que permeti treballar transversalment els casos
de violència masclista, garantint que es cobreixin les
necessitats de les víctimes.
La Carretera de les Aigües, en un dels seus trams habitats i
obert al transit a veïns i serveis, entre la carretera de Sarrià
a Vallvidrera i el Carrer del Bosc, no disposa d'un ferm adequat
a l'ús. Aquest tram està obert al trànsit de veïns i serveis i
per tant hi circulen camions de recollida de brossa, transports,
camions de bombers i els propis veïns, entre d'altres.

L'actual ferm no és adient per aquest trànsit i queda deteriorat
constantment amb bassals i bonys que causen desperfectes a
vehicles i que resulten perillosos per a altres usuaris de la
zona com ciclistes i runners.

L'objectiu és aconseguir un ferm que suporti aquest ús. Cal també
un sistema de recollida d'aigües pluvials que vagin a la riera o
al clavegueram en els trams que se'n disposi. Cal adoptar un ferm
similar a l'existent en altres zones de la mateixa carretera de
les aigües amb característiques similars i que s'han demostrat
eficients.

A més, cal una senyalització més clara de les zones habitades per
tal que els usuaris de la carretera extremin les precaucions i
entenguin que es troben en un tram on han de conviure amb
vehicles i veïns.

Es tracta d'una reivindicació històrica urgent.

Associació de Veïns i Veïnes del Peu del Funicular
Garantir el treball de prevenció de la violència masclista als
centres educatius, recuperar aquest treball preventiu des de
Feminismes i liderar (o co-liderar) el projecte de Xarxa Escola.
Crear una borsa d’entitats que han estat subvencionades per
desenvolupar projectes educatius en prevenció del sexisme, que
estigui disponible per portar a terme tallers als centres
educatius.
Impulsar un programa de prevenció de l’assetjament escolar en
relació amb la diversitat sexual i de gènere.
Donar suport a la creació de grups de diversitat sexual i de
gènere en els espais joves dels diferents barris i Districtes de
la ciutat.
Establir un distintiu de qualitat amb els establiments comercials
feministes (o contra les violències masclistes) de la ciutat,
acompanyant la iniciativa d’un treball educatiu i de
sensibilització cap a aquestes empreses i cap a la ciutadania.
Definir espais de seguretat contra les violències masclistes
(establiments privats i que s’adhereixen a la iniciativa), en
l’àmbit de barri, fent alhora un treball comunitari per detectar
necessitats no cobertes.
Crear un equipament residencial per casos d’emergència
habitacional temporal, per víctimes de violència masclista.
Detecció de líders comunitaris que puguin ser referents en
l’àmbit territorial d’actuació i, en paral·lel, foment de les
xarxes informals, amb l’objectiu d’enfortir-les en la lluita
contra les violències masclistes.
Incorporar els centres educatius concertats i privats en els
protocols de violència masclista.
Impulsar una campanya de visibilització dels PIAD i dels recursos
dels sindicats com a recursos contra les violències masclistes i
l’assetjament sexual en l’àmbit laboral.
Limitar que les persones que desenvolupen formacions i tallers
als centres educatius siguin professionals de la pedagogia,
evitant així la intervenció dels cossos de seguretat com a agents
educatius.
La garantia dels drets sexuals i reproductius, des d’una
perspectiva interseccional passa per:

* Diagnòstic de les vulneracions i problemàtiques actuals; a
nivell d’accés (d’informació, socioeconòmic, idiomàtic).
* Reforçar la figura de mediadores especialitzades en salut i amb
competències en traducció i interpretació cultural en la cartera
de serveis sanitaris.
* Assegurar les estructures sanitàries a les necessitats
reproductives, a través del consorci de salut.
* Claredat, actualització i sistematització de la informació
sobre els circuits i la ruta d’accés a serveis sanitaris
(abordatge de l’embaràs, per exemple) en tots els casos -és a
dir, per a persones migrades sense targeta sanitària, però també
per a la població resident amb targeta-.
* Promoció de les xarxes de salut comunitàries.
* Formació del personal sanitari en interculturalitat i gènere.
El Consorci de Salut hauria de ser un agent que prengués part a
l’hora de plantejar les demandes en salut de reproducció
assistida i altres drets sexuals i reproductius.
Integrar la perspectiva de drets sexuals i reproductius, així com
les relacions entre salut mental i gènere, en la formació
universitària, especialment en els graus de medicina, infermeria
i treball social.
Per a la promoció de la prevenció, es proposa:

* Fer una anàlisi de la realitat estructural i del impacte del
model socioeconòmic té en la salut de les dones, com a instrument
per despatologitzar i desmedicalitzar malalties que tenen el seu
origen en el model socioeconòmic, el racisme, el patriarcat, etc.
* Donat que els judicis i la culpabilització dels i les
professionals sanitaris/es a les seves pacients són un factor que
dificulta l’accés i allunya a la població (sobretot dones joves)
dels serveis sanitaris, es proposa replantejar alguns aspectes
del sistema sanitari amb l’objectiu que aquest es converteixi en
referent clau per a la prevenció, desestigmatitzant i
visibilitzant l’avortament o les ETS, per exemple.
* Requerir als centres escolars una educació sexual i en temes de
salut en perspectiva de gènere i fugint de la heteronormativitat.
De la mateixa manera, cal reforçar la informació sobre les
relacions afectivo-sexuals, sobretot entre la població
adolescent/jove.
Proporcionar més informació sobre els drets de les treballadores
en l’àmbit laboral en relació a la salut.
Ampliar recursos humans davant la saturació dels PIADs per tal de
possibilitar que aquests espais estratègics per a la salut de les
dones formin part de la xarxa de treball comunitari dels
territoris.
Incloure a l’Ajuntament de Barcelona com un agent col·laborador
de l’Institut de Salut Global, per tal d’afavorir la recerca i
investigació en ETS i altres temes de salut pública.
Fomentar i potenciar els models de salut integral, per garantir
un millor servei i acompanyament a les dones pacients.
Facilitar l’apropament entre tota la xarxa de promoció i
prevenció de la salut. És a dir, que la salut surti dels Centres
d’Atenció Primària. I que, tots els agents de la salut, sobretot
aquells que treballen directament amb salut i gènere puguin
involucrar-se i relacionar-se amb els i les professionals mèdics
experts així com amb les infermeres. La idea seria poder crear
espais d’interrelació.
Es proposa una formació a tots els i les professionals de l’àmbit
de la salut en matèria de perspectiva de gènere i
interculturalitat. I, a més, promoure enquestes de salut a la
ciutadania per veure en què creuen que podrien millorar els i les
professionals.
Que les institucions i els centres de salut facin plans d’equitat
en l’atenció i que aquests siguin participats per totes les
persones de l’organització (professionals sanitaris, etc.).
Potenciar perfils com el personal tècnic comunitari que tingui
perspectiva de gènere i que estigui reconegut.
Efectuar avaluacions quantitatives i qualitatives dels programes
actuals i prioritzar aquells que contemplin la perspectiva de
gènere i la perspectiva intercultural.
Cal posar èmfasi i apostar per la circularitat de la matèria i
els recursos. Hi ha molta gestió que es podria evitar si es pensa
en la petita producció i més centres productius.
Respecte els subministraments, cal gestionar els problemes que
existeixen en els barris i zones fora d’ordenació, així com
oferir transparència i visualitzar la feina que fan els veïns i
veïnes de barris com per exemple, alguns de Collserola i Font del
Gos per resoldre’ls.
Més transparència en l’àmbit institucional per veure quines són
les limitacions d’intervenció en les qüestions relacionades amb
els subministraments. En el cas que l’administració no tingui
capacitat per solucionar incidents, es proposa una regulació i
més dinamisme en l’atorgament de subvencions.
Reduir o eradicar el cotxe en el sòl consolidat, en entendre la
ciutat com un metabolisme i per tant incloure més superfície
verda. S’aposta per la connectivitat i l’accessibilitat al verd
pels efectes positius que té sobre la qualitat de vida dels veïns
i veïnes.
Activitats de sensibilització i difusió de les construccions de
barris a Collserola i Font del Gos per obrir i incorporar-ho a
l’imaginari de Barcelona.
El mar i la platja és una preocupació i un repte alhora. En el
nou PDU, el tractament del litoral ha de ser resilient a curt i
llarg termini, tenint en compte que és un espai dinàmic. Cal
prendre una sèrie de mesures i actuacions de cara a mitigar i fer
front al canvi climàtic.
En el nou PDU es pogués visualitzar el patrimoni amb una altra
perspectiva, fent incís en altres tipus de teixits urbans com per
exemple el teixit industrial. En el PDU s’ha fet una anàlisi amb
una lectura molt completa i ara cal posar-ho en valor.
La informació que s’inclourà en el PDU ha de ser prou transparent
per deixar clars els límits del territori i els conflictes
territorials i ambientals, per poder abordar-los i trencar les
inèrcies en les propostes, com per exemple lleis que no permeten
solucionar-los o competències diferents que ho paralitzen.
Els horts urbans podrien ser inclosos dins del cicle productiu de
la ciutat, amb més usos que l’agricultura. A més a més, també cal
transparència en les limitacions tècniques i normatives que
existeixen sobre aquests per no generar falses expectatives.
Potenciar la mobilitat activa a través de la interconnexió urbana
dels carrils bici i el passeig marítim del litoral metropolità,
incloent zones urbanes i també els polígons industrials.
Fomentar una xarxa d’infraestructures basada en la
intermodalitat, ubicant park & rides a l’entrada de la ciutat de
Barcelona connectats amb la xarxa de transport públic.
Connectar la xarxa del transport públic amb els llocs de feina,
tant dins com fora de la ciutat.
Cal garantir l’accessibilitat al transport públic en totes les
seves perspectives: a col·lectius amb diversitat funcional, a
col·lectius amb necessitats horàries especials, etc.
S’ha evidenciat una tensió entre la necessitat de garantir
l’abastiment i transport de mercaderies a la ciutat amb la
restricció de l’ús de la xarxa viària com és en zones 30,
superilles, etc.
Consideració per part del PDU de l’impacte que el turisme massiu
de la ciutat de Barcelona té en el desenvolupament de les vides
dels veïns i veïnes.
Per fer el seguiment dels objectius proposats caldria tenir un
pla de seguiment i avaluació dels indicadors per tenir la certesa
que la projecció feta és encertada i adequada a la ciutat i les
seves necessitats.
Visualitzar millor i ser més transparent pel que fa a la
informació disponible sobre les externalitats socioeconòmiques
que té el desenvolupament socioeconòmic i les xarxes i
infraestructures de las que depèn l’AMB.
La garantia d’accés a l’habitatge és un dels principals reptes i
per això, les diverses mesures són:

* Increment del parc públic d’habitatge;
* que l’àmbit de competència en les polítiques d’habitatge sigui
metropolitana per fomentar un reequilibri de les necessitats i
oportunitats;
* revisió de la normativa per facilitar la creació i
rehabilitació dels habitatges;
* foment d’habitatge cooperatiu lligat a àrees agràries per
promoure el sector;
* repensar els models d’habitatge per a que s’adaptin a les
necessitats socials actuals;
* regulació a Barcelona dels pisos turístics i hotels per posar
fre a la gentrificació;
* assegurar percentatges importants (30%) d’habitatge públic de
lloguer social;
* diagnosi de barris vulnerables i rehabilitació.
Ampliar la visió del model policèntric que proposa el PDU perquè
garanteixi espais de cohesió: amb comerç de proximitat, espais de
relació, equipaments i serveis.
Necessitat d’incorporar la mirada de canvi climàtic i els
Objectius de Desenvolupament Sostenible en la planificació a
través de:

* Incrementar els espai verds (en cobertes i interiors d’illes);
* promoció de l’agroecologia;
* foment d’activitats econòmiques de proximitat a partir de la
regulació de les llicències d’activitat;
* necessitat d’espais verds front la necessitat d’increment de la
densitat per reduir la petjada ecològica del creixement dispers.
Planificar urbanísticament i paisatgísticament la connectivitat
de vials i facilitar la mobilitat i la pràctica física-esportiva
(caminar, marxa nòrdica, patinar, córrer...) de la façana litoral
mitjançant itineraris esportius.

