darredondort/decidim-barcelona-proposals-embeddings-768d huggingface dataset:
Crear la infrastructura per poder crear un corredor ecològic
entre el Parc Natural de Collserola, el Turó de Montcada i la
Serra de Marina, trencant l'aïllament en que en aquests moments
es troba Collserola.A més la millora i recuperació dels espais
agropecuaris. S'haurà d'estudiar tècnicament quina és la millor
manera de reailtzar-ho.
Elaboració que estudiï les espècies arbòries a posar als
diferents espais del Districte, tenint en compte l'urbanisme de
la zona, la instal·lació de punts de llum artificial i la
profunditat del sòl per tal d'arribar a un escenari que
harmonitzi les espècies d'arbres. Catalogacío i difusió de les
especies que hi robem. Protocol de poda.
Reformar el lateral del Riu Besos des dels barris de Baro de
Viver a Vallbona. Posar accesos al riu i connexió amb l'altre
costat del Riu de Vallbona.
Actualment s'està elaborant una estratègia d'ús públic de
Collserola en la que participen organismes públics i entitats.
Creació de criteris per demanar autorització d'activitat a
Collserola,  tant esportives, nocturnes i de gran format,
facilitant les que menys afectin el medi ambient. Desenvolupar
mecanismes per controlar l'impacte BTT
Evitar la col·locació de líneas d'alta i mitja tensió en el Parc
de Collserla, que podrien degradar i posar en perill encara més
la situació del Parc Natural.
Foment de les activitats agropecuries al Parc i especialment al
seu entorn de manera que millori la sobirania alimentaria de les
poblacions dels voltants. Afavorir que tinguin tant oportunitats
laborals com la possibilitat de poder rebre part dels aliments
que el major desenvolupament de les activitats agropecuaries en
aquest entorn puguin produïr.
Facilitar la millora de la gestió forestal, tant dels espais
públics com privats del parc. I que pugui utilitzar-se el sobrant
de les podes i netejes en la millora de la sobirania energètica
de la ciutat.
Revisión de la MPGM-2003. Supresion asteriscos Sector-3.
Modificar y desafectar solares con vivienda con clave 17/6 y
viviendas dentro del Pepco-Pepnat
Quitar los postes de hormigon de cableado electrico de la calzada
en calles llerona y sant feliu de codina
Ensanchamiento de calzada y creación de aceras en tramos de las
calles, Balenya, Llerona, Av Escolapi Càncer  y Sant Feliu de
Codina y Castell d'Argensola.
Ejecutar las obras de urbanización de la "pista forestal", para
conectar la parte alta del barrio con las otras zonas del mismo,
mediante tráfico rodado y transporte público.
Elaborar y dotar economicamente un plan de ayudas para la
rehabilitación de viviendas del barrio, como medida de generación
de empleo. Junto a brigadas de limpieza y mantenimiento de zonas
forestales, con personal del barrio.
Construcción de una Escuela de Formación Profesional de Grado
Medio y Superior, Y de Oficios. Escola Bressol, de Música, en el
solar junto al IES Picasso
Urbanización de la via de acceso al barrio por la parte alta,
desde ctra Alta de Roquetas hasta enlace con Pg de les Aigues.
Habilitando un carril bici y acera peatonal por el lateral de la
misma.
Programa per promoure valors, i prevenció en especial amb el
col·lectiu de gent jove. Vincular amb el que ja hi ha en
funcionament, incorporar espais lúdics, tarifació social de les
activitats per evitar que persones amb dificultats econòmiques no
es puguin beneficiar del programa, suport per part dels
professionals del territori.
Treball conjunt i en xarxa des d’amunt (institucions) i des de
baix (entre professionals i entitats).
Pe exemple més atenció a domicili, treball al carrer, mediació
comunitària, etc...).
Per exemple amb la figura dels monitors, portar activitats dels
centres cívics, utilitzar tots els recursos i actius que hi ha en
cada àrea bàsica d’atenció primària.
Donar importància als diagnòstics per anar a les causes de les
causes.
Per exemple en barris com la Trinitat Vella, Turó de la Peira es
percep una manca de presència dels serveis socials donat que les
oficines es troben lluny dels barris.
Millorar la informació sobre drogues als joves des dels CAPs, les
Associacions de Veïns i Veïnes, les escoles i millor intervenció
policial.
Promoure la figura dels cuidadors experts i accions per cuidar
als cuidadors en l’àmbit de la salut mental.
Intervencions i accions comunitàries basades en l’evidència,
sostenibles i avaluables (compartir models).
Incorporar indicadors de salut a totes les polítiques municipals.
Així com hi ha, per exemple, en perspectiva de gènere doncs que
també n'hi hagi en aquest àmbit
Facilitar l'adaptació dels programes al territori i als joves, en
tots els àmbits: sexualitat, consum, activitat física; Treballar
per incorporar-ho al Currículum escolar; També destinat a les
famílies i que tots els nens i nens tinguin dret a aquests
Programes de Salut creant una assignatura sobre Salut i
Mediambient.
Incorporar els codis Z per a que tots els professionals que es
coordinin utilitzin el mateix sistema d'informació; Accelerar la
incorporació dels Serveis Socials a la història Sanitària; i
Reorganitzar els espais existents per a que siguin operatius,
transversals, vinculants i per a evitar duplicitats.
Treballar principalment amb dues franges d'edat entre 16 i 35
anys i entre 35 i 65 amb programes d'Inserció Laboral amb el
Serveis d'Ocupació Ciutadana i amb els altres recursos i Serveis
existents.
Treballar el sentiment de pertinença amb els joves i el vincle
amb el seu entorn sobretot per a promoure la participació a la
comunitat.
Dins de cada sector de treball, hi hagi un espai dintre la
cartera de serveis pel desenvolupament de l’acció comunitària amb
els recursos necessaris.
Estructura organitzativa basada en el treball en xarxa a nivell
global més recursos per aquest tipus de treball.
Treballar la salut amb transversalitat a tota l’acció
comunitària.
