darredondort/decidim-barcelona-proposals-embeddings-768d huggingface dataset:
L’ajuntament ha de promoure el dret a la cultura, donar a
conèixer el que hi ha i donar suport a la creació. El dret a la
cultura no és només a rebre-la sinó també a fer-la. Cal entendre
l’accés a la cultura com un tot, i per tant cal fer suport a la
creació , producció i recerca cultural.
El subjecte de dret no ha de ser només la persona sinó també la
comunitat, cal crear espais culturals primaris a la comunitat i
reforçar el reconeixement del espais culturals.
Promoure les llengües existents a la ciutat, posar en valor la
diversitat lingüística i fonamentar el reconeixement de llengües
com a mitjà per contribuir a la cohesió social.
Voluntat de reconeixement a les diferents expressions de cultura
popular amb mirada intercultural (festivitats, calendari local,
etc) i reconeixement de totes les pràctiques i disciplines
artístiques.
Prendre mesures contra la precarietat laboral en el món
cultural i dignificar el conveni del lleure. L’ajuntament hauria
de mediar en els convenis públics.
Impulsar una política pública que faciliti l’accés a equipaments
o activitats culturals de manera gratuïta o bonificada als
residents de la ciutat.
Incorporar el dret a l’esport amb mirada feminista , LGTBIQ+ i
acompanyar els clubs i entitats esportives. Reconèixer el dret a
l’accés a l’esport en espais lliures de violència, discriminació
i incitació a l’odi així com el dret a gaudir d’activitats
esportives amb preus adequats (accés a totes les edats i
necessitats).
Reforçar el paper dels Consell sectorials , dotar-los d’eines i
recursos perquè les propostes que fan puguin incidir de forma
real en les polítiques públiques; amb retorns i respostes
motivades. Reforçar el dret de la ciutadania a l’associacionisme
esportiu.
Garantir que l’oferta d’activitats extraescolars culturals i
esportives són inclusives i accessibles per tothom
Repensar els espais esportius i promoure espais per dones que
volen fer esport.
El dret a la cura s’hauria d’incorporar a la nova carta de drets
humans incloent el dret a l’acompanyament afectiu i el benestar
emocional. Cal tenir en compte tant les persones cuidades com les
persones que cuiden. La incorporació d’aquest dret s’ha fet més
palès a conseqüència dels impactes de la crisi del 2008 i la
pandèmia del 2020. Per això cal que hi hagi un pressupost
associat i un reconeixement explícit.
El dret a la salut s’hauria de garantir a través dels
empadronaments per tal de garantir que hi hagi un accés
universal. Alhora s’ha d’entendre el dret a la salut d’una manera
transversal i global incloent-hi la salut emocional, mental,
física, confort i equitat.
Per tal d’assegurar unes condicions materials bàsiques en pro del
benestar emocional és necessari poder enfortir els drets laborals
per tal que la gent pugui desenvolupar un projecte de vida de
forma digna.
Per tal de millorar el benestar emocional i el dret a la cura és
imprescindible poder desenvolupar polítiques i/o projectes de
salut comunitària.
Per tal de promoure els drets humans és necessari dur a terme
mesures de conscienciació i coneixement d’aquests (a través de la
divulgació de la nova carta de drets humans) a tota la ciutadania
i sobretot pel que fa als drets emergents.
Per tal de garantir els drets humans una de les vies
imprescindibles és l’enfortiment dels serveis públics com a
garants del benestar i que aquest arribi a tota la població sense
prejudici del seu nivell socioeconòmic. En aquest sentit cal
tenir en compte els drets de les persones en situacions de
vulnerabilitat i les desigualtats territorials a la ciutat a
l’hora d’invertir en serveis públics. També és indispensable que
hi hagi millor coordinació entre aquests sobretot pel que fa als
serveis sanitaris i serveis socials.
És necessari donar suport a l’acompanyament a la criança com a
manera d’enfortir el benestar emocional i les cures (el dret a la
cura).
Organitzar formacions per a persones que han d’acompanyar i
cuidar professionalment per tal que siguin conscients dels seus
drets. També és important que tota la ciutadania sigui conscient
dels drets d’aquestes professionals.
La renta bàsica universal seria un bon mecanisme per tal de poder
garantir les cures de les persones i el seu benestar.
És indispensable millorar la coordinació entre entitats i
serveis públics i implementar models públics-comunitaris
Per tal de garantir una mirada holística sobre les persones i
fomentar la transversalitat en la intervenció i atenció des dels
serveis públics és indispensable fer una atenció centrada en la
persona i que tingui en compte les diferents necessitats segons
les seves dificultats o desigualtats de partida.
Un dels nous drets a incorporar a la carta seria els drets
ambientals a través d’una mirada en relació amb la justícia
ambiental com a conseqüència dels nous reptes ambientals (accés a
l’aigua, contaminació, etc.).
Cal tenir en compte els nous drets emergents que son conseqüència
de les noves realitats socials. De totes maneres aquests drets
van vinculats als drets ja existents del dret a la intimitat i la
privacitat, dret a la dignitat i a la lliure informació. En
aquest sentit cal tenir en compte el dret a la transparència,
l’accés a dades i a la participació. En aquest sentit es proposa
introduir una capa digital a la major part d’apartats ja que és
un dret transversal.
Es proposa educar en el concepte de decreixement. Reducció del
consum i definició d’un nou concepte de ciutat.
Ara mateix molts dels tràmits i informacions passen per tenir
accés a les tecnologies. Cal tenir en compte l’escletxa digital i
per això garantir el dret a l’accés a les tecnologies
independentment de la seva renta i del barri en que visqui
cadascú.
La carta s’ha de dirigir a tothom independentment de si la seva
situació administrativa és regular o irregular. A més a més cal
garantir un exercici igualitari dels drets independentment de les
diferències socioeconòmiques i de la situació física (adaptar-ho
per persones amb discapacitat).
Cal que l’administració s’adapti a les necessitats de les
persones. Que els tràmits digitals no siguin només digitals,
també calen serveis presencials i aquests siguin accessibles per
a persones amb discapacitat.
Es proposa implementar programari lliure a l’ajuntament ja que
garantir els drets digitals també passar per això.
Es proposa potenciar projectes de reaprofitament de mobiliari,
materials, tecnologies, etc. i en aquest sentit, els equipaments
municipals han de ser un model de reaprofitament i reciclatge.
Es constata que els drets i deures de la carta de drets humans de
la ciutat de Barcelona no son coneguts per la majoria de la
població, això és així per què sovint la prioritat de la gent és
cobrir les seves necessitats bàsiques i la pròpia subsistència i
no el coneixement dels propis drets i deures. Per aquest motiu es
proposa impulsar una estratègia de comunicació per donar-la a
conèixer. Aquesta estratègia pot incloure accions a curt, mitjà i
llarg termini.

