darredondort/decidim-barcelona-proposals-embeddings-768d huggingface dataset:
El carrer d'Aragó és l'autopista urbana amb més trànsit rodat de
la ciutat de Barcelona.

Segons les dades de l'Ajuntament, la quantitat de vehicles que hi
circulen diàriament són entre 79.000 i 85.000. Aquest alt volum
de trànsit té un cost socioambiental molt elevat a tota la
ciutat, ja coneixem l’impacte en la salut derivats de l’alta
contaminació de l'aire i sonora. Per no dir, la reducció
substancial de la qualitat de vida i el benestar de la població
que resideix al propi carrer i a l’entorn proper.

Tanmateix, des del punt de vista d'ocupació de l'espai públic,
ens trobem amb una via de 30 metres d'amplada, en els seus trams
principals, on gairebé el 60% de l’espai es dedica a modes de
transport altament contaminants i poc saludables.

En una ciutat com Barcelona, Capital Europea de la Mobilitat
sostenible, no ens podem permetre mantenir intactes vies, com
aquesta, pensades en base a un model de ciutat productiva i
androcentrista; on la mobilitat es basa en la quantitat de
vehicles que poden transitar i no al nombre de persones.

Tal com estableix l’objectiu 11 de l’Agenda 2030 de les Naciones
Unides, les ciutats han de ser inclusives, segures, resilients i
sostenibles. Per assolir-lo, hem de transformar els nostres
carrers i places en nous espais on poder desenvolupar la nostra
vida quotidiana.

Per tot això, proposem per al nou Pla d’Acció de Districte
iniciar un procés participatiu per a la reformulació del carrer
d'Aragó basat en els criteris i metodologia recollits al "Manual
d'Urbanisme de la vida quotidiana" de l'Ajuntament de Barcelona.
L'objectiu final del procés és compatibilitzar tasques
productives i reproductives i promoure la socialització de les
cures, per això fa un anàlisi pormenoritzat entorn a 6 eixos:

* Teixit urbà
* Teixit social
* Edificació
* Mobilitat
* Autonomia
* Temps
Des de la nostra entitat, hem fet un primer exercici
d'aproximació, i les possibilitats per desenvolupar una vida
quotidiana de qualitat per part de les persones que hi viuen o
treballen al carrer d’Aragó és gairebé inexistent. Considerem que
el Pla d’Acció Municipal no pot obviar la necessitat de repensar
col·lectivament aquesta autopista urbana i per això, proposem que
s’incorpori aquesta iniciativa al PAM 2020-2023.

Altrament, donada l’urgència i importància d’incorporar canvis en
aquest carrer, complementem aquesta proposta amb la presentació
als pressupostos participatius de 3 primeres actuacions:

* Carril bici a Aragó, un nou eix ciclista Besòs-Montjuic
* Aragó comença a respirar, d’autopista urbana a carrer pacificat
* Ecoxamfràs, nous espais de trobada al carrer d’Aragó
Finalment, aquesta acció també està alineada amb la iniciativa
“Obrim els carrers” recollida actualment al PAD, que valorem molt
positivament en la seva primera edició.
'-Descripción breve:Crear el Barrio La Maquinista, un barrio
independiente del Bon Pastor (ahora la zona Maquinista pertenece
al Barrio Bon Pastor), como octavo barrio del distrito de Sant
Andreu.-Descripción ampliada:La zona de La Maquinista, entre las
calles Sant Adrià, Ferran Junoy (se puede ampliar hasta Fernando
Pessoa, que se construyó al mismo tiempo), Pont del
Potosí/Palomar (se puede ampliar hasta el Passeig de Santa
Coloma, incluyendo el CAP i los equipamientos existentes en
Fernando Pessoa, que se construyeron a la par que la zona
Maquinista), y Ciudad de Asunción. La zona es un
triángulo/rectángulo territorial entre Sant Andreu, Baró de Viver
y Bon Pastor, que es una zona de nueva construcción que data del
2000. Incluye el centro comercial La
Maquinista.-Barrio:Principalmente forma parte del Barrio del Bon
Pastor, pero se puede ampliar hasta Fernando Pessoa/Passeig de
Santa Coloma (Sant Andreu), y Ciudad de Asunción (Baró de Viver).
Barrios afectados: Bon Pastor, Sant Andreu, Baró de Viver.-¿Cuál
es el impacto esperado del proyecto? Al tener consideración de
barrio propio, puede tener acceso aquellos servicios y
equipamientos que le correspondan por su condición de barrio
propio. Esta zona propuesta tiene diferentes necesidades y
coyunturas específicas, que la hacen diferente al barrio al que
actualmente pertenece (hecho diferencial: homogeneidad de las
características socioeconómicas de los vecinos del futuro barrio
La Maquinista: somos una zona territorial con un vecindario
homogéneo en cuanto a sus características socioeconómicas,
diferenciadas del resto del Barrio Bon Pastor). Es una zona de
nueva construcción (fecha:2000), y cualquier equipamiento o
servicio del Bon Pastor queda lejos (el barrio Bon Pastor es un
barrio muy extenso), incluso hay una zona industrial entre la
zona de La Maquinista y la zona de viviendas del Bon Pastor. La
zona extensa del Barrio Bon Pastor hace que sus vecinos sean muy
heterogéneos en sus características socioeconómicas.Creando el
barrio propio de La Maquinista se favorece la homogenización de
ambos territorios. Esto puede favorecer los proyectos propios que
puedan aprobarse en el futuro para el barrio Buen Pastor, porque
irán destinados a los verdaderos colectivos necesitados de
políticas sociales.–¿Cómo el proyecto incorpora la perspectiva de
género? En este proyecto no se excluye ningún vecino del área
propuesta como barrio nuevo, se incluyen por tanto todos los
colectivos que residan en esa limitación geográfica.- Coste
aproximado orientativo: el coste que administrativamente tenga la
creación de un barrio nuevo, de momento sin contemplar
equipamiento nuevo, sólo con el equipamiento existente. Los
nuevos equipamientos serían ya para la inclusión en PAM, PAD,
PIM.-¿Qué agente serán necesarios implicar en el planteamiento y
ejecución del proyecto?Desde los agentes de los barrios
afectados, los agentes del distrito, vecinos, y el ayuntamiento.
Els baixos de l'edifici d'habitatge de protecció del número 6 del
carrer de Parcerisa estan buits. En aquesta part del barri de la
Bordeta hi ha diverses entitats i col·lectius sense espai on
desenvolupar les seves activitats socioculturals. Una d'elles és
la Comissió de Festes de Badal, Parcerisa i Quetzal, que està
dinamitzant tota la zona a nivell comunitari i també comercial,
però actualment no disposa ni d'un magatzem on desar el material.
D'altra banda, hi ha diversos col·lectius que s'estan quedant
sense espai a Can Batlló per la manca de naus en condicions.