Reducció del transport privat i conseqüentment incrementar el
transport públic.
Reforçar l’acció comunitària i la figura del tècnic comunitària a
tots els barris.
Intervencions simbiòtiques on poblacions i necessitats diferents
es beneficiïn mútuament a partir de les seves fortaleses, podent
ser voluntariat o noves fonts d’ocupació.
Facilitar informació clara sobre l’accés a la sanitat i que es
garanteixi l’aplicació de la normativa vigent donant informació
tan a pacients com a professionals (es posa com exemple la
campanya “Madrid sí cuida”).
Acabar amb les facturacions / cobraments a urgències, per exemple
posant cartells que deixin clar que no es cobra.
Guia pràctica sobre empadronament i coordinació amb els
treballador/res de les oficines d’atenció a la ciutadania perquè
es doni a conèixer.
Garantir la informació específica sobre salut reproductiva, en
especial a les dones d’origen divers, cal vincular amb el
programa SIRIAM de “Salut als Barris”.
Coordinació entre serveis i entitats que treballen amb la
població d’origen divers.
Mesures per incorporar la visió social de la salut
(sensibilització als professionals, formació, etc).
Millorar la coordinació entre l'àmbit social i sanitari, també
entre les xarxes d'atenció i assistència (posar la persona en el
centre, no a la xarxa).
Incorporar recursos bàsics (Cartera Serveis Públics) en
oftalmologia, odontologia, podologia... En especial pels
col·lectius en situació de pobresa.
Reincorporació de mediadores/agents femenins de salut comunitària
per a col·lectius nouvinguts als plans d’ acollida. Promoure la
atenció presencial i no tant telefònica.
Adequació dels temps de visita als col·lectius en situació de
vulnerabilitat.
Incorporació de una mirada relacional-afectiva en les actuacions
de promoció de la salut sexual per als joves.
Garantir condicions de treball dignes (no només econòmiques) de
les empreses contractades per l’Ajuntament on la majoria dels
professionals son dones (àmbit sociosanitari, geriàtric i Serveis
Socials).
Donar suport a les diferents entitats de lleure d'infants,
adolescents, joves i gent gran vinculades a programes que es
desenvolupin en el districte.
Generar ocupació executant les mesures de govern acordades pel
Districte, establint els requisits necessaris de contractació
entre les persones en situació d'atur d'acord amb el SOC.
Aprofitar tots els agents del territori (assistents socials,
casals, centres de dia...) per a que es puguin tenir informació,
acompanyar i fins i tot ajudar ens els tràmits en temes de
pobresa energètica i pagament de l’habitatge
Implicar i coordinant-se amb altres agents en els casos
d'habitatge, com els jutges, i implicar-los més en els drets
socials per a que siguin conseqüents en les sentencies que fan
Millorar en l’atenció de les oficines de l’ajuntament d’atenció a
les persones amb protocols i guies en temes d'habitatge per als i
les treballadores
“Cooperativitzar” les comunitats, no tant en en sentit legal sinó
en l'imaginari: passar de propietats més individualitzades a més
col·lectives. En altres països són més comuns les associacions de
propietaris que tenen un paper més comunitari.
Intervenció per eixos, fragments, illes, ... entitats més grans
que la finca que permetin fer propostes integrals.
S'ha de passar a fer un "planejament de la rehabilitació" que
abasti:
◦ la rehabilitació dels habitatges
◦ intercanvis d'habitatge
◦ l'establiment de xarxes de relació
◦ la identificació i eradicació de l'habitatge buits
◦ ...
Generar un set de dades obertes amb tota la informació que es
genera a través de la intervenció en el parc edificat, dels
informes que es realitzen, de les dades municipals, etc.
Incloure a la Inspecció Tècnica d'Edificis l'informe de cadascun
dels habitatges (per a fer-les ja cal accedir als habitatges,
però no et permet informar de les millores que caldria introduir
als habitatges, tot i que les detectes).
Que l'administració actuï de forma subsidiària quan la propietat
no té mitjans per rehabilitar
Aplicar totes les mesures previstes a la Llei de les 3R  i
donar-les a conèixer la potencialitat de la rehabilitació
energètica i el tipus d'intervencions que facilita la Llei de les
3R, especialment pel que fa a utilitzar escreixos
d'edificabilitat per millorar les condicions energètiques dels
habitatges.
Modificar la normativa per tal que es pugui forçar a la ubicació
d'ascensor en els casos que la manca d'ascensor no permet que un
veí o veïna surti de casa seva.
Simplificar els tràmits per sol·licitar ajuts i introduir
l'ascensor
•	Els òrgans de participació haurien de ser espais de trobada
entre la ciutadania i l’ajuntament per articular un debat regular
sobre les actuacions públiques. Han de ser espais de
col•laboració en el disseny, el seguiment i l’avaluació de les
polítiques municipals.
•	Els òrgans de participació han de ser espais de col•laboració
entre Ajuntament i Ciutadania en el disseny, el seguiment i
l’avaluació de les polítiques municipals.
•	Els noms dels òrgans de participació haurien d’orientar i
definir quina és la seva naturalesa i això permetria establir una
determinada tipologia de consells: Comissió de Seguiment, Consell
Consultiu, Consell Assessor, Consell Municipal, etc. L’objectiu
és que el nom del consell coincideixi i orienti sobre quina és la
seva funció principal.
•	Els consells han de tenir la possibilitat de fer determinats
canvis en el seu funcionament de manera autònoma. Per això
caldria preveure en la normativa la possibilitat que el
“reglament de funcionament” (parlaríem de protocols) el pugui
canviar el propi consell.
•	Cal promoure Consells que siguin menys cerimonials i molt més
participatius i dinàmics. Cal trencar amb dinàmiques anteriors
que han quedat obsoletes i, evitar que siguin rutinaris,
repetitius, rígids o, massa encotillats. Cal incorporar
dinàmiques de funcionament atractives i incidir en la
dinamització dels consells.
Substituir els plenaris d’alguns Consells Sectorials per àgores,
enteses com espais oberts de debat a la ciutadania organitzada i
no organitzada, amb participació de totes les entitats i persones
que vulguin treballar.