Per tal de combatre la falta d’informació sobre drets i deures
es proposa dur a terme una campanya de comunicació i
socialització d’aquests a través de xarxes socials i mitjans de
comunicació com BTV amb un contingut pràctic i concís a través
d’un llenguatge senzill i icònic.

A mitjà termini es proposa fer unes jornades com si fossin uns
jocs florals dels drets humans implicant a diferents agents.
No hi ha una mirada global entorn als drets humans sinó que tant
les entitats com l’administració pública tenen una mirada
parcialitzada depenent des propis temes d’interès o de treball
que té cadascú. En aquest sentit caldria combatre aquesta
sectorialització per tenir una mirada global.
Per tal d’enfortir els drets humans cal que es treballin a partir
de la convivència, una bona manera de fer-ho a llarg termini
seria fer-ho a través dels centres educatius amb infants i joves.
La idea seria passar del paradigma de la seguretat al paradigma
de la convivència.
Les dades reals sobre vulneració de drets sovint no són
accessibles per la població en general, per això seria necessari
fer una feina de divulgació a través dels mitjans de comunicació
com BTV i fomentar el coneixement real per a tota la població.
La garantia d’alguns dels drets de la carta és competència de la
Generalitat i l’Estat i no pas de l’Ajuntament però aquest, com
administració més propera caldria que recollís les diferents
demandes i les elevés a la instància que fos necessària com a
defensor de les persones de Barcelona.
El dret a l’habitatge a la ciutat de Barcelona no està garantit i
en aquest sentit es proposa que es duguin a terme mesures des de
l’ajuntament per tal de combatre la falta d’habitatge assequible.
Es proposa que des de l’ajuntament de Barcelona i amb l’ajuda de
la Guàrdia Urbana es faci la detecció de vulneració de drets. Per
exemple, que s’impulsin mesures per tal de detectar vulneració de
drets en l’àmbit laboral i que des del propi ajuntament es pugui
avisar a inspecció de treball per tal de garantir els drets.
L’espai públic pel que fa a la mobilitat s’ha de compaginar entre
cotxes, vianants, bicis, etc. i això sovint no està ben ordenat
ni es compleixen les normatives existents ja que a vegades
s’utilitzen vies veïnals com a dreceres per passar-hi en cotxe
amb les conseqüents molèsties per soroll i contaminació. En
aquest sentit es proposa reordenar la mobilitat per garantir el
dret a l’espai públic dels vianants i els veïns i veïnes de la
ciutat. A més, en temes de mobilitat sovint els conductors no
segueixen les indicacions de les senyals i s’excedeixen de
velocitat o envaeixen carrers on la prioritat és per a les
persones vianants. Quan això sigui així es proposa que s’informi
o es sancioni per evitar la sensació d’impunitat actual. També
cal controlar la DUM (descàrrega urbana de mercaderies) Ara
mateix no hi ha control horari i de com es duu a terme i genera
força caos de mobilitat a la ciutat.
Es proposa que hi hagin punts centralitzats de recollida de
missatgeria a domicili a tots els barris per evitar el trànsit
de tantes furgonetes per tots els carrers. Tot aquest trànsit té
efectes en la contaminació i per tant en la salut. Ja existeix
alguna experiència pilot i caldria estendre-la al conjunt de la
ciutat.
Les antenes o repetidors dels mòbils sovint es posen als terrats
dels edificis i tenen una normativa concreta (han d’estar
cobertes) però molt sovint aquesta normativa no es compleix
vulnerant així el dret a la salut. Es demana que es faci una
revisió de la instal·lació d’aquestes antenes.
És indispensable que es reforci l’antiracisme per tal de garantir
els drets humans a la ciutat. En aquest sentit quan es detectin
actituds racistes o de vulneració de drets caldria donar-hi
resposta.
La web de l’ajuntament no és intuïtiva, cal generar una nova web
que faciliti l’accés a la informació (recursos, entitats, etc.)
entorn als drets humans, que sigui més senzilla i intuïtiva
d’utilitzar. També es proposa visibilitzar la feina de les
entitats des de la web de l’ajuntament o des d’altres plataformes
com ara el Decidim.
S’apunta la necessitat d’incloure drets digitals, seguretat
informàtica, drets derivats de l’emergència climàtica (com el
dret a l’aigua) i es reforcin drets com els relacionats amb el
medi ambient (contaminació lumínica, acústica, fums, etc.).
Els ajuts i subvencions per millorar l’aïllament energètic
d’habitatges o edificis només cobreixen el 40% del cost total.
L’import restant l’han de sufragar els veïns i això provoca que
només les persones amb més poder adquisitiu poden accedir a la
subvenció però aquelles persones amb menys poder adquisitiu no.
Per això es proposa que es puguin fer subvencions del 100% del
cost en aquells casos de més precarietat econòmica.
Els parcs i espais verds de la ciutat necessiten de més
manteniment per part de l’ajuntament però també per part de veïns
i veïnes que hi passegen els gossos. Cal reforçar els deures en
relació a la recollida d’excrements dels gossos.
Les entitats que treballen pel reforçament dels drets humans o
contra la vulneració d’aquests sovint estan lligades a
subvencions anuals les quals no donen estabilitat als projectes i
processos, per això es proposa que les subvencions puguin
donar-se per un termini més llarg (mínim dos anys) i així poder
treballar més a llarg termini i amb certa estabilitat econòmica.
Les persones que treballen als equipaments públics de proximitat
tenen un rol d’acollida molt important, per això es proposa que
puguin acollir, acompanyar i/o derivar qualsevol vulneració de
drets humans. Per això serà necessari que coneguin els drets i
els espais de denúncia de la vulneració d’aquests.
Per tal de facilitar que les persones coneguin el síndic de
Barcelona i apropar-lo a la població es proposa una
descentralització d’aquest oferint una porta d’entrada a cada
Districte.
Es proposa que es faci un seguiment anual del desplegament de la
carta i el pla d’acció en un espai on s’hi convidin veïns i
veïnes i no només persones tècniques.
El que no pot ser que emparant-se en una "religió", o idees
polítiques, es discrimini per sexe, orientació sexual.