Un equipament de barri o bé hotel d'entitats als baixos d'aquest
edifici públic, situat en un dels accessos al recinte de Can
Batlló, seria la solució a tots aquests problemes, amb una mínima
inversió inicial per adequar-lo. Cal tenir en compte que no hi ha
cap equipament sociocultural en aquesta part de la Bordeta, entre
Can Batlló i la riera Blanca, on viuen més de 5.000 persones. I
les entitats més locals podem assumir la dinamització d'aquest
àmbit si se'ns habilita l'espai per fer-ho.
DESCRIPCIÓ BREU

Es vol donar un nou ús a l’edifici de l’umbracle i reobrir
l’hivernacle del Parc de la Ciutadella, convertint-los en uns
espais d’educació ambiental referents a la ciutat.

DESCRIPCIÓ AMPLIADA

L’objectiu principal és informar, divulgar i fer educació
ambiental a través de la participació de la ciutadania en aquests
edificis i activitats.

Degut a l’estat d’Emergència Climàtica es té la necessitat
d'ensenyar a la ciutadania els efectes causats per el canvi
climàtic en els ecosistemes més afectats, el tropical i
subtropical, i el mediterrani, i com afecta i afectarà aquest
canvi al nostre futur i al de la resta d’espècies.

Per aconseguir-ho es vol fer millores en l’umbracle i canvis en
l'hivernacle per fer educació ambiental, fent la recreació
d’hàbitats tropicals i mediterranis, es volen instalar cartells
informatius així com un stand de l’ajuntament on la ciutadania
podrà veure totes les seves iniciatives i reformes enfront al
canvi climàtic, també es fan itineraris botànics i un joc
d’educació ambiental.

Aquesta és una descripció general, però el projecte s'ha
dissenyat per complert, així com el joc, els cartells, etc.

CORREU ELECTRÒNIC DE LA PERSONA O ENTITAT IMPULSORA

Tutor del projecte: Isaac Barbé (ibarbe@narcismonturiol.cat)

Autors/es:

Gerard Martín (gerard.martin2000@narcismonturiol.cat)

Sergio Santana (sergio.santana@narcismonturiol.cat)

Saya Cresencio (saya.cresencio@narcismonturiol.cat)

LÍNIA DEL PAM RELACIONADA AMB EL PROJECTE

Emergència climàtica.

ÀMBIT TERRITORIAL

Districte de Ciutat Vella.

PERSPECTIVA DE GÈNERE

Tothom pot entrar i participar per igual, en cap moment ni lloc
es fan distincions de sexe.

IMPACTE ESPERAT

S'espera obtenir una major consciència de la població envers el
canvi climàtic i altres problemàtiques mediambientals, així com
un coneixement generalitzat de la biodiversitat tropical i
mediterrània. Mitjançant l'educació i el coneixement és pretén
implantar en la societat i en la població local un model de vida
més sostenible i respectuós amb el medi ambient. A través
d’aquesta major conscienciació, s’espera també una major
participació en les activitats i programes de l’Ajuntament de
Barcelona en aquest àmbit. Conèixer i valorar el medi natural és
un aspecte vital per la conservació de la biodiversitat,
començant pel Parc de la Ciutadella i la ciutat de Barcelona.

AGENTS A IMPLICAR EN EL PLANTEJAMENT O DESENVOLUPAMENT DEL
PROJECTE

Ajuntament de Barcelona, Parcs i Jardins, Fàbrica del Sol, Museu
de Ciències Naturals, entitats turístiques i entitats properes al
Parc de la Ciutadella com centres educatius.

COST APROXIMAT ORIENTATIU

49.289,70 euros
Varis dels carrers que es troben entre la Rambla de Sants,
Olzinelles i Constitució suporten una densitat de trànsit molt
alta. Alguns carrers, com el C/Jocs Florals i C/Sagunt, tenen
voreres molt estretes que impedeixen que dos vianants passin al
mateix temps i hagin de baixar a la zona per vehicles. Els
vehicles que hi circulen ho fan a molta velocitat (a molt més
dels 30km/h permesos, degut al pendent pronunciat dels carrers),
amb el perill que això implica pels vianants.
Les escoles de Sant Martí Respira demanen poder disposar de
carrers més amples i segurs per al veÏnat i les famílies, per
gaudir d'una millor qualitat de vida, millor convivència entre
vianants i vehicles i ser afectats per menys contaminació
(ambiental i acústica). També generaria espais de trobada per a
veïns, més comerç de proximitat, així com el distanciament físic
necessari x la crisi de la covid-19.

Les escoles que han participat en aquesta proposta són Escola
Balmanya, Miralletes, Rambleta del Clot, La Farigola del Clot,
EBM La Farinera, Dovella, S.Francisco, EBM Diagonal Mar i
Jesuïtes El Clot.

Les mesures que demanen totes les escoles:

* No motos en vorera
* Senyalització prioritat vianants davant bicis i motoritzats
* Passos de vianants elevats
* Zona escolar: zona 20/30 km/h
* Reduir carrils de carrers colindants a l'escola amb molt
trànsit
* Tanques protectores a l'entorn de l'escola

Cada escola sol·licita mesures concretes addicionals i referents
a la seva àrea. Hi estan especificades aquí:
https://tinyurl.com/escoles2020
Els infants que han passat per un procés d’adopció o acolliment
han viscut situacions d'aïllament emocional i, moltes vegades,
han patit experiències de maltractament (físic, emocional o per
negligència). Aquestes vivències fan que es puguin trobar amb
diferents dificultats durant el seu procés d’aprenentatge:

* Menor maduresa i desenvolupament amb carències significatives
en el procés d’aprenentatge, individualització i socialització
* Menor autocontrol i capacitat de regulació emocional
* Menor autonomia, organització i ordre per afrontar les tasques
educatives
* Desenvolupament no harmònic en les diferents àrees
d’aprenentatge
* Desconfiança, baixa autoestima i cerca compulsiva del plaer
* Dificultats en el desenvolupament lingüístic en el cas
d’algunes adopcions internacionals
* Menors habilitats motrius

Les famílies adoptives han detectat certes carències en la
capacitat per a comprendre les necessitats d’aquests infants des
d’alguns centres educatius i per a articular respostes adequades
a aquestes necessitats, tant a nivell acadèmic com emocional i
relacional.

