El concepte d’igualtat formal, que durant el darrer segle va
servir per establir la igualtat en drets de tots els éssers
humans (Convenció per a la Eliminació de tota Forma de
Discriminació de la Dona, de les Nacions Unides de 1979; article
14 de la Constitució espanyola), ha anat evolucionant fins a
veure’s superat per un concepte d’igualtat que, reconeixent el
mateix valor a totes les persones, també té present les
diferències de dones i homes en la societat i en les aspiracions
i necessitats de cadascun d’ells i elles. El concepte d’igualtat
apareix, així, com a eina que ha de transformar la realitat i que
permet a les dones i homes desenvolupar les seves capacitats i
deslligar-se de les limitacions imposades pels rols tradicionals
(article 9.2. de la Constitució espanyola).

Degut a les reivindicacions dels moviments socials de les
darreres dècades les polítiques públiques progressivament han
anat incorporant aquest nou concepte d’igualtat. La transformació
cabdal pel que fa a l’enfocament de la polítiques de gènere es
produeix quan els moviments de dones i feministes estableixen a
la Quarta Conferència Mundial de Nacions Unides celebrada l’any
1995 a Beijing l’estratègia de transversalitzar el principi
d’igualtat de gènere en totes les polítiques públiques.
S’estableix, en concret, que cal millorar, desenvolupar i avaluar
els processos polítics, de manera que la perspectiva d’igualtat
de gènere s’incorpori en totes les polítiques, en tots els
nivells i en totes les etapes, pels actors normalment involucrats
en l'adopció de mesures polítiques. Aquest concepte inclou no
solament la igualtat de iure sinó també de facto i requereix de
l'adopció d'una varietat d'actuacions, des de la igualtat
d'oportunitats a les accions positives, i d’altres instruments.

Des del 1995, l’aplicació de la transversalitat de gènere es
converteix en una eina a l’abast de les diferents administracions
públiques, tal i com recull el Tractat d’Amsterdam, de 1997 a
nivell europeu, la Llei Orgànica 3/2007, de 22 de març, per a la
igualtat efectiva de dones i homes a nivell estatal, i la Llei
17/2015, del 21 de juliol, d'igualtat efectiva de dones i homes.

En l’àmbit de l’Ajuntament de Barcelona aquesta aplicació s’ha
vist traduïda en ‘La ordenació de les mesures per a garantir la
transversalitat de la perspectiva de gènere a l’Ajuntament de
Barcelona’ (2015), en la ‘Mesura de Govern: La transversalitat de
gènere a l'Ajuntament de Barcelona’' (2015), en les ‘Directrius
per a l’elaboració de les normes municipals’ (2015), i en el ‘Pla
per la Justícia de Gènere de l’Ajuntament de Barcelona’
(2016-2020), que inclou com un dels seus objectius “dotar
l’Ajuntament de Barcelona de les bases per a l’establiment d’un
marc conceptual, organitzatiu, normatiu i executiu per
implementar de manera real i efectiva la transversalitat de
gènere”.

El present reglament és el resultat d’aquest mandat d’aplicació
de la transversalitat de gènere i de la igualtat de gènere real i
efectiva, i te per objectiu remoure les estructures que
produeixen la desigualtat entre dones i homes i entre les
mateixes dones en l'estructura i funcionament de l'Ajuntament de
Barcelona. Es basa en les aportacions que les dones i els
moviments feministes de la ciutat han realitzat en les darreres
dècades, i que avui en dia segueixen reivindicant amb força i
convicció, per construir una ciutat més justa i democràtica; on
les dones i els homes al llarg de tot el cicle vital, i atenent a
la diversitat que ens configura, estiguem en posició d’igualtat
en la vida cultural, social, econòmica i política. Amb aquest
objectiu, aquest reglament recull diferents estratègies copsades
en les polítiques públiques i normes actuals que van des de la
igualtat d'oportunitats, les accions positives, a la
transversalitat de gènere i la perspectiva interseccional.