Denunciar qualsevol forma que discrimini, com el masclisme, la
misogínia, i les diverses fòbies a l'orientació sexual i posar
tots els impediment perquè les organitzacions que la realitzen no
puguin rebre qualsevol tipus d'ajuda o subvenció, siguin
polítiques o religioses, per a no puguin seguir amb aquesta
actitud.
Deures per assegurar els drets dels altres, el ple
desenvolupament de la personalitat i el benestar de la comunitat.
Cal posar les mesures necessàries pel seu acompliment. Cal EDUCAR
des petits i fer campanyes amb colaboracio dels mitjans de
comunicació en el compromís comunitari, la solidaritat i
l'empatia, garantint el dret al descans, a la salut, etc Cal
fomentar el voluntariat. Deure dels nouvinguts, sense renunciar a
llengua/tradicions pròpies, a integrar-se a llengua/cultura del
territori
Deures x assegurar els drets dels altres, el ple desenvolupament
de la personalitat i el benestar de la comunitat. Cal posar les
mesures necessàries pel seu acompliment. Cal educar a escola,
pels mitjans de comunicació i crear iniciatives institucionals en
el compromís comunitari, la solidaritat i l'empatia, garantint el
dret al descans, a la salut, etc. Cal fomentar el voluntariat
Deure dels nouvinguts, sense renunciar a llengua/tradicions
pròpies, a integrar-se a llengua/cultura del territori
Al document adjunt trobareu les aportacions de la Fundació Ferrer
i Guàrdia al futur Pla d'acció de salvaguarda dels drets humans a
la ciutat 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
 relació als següents àmbits:

* La laïcitat com a principi
* Drets digitals
* Administració i Administració Digital
* Dret a la participació
* Drets de les persones joves
També hi trobareu una revisió propositiva a l'actual Carta de
Drets i Deures de Barcelona.
En l’articulat de la Carta es fa referència en diferents àmbits a
alguns drets que entronquen amb el principi de laïcitat.
Considerem que d’una manera transversal, caldria integrar la
llibertat de consciència individual en la preservació d’un espai
públic lliure i igualitari. Atenent també dret a no professar-ne
adscripcions a consciència.
Incloure diferents aspectes:
• Garantir l'accés a Internet i als recursos tecnològics per a la
plena inclusió
• Abordar les desigualtats sociodigitals i desenvolupar mesures
per la inclusió digital
• Dret a l’educació i l’acompanyament digitals
• Protegir els drets d'infància adolescència i joventut
• Protegir la llibertat d’expressió, informació, participació
• Garantir igualtat d’oportunitats i no discriminació

Consulteu redactat complet: Aportacions de la Fundació Ferrer i
Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Per una Administració Digital que no deixi ningú enrere 
( https://www.ferrerguardia.org/ca_ES/blog/articles-8/per-una-administracio-digital-que-no-deixi-ningu-enrere-247 )
:
• Accessibilitat universal als tràmits
• Facilitar i oferir acompanyament personal multicanal
• Promoció de drets digitals des del disseny fins a l'avaluació
• Atendre les barreres tècniques d'accés i ús
• Experiència d'usuària més amable, simple i accessible
• Adaptar l'Administració digital, i l'accés a serveis, a les
necessitats específiques

Redactat complet a: Aportacions de la Fundació Ferrer i Guàrdia a
BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Reptes per garantir el dret a la participació:
• Dret a la participació de totes les persones
• Ampliar i diversificar la participació al voltant del respecte
i foment dels drets i llibertats fonamentals
• Autonomia dels espais i processos de participació
• Avançar cap a una participació comunitària
• El dret a la participació com a una eina per defensar i
fomentar de la resta de drets

Redactat complet a: Aportacions de la Fundació Ferrer i Guàrdia a
BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Establir un marc que reconegui els seus drets i necessitats
específiques:
• Viure una vida plena
• Accés equitatiu a l’educació, ocupació i habitatge
• Serveis de joventut com a garants del seu desenvolupament
integral
• Prevenir i respondre a la discriminació i altres formes de
vulnerabilitat
• Representació i participació efectiva en els afers públics
• Reconeixement de la seva participació i de l'associacionisme
juvenil

Redactat complet: Aportacions de la Fundació Ferrer i Guàrdia a
BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Cal continuar la feina impulsada per l’Oficina per la No
Discriminació. Es podrien desplegar actuacions des de la
perspectiva de promoció de drets. Caldria que l’OND integrés els
Drets i les Discriminacions digitals.
• Incrementar el suport al treball que despleguen les entitats
• Impulsar al treball de continuïtat de les entitats així com
línies específiques de finançament per a l’anàlisi i estudis de
l'estat dels drets
• Impulsar una línia específica per a projectes emergents i
concrets al que es pugui accedir sense calendari establert
• Establir mecanismes de concessió ràpida un cop sol·licitat
aquest finançament

Redactat complet a: Aportacions de la Fundació Ferrer i Guàrdia a
BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
En el preàmbul, en el marc de les referències històriques, es
destaca Barcelona com a ciutat hereva de les millors tradicions
educatives europees. És imprescindible reconèixer en aquest
sentit la figura de Francesc Ferrer i Guàrdia i l'impacte que va
tenir l'Escola Moderna (1901-1906).