Correspon al sistema educatiu, dins del marc inclusiu, establir
las mesures necessàries per oferir una adequada resposta a aquest
alumnat, garantint el major desenvolupament possible de totes les
seves competències. Malgrat que aquesta responsabilitat recau en
el Consorci d’Educació de Barcelona, considerem que des de
l’Ajuntament es pot contribuir, com a participant en la gestió
del Consorci, a millorar la inclusió d’aquests infants en el
sistema educatiu.

Per aquesta raó Amics dels Infants del Marroc efectua les
següents propostes:

* Desenvolupar activitats de sensibilització, informació i
formació continuada del professorat sobre les característiques,
necessitats i claus per a la resposta educativa a aquest alumnat.
* Crear canals de comunicació i espais de diàleg que garanteixin
el treball conjunt família-escola.
* Treballar per a la implementació de les adaptacions
metodològiques i curriculars que facilitin l’accés a
l’aprenentatge d’aquests alumnes.
* Adaptar els protocols d’identificació i avaluació de les
Necessitats Específiques de Suport Educatiu a les necessitats
d’aquests alumnes, a fi d’afavorir el seu aprenentatge en
condicions d’equitat
* Fer visible l’adopció i trencar els prejudicis i falses
creences que puguin existir, en col·laboració amb les
associacions, les famílies i les persones adoptades que puguin
aportar el seu testimoni i acompanyar altres alumnes adoptats en
el seu procés.
Crear o dar mayor visibilidad a huertos urbanos. Siendo este un
espacio natural, donde un grupo de gente se puede reunir con el
objetivo de crear juntxs un espacio lleno de vida y cuidarlo.
Estableciendo un objetivo comun y una estructura clara de trabajo
se pueden facilitar muchas ocasiones, interacciones, en las que
hacer algo por otra persona, ayudar a otra persona trabajando por
contruir algo común. Jardineria, agricultura, ecología. Saliendo
de casa y haciendo algo de esfuerzo físico
Promover mensajes en donde se comunique ser raro como una virtud
y no como un defecto. Donde se contextualice la situacion que
mucha gente esta viviendo, visibilizando las causas que dan lugar
a la soledad, y mostrando como esta puede afectar a la salud
emocional de las personas, haciendo especial incapié en que no se
és débil o inferior por estar viviendo esta situacion,
simplemente no han contado con el apoyo adecuado.
Promover la oferta de cursos de relaciones sociales, que ofrezcan
la posibilidad de aprender cómo se forman relaciones
sexoafectivas sanas. Mostrar que se puede aprender a relacionarse
y hacer amistades y que es un conocimiento como cualquier otro,
que puede resultar indispensable para una vida satisfactoria, y
que si no se transmite en el entorno familiar o cercano, puede
resultar muy difícil de aprender, quedando expuesto a una
vorágine de mensajes contradictorios del exterior.
Mi familia vive en Sants-Badal desde hace varios años. La gente
del barrio se conoce poco porque no hay escuelas, bibliotecas,
parques o casales de gent gran. Solo hay una plaza para 24.000
personas.

Había proyectado un parque en la calle Juan de Sada pero el
Ayuntamiento no quiere gastar, modificó el PGM y se va a crear
más vivienda privada en lugar de zona verde.

Si no se crean zonas verdes, plazas o espacios de reunión
seguiremos más solos cada vez.
Ofrecer una encuesta en el CAP a los pacientes e ir casa por casa
para después ofrecer soluciones individuales según necesidades de
la persona que le ayuden a mover su sinergia interior y salgan
del ostracismo.
En pueblo Nuevo, hay zonas deshabitadas donde solo hay hoteles y
oficinas y da incluso miedo transitar de noche. No ves a gente
mayor pasear por allí nunca, ni chavales jugando. Si los
edificios de oficinas y los hoteles, tuvieran en la planta baja,
a nivel de calle, comercios o zonas públicas pensadas para el
barrio como bibliotecas o centros cívicos daria vida a esas zonas
'fantasmas'.
Habría que crea un nuevo tipo de equipamiento que responda a las
nuevas necesidades de diferentes grupos sociales. Este
equipamiento sería un espacio multifuncional y cogestionado entre
el Ayuntamiento y los mismos vecinos. Espacios para estudiar,
salas de reuniones, espacios para actividades para niñas y niños,
espacios cómodos para la gente mayor... No se trata de mezclar
las funciones de diferentes equipamientos, pero encontrar
sinergias que fomenten la colaboración.
Crec molt difícil que una persona per si mateixa si no esta
bastant desesperada reconèixer la seva soledat. la única manera
es preguntant al seu entorn i no precisament únicament als veïns
sinó als familiars.
Mitjançant teixit comunitària: llençant campanya, identificant
petit protocol, convidant a espais i activitats exprofesso.

Campanya sensibilització i proposta d'activitats en:

Instituts de secundària (a tota la comunitat educativa), radars,
casals de gent gran i barri, espais joves, esplais, parròquies,
comerç de proximitat, pdc,

Adaptant a cada territori i d'acord amb el territori
'- Comunidades de vecinos.

- Coordinación con servicios sociales y/o sanitarios.

- Coordinación con comercios "estratégicos": panaderías,
farmacias... (Radars).