Potenciar la constitució de Grups de Treball en el marc dels
Consells Sectorials perquè els grups de treball reduïts són més
dinàmics, més fàcils de treballar i estan oberts a la
participació de nous agents.
Ajustar les expectatives i els recursos i donar eines, no només a
les secretaries dels Consells  per  poder treballar, sinó també
als Consells en sí mateixos. Si es vol donar veu a la ciutadania
cal assignar recursos, eines i temps perquè puguin fer la seva
funció.
Augmentar les formes de participació no presencials per tal
d’incrementar la participació de persones que no poden anar
presencialment. El  treball presencial i el virtual es poden
combinar i complementar.
Establir una copresidència associativa que doni un paper més
rellevant a la ciutadania, especialment a l’hora d’establir
l’agenda del Consell o, si més no, fomentar el colideratge entre
la presidència i la vicepresidència associativa a l’hora de
definir l’agenda de temes a treballar.
Flexibilitzar els criteris d’incorporació de nous membres. Cal
promoure consells més oberts on puguin entrar col•lectius
informals i persones no constituïdes com entitats, moviments
socials i altres col•lectius menys estructurats, buscant noves
fórmules, com per exemple la figura de persones convidades.
Fomentar una major pluralitat dels membres dels consells,
promovent la presència dels diferents sectors de població i
perfils socials (origen, edat, sexe, minories socials, diversitat
funcional, etc.).
Reconèixer la feina que fan els Consells Sectorials amb una major
difusió de la seva tasca. Cal donar més transparència i
informació de la feina que fan els consells i fer-ne difusió.
Promoure una major relació entre els Consells Sectorials de
ciutat i els Consells Sectorials dels districtes. Per fer-ho es
poden organitzar jornades interconsells i crear grups de treball
mixtes.
Reorganitzar i simplificar els Consells Sectorials de
participació. És necessari reduir el nombre de Consells, agrupant
alguns dels existents.
Promoure l’encaix entre els Consells Sectorials i els processos
de participació perquè hi ha cruïlles on ambdós canals es troben.
Cal vincular els consells amb els processos de participació.
Permetre que el Consell de Ciutat pugui plantejar iniciatives que
puguin ser debatudes al Ple de l’Ajuntament, tenint molt present
que això implicaria fer canvis en l’actual ROM (Reglament Orgànic
Municipal). Per això és necessari definir i acordar el sistema
pel qual s’entraran els temes, dictàmens en els espais de decisió
política.
Eliminar el Consell Municipal d’Associacions i substituir-ho per
un treball en xarxa més efectiu.
Fusionar els Consells Ciutadans de Districte i les Audiències
Ciutadanes de Districte en un sol acte.
Mantenir els Consells Ciutadans de Districte i les Audiències
Ciutadanes de Districte com òrgans separats però ajuntar-los en
un mateix acte, amb una primera part restringida a representants
d’entitats, de consellers de barri i de consells sectorials,
integrant la funció actual de consell ciutadà, i una segona part
oberta a tota la ciutadania.
Reduir el número de Consells Sectorials de Districte. Bona part
dels Consells Sectorials de Districte podrien evolucionar cap a
formats més flexibles com poden ser les Taules Temàtiques o els
Grups de Treball
Promoure el debat de temes estratègics de barri o districte en
els Consells de Barri i evitar que siguin un espai on només es
recullen les queixes dels veïns o  per parlar dels temes que
l’interessen al govern.
Els Consells de Barri  haurien de poder plantejar iniciatives que
puguin ser debatudes al Ple del Districte, de manera que el Ple
del Districte sigui l’espai on els partits polítics es posicionen
i donen resposta a les demandes i propostes ciutadanes.
Fer canvis en el funcionament i dinàmica dels Consells de Barri
perquè siguin útils i eficients, donar més veu a la ciutadania i
menys temps a l’exposició institucional. Potenciar el paper de la
vicepresidència associativa, per introduir els temes a l’agenda
de debat del Consell de Barri.
La participació a través d’espais estables hauria d’anar més
enllà del concepte  d’òrgan de participació”. Promoure el
treballar en xarxa i buscar conceptes que siguin inclusius.
Avançar cap a models de treball en format de Taules conjuntes,
Xarxes o Grups de Treball que poden ser més flexibles.
Introduir canvis en el funcionament i la dinàmica de les
Audiències Públiques de la ciutat per augmentar la participació
de la ciutadania. Limitar les intervencions dels grups polítics
en les Audiències Públiques de Ciutat per donar més espai a la
ciutadania, ja que aquests ja disposen dels Plenaris. Incorporar
la possibilitat de rèplica.
Aixecar actes de les demandes i fer un seguiment dels compromisos
adquirits en les Audiències Públiques de Ciutat.
El moment previ com a aspecte clau d’un procés:  és quan es
defineixen els seus objectius, per què es vol realitzar, què es
vol aconseguir i com es farà.  És molt important definir el “què”
així com identificar els condicionants i límits del procés.
Cal establir clarament quina és la relació entre l’acció de
govern i els possibles resultats del procés.  Aquest compromís
polític ha de donar-se durant tot el procés i assegurar el retorn
a la ciutadania.
És important no partir de zero i identificar les necessitats
participatives, els actors d’un entorn així com processos
anteriors per contextualitzar correctament el procés que volem
endegar. D’aquesta manera, s’evitarà duplicar esforços.
El temps pot ser un condicionant o bé un aliat d’un procés
participatiu. Cal trobar l’equilibri entre la diferència de
ritmes dels diferents col•lectius i els ritmes de
l’administració.
És important entendre els processos com a part d’un tot (i cal
potenciar vincles amb altres processos i projectes. Els processos
han de ser permeables i connectats amb altres iniciatives i
projectes.
Tot procés ha de seguir criteris de diversitat i pluralitat
d’actors i els rols han de ser clars des del començament. És
important promoure la horitzontalitat i la col•laboració entre
qui promou el procés  i qui és convidat a formar-ne part. Per
tant, cal fomentar la igualtat de condicions dels actors.
