darredondort/decidim-barcelona-proposals-embeddings-768d huggingface dataset:
En el marc de la Declaració d'emergència climàtica esdevé
fonamental el sector energètic.
Si es vol garantir una reducció del 50% d'emissions de CO2 per al
2030 respecte al 1990, les actuacions que es duguin a terme en
aquest mandat fins al 2023 seran les que fonamentaran aquesta
reducció. Com també les que han de portar Barcelona ha ser una
ciutat neutra en carboni el 2050.
Per això, el nou operador municipal, Barcelona Energia, és una
eina clau per maximitzar la generació energètica local,
fonamentada en la generació solar, i arribar a implantar 40
MW/any, per millorar en eficiència energètica mitjançant la
gestió de la demanda i la reducció dels consums municipals. I,
també, que Barcelona no hagi de dependre dels oligopolis
energètics. Aquestes línies de treball aniran en paral·lel amb la
consolidació i l'evolució de la mateixa Barcelona Energia a la
zona metropolitana.
Es continuarà amb la reforma i rehabilitació energètica
d'edificis, afavorint-les a escala de ciutat mitjançant
subvencions, bonificacions fiscals i línies específiques en
finques d'alta complexitat social, mentre es rehabilita el parc
públic d'habitatges de lloguer social (7.000 aproximadament).
Els punts d'assessorament energètic s'han de consolidar com
l'eina clau per garantir una correcta informació per a la
ciutadania i ajudar a promoure una nova cultura energètica a la
ciutat mentre l'Observatori de l'Energia permet tenir una
diagnosi del balanç i les xarxes energètiques de la ciutat. Pel
que fa al servei d'enllumenat públic, aquest mandat es durà a
terme un pla de manteniment integral de l'enllumenat i, també,
s'haurà d'establir una nova contracta de manteniment i
conservació amb criteris de servei actiu.  d'aquesta manera, es
vol arribar a un consum energètic més eficient, així com
introduir tecnologies d'il·luminació més respectuoses amb el medi
ambient.
Cal canviar el tipus d'energia que es consumeix a Barcelona.
Actualment més d'un 70% de l'energia que es consumeix a la ciutat
és de tipus nuclear, més d'un 20% basada en combustibles fòssils
i solament menys d'un 8% prové de renovables. En aquest sentit,
la promoció —directament o indirectament amb el suport de
l'Ajuntament— d'instal·lacions de sistemes de captació d'energia
renovables a l'espai públic i equipaments municipals, com podria
ser les plaques socials, esdevé una de les polítiques centrals.
A. Esdevenir una ciutat neutra en carboni el 2050, reduint el 50%
d'emissions per capita de CO2 per al 2030 respecte al 1990.
B. Arribar a un consum energètic més eficient, així com introduir
tecnologies d'il·luminació més respectuoses amb el medi ambient:
el 30% dels punts de llum de la ciutat amb tecnologia led.
C. Canviar el tipus d'energia que es consumeix a Barcelona,
augmentar la generació d'energia renovable municipal i impulsar
iniciatives de col·laboració públic-privades per incrementar
l'autoconsum i la generació en terrats de la ciutat.
A. Incrementar el verd urbà en 1,6 km2 en horitzó 2030, augmentar
en un 5% la cobertura arbòria i passar del 30% al 40% d'espècies
d'arbrat adaptades.
B. Aprofundir en la naturalització i la gestió ecològica del verd
de la Ciutat.
C. Intensificar la coresponsabilitat en la gestió del verd urbà.
D. Promoure l'agricultura urbana com eina de sensibilització vers
un model alimentari sostenible i també com activitat de cohesió
comunitària i de qualitat de vida a la ciutat.
(#capitalalimentaciósostenible).
E. Vetllar pel benestar animal a la ciutat de Barcelona, fent
complir la disciplina de benestar animal a la ciutat i assegurant
el benestar dels animals decomissats, perduts o abandonats.
F. Assolir l'abandonament zero d'animals de companyia.
G. Posar en marxa el nou model de Zoo.
La mobilitat és un dels eixos bàsics competencials dels
ajuntaments, un dels pilars del sistema del benestar, una de les
principals polítiques en què l'Administració té una funció
redistributiva, i una de les activitats amb més impacte sobre la
vida de les persones, sobre el planeta, l'economia, la societat i
el medi ambient.
La qualitat de vida, l'equitat en l'ús de la ciutat, el dret a la
ciutat, la salut, i molts altres temes crucials depenen en gran
mesura del model de mobilitat, de si en aquesta ciutat s'hi
camina més o menys, i de si s'hi usa més o menys el transport
públic.
Els objectius per a tota ciutat avui en matèria de mobilitat
passen per reduir-ne les emissions contaminants que perjudiquen
seriosament la salut, reduir-hi els accidents i posar fi a les
morts per sinistre de trànsit, millorar l'accessibilitat a peu i
especialment als barris de muntanya, guanyar espai dedicat a la
mobilitat del cotxe per al vianant, el transport públic i el verd
urbà, i millorar l'habitabilitat de l'espai públic.
Cal una ciutat amb un espai públic de qualitat ambiental, guanyar
espais en els quals el vehicle privat perdi la prioritat de pas a
favor del vianant i el transport públic , i reduir la velocitat
de circulació mitjana, per poder garantir la convivència, la
llibertat de moviments dels més petits i petites, i assegurar
també l'accessibilitat a les persones grans i persones amb
discapacitat a  tota la ciutat.
Per a això es necessita una revolució que situï la persona en el
centre de les polítiques de mobilitat, calen més i millors espais
dedicats exclusivament a les persones. l'espai públic ha d'estar
dissenyat també per donar prioritat de pas al transport públic, i
generar un espai segur per a la bicicleta.
Cal canviar estructuralment la relació entre la ciutat, la
persona i la mobilitat i, per a això, es necessita un canvi
important en relació amb l'ús i la presència del cotxe a l'espai
públic, mitjà de transport que avui sobreocupa els nostres
carrers.
A. Millorar les condicions de la mobilitat a peu i
l'accessibilitat a tota la ciutat. Amb especial atenció a
l'alliberament d'elements a les voreres que impedeixin la
circulació del vianant.
