Unificar pictogrames de trens i metro. Són símbols, i hi ha
persones que tenen dificultats per identificar que es tracta d’un
tren, perquè no ho especifica, és una marca. Gestionar la
informació de tal manera que s'incorporin també les solucions
d’accessibilitat (per ex: estació en corba, obertura de 3cm entre
andana i vagó). Millorar l’accessibilitat cognitiva i sensorial a
les estacions de metro. Es mencionen específicament les
indicacions de sortida i dels ascensors i els ponts de connexió
on cal prendre decisions (cap a on anar, a on està la sortida,
etc.). Incloure cartells grans i clars que indiquin a on trobar
la sortida o l’ascensor seria una gran solució per a persones amb
discapacitat neurològica, que tenen dificultats per a trobar
aquests elements en un entorn amb molta gent, soroll, vibracions,
llums, etc. Millorar la il·luminació, tenint en compte que
l’enlluernament pobre o excessiu és també un mètode
d'accessibilitat per a persones amb neuropaties i d'altres
patologies com per exemple d'algunes oftalmològiques. Fer pressió
per millorar l’accessibilitat de les estacions de metro (se cita
específicament Urquinaona i Verdaguer). Promoure l’ús del bus de
barri exclusiu per a veïns i veïnes o els ascensors en detriment
de les escales mecàniques en barris de muntanya. Es comenta que
les escales mecàniques no són accessibles. Un bus de barri o un
ascensor sí que ho és. Hi ha barris a on s’aposta per moltes
escales mecàniques i hi ha gent que no les pot fer servir
Millorar l’accessibilitat de les parades d’autobús. Tot i
disposar de rampes, hi ha vegades que els autobusos no les poden
fer servir degut a una manca d’accessibilitat de les parades.
S’agreuja els caps de setmana, a on en alguns carrils bus els
cotxes poden aparcar i dificulta l’accés a la parada dels
autobusos. Augmentar el nombre d’encaminaments que porten a les
parades. Augmentar el contrast dels cartells a les marquesines
per tal de facilitar la lectura. Millorar l’accessibilitat de les
interconnexions i la intermodalitat. Fer accessibles els
intercanviadors i millorar la intermodalitat (accessible). Que
els canvis modals siguin els menors i puguin fer-se amb
facilitat. Subvencionar sistemes de cancel·lació les vibracions i
so a freqüències normalment no audibles. Tot i que alguns usuaris
tenen ajudes, com per exemple els auriculars amb cancel·lació
activa de so, alguns cops no es veuen cancel·lats i no son una
solució, de manera que la persona usuària acaba assumint el cost
d’un altre dispositiu. Assegurar que no es donen temperatures
excessivament fredes o caloroses, que poden afectar a persones
amb diferents patologies. Informar del tipus de mesura
d’accessibilitat de cada vehicle. Revisar els dispositius
d’accessibilitat del transport públic. Es menciona l’encaminament
de les estacions de Ferrocarril, que tot i ser-hi no serveix
perquè no es detecta, problemes amb el so dels autobusos,
increment de la freqüència de les línies d’autobús. Una avaria en
un ascensor pot provocar que una persona que utilitza una cadira
de rodes no pugui sortir de l’estació. A les dades de la
presentació es parla de l’alt percentatge de mobilitat activa,
però en molts casos és perquè les persones usuàries no volen
córrer el risc de no poder arribar. Parades accessibles. És
important disposar de vehicles accessibles però també que ho
sigui la infraestructura d’accés al transport públic,
especialment les parades i els seus itineraris d’accés. Parades
properes Vigilància caps de setmana ocupació espais que
corresponguin a parades bus per garantir l'accés (pujar i baixar)
al vehicle en condicions, especialment per a les persones amb
mobilitat reduïda. A banda, en aquells carrils bus de l’eixample
en que es permet estacionar els caps de setmana, s’ha de garantir
prou espai abans i després de la parada, per tal de poder apropar
els vehicles a la vorera quan no es disposa de plataforma.

Aquesta proposta ha estat recollida a una sessió de participació
del PMU.