La ciutadania ha de poder promoure processos i aquests han de
poder ser legitimats i recolzats per l’ajuntament.
La diversitat com a criteri a l’hora de definir qui ha de formar
part del procés. Incentivar la participació dels actors
considerats claus. Accedir a nous actors mitjançant agents clau.
Es tracta de mantenir el procés obert a nous actors i poder
completar amb actors absents.
Tenir en compte col•lectius vulnerables i les limitacions d’accés
al procés (educació, fractura digital, edat, gènere, etc).
Les metodologies i espais han de ser definits per assegurar
l’obertura del procés i la diversitat, pluralitat i igualtat de
condicions dels participants. Per exemple, és important
proporcionar materials de treball de manera prèvia per assegurar
un mateix coneixement entre les persones participants. Tenir cura
de fer servir un llenguatge entenedor.
Les metodologies i espais han ser diversos i flexibles, capaços
d’adaptar-se a les necessitats del procés i participants, per
exemple: utilitzar l’espai públic, els llocs de trobada de la
ciutadania i les noves tecnologies.
Concebre les eines digitals com a instrument per arribar als
actors i per tant com a eines complementàries tot i no com única
via.
Un procés participatiu ha de tenir una informació accessible i
pedagògica per a tot tipus de participants. És clau fomentar
l’accés al coneixement i a la comprensió de tots els participants
sobre els continguts i  la metodologia.
Cal fer públic els objectius del procés, qui participa, els
resultats als que s’arriben fase per fase. Sense transparència no
pot haver un bon seguiment del projecte.
Aquest impacte està vinculat als objectius fixats i a la voluntat
política definida en els moments previs al desenvolupament del
procés. L’impacte també està condicionat a límits jurídics,
competencials i de recursos que s’han de descriure en el moment
de dissenyar el  procés.
Aquest tipologia podria distingir entre processos informatius,
consultius, deliberatius co-decisius/decisius .
La normativa haurà d’establir com a obligatori la definició de
l’avaluació del procés en el moment del disseny del mateix.
L’avaluació podrà fer-se per part d’un grup de treball específic,
pels propis participants del procés o bé per avaluadors externs.
La normativa ha de recollir aspectes com la transparència i la
traçabilitat entesos com aspectes claus del retorn. Cal poder
conèixer d’on ve la decisió presa respecte als resultats del
procés participatiu i entendre els motius d’acceptació/rebuig.
Cal establir qui fa el retorn: els polítics, els participants, la
Comissió de seguiment, etc. d’acord amb la tipologia de procés
realitzat i els objectius del procés.
El retorn com a enllaç entre el procés de reflexió i la execució
de la decisió: funció de seguiment posterior i garantia de
retiment de comptes.
Hi ha acord general en la necessitat de mantenir els Consells de
Barri perquè tenen una funció important de relació entre els
veïns i veïnes dels barris i l’Ajuntament, i treballen des de la
lògica de la proximitat i la identitat territorial com a punt
clau. També es valora positivament la difusió que es fa de les
convocatòries als Consells.
Cal millorar la informació de la gestió de l’administració
municipal en el marc dels Consells de Barri perquè la gent sàpiga
què es pot fer i què no, i què implica cada cosa. Haurien de ser
un espai de reflexió més estratègica sobre els temes que afecten
a cada barri.
Els Consells de Barri  haurien de ser espais menys informatius i
més de debat.
Cal millorar la dinamització dels Consells de Barri amb
l’objectiu de facilitar la intervenció de noves “veus” perquè la
sensació és que sempre parlen les mateixes persones. I cal
promoure el debat durant les sessions dels Consells, i que no
sigui simplement un recull d’intervencions
Cal limitar la durada dels Consells de Barri, perquè se sap quan
comencen però mai quan acabaran. La sensació és que són sessions
molt llargues, que duren més de 3 hores, i això les fa feixugues
pels participants i els organitzadors.
També cal replantejar-se els horaris de convocatòria per promoure
la conciliació de la vida professional i família.
Cal revisar la composició dels Consells de Barri, analitzar qui
assisteix i obrir-los a tots els perfils i diversitat de persones
que viuen als barris. El perfil dels assistents ve condicionat
pels dies, les hores, la dinàmica, els continguts i el tipus de
convocatòria. Per això cal revisar aquests aspectes.
Cal reforçar el paper de la ciutadania en els Consells de Barri,
cal donar un major protagonisme a les vicepresidències
associatives i als representants de les Comissions de Seguiment.
Es valora la necessitat de mantenir els Consells Sectorials de
Districte perquè permet treballar temes concrets des d’una
perspectiva més estratègica i aprofundir més en els temes de
treball,  a més, en alguns casos és l’únic espai de participació
operatiu per algunes persones i sectors i dóna veu a molts
col•lectius i sectors del territori.
Es valora la necessitat de mantenir la seva funció però es
considera que s’hauria de promoure més la creació de Grups de
Treball vinculats a projectes concrets, i no pas crear espais
estables. D’aquesta manera, el Grup de Treball duraria mentre
dura el projecte i seria molt més dinàmic.
Cal revisar qui forma part dels Consells sectorials i com es
convida a nous membres per enriquir la seva composició. Cal
incentivar la participació i presència dels col•lectius que menys
capacitat tenen per fer propostes, o que menys cridats se senten
a aquests espais per la seva solemnitat o formalisme, com per
exemple, els joves.
En la línia de millorar la seva rigidesa, s’assenyala la
necessitat de revisar i actualitzar les normes reguladores
d’alguns Consells Sectorials de Districte que són força antigues
i molt rígides, especialment aquelles que venen condicionades a
nivell de ciutat, com són: joventut, cultura, sostenibilitat, ...
La tendència hauria de ser que els Consells Sectorials de
Districte generessin Grups de Treball vinculats a necessitats
concretes, de manera que s’impulsessin espais de treball a través
dels Consells però fora del seu marc.