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Considerem que en aquest paràgraf es fa referència a 3 conceptes
que tot i que estan relacionats, no tenen el mateix pes
argumentari. El primer fa referència a equitat territorial i
promoció de la interculturalitat. El segon fa referència a
l’economia social i solidària. El tercer vinculat a la democràcia
participativa caldria afegir alguna breu descripció del que
s’entén per democràcia participativa.
Considerem que per aconseguir una convivència plena és
imprescindible prioritzar també altres dimensions:

* l'educació en valors
* la formació en resolució de conflictes
* la promoció de la participació ciutadana
* la cooperació activa
* i la laïcitat
Calen un conjunt de mesures integradores i de suport comunitari
per avançar cap a una convivència enriquidora per a tothom.

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
No pot haver-hi ciutadania crítica sense el dret a desplegar
l’autonomia i l’empoderament ciutadà.
Integrar a les condicions: educatives i digitals. A més caldria
tenir en compte integrar el joc/gaudi.
Descriure "bona" interpel·lar amb d’altres adjectius: propera,
accessible, universal, entenedora, etc.
1. Quan parlem de participació ciutadana, ens referim a la
democràcia i a la cocreació de polítiques públiques mitjançant el
diàleg amb la ciutadania. (...) L’art.8, no només s’hauria de
mencionar que l’Ajuntament "facilita" la participació, sinó que
també hauria de promoure-la activament en diverses formes, per
tal d'ampliar la participació i tenir la voluntat d'integrar una
diversitat més àmplia.

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
2. La ciutat de Barcelona disposa de Reglament de Participació on
es regulen els punts 5 (consulta popular) i 6 (iniciatives
ciutadanes) de l’art. 8

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
És essencial reconèixer el paper de l'associacionisme en la vida
política municipal. L'Ajuntament ha de garantir espais i recursos
perquè les associacions puguin participar activament en la presa
de decisions. Així, es fomenta una participació inclusiva i
diversa que reflecteixi les necessitats de tota la ciutadania.

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Quan es tracta de seguretat en l’espai públic (...) és molt
important incorporar una perspectiva feminista de la seguretat
ciutadana que abordi les preocupacions específiques de les dones
i de grups en situacions de vulnerabilitat (...).

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Per garantir la convivència és imprescindible establir el
principi de laïcitat com a fonament que assegura la neutralitat
de les institucions públiques en matèria espiritual i promou un
espai públic on totes les creences i conviccions són respectades
de manera equitativa. A través de la laïcitat es pot construir
una convivència pacífica basada en el respecte mutu i la igualtat
entre tota la ciutadania.

Consulteu el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
L'Ajuntament de Barcelona ha de reafirmar aquests principis
reconeguts per l’Estatut d’Autonomia de Catalunya on s'estableix
que l’ensenyament és gratuït en totes les etapes obligatòries i
reconeix el dret a disposar d’ajuts en les etapes
postobligatòries. A més, és important afegir que com diu
l’Estatut, a l’educació de titularitat pública l’ensenyament és
laic. I és fa servir aquesta terminologia (...)

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Entenem que també caldria fer referència a les noves oportunitats
educatives. Són aquelles que ofereixen una alternativa a persones
joves entre 16 i 24 anys que no han finalitzat els estudis
postobligatoris. A la ciutat es disposa d’una de les primeres E2O
municipals i caldria integrar aquest dret de les persones joves
en situació de vulnerabilitat per no disposar d’estudis
post-obligatoris.

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
* Integrar el dret al joc i a la ciutat jugable.
* Integrar que tenen dret a participar no només en el projecte de
ciutat, sinó també molt específicament, en els afers que es
vinculen amb aquest col·lectiu.
* Tenir molt en compte que infants i adolescents tenen
necessitats molt diferents i que no s’ha de tractar com un
col·lectiu homogeni.
Cal reconèixer els seus drets i necessitats específiques en
relació amb:

* Viure una vida plena
* Accés equitatiu a l’educació, ocupació i habitatge
* Serveis de joventut garants del seu desenvolupament integral
* Prevenir i respondre a la discriminació i altres formes de
vulnerabilitat
* Representació i participació en els afers públics
* Reconeixement de l'associacionisme juvenil
Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
Aquest article hauria de reconèixer el caràcter laic de la ciutat
(...)
La laïcitat és essencial per al reconeixement de la diversitat i
el pluralisme de la nostra ciutat, ja que respecta totes les
confessions sense professar-ne cap.

Podeu consultar el redactat complet a: Aportacions de la Fundació
Ferrer i Guàrdia a BCNxDH 
( https://www.decidim.barcelona/rails/active_storage/blobs/redirect/eyJfcmFpbHMiOnsibWVzc2FnZSI6IkJBaHBBakdGIiwiZXhwIjpudWxsLCJwdXIiOiJibG9iX2lkIn19--00ecdd3d121e5d0a758c539867755ab7fe9b0f7c/PropostesFFiG_PacteBCNxDH.pdf )
El segon punt és una adaptació de la normativa existent i per
aquest motiu considerem que reiteren en excés la reglamentació
administrativa d’obligat compliment.