B. Optimitzar el servei de la xarxa de bus a tots els nivells,
connexió interurbana, connexió urbana d'altes prestacions i
connectivitat local, i treballar per un acord que permeti unes
noves tarifes que potenciïn l'ús intensiu del transport públic.
C. Potenciar la millora de la xarxa de Metro, l'increment del
servei, l'accessibilitat i la modernització per tal de
incrementar el número d'usuaris.
D. Potenciar una xarxa millor de transport públic metropolità
intensificant la coordinació amb els operadors actuals i la
inversió pendent.
E. Posar fi a la sinistralitat  i accidents greus de trànsit i
reduir al màxim els accidents en general. Posant especial èmfasi
en l'ordenació de l'espai públic i el compliment de la normativa
de circulació.
F. Potenciar una mobilitat intel·ligent que potenciï l'ús
compartit de vehicles i redueixi les emissions contaminants.
G. Potenciar la mobilitat activa i millorar la qualitat i
seguretat de la infraestructura ciclista.
H. Millorar l'eficiència en la distribució de mercaderies i
treballar per mitigar els efectes que té en la mobilitat urbana
l'e-commerce.
La ciutat ha d'avançar cap al residu zero. La gestió de residus
ha de partir de la transformació profunda i progressiva dels
models i hàbits de consum.
Amb una perspectiva d'economia circular, menys residus significa
més oportunitats en el procés de reincorporar els residus com a
recursos 100% aprofitables en els cicles productius, en els
sistemes naturals i com a font de producció d'energia renovable.
En aquest sentit serà clau avançar en les mesures de prevenció de
residus i definir-les en un pla de prevenció ambiciós i valent.
Per aquest motiu, i amb l'ànim de complir els objectius fixats
pel Premet25, s'ha d'augmentar el percentatge de recollida
selectiva de manera que permeti el tancament d'un dels forns de
la incineradora de Sant Adrià de Besòs, millorant la qualitat de
l'aire de la ciutat.
Per aconseguir-ho serà clau l'establiment de la nova contracta de
recollida de residus i l'augment de cobertura de la recollida
“porta a porta” o sistemes equivalents.
A. Treballar per la reducció de la generació de residus a la
ciutat especialment els plàstics d'un sol ús.
B. Augmentar el percentatge de recollida selectiva que permeti el
compliment dels plans i acords metropolitans que inclouen el
tancament d'un dels forns de la incineradora.
3.1 PROMOCIÓ ECONÒMICA, INDÚSTRIES CREATIVES I COMPETITIVITAT
A. Fer de Barcelona una ciutat global, competitiva econòmicament,
capaç de competir amb les grans ciutats en capacitat d'atracció
econòmica i talent, i a la vegada vincular-ho amb una qualitat de
vida i una qualitat del treball que siguin segell propi de
Barcelona.
B. Facilitar l'activitat econòmica, per a què grans, petites,
mitjanes empreses i autònoms trobin en Barcelona una ciutat on
emprendre una activitat econòmica, vinculant-la a la cohesió
social de la ciutat.
C. Impulsar els sectors estratègics, generadors d'ocupació de
qualitat i valor afegit, i integrar la dimensió metropolitana en
el disseny i la implantació de les polítiques de promoció
econòmica i competitivitat.
D. Impulsar polítiques de suport al talent, sobretot el digital,
i a la innovació com a eixos per a la competitivitat empresarial
i l'emprenedoria. Impulsar l'emprenedoria de qualitat, com a
generadora d'activitat econòmica i innovació i com a actiu
estratègic per al posicionament internacional.
E. Impulsar la modernització de l'economia tradicional, en el
teixit de micro i petites empreses.
F. Promoure Barcelona, la seva economia en sentit ampli i la seva
marca internacionalment alineant-la amb els objectius de la
ciutat, així com vetllar per a la reputació internacional de la
ciutat, a partir de la col·laboració público-privada amb els
diferents agents econòmics i socials de la ciutat.
G. Treballar transversalment iniciatives de promoció econòmica
que cerquin el posicionament internacional de Barcelona i la seva
capitalitat.
Quan es parla de lluita pel clima i transició energètica es fa
per la necessitat de fer front a l'emergència global, però això,
en clau econòmica i de ciutat, suposa, a més, una oportunitat.
S'estima que el 45% de la problemàtica derivada de les emissions
de gasos amb efecte d'hivernacle (GEH) provenen de la manera de
fabricar i consumir productes i aliments. d'aquí la importància
de contribuir als canvis en els models productius i de consum. La
indústria 4.0 i l'Agenda 2030, en clau també metropolitana, han
de ser el marc de referència.
Es té la decidida voluntat d'impulsar la transformació de
l'activitat econòmica de la ciutat, de contribuir a fer de la
ciutat un teixit productiu socialment i ambientalment compromès,
amb vocació d'impulsar un canvi transformador.
Per això es donarà suport a les iniciatives econòmiques
generadores de valor afegit i provocadores de sinergies
intraterritorials i intersectorials. Es treballarà per enfortir
els ecosistemes emprenedors i innovadors vinculats als àmbits de
bio i la sostenibilitat (biomedicina, biotecnologia,
agroalimentació sostenible, economia verda i blava...), i
s'aprofitarà el potencial transversal de la nova indústria 4.0,
l'economia social i col·laborativa, el consum responsable o
l'economia circular per enfortir serveis i actuacions en tota la
cadena de valor: disseny, producció, distribució, consum, gestió
de residu i reciclatge, etc.
S'impulsaran les plataformes de col·laboració publico-privada i
publico-social en sentit ampli, per establir la coordinació
adequada entre tots els recursos de la ciutat i els seus agents:
Administració, teixit econòmic, ciutadania i comunitat,
universitats i centres de recerca. I els valors del creixement
responsable i sostenible seran els eixos per elaborar una
estratègia d'economia per a la sostenibilitat, que inclogui
mesures transversals vinculades a economia verda, innovació,
ocupació o mobilitat.
Es tracta, en definitiva, de dur a terme una gran revolució
econòmica que impliqui l'àmbit públic i privat, i que ens permeti
arribar els primers a les fites de transició ecològica i
transformar el nostre teixit productiu. Des d'aquest punt de
vista s'impulsarà l'estratègia d'economia verda.