Cal promoure des de l’Ajuntament la generació d’opinions
informades i, per tant, s’ha de potenciar la formació i la
informació dels participants o els membres dels consells. Per
fer-ho, cal tenir en compte el col•lectiu i el tema de treball
per adequar els continguts.
Vincular els Consells Sectorials amb els Plans Comunitaris on
s’estan constituint Taules Sectorials, cal coordinar aquests
espais, posar-los en relació i no solapar-se o duplicar esforços.
Cal promoure la creació d’espais de debat compartit entre
persones que formen part de diferents Consells, per a promoure
una transversalitat real dels temes.
La normativa podria definir quan és obligatori promoure un procés
o definir quins són els supòsits en que un procés és necessari.
Relacionat amb els lideratges, és important també assegurar la
renovació dels actors en els espais col•lectius. És a dir que no
assisteixi sempre la mateixa persona d’una entitat sinó assegurar
la diversitat.  Per tal de canviar els lideratges, es podria fer
referència als codis ètics.
El text de la normativa ha de ser més explícit pel que fa a la
perspectiva de gènere i quedar més reflectit en el document.
Tenir en compte l’impacte de gènere a l’hora d’avaluar els
processos, caldria també tenir en compte quin és l’impacte de
gènere en les decisions que es prenen. Per tant, plantejar una
avaluació en clau de gènere.
La recollida de signatures ha de poder mostrar una demanda de
procés i permetre identificar els actors motors d’aquest.  És
necessari una major presència de la iniciativa ciutadana. Cal
definir percentatges de recollida de signatures respecte la
realitat de cada barri i tenir en compte la història que hi ha
darrera d’una demanda de procés.
Definir mecanismes concrets per obligar a l’administració a
tramitar iniciatives que gaudeixen de suport suficient.
Cal definir mecanismes per  obligar a acceptar a tràmit propostes
que arriben amb suficient recolzament ciutadà.
Creació d’un òrgan extern a l’Ajuntament que tingui la funció de
legitimar els processos de participació (impulsats per la
ciutadania o per l’administració) i la iniciativa ciutadana.
Funcions: emetre dictàmens, validar processos, aportar
coneixement tècnic/expertesa, recolzar processos veïnals.
Hi ha processos on no hi ha una associació al darrera i que
sorgeixen més com una demanda espontània, a vegades des d’un punt
de partida de conflicte o NIMBY.
És important definir protocols en aquest sentit també. Las normes
haurien de recollir aquesta realitat també i definir un protocol
d’actuació.
Les normes com a garantia de la qualitat dels processos i com a
eina que busca la millora de la qualitat democràtica
Cal explicar amb claredat a totes les persones que van als
Consells de Barri la seva dinàmica i funcionament, perquè sovint
la gent no ho entén i utilitza els Consells de Barri per temes
molt concrets o puntuals que només l’afecten a ell, obviant que
poden utilitzar altres canals per a fer aquest tipus de queixes i
reclamacions.
Cal potenciar la funció constructiva i propositiva dels Consells
de Barri perquè siguin espais on la ciutadania ajudi a construir
propostes d’una manera constructiva i deixar en un segon terme o
buscar una alternativa per canalitzar adequadament les queixes i
reclamacions en que sovint es converteixen molts Consells de
Barri.
Es proposa que la ciutadania disposi de canals per a introduir
temes a l’ordre del dia dels Consells de Barri. Aquestes
propostes de temes les hauria de rebre la Comissió de Seguiment
per valorar si els introdueix o no, i perquè ho fa. En aquest
sentit, s’observa que ja es disposa d’un canal, com és l’alcaldia
als barris per fer arribar els temes
Com en la resta d’òrgans de participació és fonamental vetllar
per la devolució i resposta en els temes que treballen els
diferents Consells, per això l’ajuntament ha d’explicar i
argumentar les seves decisions en els diferents àmbits que
treballen.
Donada la gran quantitat d’espais i trobades participatives es
considera que seria interessant disposar d’una agenda mensual amb
tots els actes o esdeveniments participatius dels diferents
òrgans de participació del Districte. Es podria enviar un correu
o publicar-ho en diferents mitjans o suports.
Existeixen projectes molt interessants, com el Pla de
Desenvolupament Econòmic i Social del Districte on estaria molt
bé que es promogués la participació activa de la ciutadania. I
caldria veure com es coordina la participació en projectes i
processos concrets amb els espais estables de participació
existents.
S’aporta la idea de la creació d’un registre ciutadà de
participació com a via per donar resposta a la qüestió de com
arribar a la ciutadania que no està organitzada. En aquest
registre els ciutadans podrien assenyalar sobre quines qüestions
els interessaria participar i per tant rebre informació.
Es parla de que s’ha de fer una bona publicitat de la
participació perquè arribi a tothom. Per tal d’arribar a
col•lectius que tradicionalment participen menys el que cal és
que el procés sigui flexible i els seus agents proactius. Cal
també comptar amb agents del territori com podrien ser els
tècnics de barri (Pla de barris),  AMPAs, casals d’avis
Si les administracions volen que els ciutadans participin més
sovint i s’impliquin en els temes del barri i de la ciutat,
haurien de fer que els horaris  siguin més conciliadors perquè
pugui venir més gent els processos. Per exemple, generalment a
les reunions hi han més jubilats per la seva disponibilitat
horària.
L’administració ha de ser transparent i no generar falses
expectatives, per això, han de explicar i aclarir els ciutadans
perquè és fa un procés, qui participa i qui decideix. Els actors
que participen han de tenir tota la informació per saber a què es
va a participar i així pogué decidir amb coneixement.
És clau tenir tota la informació del procés participatiu. Per
tant, cal aclarir les regles del joc des de l’inici, (fer un
compromís per regular els mínims d’un procés). És necessari que
aquesta informació estigui presentada des d’una perspectiva
global i amb totes les seves dimensions.
La temàtica d’una iniciativa ciutadana o consulta ha de ser de
caire col•lectiu i de rellevància per la ciutadania (per exemple
la educació, la mobilitat, l’urbanisme, el transport, etc) . Es
considera fonamental que no és vulneri els drets humans.