- Campañas de difusión/sensibilización.
Difondre el missatge que la ciutat es un espai de soledat i que
la soledat te mil cares, des de tristesa, fins mal de cap, dolors
musculars, etc. Les ciutats i les noves estructures familiars
(més diversitat en les ciutats on una persona viu) faciliten la
soledat i per tan s'ha de contrarrestar amb polítiques publiques.
El programa Radars és una bona eina, però precisa de més recursos
i seguiment professional
* A través de colaboraciones de los comercios de barrio, donde
nos pueden ayudar a identificar esas personas que pueden
necesitar ayuda
* A través del padrón municipal
A través d'apps o webs en que es puguin inscriure per conèixer
veïns o persones amb qui comparteixen situacions o aficions
Punts de trobada camuflats. És a dir, activitats aparentment
casuals, en un punt mig entre els equipaments, els carrers, i les
botigues. Activitats que fan que ens trobem.
Comunicant les diferents oportunitats que tenen disponibles en el
seu barri i a veure si s'apunten a alguna d'elles (quan s'acabi
la pandèmia). Associacions, cursets, activitats,...

A la gent gran, si estan sols, qui segurament coneix la seva
situació és el CAP, o Suara. Potser seria un camí d'arribada.
Promovent entre les comunitats de propietaris del edificis xarxes
socials entre els veïns de l'edifici. I impulsant que els veïns,
sobretot els grans, es connectin.
Aunque es difícil en estos momentos, creo que mediante talleres
que inciten a participar sin necesidad de un elevado compromiso
por parte del participante, además de en actividades puerta a
puerta que permitan tejer comunidad. También, involucrando a lxs
vecinxs para que estxs ayuden a comunicar dónde creen que hace
falta más ayuda.
Creo que por medio de un correo en papel, al domicilio, con un
mensaje que les inspire confianza, que les haga sentir que pueden
demandar ayuda, contarles a alguien sus angustias, que alguien
les puede escuchar.
Amb els veïns i les entitats que treballen amb la gent gran dels
barris.
A través d'entitats veïnals, religioses

A través de treballadores socials dels CAP però prèviament
caldria que els professionals sanitaris estiguessin assabentats
del problema i dels recursos. També caldria que aquests
professionals poguessin dedicar més temps als aspectes socials.
Suposo que teniu dades electròniques de les que podeu extreure
informació

L'Agència Tributaria Catalana: de bon segur tenen dades
milionàries sobre la situació personal de la gent.

Les organitzacions tipus Amics de la gent gran hauran de saber i
conèixer sobre aquesta qüestió.
Apropant-nos-hi des dels espais als quals sí que s'acosten per a
fer coses habituals o rutinàries: la compra, el passeig al parc,
la farmàcia, el metge...

A través de demanar ajuda a aquestes persones que sabem que se
senten soles per a que col·laborin en una activitat: ensenyar
costura, recopilar records del barri, explicar contes, fer
companyia a persones que estan soles... Fer-los participar d'un
projecte que els interessi per des d'aquí integrar-los en un grup
de relació.
Sovint la solitud és una experiència dura no només pel fet de
viure sol, sinó perquè la companyia que et caldria no la pots
aconseguir. No tota la companyia fa "servei"; de vegades la
presència física d'algú no ho és tot. No es tracta de demanar
companyia sinó de sentir-se valorat per algú. No pots deixar de
sentir-te sol si creus que no ets important per a algú, que no
importes ningú.
Creo que en estos tiempos hemos visto cómo las redes sociales han
tomado un rol importante en la vida de todos. Desde los más
jóvenes que ya lo venían utilizando, o incluso hasta los mayores
quienes han tenido que empezar con su uso. Por ello, mi propuesta
es empezar por ahí (de la mano de las instituciones que ya vienen
trabajando con jóvenes o adultos), con una campaña informativa y
de visualización y normalización de la problemática.
Propongo el anonimato como base para obtener datos más precisos,
utilizando encuestas periódicas que ayuden a encontrar los
índices de alcance (además de animar poco a poco que se hable del
tema sin temor).
Promoviendo información y vinculación con el tema, la persona
podría empezar a expresarlo o incluso darse cuenta de su
situación de soledad. Es el primer paso para buscar salidas.
La mejor manera para llegar es establecer redes de apoyo a través
de una comunidad. Con la edad, cada vez resulta más complicado
acceder a foros donde conocer a gente nueva. Estas comunidades
puede girar alrededor de proyectos sociales, porque lo que
beneficio es doble: se combate al soledad y se fomentan proyectos
sociales. Las personas nos movemos por intereses, por lo que es
importante ofrecer algo que mueva a la gente: proyectos sociales,
cursos de centros cívicos, campañas puntuales…
Campaña en medios y carteles en tiendas (verdulería,
farmacia...). El tema del mensaje en concreto es delicado. Tal
vez pidiendo a su vez su colaboración para que otros TAMPOCO se
sientan solos. Así no sería algo que tienen que PEDIR, sino que
habría un intercambio y podrían sentirse útiles. Eso sí, sin
esfuerzos, en la medida de sus posibilidades. Y con todas las
medidas de seguridad para que no se cuelen desalmados; y que se
sientan libres de abandonar o de cambiar de acompañantes.
Para llegar a personas que viven solas ellas sería necesario que
una persona dinàmica, con ganas de trabajar para la comunidad
tanto como vecinos del edificio o trabajar varias comunidades de
la calles. Yo lo intento en mi comunidad y les llamo, pregunto,
les doy información de actividades que pueden hacer, fiestas en
los barrios, lugares para ir charlas, conferencias, etc. En
definitiva, una persona cercana.
Crear espais segurs de relació social i promoure activitats
facilitin les relacions socials dels ciutadans. I tot i així
potser els costa venir. N'hi ha que tenim ansietat social.
1) Per mitjà del veïnat

2) Des de l'Atenció Primària, coneixen tota la població assignada
al CAP, en concret, des de les consultes de Control i Seguiment
dels Crònics.

Seria bo que es formulés alguna pregunta, o bé encetar una
conversa, sobre aquest tema.

S'ha de ser més proactiu. Poden identificar moltes persones que
estan soles o es senten soles.

Aniria bé treballar-ho conjuntament amb l'Ajuntament.
Se puede llegar teniendo más espacios públicos cercanos, plazas y
parques. A través de actividades, cursos o eventos cerca del
domicilio.
Poniendo en marcha acciones de sensibilización y formación
adaptadas para todos los públicos sobre qué es la soledad, qué
consecuencias tiene y qué podemos hacer nosotros/as como
ciudadanos/as para minimizar el impacto negativo de la soledad en
las personas de nuestro entorno y en nosotros/as mismos/as.
Aprovechando tanto el conocimiento de expertos/as como la
experiencia y los aprendizajes de las personas que han sufrido
debido a la soledad (transferencia de conocimiento).
Enfortint i popularitzant la xarxa "Radars".