A. Fomentar una activitat econòmica alineada amb l'Agenda global
2030 i els objectius de desenvolupament sostenible.
B. Desenvolupar una estratègia de ciutat per l'impuls de
l'economia per a la sostenibilitat, produint els canvis
necessaris en el nostre teixit productiu amb l'objectiu de ser
pioners i aprofitar l'oportunitat econòmica de la transició
ecològica.
C. Impulsar el teixit empresarial i emprenedor de la ciutat
vinculat amb sectors sostenibles.
D. Aprofitar les oportunitats vinculades amb l'elecció de
Barcelona com a Capital Europea de la mobilitat
E. Impulsar les actuacions en clau metropolitana per a la
consecució dels anteriors objectius.
El teixit econòmic de la nostra ciutat està compost per una
pluralitat d'actors i pràctiques molt gran entre els quals hi ha
els agents de l'economia social i solidària (ESS). Un teixit en
ple creixement i que forma part d'una tendència de canvi
cultural, generacional i de models que lluita per pol·linitzar la
nostra economia.
Una ciutat on el pes de l'ESS sigui més gran serà una ciutat més
democràtica, més sostenible, més equitativa i més resilient. Per
això, des de les administracions pública se'n vol promoure
l'extensió i el creixement.
L'ESS és un àmbit divers (cooperativisme, tercer sector,
mutualitats, associacionisme, economia col·laborativa, economia
comunitària...) configurat per activitats socioeconòmiques que
comparteixen uns elements comuns de caràcter transformador: la
gestió democràtica i participativa, la contribució a la creació i
distribució equitativa de la riquesa, l'orientació a les
necessitats humanes i el compromís amb la comunitat.
A la ciutat hi ha al voltant de 4.800 iniciatives, organitzacions
i empreses d'economia cooperativa, social i solidària. I està en
ple creixement, en  els darrers 3 anys el ritme de creació de
cooperatives se ha multiplicat per 2,5 i el nombre de elles ha
crescut un 24%.
Des del 2015, l'Ajuntament de Barcelona amb Barcelona Activa ha
desenvolupat una nova política pública d'impuls de l'economia
social i solidària, inèdita fins llavors. S'han desplegat serveis
i recursos nous per facilitar l'extensió i el creixement de l'ESS
a la ciutat, molts de caràcter municipal i altres de caràcter
publicocooperatiu. És el moment de consolidar tot aquest
desplegament de manera que sigui un component estable i rellevant
de les polítiques i els serveis de promoció econòmica de la
nostra ciutat.
Per això, conjuntament amb el teixit divers de la ciutat, s'està
construint una Estratègia de ciutat 2030 que ens ajudi a
consolidar aquestes polítiques, aquest procés de transformació de
l'economia de la ciutat, a arrossegar en aquest procés la
contractació municipal, a fer front a reptes envers les
plataformes i els models col·laboratius, a activar una veritable
transició ecològica, a incorporar les cures en l'economia, etc.,
fent de l'ESS un vector de canvi. Tot plegat, amb l'objectiu comú
d'impulsar l'ESS, entesa com una economia innovadora i
transformadora en el marc d'una transició cap a una economia
plural a la ciutat.
A. Augmentar el pes de la ESS en l'economia de la ciutat, la seva
solidesa,  articulació i extensió en sectors estratègics.
B. Incorporar els principis, valors i instruments de la ESS en el
desenvolupament de polítiques públiques municipals i en especial
en la contractació i els serveis públics.
C. Generar projectes estratègics de ciutat impulsats des de la
ESS.
La lluita contra les desigualtats i la defensa dels drets
socials, la diversitat, el feminisme i el progrés econòmic
compartit són dos dels principis programàtics del Govern de la
ciutat i que inspiren les polítiques publiques que des de
l'Ajuntament caldrà posar en marxa durant el mandat.
Aquests principis són especialment rellevants en el cas de les
polítiques d'ocupació, en la mesura que el treball de qualitat
requereix el progrés econòmic i, al mateix temps, és un dels
elements imprescindibles per reduir les desigualtats i garantir
els drets socials d'homes i dones.
Durant aquest mandat, l'Ajuntament ha d'establir diverses línies
principals de treball que es deriven de l'objectiu principal
d'aconseguir la millora en la vida de la ciutadania de Barcelona.
Cal posar l'accent en la lluita contra l'atur i la precarietat
laboral, millorant la qualitat de l'ocupació, incrementant la
cohesió social i avançant cap a un nou model de desenvolupament,
més just i sostenible.
Cal concretar mesures en matèria d'igualtat, estabilitat i
qualitat de l'ocupació que vagin en consonància amb l'establiment
d'un salari mínim de ciutat (o salari de referència). Entre
d'altres, també cal concretar mesures per impulsar una qualitat
més gran de l'ocupació respecte a les noves formes de treball
(economia de plataforma), que apostin per la recuperació salarial
i la reducció de la bretxa salarial de gènere.
Es buscaran acords en matèria d'ocupació de qualitat a Barcelona,
apostant per aquells sectors econòmics estratègics que creïn
ocupació de qualitat i per l'establiment de clàusules socials en
la contractació publica, tant com a element de creació d'ocupació
per a col·lectius vulnerables com des del punt de vista de la
garantia del compliment d'uns estàndards de qualitat en
l'ocupació.
Acompanyar les persones en els processos de millora de la seva
ocupabilitat, de recerca de feina i d'adaptació contínua als
canvis tecnològics i del mercat de treball, és l'altre element
estratègic.
Es prioritzaran les actuacions i els recursos que incorporin la
perspectiva interseccional i s'adrecin a dones, persones més
grans de 45 anys en situació de desocupació de llarga durada,
persones amb trastorns de salut mental o patiment psicològic i
persones sense papers.
S'establirà un model comú que permeti dotar de més coherència,
complementarietat i força el conjunt d'actuacions que es
despleguin envers les persones en situació de més vulnerabilitat.
A. Acompanyar les persones en la millora de la seva ocupabilitat,
amb especial atenció als col·lectius més vulnerables i amb
perspectiva de gènere.