Es valora que s’ha de baixar el % de signatures necessàries per
la iniciativa. Sobre tot a escala de districte/barri ha de ser
proporcional.
Cal donar una major rellevància a la vicepresidència associativa
dels Consells de Barri, perquè actualment no tenen cap paper, la
sensació és que només té un paper “figuratiu”, com a molt són
consultats per definir l’ordre del dia en el marc de les
Comissions de Seguiment dels Consells de Barri. Es valora que
haurien de tenir un paper més rellevant
Es valora que per fer més operatius els Consells de Barri, seria
bo crear Grups de Treball en diferents àmbits, mobilitat,
seguretat, etc. Per així poder aprofundir en temes concrets.
S’observa que actualment el principal mitja de convocatòria és la
penjada de cartells per tot el barri, i en aquests cartells es
posa l’ordre del dia, però el missatge principal sempre és “vine
i digues la teva”. Per això es valora explorar altres mecanismes
de difusió per arribar a més gent, donar més informació sobre els
temes concrets de treball
S’observa que caldria aprofundir en la coordinació entre Consells
de Barri, perquè a vegades hi ha temes transversals o temes que
afecten a més d’un territori. S’assenyala que en teoria el
Consell Ciutadà de Districte hauria de fer aquesta funció, però a
la pràctica no ho fa.
Cal donar a conèixer l’existència, les funcions i els resultats
dels Consells Sectorials de Districte a tota la ciutadania dels
Districtes perquè en general són molt desconeguts per la gent més
enllà de les persones que en formen part.
Partint de la idea que cada Districte és diferent i cal adaptar
els Consells Sectorials a cada districte es valora que pot ser es
podria identificar aquells Consells Sectorials que haurien
d’estar en tots els Districtes i aquells que poden sorgir en
funció de cada territori i necessitats.
Com a proposta de millora, es valora que caldria aprofundir en la
funció d’assessorament propositiva sobre els temes estratègics
del Districte, com per exemple, l’elaboració o seguiment del PAD.
Però per això cal aportar continguts i reflexions i generar
dinàmiques constructives.
Es valora positivament el paper de proximitat entre ciutadania i
els responsables municipals dels Districte. És un espai on es veu
reflectit molt bé el sentir de la gent del Districte, i on tothom
pot dir la seva.
Dret propositiu de la ciutadania, les associacions i
l’administració per intervenir en la gestió de la ciutat. La
ciutadania ha de tenir la possibilitat de poder instar
l’administració i promoure un procés participatiu.
Qualsevol procés participatiu ha d’implicar l’obligació de fer-ne
un debat polític del qual se’n derivi una resposta de l’equip de
govern o l’administració.
La ciutadania té dret a promoure una consulta o un procés
participatiu.
Els promotors han de ser els actors/afectats directes.
Cal un percentatge determinat de signants respecte els afectats
per tirar endavant una “iniciativa popular”
El tema de consulta ha de sorgir d’un neguit o reivindicació
col•lectiva
Cal evitar que la reglamentació de la participació ciutadana
provoqui un encotillament de la mateixa, en especial, en el cas
dels Consells, a vegades la pròpia normativa obliga a convocar
vàries vegades a l’any , quan potser no hi ha cap tema concret a
treballar, és a dir, es convoca perquè “toca”. Cal ser flexible i
al servei de les necessitats.
S’assenyala que la Comissió de Seguiment hauria de tenir dues
funcions principals:
Preparar els temes i l’ordre del dia de les sessions del Consell
de Barri.
Fer un seguiment dels temes sorgits al Consell i vetllar per a
que es doni resposta.
S’observa que si bé s’ha de ser flexible i adaptar cada Consell a
les característiques de cada territori i sector això no vol dir
que es perdi en rigor metodològic en la manera de treballar, és a
dir, aspectes com la difusió, la comunicació i convocatòria,
elaboració d’actes i retorn, entre d’altres són imprescindibles.
S’apunta que les Comissions de Seguiment dels Consells de Barri
haurien de poder elevar temes a l’Audiència Pública de Districte,
si no s’han respost en el marc del Consell de Barri, de manera
que no es dupliquessin intervencions de la ciutadania en els dos
espais de participació i fos la C. Seguiment qui portés els temes
no resolts a l'Audiència.
Tenir presents els processos de participació anteriors, per
respectar els resultats anteriors i la implicació i esforç
ciutadà previ. En la definició del procés definir els acords i
resultats que es duran a la pràctica.  Facilitar l’ús de les TIC
tot tenint en compte que tenen riscos, com la fractura digital.
Realitzar una memòria per a cada procés
Definir qui pot participar en els processos de consulta o
iniciativa ciutadana, en funció de si és un tema de barri o un
tema de ciutat.
Els plenaris haurien de debatre sobre temes concrets i arribar a
acords de manera que es generessin propostes per elevar als
espais de decisió política. En aquest sentit, es proposa que els
Consells de Barri puguin elevar temes perquè es debatin al Ple
del Districte i on cada partit polític s’hagi de posicionar
respecte aquell tema.
Actualment el sistema de difusió de la realització d’un Consell
de Barri és mitjançant la col•locació de cartells als carrers. En
aquest sentit hi ha qui valora que  funciona i qui considera que
caldria introduir altres mecanismes com podria ser disposar d’una
web de referència de cada Consell de Barri on poder penjar tota
la informació vinculada.
Poder-ho fer de manera telemàtica i no només amb una bústia
física que obliga als veïns a desplaçar-se.
Els terminis sovint són molt justos per poder enviar temes, així
que cal ampliar-los.
Es coincideix en que s’han de respondre i fer-les públiques, ja
sigui en l’acta, en la pàgina web.  A més, s’han de respondre a
la persona afectada.
S’observa que els Consells Sectorials estan formats per una
perfil de persones més vinculats a una temàtica concreta, amb una
presència important de professionals i serveis, per tant, tot i
que s’haurien de poder obrir a la participació activa de més
gent, és important entendre la funció que tenen i el tipus de
qüestions que es treballen.