Potenciant el voluntariat de "companyia".
A través d'accions des de les diferents associacions dels barris,
des de comunitats de veïns a associacions de comerciants, centres
cívics per a detectar persones soles.
Creando una red profesional, agentes sociales, que in situ puedan
observar y constatar la realidad de las personas mayores
Segmentar target mayores o singles de edad

Llamándolas por teléfono con un motivo que alargue la
conversación (promoción municipal). Si les das algo sin pedirlo
podrá pedir algo 'más'

Pedirles opinión y 'sólo una demanda'

Ofrecer servicios reales y de proximidad

Facilitar su desplazamiento 'con compañía'

Desarrollar encuentros 'entre iguales'

Incorporar gente joven que no estigmatice al grupo

Desarrollar complicidad con comercios de proximidad
S'hauria d'enviar cartes des del padró i si la persona
necessitada no ho demana els veïns ho faran per ella
Primero mirando el censo por casa para detectar quiénes viven
solos. Y luego quizás poniéndose en contacto de una forma
oficial. También abriendo espacios para esas personas, quizás a
través de los centros cívicos. Promover espacios de intercambio
tipo: "Formemos una nueva familia" o "Yo también estoy sola o
solo ¿y tú?" o "Bolsa de segundas oportunidades"...
Explicant què és la soledat: les campanyes informatives ajuden a
prendre consciència del problema. Després cal difondre els
recursos que hi ha i com accedir-hi.
Amb una estratègia a partir dels CAPS implicant especialment a
persones infermeres i persones treballadores socials.
A través de nuestro proyecto Gente grande generando valor hacemos
que las persons mayores se involucren en actividades creativas y
algunas veces productivas para alejarse de la soledad
Temas de adicciones. A la pornografía, a las drogas, a los
videojuegos. Puede resultar amenazante la idea de participar en
actividades grupales, de modo que un tipo de actividad
estructurada donde se haga énfasis en el respeto a la diversidad,
donde sea seguro compartir emocionalmente y abrirse, donde se
promueva la cooperacion y no la competitividad. Donde ser rarx se
vea como una virtud y no un defecto.
Fomentando que no haya gentrificación en los barrios y regulando
el precio de los alquileres. La movilidad forzada de mucha
población provoca que se rompan vínculos entre los vecinos/as y
las comunidades.
La mejor vía es a través de asociaciones de vecinos que promuevan
proyectos de ámbito social, y que tengan vínculos con los
servicios sociales de la Generalitat de Catalunya. Las
asociaciones de vecinos conocen el territorio, a sus habitantes,
y sus necesidades.
A través dels comerços habituals de Consum, o aconseguir cites
amb president/a de comunitat i informar perquè pugui divulgar
Porta a porta amb psicòlegs/gues per diagnosi i educadors/es
socials que vinculin amb el teixit associatiu comunitari del
barri
Creando espacios de encuentros, en la calle con expertos que
controlen a los participantes y detecten los posibles casos. Al
mismo tiempo puedan los vecinos avisar de un posible caso. Sacar
el problema a la calle.
Teléfono, vecinos, servicios sociales, médico, farmacia,......
Con actuaciones como las que lleva a cabo "Radars" para la Gent
Gran.

Primero hay que detectar, mediante censo, las personas que viven
solas.
Realizar campañas publicitarias, en carteles, dejando en buzón,
indicando que se está disponible. No todas las personas mayores
que viven solas, se encuentran solas, puede ser que no convivan
con los hijos. Hay que ver cada caso. Las campañas son
importantes para concienciar, porque si se va puerta a puerta
puede que por miedo no quieran hacer ese paso.
Se podría actuar en colaboración con los vecinos y vecinas de
cada edificio para hacer un diagnóstico de la población
vulnerable que habita en ellos.
Dedicándonos a lo social, como hacen en Suecia por ejemplo,
impuestos progresivos para poder dar trabajo a millones de
personas exclusivamente en el ámbito social con lo que se podría
llegar a todos los ciudadanos
Amb un cens de la gent més gran de 75. Una vegada es tingui
aquest cens, visites a domicili i ajuts per aquesta gent amb la
compra, treure'ls i portar-los als centres de barri habilitats on
puguin passar una bona estona, en el cas de mobilitat dolenta,
fer dos dies a la setmana, activitats a domicili.
Visc ben a prop de una Centre Cívic i veig las seves aules ben
buides i els llocs de trobada 2 taules jugant a cartes. De
debò? Això s'ha d'impulsar molt però molt més s'ha de donar a
conèixer s'ha de posar la imaginació a treballar perquè la gent
vagi al centres
Promovent polítiques i accions comunitàries; afavorint
enxarxament entre iniciatives dels barris; pacificant l'espai
públic; tallant carrers caps de setmana; generant un espai públic
segur, saludable i divers; reforçar horts comunitaris; promovent
espais de i per a adolescents; propostes accions lleure,
culturals i educatives de franc: club lectures, jocs online, jocs
de taula, club cine, cuina, seminaris, tallers, berenars, cafès,
etc.
'- Sensibilización en comunidades vecinales (para detección de
personas mayores).

- Sensibilización a las familias, centros educativos, iguales
(para detección de jóvenes).

- Campañas sensibilización pertenencia a una comunidad
compartida.

- Impulso al desarrollo de actividades que promuevan las
relaciones/vínculos...
Fomentar que dins el currículum escolar es visiti les
residències, es parli dels avis, siguin més inclusives i es
fomenti la diversitat de cada persona.