B. Millorar l'atenció i els programes en matèria d'ocupació,
adaptant-la a les necessitats de les persones i del mercat de
treball i territorialitzar les accions d'ocupació
C. Detectar i treballar amb els sectors estratègics d'alt valor
afegit que possibilitin una ocupació de qualitat amb salari de
referència de ciutat.
D. Promocionar la creació d'ocupació de qualitat i lluitar contra
la precarietat: Acord per a l'ocupació de qualitat de Barcelona.
A. Impulsar la inversor per la renovació dels Mercats Municipals,
com a factor de desenvolupament i de promoció comercial de
proximitat, i enfortiment de l'aliança de la governança
publico-privada dels mercats municipals; en coordinació amb
Mercabarna, com a mercat majorista.
B. Reforçar la gestió més professional dels eixos comercials, per
augmentar-ne l'eficàcia en el marc d'un model sostenible de
col·laboració publico-privada i comunitària.
C. Millorar la comunicació i la participació en l'àmbit del
consum i reforçar l'Oficina Municipal d'Informació a les Persones
Consumidores com a servei a la ciutadania i l'impuls del consum
responsable.
D. Promoure aliments locals i sostenibles facilitant la
viabilitat econòmica i social de la pagesia i el comerç de
proximitat generant un millor equilibri territorial i un model
alimentari sostenible (#capitalalimentaciósostenible).
E. Impulsar un nou model alimentari, des de la producció fins a
la distribució i el consum, fent de Barcelona una ciutat referent
internacional en el marc de la Capitalitat Mundial d'Alimentació
Sostenible el 2021(#capitalalimentaciósostenible).
El turisme és un fenomen de caràcter global que interrelaciona
amb la vida de les ciutats aportant factors positius i generant
també alteracions en el model de vida de cadascuna d'elles.
En els darrers anys, a Barcelona, una part de les sensibilitats
socials entorn del turisme han posat l'accent precisament en
aquesta darrera qüestió.
La immensa majoria dels barcelonins i les barcelonines creuen que
el turisme és positiu i beneficiós per a la ciutat, però seria
absurd negar que també hi ha una part, igualment notable, que es
mostra preocupada pels efectes contradictoris de les seves
externalitats. I aquest és, precisament, el punt de sortida sobre
el qual cal enfocar aquesta etapa.
No es vol reduir el nombre de turistes que ens visiten; el que es
pretén és gestionar més bé les seves expectatives a la ciutat i
administrar amb més eficiència el seu impacte a la mateixa
ciutat.
A. Treballar a mitjà i llarg termini per ampliar els atractius
que la ciutat ofereix als nostres visitants, implicant-los més
intensament en propostes de caràcter cultural, esportiu i
científic.
B. Ampliar el perímetre territorial del turisme a Barcelona,
resolent l'encaix amb l'àrea metropolitana i, encara més
important, amb molts dels districtes de la mateixa ciutat.
C. Modernitzar les eines de gestió turística, amb una vinculació
més gran amb els objectius de la marca Barcelona, per aconseguir
anticipar-se als fluxos turístics globals tot conduint els
nostres visitants perquè esdevinguin en el futur “ciutadans a
temps parcial de la ciutat” plenament integrats en el nostre
model de vida.
D. Establir una nova governança amb mirada metropolitana i amb
participació del conjunt de sectors i agents vinculats a
l'activitat turística.
E. Executar els canvis necessaris en la mobilitat turística per
tal d'assegurar la màxima eficiència i el millor servei respecte
als objectius generals de transport.
Després del desenvolupament del Pla de barris 2016-2020, i tot i
poder constatar una primera tendència de reducció de les
desigualtats a la ciutat de Barcelona, alguns barris continuen
tenint importants indicadors de desigualtat que fan
inqüestionable la necessitat de continuar intervenint i donar més
recorregut a les polítiques públiques de lluita contra les
desigualtats iniciades. Es tracta de tendències a llarg termini
que necessiten més temps perquè arrelin en els barris i es
reverteixin de manera clara.
És per això que un cop finalitzat l'actual Pla, que acabarà el
2020 totes les actuacions planificades, s'impulsarà una nova
edició del Pla de barris 2021-2024, en la qual la major part dels
actuals barris hi continuaran sent, i s'afegiran noves zones
d'intervenció que també pateixen alts nivells de desigualtat
respecte als barris més desenvolupats de la ciutat. Així mateix,
es treballarà per impulsar una estratègia metropolitana.
El Pla de barris impulsarà diversos plans integrals que
recolliran les necessitats de cada barri, i programes que
pretenen generar noves oportunitats en els àmbits més
determinants de generació de desigualtats, com són l'educació,
l'ocupació, l'habitatge, la salut, l'alimentació o l'impacte
climàtic.
Continuarà treballant des d'una lògica de proximitat, detectant
des de cadascun dels barris quines són les necessitats dels seus
veïns i veïnes i donant-hi resposta, a través de la creació de
nous equipaments, de la millora de l'espai públic,
desenvolupant-hi programes per a col·lectius específics o
impulsant la cultura i la memòria popular.
El nou Pla de barris posarà molt èmfasi a elaborar programes amb
un fort impacte en les desigualtats i que puguin generar
sinergies entre tots els barris que pateixen problemàtiques
compartides, però sempre amb una forta lògica de proximitat, de
barri, treballant amb els veïns i les veïnes i prioritzant el
desenvolupament comunitari de les accions.
A. Continuar treballant per generar oportunitats als barris de la
ciutat, tot definint nous plans d'intervenció integral en els
barris que fins ara no han format part del programa, i que
recullin totes les necessitats d'aquests territoris.
B. Prioritzar les barris amb major concentració de la
vulnerabilitat a Barcelona per afegir al pla. El districte de Nou
Barris, i per tant, serà una de les zones d'intervenció
prioritàries i en la que s'afegiran la majoria dels nous barris.
C. Continuar desenvolupant plans integrals en diversos barris del
Pla 2016-2020, que segueixen tenint importants indicadors de
desigualtat que cal revertir amb polítiques a més llarg termini.