Considerem que el repte es poder rebre un acompanyament a la
tramitació administrativa.
A tota la Carta es fa servir un llenguatge no sexista com "veïns
i veïnes" o "ciutadans i ciutadanes". Tot i això es poden trobar
algunes paraules en masculí genèric. Per exemple, quan parla de
participació, es fa referència exclusivament als "electors".
Convindria homogeneïtzar criteris abans de publicar-ho
definitivament i revisar tot el text des de la PdG (perspectiva
de gènere).
Está claro que no funcionan,pues cada vez tenemos menos derechos
que los.propios delincuentes,pagamos nuestros impuestos y
cumplimos.con nuestros deberes como ciudadanos,queremos estar
seguros y vivir tranquilos en nuestra
ciudad,plurireincidentes,ocupaciones de viviendas, teniendo que
aguantar los que pagamos nuestras hipotecas ,mes a mes,el
incivismo y malos modos de los que okupan,donde están nuestros
derechos,que tipo de gobierno tenemos que nos abandonan a nuestra
suerte?soluciones ya!!
Carme Serrallonga i Calafell va néixer a Barcelona el 1909. Va
ser pedagoga i traductora. Va estudiar a l'Escola Francesa fins
als catorze any. El 1931 es llicencia en Filosofia i Lletres a la
Universitat de Barcelona on va aprendre llatí, grec, hebreu i
àrab. Tot just acabada la carrera, el Dr. Josep Estalella
l'engresca a participar en la fundació de l'Institut Escola
(1932) a la seu de Sarrià, centre creat a imatge del Instituto
Escuela de la Institución Libre Enseñanza, referent educatiu per
la seva qualitat formativa.

Amb l’esclat de la Guerra Civil, l'Institut Escola es veu obligat
a tancar sota l'amenaça falangista. Tanmateix, el 30 de gener de
1939, dos dies després del seu tancament, un grup d'antics
professors d'aquest centre decideix fundar l'Escola Isabel de
Villena. Carme Serrallonga, una de les fundadores, n'esdevindrà
mestra i, al cap d'un temps, directora. Aquesta institució,
malgrat el franquisme, es va caracteritzar per l'ensenyament en
català, el desenvolupament de la creativitat dels alumnes a
través de la música, el teatre i les arts plàstiques, la
coeducació i la no inculcació ideològica ni religiosa.

El seu interès pel teatre i l'excel·lent domini que té del
llenguatge l'empenyen a començar a traduir de diverses llengües:
alemany, anglès, francès i italià. Va traduir al català una
vintena d'obres de teatre universal d'autors de renom com Genet,
Brecht o Dürrenmatt. També va traduir novel·la de Goethe, E.M.
Forster o Pirandello, i narrativa per a joves i infants: Michael
Ende, Lois Lowry, Christine Nöstlinger, entre d'altres. La
quantitat i la qualitat de les seves traduccions demostren que ha
estat una de les grans traductores que ha tingut el món de les
lletres catalanes.

L'any 1960 Ricard Salvat i Maria Aurèlia Capmany funden l'Escola
d'Art Dramàtic Adrià Gual (EADAG), i l'endemà de la seva creació
Carme Serrallonga hi és convidada a impartir classes d'ortofonia.

La seva tasca, com a mestra i com a traductora, li ha estat
reconeguda àmpliament i l'ha fet mereixedora de la Creu de Sant
Jordi (1989), el Premi Ciutat de Barcelona (1992) i el Premi
Nacional de les Arts Escèniques (1993).

Va morir a Barcelona el 1997.
Núria Pompeia Vilaplana i Boixons, més coneguda com a Núria
Pompeia, va néixer a Barcelona el 1931 i va viure gran part de la
seva vida al barri de Sarrià .

Dibuixant, humorista gràfica i periodista, és considerada una de
les poques dones que va fer dibuix humorístic al món. Formada a
l’Escola Massana, es va dedicar una dècada llarga a la
il·lustració a la les revistes Triunfo i Por Favor, on assoleix
una primera identitat gràfica per a la qual fa servir el
pseudònim que la farà famosa: Núria Pompeia. A continuació
d’aquest intens tret de sortida, pel qual és considerada avui una
pionera del còmic, esdevé alhora escriptora i editora a la
premsa.

El seu treball com a il·lustradora i humorista a la premsa
resulta un cas extraordinari ja que és l’única dona que gosa
dibuixar la vida de les dones i per la visió crítica i innovadora
amb què treballava.

Va col·laborar al Diari de Barcelona, Dunia, Charlie Hebdo i
Vindicación Feminista. Va il·lustrar cartells i revistes
d’activitats vinculades al moviment feminista i, com a redactora,
va fer cròniques culturals que es publicaven a La Vanguardia.

Les seves vinyetes tenen una vocació crítica amb els sectors
benestants de la societat com la burgesia. Especialment, destaca
la reivindicació feminista, moviment del qual fou una de les
pioneres a Catalunya, amb obres com Maternasis (1967), Y fueron
felices (1970), Pels segles dels segles (1971), La educación de
Palmira (1972), Mujercitas (1975) i Cambios y recambios (1983).

La mateixa actitud crítica, tractada des de l’àmbit literari, és
l’eix dels seus llibres de narracions Cinc cèntims (1981) i de
les novel·les Inventari de l’últim dia (1986), memòria d’una dona
sobre un món que desapareix per la transformació urbanística de
la Barcelona olímpica, i Mals endreços (1998), on reprèn el tema
utilitzant el contrapunt de diverses veus narratives.