Es valora positivament el sistema rotatiu de realització de les
Audiències Públiques del Districte, que cada cop es realitzen a
un barri diferent.
Quan es tracta de situar qui ha de participar en els processos
participatius transversals, s’ha d’implicar al major número
d’entitats i persones des de baix a dalt. És a dir, primer el
barri, després el districte i per últim la ciutat. S’ha de
focalitzar la temàtica, com per exemple: problemes sobre
l’incivisme dels amos de gossos, soroll nocturn.
Cal generar una cultura participativa des de les escoles. També
s’ha de fer una redistribució dels recursos existents, com ara
dels professional i els pressupostos destinats a la participació.
Es creu que cal ser flexible davant del criteri de participació
de la població major de 16 anys.  Segons la temàtica de la
consulta o iniciativa cal poder ajustar l’edat mínima de
participació.
La temàtica d’una iniciativa ciutadana o consulta ha de ser de
caire col•lectiu i de rellevància per la ciutadania (per exemple
la educació, l’urbanisme, el transport, etc.) . Es considera
fonamental respectar el drets humans i la llei.
Un altre aspecte important, és el seguiment de les qüestions que
van sorgint en els Consells de Barri, cal tenir present quines
qüestions es responen i quines falta respondre de manera que no
calgui reiterar demandes ciutadanes en cada sessió del Consell de
Barri, sinó que quedi clar que aquell tema queda pendent de
resposta.
Actualment hi ha diferències importants entre els Consells de
Barri, en alguns sempre assisteixen les mateixes persones, i
sovint són uns pocs els que monopolitzen les intervencions, en
altres, hi ha més variabilitat en l’assistència i en les
intervencions. Però en tots els casos es valora que és important
vetllar per incorporar noves persones.
S’observa que tots els Districtes tenen un representant en el
Consell de Gent Gran de la ciutat, i es valora que aquesta és una
bona manera de transmetre la informació d’un espai a l’altre, tot
i que es reconeix que això depèn ja de cada persona concreta que
fa d’enllaç.
Es valora necessari aquest espai de trobada entre la ciutadania i
els responsables municipals perquè és on la ciutadania pot
preguntar i demanar explicacions i els responsables municipals
han de respondre.
Actualment hi ha molts espais de participació i són molt
complexos, s’haurien de simplificar i diversificar els espais per
fer-los més àgils, fàcils i divertits. Són massa burocràtics i és
per això que els veïns i veïnes els trobant complexos i no
mostrin interès per la participació.
Una garantia de que els processos participatius es facin sobre
temes propers a la realitat del territori, és que l’elecció dels
regidors i consellers del districte sigui més directa en les
eleccions municipals.
La democràcia representativa en la que estem immersos no dóna
gaire marge a que la ciutadania pugui incidir en el procés de
presa de decisió. Aquest model suggereix que la participació més
eficaç és aquella que es produeix en un diàleg directe entre els
representants polítics i la ciutadania, és en aquestes reunions
on es poden assolir compromisos.
Si els Districtes no tenen poder i capacitat per executar els
temes que afecten al Districte la participació a nivell de
Districte no té sentit.
Una de les primeres coses que cal implementar és l’elecció
directe del regidor de Districte.
S’observa que el foment de la participació de la ciutadania en
els temes que afecten a la ciutat ha de tenir en compte un seguit
de criteris o premisses:
Proximitat: partir des dels espais on la ciutadania hi és, el
barri.
Compromís: si l’Ajuntament promou ha de comunicar amb temps i
rendir comptes dels resultats argumentant les decisions finals.
Cal fer actes de totes les sessions. I aquesta acta s’ha d’enviar
uns quinze dies més tard després de la realització de la sessió.
No s’ha d’esperar a la realització de la següent sessió per
enviar l’acte, perquè aleshores passa molt de temps i no es pot
fer un seguiment dels temes sorgits.
S’observa que cal promoure la participació de persones joves en
els òrgans de participació, perquè en general la mitjana d’edat
és força elevada, en especial en consells com el d’educació que
és un àmbit i un tema que implica als joves d’una manera molt
directe.
S’observa que els Consells Ciutadans de Districte quan hi ha
hagut algun tema en concret a debatre han funcionat molt bé, per
exemple, en l’elaboració del Pla d’Equipaments del Districte. Per
això, es valora que és un espai que s’hauria de convocar per a
treballar temes concrets.
Potenciar el rol de les entitats com a transmissores de
informació entre ciutadania i administració. Es creu que en
l’actualitat ja tenen aquesta funció i que cal mantenir-la i
ampliar-la.
Fomentar taules de treball sobre temes concrets al barri, que
generin un interès molt específic i que motivin a les persones a
participar. Moltes vegades a les persones no els interessa
participar sobre aspectes que els hi cauen lluny. Temes propers i
què els interessin poden fomentar la participació de persones que
habitualment no participen.
Caldria fomentar la fase informativa per a que tothom sapiguès de
l’existència del procès i alhora poguès participar de manera
informada donant més qualitat a les reflexions i a les propostes.
Incorporar les noves tecnologies en els processos de democràcia
directa.
Cal tenir present, que una cosa són els canals que promou
l’ajuntament per escoltar la ciutadania, i l’altre la
participació veïnal que puguin promoure la mateixa ciutadania, i
òbviament, pot i ha d’haver punts en comú, però són dos espais
amb lògiques i dinàmiques de treball diferents.
Es valora que els Consells de Barri haurien de tenir en temes
concrets la capacitat de decidir com es destinen uns recursos
determinats de manera que tingués un impacte directe en
l’execució d’algunes accions.
S’assenyala que cal promoure la participació ciutadana a través
de l’ús de les tecnologies perquè tenen un gran potencial i poden
facilitar molt el contacte i la comunicació entre la ciutadania i
l’administració.
Es considera que han de poder participar en igualtat de
condicions tant  els ciutadans i ciutadanes a títol individual
com aquelles entitats amb NIF i junta directiva o aquells
col•lectius que no estan constituït com a entitat formalment.