D. Desplegar totes les línies estructurals a tots els barris:
educació i cultura, habitatge, ocupació, salut i emergència
climàtica.
E. Abordar des d'una òptica global els àmbits importants de
vulnerabilitat de l'àrea metropolitana, propera a l'eix Besòs,
que superen o igualen la dels barris de Barcelona.
4.2 HABITATGE, REHABILITACIÓ I LLUITA CONTRA LA GENTRIFICACIÓ
A. Ampliar i dignificar el parc assequible fent ús de tècniques
que garanteixin la sostenibilitat ambiental.
B. Defensar el dret a l'habitatge fent ús de totes les eines
legals i de sensibilització que es tenen a l'abast.
C. Impulsar reformes legislatives en l'àmbit estatal i autonòmic
per posar fi als lloguers abusius i a l'especulació amb
l'habitatge.
D. Analitzar, en el marc de la Comissió de Seguiment de la MPGM
del 30%, l'ampliació de la mesura que obliga a les promocions
privades a destinar un 30% del nou habitatge construït a HPO en
els barris més afectats per processos de gentrificació.
E. Afavorir la protecció de l'habitatge principal amb instruments
de planificació i gestió i evitar una nova onada de substitució
d'usos.
La ciutat de Barcelona necessita una estratègia metropolitana per
fer front als reptes que té plantejats i que transcendeixen els
límits municipals. Els objectius compartits requereixen
polítiques comunes i Barcelona vol contribuir a definir aquesta
estratègia metropolitana amb els municipis de l'AMB i el conjunt
de la regió metropolitana. La ciutat real no s'entén sense una
interacció i un diàleg constant amb tota l'àrea conurbada.
La connectivitat, el desenvolupament d'infraestructures centrals,
la mobilitat, la lluita contra el canvi climàtic o la reversió de
desigualtats socials són alguns dels àmbits que s'han de
treballar des d'una visió metropolitana.  Per fer-ho, en aquest
mandat es disposarà del nou Pla director urbanístic metropolità,
que dissenyarà la metròpolis que volem, i es treballarà per
definir el nou Pla estratègic metropolità, que ha de definir els
objectius de la Barcelona metropolitana per als propers deu anys.
l'increment de la connectivitat, la promoció de l'habitatge
assequible, la infraestructura verda com a eix estructurant de la
metròpolis, o la promoció del transport col·lectiu i les xarxes
intermodals de mobilitat com a vertebradors de la mobilitat
metropolitana, són principis que la ciutat de Barcelona
comparteix amb el PDU. En aquest sentit, i en relació amb una
mobilitat més sostenible i que potenciï el transport públic, per
a Barcelona és clau continuar amb el desenvolupament de les obres
de la futura estació de la Sagrera i la seva intermodalitat amb
tren, metro, rodalies i autobusos interurbans i la reforma de
l'estació de Sants, que es potenciï com un gran node ferroviari
metropolità. La implantació de la zona de baixes emissions, que
han aprovat tots els ajuntaments que formen part de la zona
interior de les rondes, ha d'anar acompanyada d'estratègies de
mobilitat d'escala metropolitana.
El desenvolupament del Pla Litoral, que ha d'obrir i connectar
encara més la ciutadania amb el mar, també s'ha d'abordar des
d'una visió metropolitana. El nou pla permetrà desenvolupar el
Front Marítim de Sant Martí i repensar el Port Olímpic per tal de
recuperar la seva gestió i la construcció de la nova bocana,
guanyant espai púbic per a la ciutadania.
De la mateixa manera, el Pla Besòs permetrà guanyar més espai
públic en aquest àmbit, així com generar una estratègia conjunta
contra les desigualtats en els barris de tot aquest àmbit, tot
produint una nova centralitat i millorant la connectivitat entre
els barris d'una banda i l'altra del riu.
Finalment, cal un diàleg i un pacte amb altres administracions
per al futur del port i l'aeroport. La situació de crisi
climàtica actual obliga a tothom a arribar a un consens per a la
sostenibilitat d'aquestes infraestructures mesurant-ne el
desenvolupament no solament en l'ampliació i la capacitat
d'aquestes sinó també tenint en compte criteris mediambientals
per limitar l'impacte de la seva activitat a l'àrea
metropolitana.
A. Definir les prioritats en el desenvolupament urbanístic des
d'una perspectiva metropolitana.
B. Definir el nou Pla estratègic metropolità 2020-2030, implicant
els actors institucionals, econòmics i socials de tota la regió
metropolitana.
C. Fomentar el desenvolupament d'una mobilitat metropolitana
sostenible i de les grans infraestructures del transport públic
metropolità.
D. Millorar la connectivitat i la integració de la ciutat amb el
front marítim.
E. Desenvolupar polítiques de prevenció, seguerat i convivència
amb visió metropolitana.
Durant massa temps, la ciutat s'ha anat construint amb lògiques
que no posaven en el centre de les transformacions urbanístiques
les persones, sinó que responien a les lògiques del mercat o a la
priorització, amb un protagonisme absolut dels vehicles privats
contaminants a l'espai públic.
Els resultats són coneguts: moltes persones es troben excloses de
l'accés a un habitatge digne, els índexs de contaminació actuals
(en bona part generats per l'ús de vehicles molt contaminats)
afecten directament la salut dels barcelonins i les barcelonines
i l'espai per als i les vianants ha quedat en un plànol
secundari.
I encara hi ha un altre col·lectiu que ha patit més aquest model
de ciutat, com són les dones. La manera com s'ha dissenyat
l'espai públic ha fet que aquest s'hagi convertit en un entorn
poc segur i poc accessible per a les dones, com si les volgués
apartar, per acció o omissió de la vida a la ciutat. Això ha
tingut efectes directes en el seu dia a dia, en les seves
relacions i en els seus drets bàsics, com ara poder caminar i
gaudir de l'espai públic d'una manera segura.
En la construcció de la ciutat hi ha un altre repte que s'ha de
tenir ben present i que és la situació actual d'emergència
climàtica. El model de ciutat ha de donar resposta
prioritàriament a això i a la defensa dels drets i la salut de la
ciutadania. La pacificació de carrers, els eixos verds que
connectin tota la ciutat o els ecoxamfrans, que milloraran les
entrades i les sortides dels centres escolars allunyant el
trànsit i, per tant, també l'emissió de contaminació acústica i
ambiental d'aquests entorns, seran actuacions principals i clau
en els propers quatre anys.