Entre d’altres distincions, va rebre la Medalla d’Or de Barcelona
l’any 2000, el Premi Rosa del Desert a la trajectòria
professional atorgat per l’Associació de Dones Periodistes de
Catalunya (2003) i la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de
Catalunya el 2007.

Va morir a Barcelona el desembre de 2016.
Josep Vicenç Foix i Mas, conegut com a J.V. Foix, va néixer a
Sarrià el 1893. Va ser un poeta influït pel Noucentisme i
fascinat per les avantguardes, ell mateix es definia com a
«investigador en poesia».

Fill del pastisser amb més renom del lloc, va estudiar a l'escola
pública de la vila on coincideix amb el pintor Josep Obiols amb
qui després va mantenir una bona amistat. Va començar la carrera
de Dret, però va abandonar els estudis al segon any.

A partir de 1916 es va integrar als grups d'intel·lectuals i
artistes barcelonins, especialment a la penya de l'Hotel
Continental, on va conèixer –entre d'altres– els poetes López
Picó, Salvat-Papasseit, Carles Riba i Joaquim Folguera, que el
van incorporar a La Revista. En aquests anys, va iniciar una
intensa activitat literària, intel·lectual i periodística. Es va
interessar per les avantguardes, tant literàries com pictòriques,
va presentar les primeres exposicions de Salvador Dalí i Joan
Miró, i va traduir i difondre la nova poètica d'avantguarda
francesa.

Va començar a publicar abans de la Guerra Civil espanyola, però
el reconeixement com a poeta de gran qualitat no li arribarà fins
ben entrada la dècada dels cinquanta. Va incorporar al seu
bagatge cultural tant la poesia trobadoresca i medieval italiana,
com el surrealisme i el futurisme. Va col·laborar a les
principals revistes catalanes i va destacar com a difusor del nou
art d'avantguarda, tant literari com plàstic. Va publicar també
llibres de prosa poètica com Gertrudis (1927) i KRTU (1932),
fortament influïts pel surrealisme. La guerra i el franquisme van
aturar el seu treball periodístic.

A la postguerra, Foix es veu obligat a renunciar a tota la seva
activitat de periodista i agitador cultural i va reprendre el
negoci familiar de pastisser i, a la vegada, es va centrar en la
reelaboració i publicació de la seva obra poètica.
Paral·lelament, aniria ajudant i col·laborant amb els joves
artistes catalans que rescaten l'art d'avantguarda català. Així,
Foix realitza obres conjuntes amb els joves del grup de Dau al
Set, principalment amb Joan Ponç. Foix, que encara té semblances
amb els noucentistes, vol instaurar la tradició i a la vegada
tenir relació amb els corrents literaris més nous. Un vers seu ho
resumeix: «M'exalta el nou i m'enamora el vell».

D'entre la seva obra poètica, destaquen el llibre de sonets Sol,
i de dol (1947), On he deixat les claus (1953) i Desa aquests
llibres al calaix de baix (1964).

J. V. Foix va rebre nombroses distincions al llarg de la seva
vida: el Premi Nacional de la Literatura Catalana el 1966, l'any
1973 li és concedit el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes, el
1980, la Medalla d’Or de l’Ajuntament de Barcelona, i el 1981, la
Medalla d’Or de la Generalitat. Va ser Premi Nacional de las
Letras Españolas el 1984 i Chevalier de l’Ordre des Arts et des
Lettres el 1984.

J. V. Foix va morir al seu pis de Sarrià, el 29 de gener de 1987,
l'endemà mateix del seu aniversari, als noranta-quatre anys.
Emili Teixidor i Viladecàs, va néixer a Roda de Ter, Osona, el
1932. Va ser escriptor, pedagog i periodista. I va escriure
principalment narrativa infantil i juvenil, amb una trentena de
llibres publicats i novel·la per a adults.

Durant els primers anys de la seva formació coincideix amb el
poeta Miquel Martí i Pol a l'escola unitària del poble, i
s'inicia una amistat que perdurarà al llarg dels anys. Aquests,
juntament amb altres joves del poble formen la "Penya Verdaguer",
una mena de grup literari que es reunia setmanalment i que li
desperta l'interès per la literatura.

Un cop llicenciat en Magisteri, l'any 1958 es trasllada a
Barcelona i juntament amb altres companys funda l'escola Patmos,
que sobresurt per la seva línia de renovació pedagògica. Durant
aquest període continua la formació acadèmica i estudia les
titulacions de Dret, Filosofia i Lletres i Periodisme.

Va iniciar la seva producció amb diversos títols que han
esdevingut clàssics juvenils, com ara Les rates malaltes (1967),
premi Joaquim Ruyra, Dídac, Berta i la màquina de lligar
boira (1969) i L'ocell de foc (1969).

Per al públic adult va escriure el recull de narrativa Sic
transit Glòria Swanson (1979), premi Crítica Serra d'Or, i les
novel·les Retrat d'un assassí d'ocells (1988), El Llibre de les
Mosques (2000), premi Sant Jordi de novel·la, i la més aclamada
de totes, Pa negre (2003), guanyadora dels premis Joan Crexells,
Lletra d'Or, Premi Nacional de Cultura de Literatura i Maria
Àngels Anglada. Continua la seva producció amb les
novel·les Laura Sants (2006) i Els convidats (2010).

Durant la dècada de 1970 va participar en les
revistes Oriflama, Cavall Fort i Tretzevents. El 1975 comença a
dirigir l'editorial Ultramar, una filial de Salvat, i deixa la
direcció de l'escola que havia fundat.