Per tant, en la definició del procés cal pensar mecanismes
d’inclusió d’aquests tres perfils de participants.
S'entén que la ciutadania ha de ser la principal protagonista
dels processos. Per tant,  cal participar sobre allò que és clau
per la ciutadania. Les inquietuds ciutadanes han de poder definir
el “què” d’un procés participatiu. Cal oferir respostes, entres
els temes de més interès destaquen l’educació, la seguretat i els
pressupostos...
Es reconeix la dificultat existent de recollir el nombre
suficient de signatures. Es demana posar uns criteris més
assequibles. Una proposta és: 4.000 signatures a nivell de
ciutat; 400 a nivell de districte.
Es destaca que sigui quin sigui l’espai de treball és molt
important que la documentació i les explicacions que realitza
l’ajuntament han de vetllar perquè tingui un llenguatge fàcil
d’entendre per persones que no són expertes en la matèria, per
facilitar la comprensió dels continguts a tothom.
Es valora que hi ha Consells Sectorials de Districte, molt
operatius on es prenen decisions o si més no els debats tenen un
impacte en l’acció del govern municipal, es posa com exemple, el
Consell Escolar i el Consell de Salut.
Es considera que caldria promoure la participació vinculada a
projectes concrets més que a espais estables de participació
perquè aquests sorgeixen a partir d’uns objectius concrets amb
uns continguts molt definits i amb uns terminis d’elaboració i
execució definits prèviament.
Es proposa facilitar la participació ciutadana,  aproximant les
audiències públiques als veïns per facilitar molt el tema, per
això es proposa fer Audiències Públiques a nivell de barri, i
compaginar-les amb els Consells de barri, de manera que dels 4
Consells de Barri que ara es fan als Barris, dos tinguessin
format de Consells i dos d'Audiència.
Donat que hi ha un entorn de cert desconfiança davant de la
participació ciutadana, cal posar en marxa mecanismes i treballar
per combatre  aquesta. Es necessari que participar sigui
agradable i es faci amb il•lusió. A Suïssa, per exemple, tot i
haver-hi moltes crides a participar, la gent participa amb gust.
Quan hi ha una demanda social en la que l’ajuntament no té
competència directa, es demana que l’ajuntament acompanyi i doni
suport a la ciutadania per moure aquells aspectes vers altres
administracions.
En la mesura del possible cal trobar àmbits temàtics i escales
properes als interessos de la ciutadania. Es creu que a nivell de
districte es podrien dur a terme mecanismes de democràcia
directa.
Un primer aspecte a tenir en compte és la necessitat d’unificar
uns mínims de funcionament dels Consells de Barri a nivell de
ciutat, de manera que tot i que hi hagi un marge d’adaptació a
les característiques  del territori hi hagin aspectes que es
compleixin a tot arreu, número mínim de sessions, elaboració
d’actes, fer seguiment i donar resposta
Abans d’abordar un tema concret en el marc del Consell de Barri
s’hauria de realitzar una reflexió prèvia amb els agents més
directament implicats per ordenar les idees i valorar la
informació i documentació necessària per al debat. Això es podria
fer en el marc de les Comissions de Seguiment o a través de
reunions ad hoc amb els agents implicats.
Es proposa que la ciutadania pugui saber en cada moment on es
troba cada pregunta i qui i com respondrà a la seva demanda. Cal
saber el circuit que segueix cada qüestió de manera que es pugui
fer un seguiment, i en últim terme, saber qui és el responsable
final de la resposta i els arguments que hi ha darrera de cada
resposta.
Es considera que han de poder participar en igualtat de
condicions tant els ciutadans i ciutadanes no associats com les
entitats registrades. Per poder arribar a tothom s’han de
establir mecanismes de informació i comunicació.
Promoure una xarxa de botigues on es facilitin seients per a les
persones grans, amb intendència de si compren o no compren
Anant un pas més enllà també es pot pensar en la utilització dels
serveis públics, però en aquest cas, cal pensar en
contrapartides, tipus elaborar guies de promoció d’aquests
establiments.
Campanya adreçada al col•lectiu masculí per trencar estereotips
de gènere, treballar les noves masculinitats i implicar-los en la
lluita contra la violència masclista
Fer l' estudi amb mesures. durant 1 any de quin es l'index de
contaminació. de l' aire  al Carrer Aragó. des del C/. Tarragona
fins al C/ Bilbao i proposar millores .
M'agradaria que hi haguès una localització de les botigues de
km.0 i ecològiques (mitjançant un app), per tal de fomentar el
consum sostenible i responsable a la ciutat. Fent així, que
Barcelona sigui més verda, sostenible i responsable en el consum.
Amb el objectiu de continua lliderant el us de la bicicleta
hauriem de fer accions al respecte incloent millorant el servei
de bicing en hores puntes disminuint las vegades que NO TROVEM
DISPONIBILITAT . S'e hauria de instar al servei bicing mes
frecuencia de recarrega i conseguir un nivell de servei minim,
1hora sense disponibilidat  max per eixe
Es tractar de aconseguir disminuir el nivell acustic al barria
restringint realment els accesos de vehicles sorollosos.  P.e
camions de repartiment de gasolina "sorollosos" prohibits ,
coches electrics o motos electrics amb parking gratuit, horaris
de reparto mes controlats, zonas de carga y descarga millorades,
etc...
Fer un estudi sobre la viabilitat i l'impacte que tindria aplicar
messures molt més restrictives en quant a la contaminació
permessa dels vehicles que desenvolupen activitats comercials
(busos turístics, taxistes, transportistes, flotes de
repartiment, etc.) dins del barri.
Que el Ayuntamiento emita deuda de forma que los ciudadanos
aporten una parte de sus ahorros en la financiación reduciendo la
deuda con los bancos y consiguiendo mejores financieras, tanto
para el Ayuntamiento como para el ciudadano.
Cada año el Ayuntamiento obtiene una renovación de su
financiación de más de 150 mill. euros (presupuestos 2016)