Cal garantir el dret al barri i a la ciutat. Cal situar la vida
al centre de les polítiques urbanes, la regeneració urbana han de
ser una eina per afrontar aquests reptes i avançar cap a la
ciutat a escala humana, que posa al centre les persones i el seu
benestar.  Cal conjugar l'ambició metropolitana, de ciutat i de
barri.
L'urbanisme per si mateix no ho resolt tot però és una eina
imprescindible per garantir el dret a la ciutat. És a dir, una
ciutat i un espai públic democràtic i accessible, equitatiu i
socialment just. També una ciutat sostenible i resilient. Una
ciutat que des del seu espai públic treballi i generi més cohesió
social, promogui la igualtat de gènere i redueixi la
contaminació.
En aquesta transformació i en aquest canvi de les prioritats a
l'espai urbà, el model de les superilles encetat durant el mandat
anterior esdevé un nou paradigma amb capacitat per corregir
moltes de les conseqüències que s'han explicat.Tot això ha portat
a un espai públic més saludable, més accessible i democràtic, més
cohesionador, transversal i intergeneracional i, per tant, un
espai més segur per a tothom. Un espai públic per a tothom, per a
les persones, que potenciï la qualitat ambiental i asseguri
l'accés a l'habitatge són els camins per arribar a un espai urbà
on el dret a la ciutat de tots i totes es garanteixi. Una ciutat
de tots i totes es converteix en una societat més justa i
democràtica.
A. Garantir el dret a la ciutat.
B. Transformar l'espai públic per a que sigui més habitable i més
saludable.
C. Incorporar la perspectiva de gènere en el disseny de l'espai
públic.
4.5 CONVIVÈNCIA, CIVISME, PREVENCIÓ I SEGURETAT
Els temps actuals complexos i de transformació són un repte per a
la gestió de la seguretat i la convivència.  l'impacte local de
les polítiques globals, els processos de la polarització,
l'emergència climàtica, l'increment d'algunes tipologies
delictives i l'amenaça del terrorisme poden posar en risc el
model Barcelona. l'envelliment de la població, el desenvolupament
vertiginós de la tecnologia, la massificació turística i els
canvis en la mobilitat són elements condicionants per a la
seguretat.
Treballar des de la proximitat com a filosofia de treball i de
manera transversal amb la resta d'àrees de l'Ajuntament i altres
administracions és clau per abordar aquest context amb respostes
precises.
Prevenir, actuar abans que es produeixi el dany o a l'inici dels
conflictes és sempre més eficient que respondre. La prevenció ha
de ser la clau i el punt de partida de totes les polítiques de
convivència i seguretat. Fa anys que és un element present, però
el repte consisteix a avançar-se a la velocitat dels canvis
actuals, i desenvolupar encara més aquestes polítiques en els
sectors especialment vulnerables: el jovent i la gent gran. Els
àmbits de les emergències i la protecció civil també han
d'aprofundir en aquest vessant. La cura de la convivència i la
seguretat de les persones és també clau en situacions de risc o
emergència.
L'espai públic és lloc de trobada, de desenvolupament de la vida
i d'exercici dels drets. Cal actualitzar el nostre pacte de
convivència, incorporant visions diverses, representatives de la
nostra ciutat actual i que recullin les noves formes i relacions
en aquest espai. La gestió dels espais massificats i usos
intensius requerirà plans específics per gestionar-los i la
construcció d'un urbanisme amb perspectiva de seguretat i de
gènere també serà clau per assolir aquest objectiu.
Incrementar els esforços per reduir, fins a arribar a zero, les
víctimes de trànsit, treballant en la formació ciutadana i en
mesures de regulació i control per garantir una circulació amable
per la ciutat.
S'han d'implantar mesures concretes per evitar i reduir la
violència sobretot entre el jovent, i cap a les dones, i promoure
la col·laboració i el compromís de tota la ciutadania amb una
ciutat justa, pacífica i segura. La construcció de la seguretat
també ha d'anar lligada a més accés a la informació pública,
processos clars i transparents de rendició de comptes.
A. Promoure la col·laboració i el compromís de tota la ciutadania
amb una ciutat justa, pacífica i segura.
B. Evitar i reduir la violència especialment entre el jovent, i
envers les dones.
C. Reduir, fins arribar a zero, les víctimes de trànsit en la
línia del compromís de Visió Zero (0 morts i 0 ferits greus al
2050) i d'acord amb el Pla de Seguretat Viària.
Per tal de poder gaudir d'una ciutat de drets, oberta,
cohesionada i intercultural, es proposa com a eix central
promoure i defensar els drets humans i l'accés a la plena
ciutadania per a totes les persones, sobretot per a aquelles en
situació de vulnerabilitat o discriminació.
Per fer-ho, caldrà incloure l'enfocament de drets humans de
manera transversal en les polítiques públiques de l'Ajuntament,
entenent que l'Ajuntament té obligacions quant a la prevenció i
garantia dels drets de la ciutadania en cada un dels àmbits de la
seva actuació.
La lluita contra els discursos de l'odi i les discriminacions és
un dels altres eixos centrals d'actuació. En aquest sentit, es
consolidarà l'Oficina per la No Discriminació com el servei de
referència en l'atenció de víctimes de discriminació, la qual
ampliarà el seu marc d'incidència gràcies al treball conjunt amb
les entitats de la ciutat.
També es desenvoluparan actuacions en la prevenció de les
polaritzacions i els extremismes violents, especialment
destinades a joves.
L'àmbit prioritari de treball serà l'eix educatiu, entenent que
l'educació en drets humans és una eina amb molt de potencial per
a la construcció de ciutadania. En aquest sentit, es
desenvoluparan projectes amb defensors de drets humans tant de
l'àmbit estatal com internacional, per fer arribar a les escoles
i els equipaments de proximitat nous referents per als joves.