A desenvolupar per:

Ajuntament de Barcelona – Identificar usos i activitats
esportives al Pal del Litoral

IBE – Completar el mapa d’equipaments esportius amb itineraris
esportius

Municipis veïns (Sta. Coloma, Sant Adrià, Badalona...) –
Dissenyar els mapes d’equipaments esportius, incorporant els
itineraris esportius

AMB, Consorci del Besòs, Diputació de Barcelona – Coordinació
supralocal
Vertebrar el Pavelló Blau en relació amb tres aspectes:

* Circuits/ Espais blaus: Crear i ordenar espais a les diferents
modalitats d’activitats físiques i esportives
* Horaris i moments blaus: Reglamentar els usos, definint quan es
pot desenvolupar activitats
* Operadors blaus: Identificar operadors autoritzats per a
organitzar les activitats, els quals facin propostes renovades i
consensuades amb la resta d’operadors, generant xarxa
Promoure a les escoles i instituts programes d’iniciació als
esports nàutics i activitats marines i de platja generant a la
vegada consciència envers la conservació de l’ecosistema marí.

Activitats a desenvolupar tant en horari lectiu com mitjançant
activitats extraescolars, i en període vocacional, a partir de
campus i casals.
Programa d’activitats esportives i lúdiques familiars a les
platges de Barcelona durant tot l’any per trencar
l’estacionalitat i promoure els esports de mar i platja.

A desenvolupar per:

Ajuntament de Barcelona – Oferir l’espai i els recursos per fer
el programa d’activitats, coordinat per l’IBE.

Entitats esportives d’esports nàutics i del mar – Organitzar les
activitats i convidar els seus associats.

Empreses privades vinculades a l’esport – Promoció i inversió
dels esdeveniments.
Facilitar i/o millorar l’accessibilitat a tot el litoral amb
transport públic i adaptat, tant en sentit muntanya-mar, com en
paral·lel a la línia de mar.

A desenvolupar per:

Ajuntament i AMB – mitjançant la millora de les línies de
transport públic.
Apostar per la formació i promoció d’esports de platja i mar i
donar-li continuïtat per incrementar el nombre de participants.

Ajuntament – Dotació de recursos

Escoles – Rebre-ho i implementar-ho per oferir-ho

Institucions, clubs, associacions i federacions – Promoció de
l’acció

Ciutadania compromesa – Compartir coneixements i recursos
Aquesta proposta contempla tres aspectes:

* Aplicació rigorosa de la normativa existent
* Més capacitat sancionadora amb major control
* Reconduir usos no sostenible a altres indrets de la ciutat

A desenvolupar per:

Guàrdia urbana i mossos d’esquadra - Informar de la normativa,
controlar i sancionar

Ajuntament de Barcelona – Restringir permisos d’activitat
Es proposa el desenvolupament de les següents activitats:

* Espais lúdics per a infants a la sorra amb serveis
* Espai esportius a la sorra
* Creació d’un parc subaquàtic (pecio)
* Establir i regular una zona de kitesurf
* Potenciar les aules de mar de vela escolar

A desenvolupar per:

Ajuntament de Barcelona – Definició dels espais, aportar recursos
i fer tasques de promoció

Capitanies marítimes – Definir i regular l’activitat

Costes (estat i Generalitat) - Definir usos
Aquesta proposta contempla quatre aspectes:

* Reordenar, millorar i adequar les existents
* Dissenyar i crear nous espais
* Ampliar canals de sortida d’embarcacions
* Ampliar rampes d’ús públic

A desenvolupar per:

Ajuntament de Barcelona i agents privats (federacions, clubs,
entitats)- Analitzar i ordenar la demanda existent
La Recepta Esportiva ha de tenir un suport físic que disposi i
contingui informació i que derivi d’un servei multidisciplinari
d’assessorament.