A Irlanda quan comences l'institut hi ha dues persones de cursos
superiors que son els teus "peers" i que t'acompanyen i
t'aconsellen al llarg del teu període escolar
Potenciant els Plans de Barri, dotant-los de més recursos i més
feina comunitària; i aconseguint que els projectes que comencen
amb PdB i son útils, tinguin continuïtat recolzats per les
diferents/àrees de l'ajuntament
Haciendo actividades en los barrios, pensadas precisamente para
esos colectivos principalmente. Colaborando con las asociaciones
de vecinos y otras asociaciones culturales de cada área.
Organitzant (promovent) sopars de carrer, promovent que la gent
posi testos al carrer davant de casa, amb mini-horts, espais per
que la gent pengi anuncis o posi fotos, llocs d'intercanvi de
llibres (tot plegat per que la gent hagi de sortir al carrer i
tingui l'oportunitat d'interactuar)
Promoviendo más la participación ciudadana en temas que llamen la
atención como la vida sana (tanto deportes como "huertos y
comidas saludables"), actividades de lectura en grupos,
proyección de películas, cuidado de animales, mini "proyectos
científicos", etc.
Agendes d'activitats diverses. Connectades amb les
associacions i col·lectius dels barris, i amb les botigues. I els
quioscos també son un node important.
Gòtic - Fomentar el comerç de tota la vida que ha desaparegut,
aprofitant el tancament de comerços que res tenen a veure amb la
vida de barri... Si la vida es pot fer al barri i no has de
sortir-ne per fe algunes compres, es fomenta la vida de barri.
Cal limitar i perseguir els pisos turístics ja, i actuar quan fan
festes i soroll, als pisos particulars, turístics i al carrer,
especialment a la nit (aquests dies en hores de toc de queda,
molts grups fent festa, cridant i borratxos)
Gent gran, en aquests moments, facilitant les noves tecnologies:

- Facilitant la contractació d'Internet en cas de no tenir-lo.

- Facilitant la compra de, per exemple, una tablet.

- Creant App especials per ells. Ex: Un parxís senzill que puguin
jugar online. Potser fomentant que els jugadors siguin de
Barcelona, potser del mateix barri.

-Creant un canal de Youtube amb contingut seleccionat per a ells.

Joves: fomentant esplais, caus, clubs esportius
Posar a l'abast de les persones grans espais de trobada a l'aire
lliure, per fer activitats. Per fomentar la participació, crear
un cens de barri de persones grans i oferir-lis activitat
(exercici, pintura, artesania, etc.) i dinamitzar les
activitats amb voluntaris. Fer molta disseminació d'aquestes
activitats i xarxa.
Establecer redes de apoyo a través de una comunidad. Con la edad,
cada vez resulta más complicado acceder a foros donde se pueda
conocer a gente nueva. Estas comunidades puede girar alrededor de
proyectos sociales, porque lo que beneficio es doble: se combate
al soledad y se fomentan proyectos sociales. Las personas nos
movemos por intereses, por lo que es importante ofrecer algo que
mueva a la gente: proyectos sociales, cursos en CC, campañas
puntuales…
Mayor apuesta por los centros culturales de los barrios que
ofrecen sitios seguros donde las personas de diferentes orígenes
y situaciones pueden ir a aprender y pasar el rato.
En épocas normales a través de los casales y otras entidades de
barrio, pero también con actividades en las calles, en los
parques, que inviten a participar, a conocer a los vecinos, a
otras personas que también están solas.C
Encuentros en centros cívicos u otros lugares, donde la gente
pueda explicar lo que quiera, y si no, sólo escuchar (tipo lo que
creo que hacen en "Alcohólicos Anónimos" pero más adaptado). Lo
bueno sería aunar un grupo con ancianos y con jóvenes. Y si
surgen afinidades personales, tras un rodaje para asentar la
relación y para que surja confianza mutua, pueden quedar entre
ellos. Se necesitaría quizás un profesional que lo
dirigiera/supervisara, por lo menos al principio.
Espacio donde la gente intercambie cosas o servicios, regale lo
que le sobra, pida lo que necesita, etc. de forma libre y de
forma anónima si se quiere. Podría ser como un juego: ir y
depositar nuestro regalo (un vale por una hora de paseo por el
barrio, intercambio de esquejes, una charla de anécdotas...)
simplemente para que otro lo recoja. Y el que quiera, tras una
semana, puede decir su nombre y qué ha regalado, y el que lo
recibe se puede mostrar en público, o no.
Les festes, els àpats veïnals, aprofitar els espais públics per a
que es pugui parlar entre els veïns. Cal revisar el mobiliari
públic per afavorir aquests espais
Fent accions prou atractives que portin cap a la curiositat i
l'interès.
Establir, a cada barri, petits projectes que tinguessin a veure
amb la història del barri, amb els canvis urbanístics, amb el
coneixement dels recursos municipals, amb la humanització dels
espais urbans, amb el pensar solucions als problemes dels que hi
viuen.Aplegar gent de diferents edats que volguessin treballar en
aquests aspectes per millorar-los. Els vincles s'haurien de crear
a partir de la idea de sentir-se útils individualment i com a
grup, treballar per aconseguir un objectiu.
A Ciutat Vella el problema és l'aïllament de moltes persones
grans perquè tenen barreres arquitectòniques per sortir de casa,
relacionar-se, participar i compartir.Tirem endavant una campanya
d'instal·lació d'ascensors i facilitem que no perdin les
connexions i l'arrelament. Especialment ara perquè resulta que
Barcelona presidirà el grup de treball de ciutats sense barreres
d'Eurocities (continua a comentaris).
La clave es una persona dinàmica que se implique en esta
actividad y que dedique su tiempo para su comunidad sin ánimo de
lucro. Una persona conocida del barrio para que tengan confianza
en ella. Esta persona debe ser respetada por la Guardia Urbana ya
que cuando se informó de una situación a este cuerpo local, no
estuvo a la altura de su actuación, llamando a la persona
mentirosa cuando se estaba ayudando a una persona mayor con
problemas de audición.
Es podria oferir activitats en grup de fàcil entrada. Promoure
les agrupacions estables i obertes amb criteris inclusius.
Fent campanyes als barris i carrers, també als Espais de Gent
Gran.

Promovent les relacions intergeneracionals a través de les
Associacions de Pares i Mares i Espais de Gent Gran.

Implicant-los en la mesura del possible, perquè facin un àpat o
més a la setmana a casa dels seus avis i àvies, i compromís de
trucades telefòniques.