Finalment, davant de qualsevol regressió de drets civils i
polítics, reivindiquem Barcelona com una ciutat oberta i
compromesa amb la defensa de la llibertat d'expressió i dels
drets humans. Des d'aquesta perspectiva, es treballarà per
reforçar els mecanismes de denúncia i prevenció de qualsevol
tipus de vulneracions de drets civils, humans i polítics que
succeeixin a la nostra ciutat, amb la voluntat de que no quedin
impunes.
A. Promoure i defensar els drets humans, la cultura de pau i la
convivència conjuntament amb entitats, ciutadania i la xarxa
educativa.
B. Facilitar l'accés a la justícia i la garantia de drets a tota
la ciutadania amb una mirada específica cap als col·lectius més
vulnerabilitzats reforçant els serveis municipals que treballen
amb les entitats de la ciutat en la lluita contra les
discriminacions.
C. Reforçar els mecanismes de protecció i garantia davant
vulneracions de drets civils i polítics que pateixi la ciutadania
de Barcelona, coordinant les actuacions amb aquelles entitats
especialitzades de la ciutat en l'àmbit dels drets humans.
D. Consolidar Barcelona com una ciutat referent en la defensa
dels drets humans participant de forma activa en les xarxes
internacionals de ciutats i promovent modificacions legislatives
en tots els nivells de les administracions pel respecte i
protecció dels drets humans.
L'educació és una política vertebral per a la cohesió social de
la ciutat i la reducció de les desigualtats quan s'orienta a
l'equitat. Per això cal oferir i connectar oportunitats
d'aprenentatge, tant dins com fora de l'escola, perquè en siguin
més, millors i més ben repartides.
Cal consolidar les tendències positives dels darrers anys i saber
materialitzar l'empenta transformadora que viu el món educatiu
amb una aposta forta per l'educació pública de proximitat en
centres de qualitat equivalent, orientada a combatre la
segregació escolar i a cuidar les trajectòries educatives perquè
l'educació esdevingui efectivament inclusiva i palanca de canvi
personal i social.
Cal seguir reforçant i articulant una política integral
d'educació i criança de la petita infància, amb més oferta
pública i més diversificació dels suports a les famílies per
prevenir desigualtats educatives, i també com a política
feminista de democratització de les cures.
Així mateix, es posaran esforços a millorar i articular
dispositius i accions per afavorir les trajectòries educatives i
contra l'abandonament educatiu, reforçant l'educació secundària
post obligatòria diversa, i la formació i noves oportunitats al
llarg de la vida amb diferents modalitats més ben vertebrades.
Es vol posar l'accent en la vinculació de l'educació amb la
cultura i les arts. Per això, s'avançarà cap a un model d'escoles
municipals de música i arts, s'iniciarà l'hora artística i
cultural als centres públics i es desplegarà un pla d'educació,
pràctica i creació artística.
Per consolidar la ciutat educadora i concretar-la en barris
educadors, el repte és seguir articulant i enfortint els
diferents agents, espais i temps educatius, més enllà dels
escolars, perquè la diversitat d'oportunitats d'aprendre estigui
a l'abast de tothom. Es vol disposar d'un projecte educatiu de
ciutat per avançar en l'empoderament de tota la ciutadania, i
generar vincles i capacitats per seguir aprenent; per fer, ser,
conviure i poder afrontar millor els reptes de la vida personal,
social i comunitària.
Per reforçar Barcelona com a ciutat de ciència i enfortir la
cultura científica de la ciutat, cal treballar amb el potent
ecosistema d'actors de recerca i ciència, la ciutadania i els
sectors socials i econòmics, sense deixar ningú enrere. Per això,
caldrà reforçar els projectes urbans de coneixement, la ciència
ciutadana, la divulgació científica en els territoris, l'accés
equitatiu per gènere, edat i renda al coneixement científic i a
la seva producció i direcció, i el diàleg entre els espais de
recerca, el sistema educatiu i la xarxa d'equipaments de la
ciutat, entre l'art i la ciència, i entre la ciència i els actors
econòmics.
La ciència és cabdal per donar resposta als grans reptes de
ciutat del segle XXI (l'emergència climàtica, l'alimentació, la
mobilitat, les desigualtats o l'envelliment demogràfic), i per
això ens cal reforçar el suport de l'Ajuntament a la recerca i,
en especial, la interlocució entre l'Ajuntament i tots els actors
científics que poden aportar solucions innovadores, justes i
eficaces a aquests reptes.
A. Avançar en l'equitat i l'educació inclusiva per reduir les
desigualtats, la segregació i l'abandonament educatiu amb més
inversió en centres públics com a equipaments de barri.
B. Millorar els diversos aprenentatges i el benestar d'infants i
adolescents en centres de qualitat educativa equivalent.
C. Enfortir i diversificar els serveis d'educació i criança
municipals per a la petita infància i les seves famílies.
D. Millorar i connectar les oportunitats educatives, culturals i
de joc en barris educadors, més enllà del temps escolar i al
llarg de la vida.
E. Desenvolupar el Pla de Ciència de la ciutat.
La cultura ha de tenir, juntament amb la seva importància
institucional i econòmica, un paper fonamental en la participació
i la cohesió social. Aquest és el seu principal actiu; per tant,
cal plantejar les estratègies i les mesures adients que
reconeguin la cultura com a marc de drets a partir de
l'accessibilitat, les pràctiques culturals, la governança
democràtica, el reconeixement de la diversitat, la producció i
l'enfortiment comunitari envers la ciutadania i els agents
sectorials.
Cal reforçar el pressupost general de l'àrea i desenvolupar
programes i estratègies que consolidin el paper articulador de la
cultura en el reforçament del capital social de la ciutadania. La
descentralització i la capacitat d'accedir als programes i
recursos culturals són una part fonamental d'aquestes
estratègies. Per això cal consolidar les pràctiques culturals
comunitàries i les diverses manifestacions de cultura popular. El
teixit d'equipaments culturals, fàbriques de creació,
biblioteques, centres cívics, casals de barri, ateneus i cases de
la festa han d'afavorir les interaccions amb els centres
educatius, des de les escoles bressols fins a les escoles
d'adults i les universitats.