Emili Teixidor va escriure una gran quantitat de guions de ràdio
i televisió, com ara El vicari d'Olot (1981), un llargmetratge
dirigit per Ventura Pons, o les sèries televisives Què vol
veure? (1982-84) i Dúplex per llogar (1984). També participa en
diverses tertúlies radiofòniques i va col·laborar regularment en
revistes de pedagogia i al Diari de Barcelona, l'Avui i El País.
A partir de la dècada de 1990 la seva obra es comença a publicar
a l'estranger, amb obres traduïdes, a més del castellà, al
francès, l'italià i el portuguès.
Que serveixi per poder expressar les nostres idees i fer
suggeriments. Volem poder decidir entre totes quines són les
millors opcions sobre cada tema.
Volem crear un canal de YouTube similar a l'"InfoK" per xplicar
temes importants de manera senzilla i amena, per estar informats
sobre el món i com participar-hi.
Permetre que els nens i nenes expressin les seves opinions de
manera individual i còmoda. L'objectiu és informar-los a través
del centre educatiu, arribant als infants amb bústies de
suggeriments i entrevistres sobre temes locals.
Volem gravar programes de ràdio a l'escola per explicar projectes
importants com el "Volem Decidir". Penjaríem aquests programes a
la web de l'escola.
Consisteix en trobades mensuals de representants d'infants de la
ciutat per discutir com millorar els temes que els preocupen, amb
trobades semestrals amb els responsables de l'Ajuntament.
Crear un lloc perquè els nens i nenes puguin donar la seva opinió
per millorar la ciutat, espais verds i participació, recollint
propostes d'altres infants i joves a través d'una bústia.
Les reunions es realitzarien presencialment a l'Ajuntament, amb
una freqüència de dues vegades l'any. Cada centre educatiu
desingaria una persona representant per participar en aquestes
trobades, assegurant una representació adequada.
Volem fer servir les xarxes socials com Instagram per penjar
vídeos, àudios, cartells i fotos sobre temes que creiem
interessants per la ciutat. Volem poder opinar a través dels
comentaris.
Creiem que la família també és crucial per entendre el món. Ens
ajudem a comprendre les notícies, ens expliquem el que passa a la
nostra comunitat i ens podem explicar com podem participar a la
ciutat.
Es busca facilitar l'accés a l'esport mitjançant preus
assequibles i horaris flexibles a nivell municipal.
S'organitzarien lligues esportives escolars trimestrals i
s'estimularia l'ús comunitari d'espais duran l'estiu.
Creació i gestió de comptes a les principals plataformes socials,
com Instagram, Twitter, i TikTok, per difondre informació i
promoure la participació ciutadana de la gent jove. Creació d'una
app de l'Ajuntament per informar directament els joves sobre els
esdeveniments a Barcelona.
Promoure la participació activa a nivell de barri, combinant
espais digitals per convocar i presencials per debatre. Es
prioritza la transparència i l'accés a la informació per a
tothom, incloent-hi adolescents, i es consideren els instituts
com a bons canals de comunicació per arribar-hi.
Es planteja un model que combini la utilització d'una plataforma
digital per a informació d'esdeveniments i iniciatives, junt amb
espais comunitaris físics de debats i accions concretes per la
participació ciutadana adolescent.
Promoure la seguretat en línia i la protecció de la privacitat a
través de campanyes de sensibilització sobre el ciberassetjament
i la importància de la seguretat digital.
Establir un Consell d'Adolescents com a òrgan de participació
estable, on joves representants es reuneixin periòdicament per
abordar les inquietuds de la ciutat. Hi participen joves de 13 a
19 anys. Les propostes recollides poden ser portades a
l'Ajuntament.
Es planteja la implementació de mesures per regular la difusió de
notícies falses a les xarxes socials, incloent-hi sancions per
aquells que les comparteixin o generin.
Ampliar a altres equipaments com gimnasos o centres
penitenciaris.

Proposta de : Oficina del Canvi Climàtic + PIMEC Comissió de
sostenibilitat + Departament de Justícia de la Generalitat
Incloure les aigües pluvials a l'Ordenança.

Proposta de: Aigua és vida + ICRA/UdG + AMAP + UPC
Que els grans tenidors tinguin un pla d’estalvi d’aigua.

Proposta de :Aigua és vida + PGP
Que es facin servir les piques de rentar mans i bidets en el
circuit d'aigua grisa.

Proposta de : ICRA/UdG + UB + Ecologistes en Acció
Que es faci servir l’aigua de les piscines.

Proposta de :

ICRA/UdG + UB + Ecologistes en Acció
L’ordenança cal que inclogui una petita guia d’aplicació que
faciliti la feina de manteniment i conscienciació dels residents.

Proposta de: AEOPAS
Incloure un comptador intel·ligent per saber quant es gasta a
cada habitatge.

Proposta de: Institut Metròpoli
L’àmbit d’actuació hauria de ser en edificis de més 16
habitatges, per un tema econòmic i d’emmagatzematge.

Proposta de: COAC
Que es pugui fer servir l'aigua grisa en situacions
d'excepcionalitat per regar o altres usos, com el cas de la
sequera.

Proposta de: ABEMCGIA
L’àmbit d’actuació es podria ampliar a edificis de menys 16
habitatges.

Proposta de: GEP IBERICA + Atta Permacultura
Seria interessant consensuar els preus de les analítiques amb
algun laboratori.

Proposta de: GEP IBERICA
Cal donar més informació i explicació en relació al retorn
(amortització) en funció del nombre d’habitatges.

Proposta de: Grup d'interès per la sostenibilitat urbana
Que es pugui contemplar el tractament amb cobertes verdes a
l’ordenança.

Proposta de: UPC
Suggereix estudiar normativa que s’està implementant a altres
països i que redueixen la possibilitat de contaminació entre
xarxes.

Proposta de: Col·legi d’Administradors de Barcelona i Lleida
L’ordenança ha d’indicar que el manteniment dels sistemes
d’aigües grises durant el primer any l’ha d’assumir el promotor.

Proposta de: Ajuntament de Sant Cugat del Vallès
Cal que l'ordenança especifiqui els protocols a seguir durant el
projecte i obra.