Compromís d'ajudar-los quan tinguin un problema amb el mòbil,
tauleta,

Etc.
Badal está abandonado por las administraciones. No hay escuelas,
bibliotecas, parques, plazas, casuales para gente mayor. Además
te enteras que en Juan de Sada el Ayuntamiento quiere construir y
aumentar la densidad de población de este barrio sin servicios.
Si no se revierte la construcción de vivienda en Juan de Sada nos
planteamos dejar Barcelona.
Organizando actividades que generen valor en nuestra ciudad. Se
ha de pensar estratégicamente qué tipo de actividades son las que
pueden generar más valor en cada territorio, además de generar
vínculos entre los vecinos y las vecinas de cada barrio. La
participación en actividades que generan valor para tu barrio o
ciudad puede aumentar el sentimiento de pertenencia.
Actividades que fomenten la inclusión y eviten la segregación
social. El peligro de organizar actividades por barrios es que
fomentan la segregación y limitan la socialización a personas con
el mismo nivel socioeconómico. Por ello, es importante organizar
actividades en las que puedan participar personas de diferentes
barrios y que personas de cualquier nivel socioeconómico puedan
sentirse atraídas por ese tipo de actividad.
Actividades intergeneracionales: Si está diagnosticado que tanto
jóvenes como personas mayores sufren especialmente "la soledad"
sería conveniente organizar actividades en que ambos colectivos
puedan aprender el uno del otro y fortalecer la relación entre
distintas generaciones.
Potenciant el voluntariat de "companyia". Oferint un sistema
pràctic de compartir vivendes. Persones grans amb una llar
infrautilizada (prou gran) que vulguin compartir amb estudiants
que necessiten un habitatge durant el curs, treballadors que han
d'estar un temps a la ciutat o persones migrades que ja portin un
temps d'adaptació (idioma, coneixença de la ciutat...).
Tenim moltes persones sense llar, i moltes llars amb persones
soles i aïllades. Formem i encarreguem a les persones sense llar
la cura de les persones soles. Tenim alumnes amb dificultats a
les escoles, les persones grans poden oferir tallers de reforç
acadèmic. Les persones joves poden resoldre problemes tècnics amb
ordinadors, mòbils, ...a les persones grans per tal que no perdin
opcions de connexió.
Organizar actividades voluntarias enfocadas a ayudar a otras
personas concretas, o a la comunidad en general. Por ejemplo,
quedar para limpiar la playa, pintar una pared de la calle que
este en mal estado, crear un huerto urbano al que las personas
mayores puedar ir a cuidar, organizar talleres de cocina para dar
alimento a personas sin techo.
A partir de centres cívics o associacions dins el mateix barri.
Hauria d'haver-hi diferents activitats per a diferents perfils i
interessos per a arribar a diversos públics.

Serveis socials podrien ajudar a definir perfils i àrees
d'interès relacionades amb les persones que pateixen
aquesta soledat.

Ensenyar maneres de relacionar-se i ajut psicològic a persones
amb problemes per a relacionar-se.
Con asociaciones u organizaciones que se dediquen a atender a
estas personas mayores en el tema de la soledad
Involucrar a la 'infraestructura' del barrio: centros cívicos,
centros sociales, bibliotecas, agrupaciones culturales,... y,
sobre todo, comercios (también interesados en potenciar su papel
social).

Facilitar cupones/premios por el consumo de proximidad (que
igualmente lo harán) con ventajas/gratuidad de disfrute de
actividades culturales en el barrio (propio o próximo).
Para la gente mayor: servicio a domicilio, que con la excusa de
que no lleven el peso, se pueda generar conversación posterior
(no se admiten propinas pero sí un café o un refresco).

Un carnet con puntos de compra: crea complicidad y pertenencia.

Ofertar 'compartir': coche, casa, aficiones, desplazamientos,
actividades fáciles (pasear,...) y motivadoras (visita al barrio
con exposición de anécdotas,...)
Són les persones grans i les que tenen menys recursos econòmics.
Sigui com sigui, hi ha d'haver persones que vagin a buscar a cada
casa a la persona que pateix soledat, potser ella sola no aniria.
Todos los barrios tienen centros cívicos o culturales. Se pueden
organizar actividades de encuentro e intercambio como:

1. Busco abuela para que mis niños intercambien cariños.

2. ¿Nos ayudamos a cuidar nuestros niños?
Fent sentir la pertinença al grup. Les persones pertanyem a grups
(amics, feina, família...) i cal reivindicar el grup de les
mateixes persones del barri. Per tant, cal crear en paral·lel
espais i temps de trobada.
Fent propostes participatives, a través de festes, tallers
engrescadors, que incloguin diferents col lectius
Valdría la pena convencer a los espacios de gente grande de
Barcelona que se abran a los colectivos inmigrantes par a
realizar programas intergeneracionales e interculturales en la
ciudad.
Creando espacios de autogestión para estos colectivos, que puedan
participar activamente, usarlo de manera proactiva, no pasiva.
Pudiendo tener mayor decisión en las actividades y espacios, no
sólo siendo usuarios pasivos. Dando a conocer estas actividades
que deben ser gratuitas a la población en general, y ocupando el
espacio público de los barrios que ahora está dedicado a terrazas
y turismo.
A través de los vecinos, es una de las mejores fórmulas. Hay
asociaciones de vecinos con años de trabajo en este sentido. Son
asociaciones que ya han llevado a cabo diversos proyectos, tienen
otros en marcha, y acumulan bastante experiencia. Sin embargo, el
Ajuntament de Barcelona, hace un trato nefasto a estas
asociaciones. Les niega subvenciones... (continua en comentarios)
Activitats senzilles, gratuïtes i setmanals de voluntaris
del barri que puguin oferir algun coneixement, sigui a l'aire
lliure o en algun centre cívic.
Mitjançant activitats formatives per a persones adultes,
activitats socioeducatives comunitàries dels centres cívics,
casals de barri, equipaments comunitaris, escoles de persones
adultes...
Música. Mercadillos. Tertulias. Crear plazas siempre abiertas con
actividades o juegos interactivos dirigidos a todos,
intergeneracionales.
Fomentando llamadas de teléfono, recomendando programas
apropiados de TV, emisoras radio
Creando y ampliando centros cívicos y "casals d'avis y joves",
con múltiples actividades que animen a participar
En el barrio de Ciudad Meridiana se añade los bajos recursos
económicos de muchos vecinos.

Para los jóvenes: incentivar con la creación de actividades, por
ejemplo deportivas (crear asociación deportivas con variedad de
deportes).