Calen noves eines per lluitar contra la precarietat del sector
cultural. Per això hem d'impulsar relacions socioeconòmiques
innovadores que impulsin la formació, les ajudes, el vincle entre
cultura i economia social i la contractació pública socialment
responsable.
Cal enfortir els grans equipaments culturals, establint objectius
comuns i nous acords interinstitucionals a través d'eines
compartides, al mateix temps que es recuperen els fons de
bicapitalitat perduts fa anys, establint una adequada
proporcionalitat en relació amb el conjunt d'administracions per
tal d'assegurar la qualitat i el funcionament regular d'aquestes.
Cal fomentar el seu vincle territorial i el suport a la creació
cultural i artística de base i independent. Cal treballar la
programació cultural de la ciutat des de la perspectiva de gènere
per fer-la veritablement paritària, reconeixent i donant espais
de protagonisme a les dones.
S'impulsarà el paper local i internacional de Barcelona des de la
perspectiva de les pràctiques culturals en el seu conjunt de
sectors empresarials i àmbits socials, participant d'espais
sectorials i internacionals on compartir estratègies gràcies a
les entitats i els creadors locals de la ciutat.
A. Impulsar els drets culturals a partir de l'accés, la pràctica,
l'enfortiment comunitari i la governança democràtica en la
cultura.
B. Afavorir la sostenibilitat i el desenvolupament del sectors
culturals de la ciutat en la seva diversitat d'àmbits i
dimensions socioeconòmiques i territorials (teixit professional,
espais independents, equipaments privats, cultura de base).
C. Enfortir el vincle entre cultura i educació com a element
fonamental per a la inclusió i el desenvolupament personal i
col·lectiu de la ciutadania.
D. Descentralitzar, diversificar i impulsar noves centralitats en
el desplegament de la participació en l'activitat cultural als
barris.
E. Promoure el coneixement del patrimoni cultural de la ciutat,
la seva conservació, difusió i accessibilitat universal.
Tot i el seu valor intrínsec, la rellevància pública de l'esport
per a Barcelona deriva sobretot de la seva contribució positiva
en àmbits fonamentals de la vida de la ciutat, com la salut,
l'educació, la convivència, la inclusió social i, fins i tot, la
prosperitat econòmica. Per això és voluntat de l'Ajuntament
assegurar l'accés a l'esport a totes les persones, amb accions
com ajudar les famílies dels nois i noies que fan pràctica
esportiva fora d'horari lectiu, completar la dotació
d'equipaments esportius (entre d'altres, construcció de nous
pavellons i cobertura de pistes poliesportives) o donar suport
als clubs i les associacions esportives, com un dels pilars de
foment de l'esport i que requereixen suport en el procés
d'adaptació als actuals requeriments normatius i legals que
condicionen les seves activitats.
També es tracta de promoure l'esport com a pràctica habitual
entre la ciutadania, i així aconseguir que recuperi un espai
central a la ciutat; també com a factor de desenvolupament,
lligat a la creació de llocs de treball i a les noves
tecnologies. En els propers quatre anys s'ampliaran els horitzons
de l'esport, i es convertirà el front litoral en un pavelló blau,
escenari ideal perquè la ciutadania s'acosti als esports de
platja i de mar. També es posarà en marxa la recuperació del
Palau Municipal d'Esports.
S'establiran complicitats per fer de l'esport un important
catalitzador per a les polítiques de sostenibilitat econòmica,
social i ambiental aplicant la perspectiva de gènere en la
promoció de l'esport. I es contribuirà a mantenir el
reconeixement internacional de la capitalitat esportiva de
Barcelona, amb l'organització i la captació de grans
esdeveniments que s'ajustin als objectius de desenvolupament
sostenible de la ciutat.
A. Garantir l'accés universal a la pràctica física i l'esport.
B. Potenciar activitats esportives per al conjunt de la població,
a l'espai públic i utilitzant la xarxa d'equipaments esportius
municipals, i ampliar i millorar la xarxa d'espais esportius de
manera equilibrada i sostenible.
C. Posar els criteris i els mitjans perquè els esdeveniments
esportius de Barcelona siguin de qualitat i sostenibles.
D. Promoure el desenvolupament econòmic i la projecció de la
ciutat mitjançant l'esport.
E. Enfortir el teixit associatiu, i en especial els clubs
esportius, com un pilar vehiculador i promotor de la pràctica
esportiva.
Les polítiques de memòria constitueixen un dret civil de la
ciutadania a construir la imatge del passat com a part fonamental
de la seva identitat, l'exercici del qual l'Ajuntament ha de
protegir i estimular.
Des de la Regidoria de Memòria és prioritat, sempre de bracet amb
la societat civil, recuperar, mantenir, difondre i fer públics
els fenòmens memorials contemporanis que constitueixen el
patrimoni ètic de la ciutadania en el seu esforç per obtenir
cotes més grans de drets i d'igualtat, i potenciar la cultura
democràtica.
En aquest mandat 2019-2023 cal incidir sobretot al voltant de
tres eixos:
1. Prosseguir la feina feta en el mandat anterior en tot el que
fa referència a la construcció de la cultura antifeixista de la
ciutat, aquest cop donant protagonisme als barris i a la seva
articulació en el territori.
2. Crear una xarxa d'entitats memorialistes, que culmini amb la
consolidació de l'Institut de Passats Presents per al
desplegament de les polítiques públiques de memòria de la ciutat.
3. Impulsar i incidir en el vessant pedagògic de la memòria a
través de l'ajut, la consolidació i la promoció de les diferents
activitats i programes que es desenvolupin en els diferents
entorns educatius.
A. Acompanyar els barris i els seus moviments en la construcció
de la memòria democràtica.
B. Impulsar l'espai públic per preservar la diversitat de la
memòria col·lectiva, incidint en particular en els col·lectius
més oblidats.
C. Impulsar la reflexió sobre la memòria i interculturalitat, el
feminisme i els moviments LGTBI a través de jornades o debats.
D. Prosseguir i potenciar la política patrimonial de ciutat.
E. Visibilitzar les associacions i entitats memorialistes de la
ciutat, i donar-los reconeixement, i impulsar la participació
ciutadana organitzada (entitats de recerca, associacions
memorialistes...).