Proposta de: IMHAB
Que a la proposta d’ordenança de Barcelona es considerin les
residències de gent gran.

Proposta de :

IMHAB + COAC
Cal estudiar si es podria aprofitar la caiguda de l’aigua de les
cisternes per generar l’electricitat necessària pel bombeig del
propi sistema.

Proposta de: Ètic Hàbitat
Cal estudiar la possibilitat que sigui l’Ajuntament qui assumeixi
el servei de manteniment i revisió d’aquests sistemes.
S’haurien d’afegir específicament aquells edificis amb piscines
per al reaprofitament de les seves aigües.

Proposta de :

Aigua és vida
Estudiar la possibilitat que si hi ha un excedent d’aigües grises
aquest es podria utilitzar per retornar a la ciutat (pel reg
d’horts urbans, etc) i si això podria suposar algun tipus
d’incentiu econòmic per aquelles finques que tenen aquest
excedent.

Proposta de: Abril Cooperativa
Cal indicar més concretament a l'ordenança els mecanismes  i
tècniques de filtratge, i també sobre la qualitat.

Proposat de: ACO REMOSA
Cal incloure en l’ordenança que cal complir la llei EN 1717, per
assegurar que no hi hagi xarxes creuades.

Proposta de: ACO REMOSA
Preveure obrir una línia de subvencions durant els primers anys
d’aplicació de l’ordenança.

Proposta de :

Aigua és vida + Grup d'interès per la sostenibilitat urbana +
Societat orgànica + Sotrac Cooperativa
Deixar obert el control analític, però fer-ho obligatori i de
control, dins del pla de manteniment.

Proposta de: Aquaespaña i AQUA RESMAT + Aigües de Barcelona
De acuerdo con reducir el pipican, pero no con eliminarlo, poner
una sombra tanto para el parque infantil como para el de los
perros.

No eliminar un carril de circulación en Rosselló.
Si us plau eliminen el pipican. Fan molt soroll, la proposta de
que els arbres parin l'acústica no serà suficient, crida molt i
el crits són aguts/greus molt potents.

Es un barri molt densament poblat, volem la plaça per les
persones: gent gran, famílies O jovent.

- Equipació per fer exercí gent gran

- equipació per fer exercici jovent.

- Ampliar el parc infantil

- Quiosc-Bar com el de Glòries

PERÒ SI US PLAU, GOSSOS NO!

una plaça per tothom!!
La zona d'esbarjo de goosos de la plaça heroïnes de Girona
s’identifica com una zona conflictiva, que provoca molt malestar
a veïns i veïnes de la plaça (sorolls, poc manteniment, no es
respecten els horaris o regles d’ús de l’espai,...). És un
problema històric, que ha tingut compromisos tècnics i polítics
per posar-hi solució, fins i tot un dictamen del Síndic de
Greuges donant-nos la raó, però l'Ajuntament encara no ho ha
abordat com correspon. La necessitat d'espais públics comunitaris
per a les persones en un barri tan densament poblat com és el
Camp de l'Arpa del Clot és prioritària front a la necessitat
d'espais urbans dedicats a gossos. En aquest sentit, que sigui
exclusiu l’espai que ocupa la zona d’esbarjo de gossos per a
aquest ús es veu del tot incoherent amb les necessitats
comunitàries de la ciutadania. Per aquestes raons i pel conflicte
latent, s’exigeix que el projecte previst per la plaça de les
heroïnes de Girona no contempli l’existència d’una zona d’esbarjo
de gossos.

Es presenten alternatives d’ubicació de la zona d’esbarjo de
gossos (a la plaça Sant Josep de Calassanç, al parc
Miralletes,...). També s’aporta informació de l'existència de
diversos pipicans i àrees de gossos alternatives a menys de 10
minuts caminant de la mateixa plaça heroïnes de Girona. A altres
parts de la ciutat s’han retirat zones d’esbarjo de gossos
conflictives davant la pressió veïnal, i aquí també s'hauria de
retirar.

Reforçar les mesures per resoldre els conflictes i les molèsties
que genera aquest ús, o reduïr la dimensió de la zona d’esbarjo
de gossos i millorar-ne la gestió no és cap alternativa vàlida.

S'adjunta documentació històrica i significativa relacionada amb
aquesta reivindicació veïnal.
Es proposa preveure una àrea de joc infantil molt més gran que
l'actual, que tingui molta més ombra i comfort climàtic i molta
més vegetació. Incorporar en la mesura del possible paviments
permeables i naturals (fusta, sorra, sauló,...), siguin o no de
joc, tot garantint l'accessibilitat de tots els infants i totes
les persones. Els aparells de joc han de ser inclusius, i
adequats a diverses franges d'edat.
Independentment dels usos que s'hi plantegin, la plaça i la
comunitat necessita més ombres i més terres permeables per
garantir el comfort climàtic a l'espai públic. El nou projecte de
la plaça heroïnes de Girona hauria de incorporar aquests
criteris.
Més enllà de millorar i ampliar la zona de joc infantil de la
plaça, es proposa també incorporar usos que estiguin dirigits a
persones joves (com ara cal·listència o taules de ping-pong) i
també dirigits a gent gran (com ara màquines d'exercici
intergeneracionals). No es tracta de treure espais infantils,
però sí de complementar l'equipació de la plaça per a col·lectius
d'altres edats.
Es proposa la incorporació d'una nova estació de bicing a la
plaça, que s'hauria de situar a prop del pas del nou carril bici
previst (independentment de per on hagi de passar aquest carril a
la proposta final de mobilitat.
Preveure taules i cadires per a promoure activitats comunitàries
de diferents tipus. Hauria de ser amb un sistema efectiu d'ús amb
horari o de magatzem públic per treure-les a la plaça i
guardar-les després.