Para las personas mayores: hay que fomentar su movilidad, con
actividades culturales o de ejercicio básico.
Trabajar en red, junto a vecinos y vecinas, con el soporte del
Ayuntamiento.
Si no hay un gran incremento de empleados/as públicos que
pudieran dedicarse a estos problemas será muy difícil, ya que el
ciudadano en su día a día para poder hacer algo con todo esto
tendría no solo que estar muy concienciado, sino tener medios
fáciles de usar y eficientes para que la información fluya.
Amb una seu a cada districte, dedicat només a això i fent una
gran tasca explicativa a cada barri, donar-se a conèixer molt
Organitzant dies fotogràfics (fotografia al teu veí) [o
pinta/dibuixa...]

Pantalles electròniques als mercats municipals on la gent pot
enviar missatges
Muchas veces las personas pueden estar con mucha gente a su
alrededor pero aún así la soledad impera. Es importante darle
motivos para salir de ese círculo que no le aporta y encontrar
uno que pueda motivarlo a establecer lazos importantes, con
quiénes tal vez encuentre afinidad.
Campaña de comunicación en espacios públicos municipales como
bibliotecas, mercados, casales, etc. para interactuar con
personas de cualquier edad de manera individual, tener una charla
sobre soledad y otros temas, y dar difusión de otras iniciativas
donde se promueva la creacion de red social.
Evidentment relaxants i tranquils es difícil aconseguir trobar-se
com a casa i la gent crec que s'espanta quan entra i veu gent
cridant com si estigués al mercat.

Crec que no va per aquí, crec que han de ser llocs de
recolliment, trobada i cultura sense crits ni bogeries.
Promoure espai públic de qualitat i saludable pensat des de la
diversitat i la participació dels diferents sectors. Perspectiva
de gènere. Pensar des de la cura. Necessitem espais públics
lliures de cotxes i motos i que no siguin espais comercials. Gent
gran i jovent no té un espai públic on estar. Pensar en Espai
Públic cobert. Equipaments polivalents i comunitaris, no
especialitzats en un grup d'edat només. (continua a comentaris)
Amables y acogedores.

Incorporación de la mirada comunitaria.

Abiertos a la participación.
Parcs, ping-pongs, bancs no individuals per més de 10 persones.

Espais per practicar esport, futbol o basquetbol comunitaris.

Els casals d'avis podrien ser espais on els avis fan cursos a
persones nouvingudes, ensenyen la ciutat, etc.

Estendre el programa d'avis i joves estudiants que comparteixen
vivenda a altres situacions com persones nouvingudes, menors
estrangers no acompanyats quan són majors de'dat, persones sense
llar.
Accessibles (sense barreres arquitectòniques).

Dissenyats amb les persones que els faran servir, per que se'ls
facin seus.

Ben il·luminats.

Assegurar el seu manteniment i la neteja.
Necessitem mini-places, petits espais públics per seure, prendre
el sol.

Oportunitats per interactuar: jocs d'escacs o similar al carrer.

Llocs on fer-se fotos.

Espais d'intercanvi "de coneixement" a les biblioteques (per
exemple, per trobar-me amb algú que hagi visitat un país al que
vull viatjar, o un jubilat vulgui fer classes gratuïtes de
qualsevol cosa que sap fer).
Por lo general los centros municipales ofrecen servicios o
talleres que podrían aportar al tema pero la información llega
muy escasamente al mismo círculo de pobladores. Es importante
llegar a ellos con un método más efectivo, más cercano
y positivo.

Por ejemplo, sabiendo el número de habitantes y rango de edades
por hogar (según el censo) también podríamos usar esa información
para llegar más a aquellos que vivan solos, mayores de edad o
incluso familias con un solo hij@.
Necessitem més espais de transició per estar. Com els espais de
fora de les escoles. Una plaça a fora de cada equipament i
servei. Com allargar els espais públics i els espais municipals.
Manca un pipi-can, hi ha molts parcs infantils que fan servir,
preferentment gent de fora, i hi ha molts habitants amb gossos,
tant els parcs infantils (quan els fan servir la gent del barri),
com els pipi-cans, són llocs on s'incentiven les relacions i, en
molts casos, amistats i solidaritat
Els espais interiors crec que han d'estar accessibles, que la
ciutadania els faci servir tant com ho necessitin. No pot haver
un espai infrautilitzat.

Els espais exteriors crec que per fomentar el vincle han de ser
sense cotxes i disponibles per a la seva utilització. Amb
vegetació, bancs, parcs.
S'han de guanyar els espais públics als cotxes, motos, bicis i
patinets i crear illes per tot arreu de manera que aquests espais
es puguin dedicar a fer activitats de lleure, que siguin punt de
trobada de gent gran. El nostre clima ens permet fer
molta activitat a fora de casa. I si no hi ha trànsit amb menys
contaminació més activitats saludables
Los espacios tienen que ser sencillos y multifuncionales. El uso
mixto de la ciudad se tiene que trasladar a nivel de espacios
públicos. Espacios donde los jóvenes puedan tener espacio para
estudiar, las familias puedan llevar a sus hijos puedan
participar en proyectos como jardines urbanos, la gente mayor
pueda ir, sentarse y hablar…
Se deben priorizar espacios que tengan poco ruido, que estén en
contacto con la naturaleza, y que permitan a todxs estar cómodos.
También debe facilitar interacciones de corta duración como por
ejemplo pequeñas conversaciones entre vecinxs, mediante la
reducción del tráfico motorizado. Se debe finalmente asegurar que
el derecho a la vivienda sea una realidad.
Más publicidad de los encuentros. Oportunidades de hacer
actividades diferentes. Rutas turísticas por el barrio y la
ciudad, deporte al aire libre en las plazas que se vea como algo
normal. No algo de mujeres, algo de mayores,...

Ejemplo: Taichi con el programa Activa't - este tipo de cosas
ayudan a mucha gente. No solo por el deporte en sí sino a conocer
a otras personas, moverse, salir... pero falta dar más a conocer
todo lo que ya se hace (en colegios, supermercados, metro,...)
Edificios con jardínes a pie de calle, con muchas ventanas
acristaladas, que a la gente le resulte fácil, natural, acceder,
mirar, curiosear: ¿quiénes están?, ¿qué están haciendo? Y que los
espacios públicos y municipales salgan a las calles al encuentro
de la gente, para que sepan qué ofrecen, qué se hace en esos
espacios públicos.
Sense barreres arquitectòniques i a poca distància de les
persones grans.