Per fer efectiva la proposta caldria que:

- Els metges s’encarreguessin del diagnòstic, recepta i
seguiment del pacient.

- Un equip multidisciplinari escoltés i tingués en compte els
interessos del pacient, per després poder cercar i consensuar
l’oferta més adequada per a ell/a.

L’oferta esportiva de la ciutat adeqües l’activitat física al
pacient en qüestió i elaborés un informe de seguiment.
En l’àmbit de salut, incloure en la formació inicial la derivació
esportiva, així com formar als metges en els protocols de
derivació i en el coneixement de l’activitat física i esportiva
com a eina terapèutica.

En l’àmbit d’esports, donar pautes específiques als tècnics
esportius de prescripció d’exercici físic, sobretot pel que fa a
l’obesitat infantil, la gent gran i altres àmbits/grups
específics (integració social, discapacitat, patologies mèdiques
del món occidental) als tècnics esportius.

Per fer efectiva la proposta caldria que:

- El consorci de salut i l’IBE s’encarreguessin de la formació
tant als metges com els tècnics esportius.

Els centres educatius i l’Ajuntament reforcin i ampliïn la base
teòrica sobre esport i salut.
Generar espais de coordinació i compromís que permetin gestionar
els recursos necessaris per a fer possible (I) la recepta
esportiva, (II) la formació dels professionals dels sectors
sanitari i esportiu, i (III) la interrelació dels àmbits esportiu
i sanitari, així com l’intercanvi de coneixements i informació
entre aquests.

Per fer efectiva la proposta caldria que:

- El consorci de salut organitzés consells de salut per debatre
el procediment adequat a seguir.

- L’IBE s’encarregués de l’obtenció de recursos i emprengués el
rol de promotor i facilitador de les taules de coordinació.

- La Xarxa de centres esportius oferissin activitats
accessibles i de qualitat professional.

- Els Programes Municipals d’Esports incloguessin una oferta
universal adequada a pacients de qualsevol nivell socioeconòmic.

L’Ajuntament i l’Agència de Salut Pública tinguessin
representació.
Plantejar l’activitat física i esportiva com a eina d’integració
social i eina de salut.

Per fer efectiva aquesta proposta caldria un treball conjunt i
coordinació entre el projecte ‘Vincles per a gent gran’, la
Fundació Esportsalus i la Federació d’Esports per a Persones amb
Discapacitat Intel·lectual (ACELL).
Establir usos socials de les instal·lacions esportives municipals
fora dels horaris d’entrenament i aprenentatge. Així, definir que
aquests usos socials siguin una condició determinant per la
concessió d’ajuts i/o gestió de les instal·lacions municipals,
establint-ho als plecs de condicions tècniques.
Creació de la figura del voluntari/a “legal”, negociant amb el
Consell Superior de l’Esport i el Departament de Treball.
Revertir l’actual política municipal de cessió d’ús i gestió de
les instal·lacions municipals i apostar per la gestió cívica, de
clubs esportius o associacions de clubs agrupats.
Garantir el bon estat i manteniment de les instal·lacions
esportives de la ciutat, tant públiques com privades (sense ànim
de lucre) fent inversions periòdiques i supervisant estrictament
les cessions d’ús. Definir un mapa d’equipaments esportius i de
quin impacte tenen aquests en el territori.
Obrir els espais esportius de les escoles, com els patis i els
equipaments interiors, a l’abast de les entitats esportives per
desenvolupar activitats. Es podria establir un conveni de cessió
d’ús fora de l’horari lectiu entre el Consorci d’Educació,
l’Ajuntament i Districtes i les entitats.
Diversificar els usos dels equipaments esportius actuals,
ampliant així la variabilitat d’esports que es poden practicar.
Augmentar, si és necessari, el finançament per tal de portar a
terme aquesta adaptació.